title: Komisijas Lēmums (ES) 2016/2326 (2015. gada 21. oktobris) par valsts atbalstu SA.38375 (2014/C ex 2014/NN), ko Luksemburga īsteno par labu Fiat (izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 7152) (Dokuments attiecas uz EEZ )

text:
                  22.12.2016

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 351/1

            KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2016/2326
      (2015. gada 21. oktobris)
      par valsts atbalstu SA.38375 (2014/C ex 2014/NN), ko Luksemburga īsteno par labu Fiat

            (izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 7152)

      (Autentisks ir tikai teksts franču valodā)
      (Dokuments attiecas uz EEZ)
      EIROPAS KOMISIJA,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību, jo īpaši tā 108.panta 2. punkta pirmo daļu (1),
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
      pēc ieinteresēto trešo personu uzaicināšanas sniegt savus apsvērumus saskaņā ar minētajiem pantiem (2) un ņemot vērā šos apsvērumus,
      ievērojot turpmāk minēto:
      1.   PROCEDŪRA

                  (1)

                  Komisija 2013. gada 19. jūnijā nosūtīja Luksemburgai pieprasījumu sniegt detalizētu informāciju par nodokļu nolēmumu praksi valstī (3).

                  (2)

                  Luksemburgas iestādes 2013. gada 17. jūlija vēstulē atbildēja vispārīgi un pieprasīto informāciju sniedza daļēji. Proti, atbildē bija to juridisko principu un valsts noteikumu apraksts, kas ir saistoši Luksemburgas nodokļu iestādei (Tiešo iemaksu administrācijai), pieņemot iepriekšēju lēmumu par uzņēmumu aplikšanu ar nodokļiem (“nodokļu nolēmumu” vai “nolēmumu” (4)), bija precizēta procedūra, kādā šāds lēmums ir saņemams, un norādīts, vai nodokļu iestādes pieņemtie nolēmumi ir vai nav publicēti. Luksemburgas iestādes neatbildēja uz Komisijas pieprasījumu tai iesniegt savas nodokļu iestādes 2010., 2011. un 2012. gadā pieņemto nodokļu nolēmumu sarakstu, kā arī citu noderīgu informāciju, piemēram, uzņēmuma nosaukumus, to darbības jomas, nolēmumu pieņemšanas datumu, nolēmumu spēkā esības ilgumu un to darījumu veidus, uz kuriem attiecas šie nolīgumi.

                  (3)

                  Komisija 2013. gada 30. augusta vēstulē Luksemburgas iestādēm nosūtīja atgādinājumu, lūdzot tām iesniegt 2010., 2011. un 2012. gadā pieņemto nodokļu nolēmumu sarakstu (5).

                  (4)

                  Luksemburgas iestādes 2013. gada 20. un 23. septembra vēstulēs pauda nožēlu par to, ka presē ir parādījusies informācija saistībā ar Komisijas informācijas pieprasījumu. Turklāt tās apstrīdēja Komisijas informācijas pieprasījuma juridisko pamatojumu.

                  (5)

                  Komisija 2013. gada 2. oktobra vēstulē atbildēja Luksemburgas iestādēm, norādot juridisko pamatojumu, kas tai ļauj pēc savas ierosmes sākt izmeklēšanu par Luksemburgas nodokļu nolēmumu piemērošanas praksi, un nosakot papildu termiņu pieprasītā nodokļu nolēmumu saraksta iesniegšanai.

                  (6)

                  2013. gada 11. oktobrī notika Luksemburgas iestāžu un Komisijas sanāksme. Luksemburgas iestādes 14. oktobra sūtījumā apšaubīja to, ka ar Komisijas norādīto juridisko pamatojumu būtu iespējams attaisnot informācijas pieprasījuma paplašināto un vispārīgo būtību. Komisija atbildēja uz šo sūtījumu ar 2013. gada 15. oktobra vēstuli.

                  (7)

                  Notika jauna apmaiņa ar vēstulēm starp Luksemburgas iestādēm (2013. gada 11. novembra un 2. decembra vēstules) un Komisiju (2013. gada 14. novembra un 12. decembra vēstules), kuras gaitā Luksemburgas iestādes paskaidroja, ka sakarā ar jaunas valdības veidošanu tās nevar atbildēt uz informācijas pieprasījumu. Tad Komisija tām piešķīra atbildes termiņa pagarinājumu līdz 2014. gada 15. janvārim, divās vēstulēs precizējot, ka būs spiesta pieņemt rīkojumu par informācijas sniegšanu, ja informācijas pieprasījums paliks bez atbildes.

                  (8)

                  Luksemburgas iestādes 2014. gada 15. janvāra vēstulē iesniedza 22 nodokļu nolēmumus, kas aptver 2010.–2013. gada laikposmu, bet nodokļu maksātāju vārdi bija no šiem dokumentiem izņemti. Saskaņā ar Luksemburgas iestāžu sniegto informāciju šie 22 nolēmumi – viens no tiem attiecās uz iepriekšēju cenu noteikšanas nolīgumu (ICN), kas izsniegts uzņēmumam, kurš dēvēts par FFT (“ICN attiecībā uz FFT” vai “apstrīdētais nodokļu nolēmums”) – ataino Luksemburgas praksi nodokļu nolēmumu jomā.

                  (9)

                  Iepriekšējā cenu noteikšanas nolīgumā attiecībā uz FFT bija ietverti šādi dokumenti (6):

                              a)

                              [nodokļu konsultanta] vēstule (*1) sava klienta FFT vārdā, kas datēta ar 2012. gada 14. martu, kurā bija lūgums Luksemburgas nodokļu iestādei apstiprināt nolīgumu par transfertcenām;

                              b)

                              ziņojums par transfertcenām, kurā bija ietverta transfertcenu analīze, ko iepriekšējā cenu noteikšanas nolīgumā attiecībā uz FFT pamatojumam bija sagatavojis nodokļu konsultants (“ziņojums par transfertcenām”);

                              c)

                              Luksemburgas nodokļu iestādes 2012. gada 3. septembra vēstule, ar kuru tā akceptēja nolīgumu par nodokļu konsultanta ierosinātajām transfertcenām.

                  (10)

                  Komisija 2014. gada 7. marta vēstulē lūdza Luksemburgas iestādes apstiprināt, ka iepriekšējā cenu noteikšanas nolīgumā attiecībā uz FFT ar FFT apzīmētais nodokļu maksātājs ir uzņēmums Fiat Finance and Trade Ltd. Tā arī norādīja, ka, pamatojoties uz iesniegto informāciju, tā nevar izslēgt, ka iepriekšējais cenu noteikšanas nolīgums attiecībā uz FFT ir ar iekšējo tirgu nesavienojams valsts atbalsts par labu FFT. Komisija lūdza Luksemburgas iestādes tai iesniegt papildu informāciju, kas būtu noderīga, lai izvērtētu iepriekšējo cenu noteikšanas nolīgumu attiecībā uz FFT. Luksemburgas iestādes uz šo vēstuli neatbildēja, Komisija 2014. gada 7. aprīlī tām nosūtīja atgādinājumu (7).

                  (11)

                  Luksemburgas iestādes 2014. gada aprīlī atbildēja uz 2014. gada 7. marta vēstuli un apliecināja, ka to rīcībā nav nekādas papildu informācijas, kas būtu noderīga, lai izvērtētu iepriekšējo cenu noteikšanas nolīgumu attiecībā uz FFT. Attiecībā uz jautājumu par to, vai apzīmējums FFT atbilst uzņēmuma nosaukumam Fiat Finance and Trade Ltd, Luksemburgas iestādes atsaucās uz Luksemburgas tiesību aktu noteikumiem par konfidencialitāti un apgalvoja, ka šie noteikumi tām aizliedz apstiprināt konkrētā nodokļu maksātāja identitāti.

                  (12)

                  Komisija 2014. gada 24. martā pieņēma rīkojumu par informācijas sniegšanu, pamatojoties uz Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (8) 10. pantu, pieprasot Luksemburgas iestādēm 2. apsvērumā minēto nodokļu nolēmumu sarakstu.

                  (13)

                  Komisija ar 2014. gada 11. jūnija lēmumu sāka formālu izmeklēšanas procedūru, kas paredzēta LESD 108. panta 2. punktā (“lēmums sākt formālu izmeklēšanas procedūru”) (9), saistībā ar iepriekšējo cenu noteikšanas nolīgumu attiecībā uz FFT. Vienlaikus ar lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru tika pieņemts oficiāls rīkojums par informācijas sniegšanu (“oficiāls rīkojums”), kurā Luksemburgai tika pieprasīts mēneša laikā no minētā rīkojuma paziņošanas datuma sniegt informāciju un datus, kas vajadzīgi, lai ļautu Komisijai lemt par iespējamo atbalsta esamību un attiecīgā gadījumā – par šī atbalsta saderību ar iekšējo tirgu. Proti, Komisija pieprasīja Luksemburgai apstiprināt atbalsta saņēmēja identitāti.

                  (14)

                  Luksemburga 2014. gada 14. jūlija vēstulē iesniedza savus apsvērumus attiecībā uz lēmumu par izmeklēšanas sākšanu. Tā arī norādīja, ka, tā kā Komisija nebija spējusi noteikt valsts atbalsta esamību, Luksemburga nevar sniegt atbildes ne uz lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru, ne oficiālajā rīkojumā uzdotajiem jautājumiem.

                  (15)

                  Komisija 2014. gada 14. augusta vēstulē pieprasīja Luksemburgai sniegt trūkstošo informāciju, kas norādīta lēmumā par izmeklēšanas sākšanu un oficiālajā rīkojumā. Tā arī pieprasīja Luksemburgai atļauju saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 6.a pantu vērsties tieši pie FFT, lai uzdotu jautājumus, kuri palikuši bez atbildes.

                  (16)

                  Luksemburga 2014. gada 3. septembrī daļēji atbildēja uz līdz šim bez atbildes palikušajiem jautājumiem un norādīja, ka daļa no pieprasītajām ziņām ir FFT komercnoslēpums, kas nav tās rīcībā. Turklāt tā apstiprināja, ka FFT ir uzņēmums Fiat Finance and Trade Ltd un atļāva Komisijai uzdot savus jautājumus tieši uzņēmumam FFT.

                  (17)

                  Lēmumu sākt formālo izmeklēšanas procedūru 2014. gada 17. oktobrī publicēja Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī
                      (10). Komisija aicināja ieinteresētās trešās personas sniegt apsvērumus par attiecīgo atbalsta pasākumu. 2014. gada 30. oktobra vēstulē tā saņēma FFT apsvērumus.

                  (18)

                  Luksemburga 2014. gada 22. decembrī iesniedza nodokļu nolēmumu adresātu sarakstu, lai izpildītu Komisijas 2013. gada 19. jūnija vēstulē ietverto informācijas pieprasījumu. Šajā sarakstā ir iekļauti Luksemburgas nodokļu iestādes 2010., 2011. un 2012. gadā pieņemtie nolēmumi.

                  (19)

                  Luksemburga 2015. gada 5. janvāra vēstulē sniedza savus komentārus par apsvērumiem, kas tika saņemti, reaģējot uz lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru.

                  (20)

                  Komisija 2015. gada 12. februārī pieņēma lēmumu, ar kuru informēja Luksemburgu, ka saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 6.a pantu tā ir konstatējusi, ka formālā izmeklēšanas procedūra attiecībā uz apstrīdēto nodokļu nolēmumu līdz šim ir palikusi bez virzības. Uz šī pamata un ar Luksemburgas atļauju (11), Komisija varēja uzdot savus jautājumus tieši uzņēmumam FFT.

                  (21)

                  Komisija 2015. gada 20. februārī nosūtīja informācijas pieprasījumu Luksemburgai un FFT. FFT nosūtītais informācijas pieprasījums tika pamatots ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 6.a pantu.

                  (22)

                  Luksemburga 2015. gada 24. februāra vēstulē atbildēja uz Komisijas 2015. gada 12. februāra lēmumu, paužot izbrīnu par procedūras virzību šajā lietā un šaubas par apgalvojuma, ka procedūra ir palikusi bez virzības, pamatotību, ņemot vērā ievērojamo informācijas daudzumu, ko Luksemburga bija sniegusi Komisijai izmeklēšanas gaitā.

                  (23)

                     FFT2015. gada 26. februāra un 3. marta vēstulēs pieprasīja precizējumus par informācijas pieprasījumu un atbildes iesniegšanas termiņa pagarinājumu, ko Komisija ar 2015. gada 5. marta e-pasta vēstuli piešķīra.

                  (24)

                  Ar 2015. gada 5. marta vēstuli Komisija atbildēja uz Luksemburgas 2015. gada 24. februāra vēstuli.

                  (25)

                  Komisija 2015. gada 23. martā (12), atbildot uz 2014. gada 22. decembrī Luksemburgas nosūtīto nodokļu nolēmumu sarakstu, pieprasīja tai sniegt papildu informāciju saistībā ar minētajiem nolēmumiem par 2010., 2011. un 2012. gadu. Proti, tā aicināja Luksemburgu precizēt, kuri nolēmumi attiecas uz naudas līdzekļu pārvaldības funkciju un kuri attiecas uz nesaistītiem vai autonomiem uzņēmumiem. Komisija arī aicināja Luksemburgu tai iesniegt noteiktu nolēmumu skaitu, kuri attiecas uz noteiktām konkrētu uzņēmumu grupām.

                  (26)

                  Luksemburga 2015. gada 24. marta vēstulē atbildēja uz Komisijas 2015. gada 20. februāra informācijas pieprasījumu (13).

                  (27)

                     FFT2015. gada 31. marta vēstulē atbildēja uz Komisijas 2015. gada 20. februāra informācijas pieprasījumu. Atbildē cita starpā bija citētas Fiat grupas pamatnostādnes attiecībā uz transfertcenām.

                  (28)

                  Luksemburga 2015. gada 23. aprīlī sniedza papildu informāciju par 1 900 nolēmumiem no tiem, kuri bija minēti tās 2014. gada 22. decembra atbildē. Tā norādīja, ka trīs no uzskaitītajiem nolēmumiem attiecas uz naudas līdzekļu pārvaldības funkciju – divi bija pieņemti 2010. gadā un viens 2011. gadā. Komisija 2015. gada 23. martā pieprasīja iesniegt divus no šiem nolīgumiem, jo tie attiecās uz tās 2015. gada 23. marta pieprasījumā minētajiem uzņēmumiem.

                  (29)

                  2015. gada 27. aprīlī notika sanāksme, kurā piedalījās FFT, Luksemburgas iestādes un Komisija.

                  (30)

                  Luksemburga 2015. gada 4. jūnijā iesniedza Komisijas 2015. gada 23. martā pieprasīto papildu informāciju par 5 327 nolēmumiem no tiem, kuri bija minēti tās 2014. gada 22. decembra atbildē. Proti, tā norādīja, ka uz naudas līdzekļu pārvaldības funkciju attiecās vēl desmit citi nolēmumi […]. Turklāt viens nolēmums, kas attiecās uz uzņēmumu G, tika nosūtīts Komisijai 2015. gada 25. jūnijā.

                  (31)

                  Luksemburga 2015. gada 18. jūnijā nosūtīja nolēmumu attiecībā uz uzņēmumu E (2011. gada nolēmums).

                  (32)

                  Luksemburga 2015. gada 10. jūlija vēstulē izvirzīja argumentu, saskaņā ar kuru negatīva galīgā lēmuma gadījumā Komisija nevarētu atgūt iespējamo atbalstu no atbalsta saņēmēja ar atpakaļejošu datumu, tas ir, no nodokļu nolēmuma pieņemšanas datuma.

                  (33)

                  2015. gada 15. jūlijā notika sanāksme, kurā piedalījās Fiat Chrysler Automobiles N.V., uzņēmuma, kas ir Fiat S.p.A. tiesību pārņēmējs, finanšu direktors, Luksemburgas iestādes un Komisija.

            2.   PASĀKUMA APRAKSTS

      2.1.   Atbalsta saņēmēja apraksts

                  (34)

                     FFT ir Fiat grupas daļa. Laikā, kad tika pieņemts apstrīdētais nodokļu nolīgums, Fiat grupa sastāvēja no Fiat S.p.A., Itālijas uzņēmuma, kura galvenā mītne atradās Turīnā, un visiem Fiat S.p.A. kontrolētajiem uzņēmumiem (kopā šajā lēmumā sauktiem par Fiat vai Fiat grupu). Pēc Fiat S.p.A. apvienošanās ar Fiat Investments N.V.2014. gada 12. oktobrī par Fiat S.p.A. tiesību pārņēmēju kļuva uzņēmums Fiat Chrysler Automobiles N.V
                      (14)

                  (35)

                     Fiat veic rūpnieciska rakstura darbību un sniedz finanšu pakalpojumus automobiļu nozarē. Komisija norāda uz 20. un 21. apsvērumu lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru ar precīzāku Fiat darbības aprakstu.

                  (36)

                     FFT sniedz ar naudas līdzekļu pārvaldību saistītus un finansēšanas pakalpojumus tiem Fiat grupas uzņēmumiem, kuri atrodas (galvenokārt) Eiropā (izņemot Itāliju); tas vada arī vairākas naudas līdzekļu centrālās pārvaldības struktūras tajos Fiat grupas uzņēmumos, kas atrodas Apvienotajā Karalistē, Dānijā, Beļģijā, Nīderlandē, Šveicē, Austrijā, Vācijā un Spānijā. FFT darbojas Luksemburgā, kur atrodas tā galvenais birojs, un ar divu filiāļu starpniecību, viena no kurām atrodas Londonā (Apvienotā Karaliste) un otra – Madridē (Spānija).

                  (37)

                  Ziņojumā par transfertcenām, ko Luksemburga Komisijai iesniedza 2014. gada 15. janvārī, ir informācija par FFT, tā iekļauta 38. līdz 51. apsvērumā (15).

                  (38)

                     Fiat izlēma centralizēt ar finansēšanu un naudas līdzekļu pārvaldību saistītās funkcijas, saistībā ar kurām visas darbības attiecībā uz finansēšanu, finanšu pakalpojumu sniegšanu uzņēmumiem, attiecībām ar bankām, ārvalstu valūtu un procentu likmju risku pārvaldību, naudas līdzekļu centrālo pārvaldību, naudas tirgus darījumiem, naudas līdzekļu pārvaldību, līdzekļu uzkrāšanu un izmaksu veic “naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmumi”.

                  (39)

                  Naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmumi ir organizēti šādi:

                              —

                                 Fiat Finance S.p.A. (FF) ir naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmums, kas atrodas Itālijā un ir atbildīgs par Itālijā reģistrēto Fiat grupas uzņēmumu finansēšanas darbībām,

                              —

                                 FFT veic naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmuma funkcijas Eiropā (izņemot Itāliju) reģistrētiem Fiat grupas uzņēmumiem,

                              —

                                 Fiat Finance North America, Inc. (FFNA) veic naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmuma funkcijas Amerikas Savienotajās Valstīs reģistrētiem Fiat grupas uzņēmumiem,

                              —

                                 Fiat Finance Canada Ltd (FFC) veic naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmuma funkcijas Kanādā reģistrētiem Fiat grupas uzņēmumiem,

                              —

                                 Fiat Finanças Brasil Ltda (FFB) veic naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmuma funkcijas Brazīlijā reģistrētiem Fiat grupas uzņēmumiem.

                  (40)

                  Uzņēmumu grupas, pie kuras pieder FFT, pārrobežu darījumus var iedalīt divās galvenajās kategorijās:

                              —

                              darījumi starp naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmumiem (nozares iekšienē)

                                          —

                                          T1 – FFT izsniegti starpuzņēmumu aizdevumi uzņēmumam FF: FFT finansējuma avoti ir obligācijas, banku kredītlīnijas un starpuzņēmumu noguldījumi,

                                          —

                                          T2 – FFNA izsniegti starpuzņēmumu aizdevumi uzņēmumam FFT: FFNA finansējuma avoti galvenokārt ir obligācijas ar garantiju,

                              —

                              darījumi starp naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmumiem un Fiat grupas uzņēmumiem (grupas iekšienē)

                                          —

                                          T3 – darījumi (aizdevumi/noguldījumi) starp FFT un grupas uzņēmumiem, kuri atrodas citās valstīs (galvenokārt Eiropā),

                                          —

                                          T4 – Fiat S.p.A. sniegtās garantijas (16) par FFT un FFNA izlaistajām obligācijām, divpusējām kredītlīnijām un ad hoc finansēšanas programmām (proti, finanšu vekseļi Francijā, kas izsniegti uzņēmumam FFT).

                  (41)

                  Turpmākajā attēlā ir aprakstītas finansēšanas operācijas (no T1 līdz T3).

                     Galvenie pārrobežu darījumi grupas iekšienē

                  (42)

                  Runājot par veicamajām funkcijām, FFT nodarbojas ar finansēšanu, izmantojot tirgu un likvīdo līdzekļu investīcijas, uztur attiecības ar finanšu tirgus dalībniekiem, sniedz saskaņošanas pakalpojumus un finanšu konsultācijas grupas uzņēmumiem, sniedz naudas līdzekļu pārvaldības pakalpojumus grupas uzņēmumiem, sniedz īstermiņa (Ī/T) un vidēja termiņa (V/T) starpuzņēmumu finansēšanas pakalpojumus un veic saskaņošanu ar citiem finansēšanas uzņēmumiem.

                  (43)

                  Kas attiecas uz tirgus finansējumu un likvīdo līdzekļu investīcijām, FFT piesaista līdzekļus, lai ar tiem atbalstītu grupas uzņēmumu darbību un izaugsmi un tos attiecīgi ieguldītu. Runājot par finanšu risku pārvaldību, FFT ievēro pamatnostādnes, kas sagatavotas saskaņā ar attiecīgajiem grupas iekšpolitikas virzieniem (ārvalstu valūtu riski un procentu likmju riski). FFT finansējums iegūts no tādiem instrumentiem kā obligāciju emisija (izmantojot Global Medium Term Note vai programmu GMTN, kurā FFT kopā ar FFNA un FFC ir emitētājs), bankas termiņaizdevumi, kredītlīnijas noteiktam un nenoteiktam mērķim u. c. Lai pārvaldītu likvīdos līdzekļus, FFT iegulda naudas līdzekļu pārpalikumu pirmā līmeņa banku iestādēs vai ļoti augstu novērtētos likvīdo līdzekļu fondos.

                  (44)

                  Runājot par iesaistīšanos ārvalstu valūtu riskos, FFT pārvalda šo iesaistīšanos, galvenokārt izmantojot ārvalstu valūtas maiņas nākotnes līgumus un valūtas mijmaiņas līgumus. Iesaistīšanās ārvalstu valūtu riskos lielā mērā ir saistīta ar pasīvu un aktīvu atšķirīgu ilgumu, kā arī ar to pārvaldību. FFT galvenokārt izmanto procentu likmju mijmaiņas līgumus (IRS) un ārpusbiržas procentu likmes nākotnes līgumus (FRA).

                  (45)

                  Runājot par attiecībām ar finanšu tirgus dalībniekiem, FFT sadarbībā ar FF uztur darījumu attiecības ar finanšu tirgiem un iestādēm, sniedzot tām informāciju un datus par grupu, lai apstiprinātu tās maksātspēju un finansiālo stāvokli.

                  (46)

                  Nodrošinot saskaņošanas pakalpojumus un finanšu konsultācijas grupas uzņēmumiem, FFT atbild par finanšu atbalsta sniegšanu šiem uzņēmumiem, par to finansiālo vajadzību izvērtēšanu, labāko finansiālo risinājumu izvēli, finanšu līgumu sagatavošanu un finanšu produktu ienesīguma rādītāju kontroli atbilstīgi grupas uzņēmumu vajadzībām.

                  (47)

                     FFT uzrauga grupas uzņēmumu naudas līdzekļu plūsmas, nepieciešamību pēc finansējuma un likviditāti, lai optimizētu grupas pašu kapitāla resursu pārvaldības efektivitāti un rezultativitāti. FFT vada naudas līdzekļu centrālās pārvaldības struktūras Apvienotajā Karalistē, Dānijā, Beļģijā, Nīderlandē, Šveicē, Austrijā, Vācijā un Spānijā. Katru dienu katras valsts atlikums tiek ieskaitīts FFT pamatkontā, lai nodrošinātu uzņēmuma kopējā finanšu stāvokļa pārvaldību. Proti, dienas laikā grupas uzņēmumu kontos (kas tiek uzturēti bankās) tiek saņemti un veikti maksājumi šo uzņēmumu parastās darbības ietvaros. Dienas beigās grupas uzņēmumu kontu atlikums ir pozitīvs vai negatīvs. Abos gadījumos tie tiek automātiski ieskaitīti katrā valstī atvērtajā FFT pamatkontā. Pēc tam, veicot manuālu pārsūtīšanu, summas no dažādu valstu pamatkontiem tiek novirzītas (iemaksas vai izmaksas veidā) uz vienoto pamatkontu. Tādējādi katru dienu uzņēmumu norēķinu konti paliek nulles pozīcijā. Ņemot vērā norēķinu kontu stāvokli ikdienā, grupas uzņēmumu dalībnieki naudas līdzekļu centralizācijas sistēmā tiek kreditēti vai debitēti, lai iegūtu procentus, ko aprēķina pēc starpuzņēmumu tarifikācijas tabulas.

                  (48)

                  Procentu likmi aizdevumiem grupas iekšienē nosaka kā grupas kapitāla svērto vidējo izmaksu summu, kam pieskaitīta drošības rezerve. Noguldījumu procentu likmi nosaka bezriska procentu likmes apmērā, kam pieskaita drošības rezervi īstermiņa noguldījumiem bankās, kā to paredz grupas likviditātes politika.

                  (49)

                  Runājot par Ī/T un V/T starpuzņēmumu finansēšanu un saskaņošanu ar citiem finansēšanas uzņēmumiem, FFT rīkojas šādi – pirmajā gadījumā FFT nodod grupas uzņēmumu rīcībā līdzekļus, kas lielos apjomos ar lieliem riskiem ir tikuši fondēti regulētos tirgos (obligāciju tirgos) vai kas ir aizņemti no finanšu iestādēm; otrajā gadījumā – regulāri notiek līdzekļu pārvedumi starp finansēšanas uzņēmumiem, lai nodrošinātu grupas uzņēmumu finansiālās vajadzības, neizmantojot tirgus sniegtās iespējas, ja grupas kopējais finanšu stāvoklis ir pozitīvs.

                  (50)

                  Galvenie ziņojumā par tranfertcenām norādītie riski, ar kuriem galvenokārt saskaras naudas līdzekļu pārvaldīšanas uzņēmumi, ir šādi:

                              —

                              tirgus risks – FFT regulāri novērtē savu pakļautību procentu likmju riskam un ārvalstu valūtu riskam (lai vienmēr būtu to segums) un aizsargājas pret šiem riskiem, atbilstīgi grupas risku pārvaldības politikai izmantojot atvasinātos finanšu instrumentus. Šī seguma nodrošināšanai izmantotie instrumenti galvenokārt ir parastie valūtas mijmaiņas līgumi, ārvalstu valūtas maiņas nākotnes līgumi un procentu likmju mijmaiņas līgumi,

                              —

                              kredītrisks attiecībā uz noguldījumiem bankās vai uz citiem līdzīgiem īstermiņa ieguldījumiem – ziņojumā par transfertcenām ir norādīts, ka šis risks ir neliels, jo FFT sadarbojas tikai ar lielām finanšu iestādēm un diversificē naudas līdzekļu sadali. Grupas aktīvi nav pakļauti šim riskam, jo grupa ir ieinteresēta finansiāli atbalstīt visus grupas uzņēmumus (17); laika gaitā grupā nav bijis neviens maksātnespējas gadījums; grupas uzņēmumi neparedz noteikumus attiecībā uz apšaubāmām parādsaistībām par grupas parādiem,

                              —

                              darījumu partneru risks, kas attiecas uz aktīviem, kuri iegūti tieši no trešām personām (bankām) – šis risks ir neliels, jo FFT sadarbojas tikai ar lielām finanšu iestādēm un darbības ar atvasinātajiem instrumentiem tiek veiktas vairākās iestādēs. Grupas aktīvi nav pakļauti šim riskam iepriekš minēto iemeslu dēļ,

                              —

                              operacionālais risks – FFT veic savus finanšu darījumus saskaņā ar Fiat S.p.A. sagatavotajām pamatnostādnēm un procedūrām. Finanšu darbība tiek pastāvīgi kontrolēta un pakļauta risku pārvaldības kontroles procedūrām, lai ikdienā izvairītos no jebkādiem pārkāpumiem.

                  (51)

                     FFT pārvalda nozīmīgu finanšu aktīvu apjomu, kuri galvenokārt ir saistīti ar aizdevumiem grupas uzņēmumu starpā, grupas uzņēmumu kredītsaistībām un, mazākā mērā, ar noguldījumiem bankās. FFT izmanto datorsistēmas, kas ir vajadzīgas, lai veiktu ikdienas darbību un pārraudzītu finanšu tirgu rezultātus.

            2.2.   Apstrīdētais nodokļu nolēmums

                  (52)

                  Šis lēmums attiecas uz iepriekšējo cenu noteikšanas nolīgumu attiecībā uz FFT, nodokļu nolēmumu par transfertcenām, ko ar 2012. gada 3. septembra vēstuli Luksemburga pieņēma par labu FF. Ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu ir atbalstīta Fiat grupas nodokļu konsultanta ierosinātā FFT papildu peļņas sadales metode un ļauts FFT ik gadu noteikt savu uzņēmuma ienākumu nodokli, kas jāiemaksā Luksemburgai.

            2.2.1.   Iepriekšējais cenu noteikšanas nolīgums attiecībā uz FFT

                  (53)

                  Luksemburgas Komisijai iesniegtie dokumenti, kuros it kā ir ietverti visi būtiskie elementi apstrīdētā nodokļu nolīguma pamatojumam, sastāv no divām vēstulēm un 9. apsvērumā minētā ziņojuma par transfertcenām.

                  (54)

                  Luksemburgas nodokļu iestāde 2012. gada 3. septembra vēstulē apstiprināja, ka “turpmāk norādītā transfertcenu analīze tika veikta saskaņā ar 2011. gada 28. janvāra Apkārtrakstu 164/2 un tajā ir ievērots nesaistītu pušu darījuma princips” (sic). Citiem vārdiem sakot, Luksemburgas nodokļu iestāde atzina, ka nodokļu konsultanta veiktā un ziņojumā par transfertcenām iekļautā transfertcenu analīze palīdzēja noteikt nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu atlīdzību par FFT veiktajām funkcijām un risku uzņemšanos. Tāda “nesaistītu pušu darījuma principam atbilstoša atlīdzība” uzņēmumam FFT, kāda tā noteikta ziņojumā par transfertcenām, ir akceptēta ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu, un ir šāda: “Transfertcenu pētījumā par pašu kapitāla pakļaušanu riskiem un par pašu kapitāla izmantošanu noteiktā atbilstošā atlīdzība, lai atlīdzinātu uzņēmumam par veiktajām funkcijām, ir EUR 2,542 miljoni ar +/– 10 % novirzi.” Uzņēmuma FFT no šīs atlīdzības iegūtajai tīrajai peļņai ir piemērota Luksemburgas parastā uzņēmumu ienākuma nodokļa likme 28,80 %. Vēstulē cita starpā norādīts, ka nodokļu iestādes pieņemtais lēmums ir saistošs piecus gadus (proti, no 2012. finanšu gada līdz 2016. finanšu gadam) (18).

            2.2.2.   Ziņojums par transfertcenām

                  (55)

                  Saskaņā ar ziņojumu par transfertcenām metode, kas uzskatīta par vispiemērotāko, lai noteiktu ar nodokli apliekamo FFT peļņu Fiat grupas ietvaros, ir starpības pārsnieguma kompromisa metode (SPKM). Nodokļu konsultants uzskata, ka SPKM ir īpaši piemērota tad, kad darījumā viena puse neveic vienreizējas iemaksas un nenodrošina vērtību; ņemot vērā to, ka, kā norāda nodokļu konsultants, FFT sniedz vienīgi finanšu pakalpojumus, šī metode tiek uzskatīta par vispiemērotāko, lai noteiktu nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošas cenas, kas atbilst ESAO principiem attiecībā uz transfertcenām. Turklāt, ņemot vērā to, ka FFT veic savas funkcijas tikai saistībā ar Fiat grupas uzņēmumiem, kas nesaņem nekāda veida līdzīgus pakalpojumus no trešām personām, nekāda iekšēja salīdzināšana nav iespējama. Līdz ar to nodokļu konsultants uzskata, ka ir daudz piemērotāk veikt ārēju salīdzināšanu, nosakot starpības pārsniegumus, ko varētu konstatēt salīdzināmos darījumos, kurus veikuši neatkarīgi uzņēmumi (19).

                  (56)

                  Ziņojumā par transfertcenām nodokļu konsultants nosaka FFT pienākošos atlīdzību, kas ir ar nodokli apliekamā peļņa, salīdzinot ar aktīviem, kuri FFT vajadzīgi, lai varētu veikt savas funkcijas un uzņemties radušos riskus, ņemot vērā izmantotos aktīvus (20).

                  (57)

                  Šo atlīdzību nosaka šādi: i) aplēses par FFT“riskiem pakļauto pašu kapitālu”; ii) FFT pašu kapitāla, kas izmantots funkciju veikšanai un finanšu investīciju atbalstam, noteikšana; iii) aplēses par sagaidāmo atlīdzību par FFT“riskiem pakļauto pašu kapitālu”, izmantojot finanšu aktīvu novērtēšanas modeli (FANM) (21), un ienesīguma noteikšana, lai kompensētu funkciju veikšanai izmantoto pašu kapitālu; un iv) kopējo ieguvumu aprēķins, kas atstājams FFT pārziņā, lai noteiktu atlīdzību par pakļaušanos riskiem un funkciju veikšanu, apkopojot i) līdz iii) posma rezultātus.

                  (58)

                  Attiecībā uz i) posmu, pamatojoties uz ziņojumā par transfertcenām iekļauto funkcionālo analīzi, nodokļu konsultants uzskata, ka FFT uzņemas šādus riskus – operacionālo risku, kredītrisku un darījuma partnera risku, turklāt viņš uzskata, ka FFT ārvalstu valūtu risks ir niecīgs. Pēc analoģijas (22) piemērojot Bāzeles II kapitāla sistēmu (23), nodokļu konsultants noteica šādas minimālās prasības attiecībā uz FFT pašu kapitālu, lai segtu šādus riskus – operacionālo risku, darījuma partnera risku, ārvalstu valūtu risku un kredītrisku:

                              —

                              operacionālais risks: 15 %*(kreditoru procenti par noguldījumiem bankās – debitoru procenti par banku aizdevumiem),

                              —

                              darījuma partnera risks: 20 %*6 %*(nākotnes darījums + atvasināto finanšu instrumentu precīzā patiesā vērtība),

                              —

                              kredītrisks: 20 %*6 %* saistības pret trešām personām (vidēji gadā).

                  (59)

                  Šo aprēķinu rezultātā nodokļu konsultants nosaka FFT“riskam pakļauto pašu kapitālu”, kas atbilst pēc FFT nodokļu konsultanta piemērotās Bāzeles II kapitāla sistēmas noteiktajam FFT hipotētiskajam regulējošām prasībām atbilstošajam pašu kapitālam un ir apkopts 1. tabulā.

                     1. tabula

                     Minimālās prasības attiecībā uz FFT pašu kapitālu

                              (tūkstošos EUR)

                              Minimālās prasības attiecībā uz pašu kapitālu

                              2011. g.

                              Operacionālais risks

                              938

                              Darījuma partnera risks

                              2 603

                              Ārvalstu valūtu risks

                              0

                              Kredītrisks

                              24 982

                              Minimālās prasības attiecībā uz pašu kapitālu, kas izriet no Bāzeles II kapitāla sistēmas

                              28 523

                  (60)

                  Attiecībā uz ii) posmu, ziņojumā par transfertcenām minēto “pašu kapitālu, ko izmanto funkciju veikšanai” (24), provizoriski aprēķina, no kopējā FFT pašu kapitāla atskaitot daļu, kura atbilst nodokļu konsultanta saskaņā ar Bāzeles II kapitāla sistēmu aprēķinātajām minimālajām prasībām attiecībā uz pašu kapitālu, un daļu no FFT pašu kapitāla, kas izmantota finanšu ieguldījumu atbalstam uzņēmumos FFNA un FFC.

                  (61)

                  Kā norāda FFT nodokļu konsultants, 2011. gada beigās FFT pašu kapitāls bija 287,5 miljoni EUR, no kuriem:

                              —

                              28,5 miljoni EUR ir minimālās prasības attiecībā uz pašu kapitālu saskaņā ar Bāzeles II kapitāla sistēmu, lai segtu riskus, ko uzņēmies FFT (“riskam pakļautais minimālais pašu kapitāls” (25)),

                              —

                              165,2 miljoni EUR ir izlietoti, lai kompensētu FFT līdzdalību uzņēmumos FFNA un FFC
                                  (26) (“pašu kapitāls, kas sedz finanšu ieguldījumus uzņēmumos FFNA un FFC”), un

                              —

                              93,7 miljoni EUR ir pašu kapitāls, kas izlietots funkciju veikšanai (“pašu kapitāls, kas sedz veiktās funkcijas” (27)).

                  (62)

                  2. tabulā ir parādīts FFT kopējā pašu kapitāla sadalījums tā, kā to ziņojumā par transfertcenām norādījis nodokļu konsultants.

                     2. tabula

                        FFT pašu kapitāla sadalījums

                              (tūkstošos EUR)

                              Nodokļu konsultanta norādītais FFT pašu kapitāla sadalījums

                              Pašu kapitāls 2011. gadā

                              Riskam pakļautais minimālais pašu kapitāls

                              28 523

                              Pašu kapitāls, kas sedz finanšu ieguldījumus uzņēmumos FFNA un FFC

                              165 244

                              Pašu kapitāls, kas sedz veiktās funkcijas

                              93 710

                                 Pašu kapitāla kopējā summa

                                 287 477

                  (63)

                  iii) posmā nodokļu konsultants ierosina vispirms atlīdzināt to FFT pašu kapitāla daļu, kuru viņš apzīmē kā “riskam pakļauto minimālo pašu kapitālu”, kas atbilst FFT hipotētiskajam regulējošām prasībām atbilstošajam pašu kapitālam, kā to noteicis nodokļu konsultants i) posmā, ar FANM palīdzību provizoriski novērtējot peļņu no pašu kapitāla, ko ieguldītāji cerētu saņemt (“diskontētā peļņa pirms nodokļiem”), proti:
                  Diskontētā peļņa pirms nodokļiem = (bezriska procentu likme + β × riska prēmija par pašu kapitālu) / (1 – nodokļa likme)

                  (64)

                  Piemērojot FANM, FFT nodokļu konsultants lietoja šādas mainīgās vērtības:

                              —

                              bezriska procentu likme – 2,85 % (Vācijas federālie aizdevumi uz desmit gadiem Bund, 2011. gada vidējā vērtība),

                              —

                              beta (β) – 0,29, kas provizoriski aprēķināta (28), pamatojoties uz 66 salīdzināmu uzņēmumu, kuri sniedz finanšu pakalpojumus, datiem, kas norādīti Damodarana (Damodaran) tīmekļa vietnē (29),

                              —

                              riska prēmija par pašu kapitālu – 5 % attiecībā uz Luksemburgu, kā norādīts Damodarana tīmekļa vietnē (publicēta no 2011. gada jūlija),

                              —

                              Luksemburgas nodokļa likme – 28,80 %.

                  (65)

                  Ievietojot šīs mainīgās vērtības 63. apsvērumā norādītajā formulā, FFT nodokļu konsultants iegūst “peļņu no pašu kapitāla, ko ieguldītāji cerētu saņemt par riskiem, kurus tie uzņēmušies” – 6,05 %.

                  (66)

                  3. tabulā ir dots saraksts ar FFT nodokļu konsultanta izvēlētiem salīdzināmiem uzņēmumiem, kuri neatkarīgi darbojas finanšu jomā, kā arī šo uzņēmumu beta vērtību saraksts, ko nodokļu konsultants izmantojis beta vērtības aprēķināšanā atbilstīgi FANM.

                     3. tabula

                     Salīdzināmu uzņēmumu, kas sniedz finanšu pakalpojumus, saraksts

                              Uzņēmuma nosaukums

                              Beta

                              ING Groep NV (EXTAM:INGA)

                              3,00

                              UBS AG (SWX:UBSN)

                              1,80

                              Wüstenrot & Württembergische AG (XTRA:WUW)

                              0,41

                              Deutsche Börse AG (XTRA:DB1)

                              1,28

                              Oslo Bors VPS Holding ASA (OTCNO:OSLO)

                              0,13

                              London Stock Exchange Group (LSE:LSE)

                              1,24

                              Fimalac SA (ENXTPA:FIM)

                              0,68

                              International Personal FinancePlc (LSE:IPF)

                              1,92

                              GrenkeLeasing AG (XTRA:GLJ)

                              0,55

                              Mittel S.p.A (CM:MIT)

                              0,93

                              GlobeOp Financial Services SA (LSE:GO)

                              0,56

                              KBC Ancora (ENXTBR:KBCA)

                              3,61

                              Aktiv Kapital ASA (OB:AIK)

                              0,25

                              IG Group Holdings Plc (LSE:IGG)

                              0,75

                              IFG Group plc (LSE: IFP)

                              1,11

                              Conafi Prestito S.p.A. (CM:CNP)

                              0,74

                              NEOVIA Financial Plc (AIM:NEC)

                              0,60

                              H&T Group Plc (AIM:HAT)

                              – 0,11

                              Hesse Newman Capital AG (XTRA:RTM)

                              0,29

                              Acta Holding ASA (OB:ACTA)

                              1,70

                              Manx Financial Group PLC (AIM:MFX)

                              0,30

                              PLUS Markets Group plc (AIM:PMK)

                              – 0,05

                              Law Debenture Corp. Plc (LSE:LVVDB)

                              0,95

                              Hypoport AG (DB:HYQ)

                              0,70

                              Perrot Duval Holding SA (SWX:PEDP)

                              0,16

                              Albemarie & Bond Holdings plc (AIM:ABM)

                              0,21

                              MCB Finance Group plc (AIM:MCRB)

                              nav norādīta

                              Brightside Group plc (AIM:BRT)

                              0,11

                              DF Deutsche Forfait AG (DB:DE6)

                              0,83

                              Autobank AG (DB:AW2)

                              nav norādīta

                              Ambrian capital plc (AIM:AMBR)

                              0,83

                              Gruppo MutuiOnline S.p.A (CM:MOL)

                              0,77

                              Park Group plc (AIM:PKG)

                              0,09

                              OVB Holding AG (XTRA:O4B)

                              – 0,19

                              Albis Leasing AG (DB:ALG)

                              0,57

                              Hellenic Exchanges SA (ATSE:EXAE)

                              1,42

                              FORIS AG (XTRA:FRS)

                              0,20

                              Creon Corporation Plc (AIM:CRO)

                              2,03

                              Investeringsselskabet Luxor A/S (CPSE:LUXOR B)

                              0,50

                              Univerma AG

                              nav norādīta

                              OFL AnlagenLeasing AG (DB:OFL)

                              0,86

                              Ideal GroupSA (ATSE:INTEK)

                              nav norādīta

                              Nøtterø SpareBank (OB:NTSG)

                              0,20

                              Apulia Prontoprestitio S.p.A. (CM:APP)

                              1,07

                              Ultimate Finance Group plc (AIM:UFG)

                              0,54

                              Dresdner Factoring AG (XTRA:D2F)

                              0,42

                              Heidelberger Beteiligungsholding AG (DB:IPO)

                              0,14

                              ABC Arbitrage SA (ENXTPA:ABCA)

                              0,48

                              Baydonhill plc (AIM:BHL)

                              0,04

                              London Capital Group Holdings plc (AIM:LCG)

                              0,72

                              Imarex ASA (OB:IMAREX)

                              0,48

                              Toscana Finanza S.p.A. (CM:TF)

                              0,49

                              Banca Finnat Euramerica S.p.A. (CM:BFE)

                              0,79

                              S&U plc (LSE:SUS)

                              0,27

                              Bolsas y Mercados Españoles SA(CATS:BME)

                              0,97

                              Banca IFIS S.p.A. (CM:IF)

                              0,69

                              Paris Orleans SA (ENXTPA:PAOR)

                              0,60

                              SNS Reaal NV (ENXTAM:SR)

                              2,37

                              Close Brothers Group plc (LSE:CBG)

                              0,94

                              Provident Fiancial plc (LSE:PFG)

                              0,35

                              Pohola Bank plc (HLSE:POH1S)

                              1,43

                              Investec plc (LSE:INVP)

                              1,73

                              Banque Nationale de Belgique SA (ENXTBR:BNB)

                              0,49

                              Credit Suisse Group (SWX:CSGN)

                              1,43

                              Deutsche Bank AG (DB:DBK)

                              1,98

                              Schweizerische Nationalbank (SWX:SNBN)

                              0,22

                                 Avots: Damodarans.

                  (67)

                  4. tabulā ir parādīts izvēlēto salīdzināmo uzņēmumu beta vērtību “nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošs intervāls”, kādu iegūst FFT nodokļu konsultants.

                     4. tabula

                     Salīdzināmu uzņēmumu beta vērtību nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošs intervāls

                              Nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošs intervāls

                              Beta vērtības

                              Uzņēmumu skaits

                              66

                              MAKS.

                              3,61

                              90. procentile

                              1,79

                              75. procentile

                              1,04

                              Mediāna

                              0,64

                              25. procentile

                              0,29

                              10. procentile

                              0,13

                              MIN.

                              0,19

                  (68)

                  Pēc tam FFT nodokļu konsultants ierosina atlīdzināt to FFT pašu kapitāla daļu, kuru viņš 2. tabulā apzīmē kā “pašu kapitālu, kas sedz veiktās funkcijas” un kas atbilst ii) posmā norādītajam “pašu kapitālam, ko izmanto funkciju veikšanai”, izmantojot īstermiņa noguldījumam piemēroto tirgus procentu likmi (30), kas, kā norādījis FFT nodokļu konsultants, varētu būt 0,87 %.

                  (69)

                     FFT nodokļu konsultants ierosina neatlīdzināt to FFT pašu kapitāla daļu, kuru viņš apzīmē kā tādu, kas sedz FFT finanšu ieguldījumus uzņēmumos FFNA un FFC, un kura 2. tabulā nosaukta par “pašu kapitālu, kas sedz finanšu ieguldījumus uzņēmumos FFNA un FFC”, proti, FFT nesaņemtu nekādu atlīdzību, kas apliekama ar nodokļiem.

                  (70)

                  Visbeidzot, iv) posmā nodokļu konsultants aprēķina kopējo atlīdzību, kas pienākas uzņēmumam FFT par tā veiktajām finansēšanas un naudas līdzekļu pārvaldības darbībām un par riskiem, ko tas uzņemas. Šo atlīdzību veido šādi elementi, kas izriet no iepriekšminētā i) līdz iii) posma:

                              —

                              “atlīdzība par risku”, ko aprēķina, FFT hipotētisko regulējošām prasībām atbilstošo pašu kapitālu, kuru nodokļu konsultants, pēc analoģijas piemērojot Bāzeles II kapitāla sistēmu ii) posmā, ir provizoriski aprēķinājis kā 28 500 000 EUR, sareizinot ar paredzamo diskontēto peļņu pirms nodokļiem, ko nodokļu konsultants, izmantojot FANM, iii) posmā ir provizoriski aprēķinājis kā 6,05 %, un

                              —

                              “atlīdzība par funkciju veikšanu”, ko aprēķina, sareizinot nodokļu konsultanta norādīto FFT pašu kapitālu, ko izmanto funkciju veikšanai, kurš ii) posmā provizoriski aprēķināts kā 93 710 000 EUR, ar īstermiņa noguldījumam piemēroto tirgus procentu likmi, ko FFT nodokļu konsultants iii) posmā norāda kā 0,87 %.

                  (71)

                  5. tabulā ir parādīti nodokļu konsultanta provizoriskie aprēķini par kopējo peļņu, kas atstājama uzņēmumam FFT un apliekama ar nodokli Luksemburgā.

                     5. tabula

                        FFT nodokļu bāzes provizoriskie aprēķini

                              (tūkstošos EUR)

                              Atlīdzība par pašu kapitālu

                              2011. gada peļņa pirms nodokļiem

                              Atlīdzība par risku

                              1 726

                              Atlīdzība par funkciju veikšanu

                              816

                              Atlīdzība par pašu kapitālu, kas sedz finanšu ieguldījumus uzņēmumos FFNA un FFC
                                  (31)

                              0

                                 Kopējā peļņa pirms nodokļiem

                                 2 542

                  (72)

                  Kopējā summa 2,542 miljoni EUR atbilst apstrīdētajā finanšu nolēmumā norādītajai summai, ko Luksemburgas nodokļu iestāde uzskata par nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu (32).

                  (73)

                  6. tabulā ir apkopoti secinājumi, pie kuriem ir nonācis FFT nodokļu konsultants pēc iepriekšminētā i) līdz iv) posma un kas ietverti 58. līdz 72. apsvērumā.

                     6. tabula

                     Kopsavilkuma aprēķins par minimālajām prasībām attiecībā uz pašu kapitālu un par ietekmi uz rezultātu pirms FFT nodokļu nomaksas

                              Minimālās prasības attiecībā uz pašu kapitālu

                              FFT

                              2011. g.

                                 (tūkstošos EUR)

                              Operacionālais risks

                              938

                              a

                              Darījumu partneru risks

                              2 603

                              b

                              Ārvalstu valūtu risks

                              0

                              c

                              Kredītrisks

                              24 982

                              d

                              Minimālās prasības attiecībā uz pašu kapitālu

                              28 523

                              e = a + b + c + d

                              Pašu kapitāls, ko kompensē procenti no akcijām

                              165 244

                              x

                              Pašu kapitāla pārpalikums

                              93 710

                              f = g – e – x

                              Pašu kapitāls

                              287 477

                              g

                              Tīrās peļņas rādītājs

                              Diskontētā atdeve no pašu kapitāla

                              6,05 %

                              h

                              Īstermiņa procentu likme

                              0,87 %

                              i

                              Atlīdzība par pašu kapitālu

                              Atlīdzība par risku

                              1 726

                              k = h × e

                              Atlīdzība par funkciju veikšanu

                              816

                              j = i × f

                              Kopējā peļņa pirms nodokļiem

                              2 542

                              l = k + j

                                          a

                                          =

                                          15 % × (finanšu ieņēmumi par noguldījumiem bankās – finanšu nodevas par banku aizdevumiem)

                                          b

                                          =

                                          20 % × 6 % × (nākotnes darījums + trešo personu uzturēto atvasināto finanšu instrumentu precīzā patiesā vērtība)

                                          c

                                          =

                                          100 % segti ar atvasinātajiem finanšu instrumentiem

                                          d

                                          =

                                          20 % × 6 % × saistības pret trešām personām (vidēji gadā)

                                          h

                                          =

                                          provizoriskais aprēķins, izmantojot FANM modeli

                                          i

                                          =

                                             EONIA indeksa vidējā vērtība 2011. gadā

                                    Piezīme. Galvenais pieņēmums ir tāds, ka saistībā ar darījumiem ar grupas uzņēmumiem nav kredītriska/darījumu partneru riska.

            2.3.   Luksemburgas noteikumu attiecībā uz transfertcenām apraksts

                  (74)

                  Nodokļu nolēmums par labu uzņēmumam FFT tika pieņemts, pamatojoties uz Luksemburgas Kodeksa par ienākumiem, kas apliekami ar nodokļiem, 164. panta 3. punktu [1967. gada 4. decembra likums ar grozījumiem par ienākumiem, kas apliekami ar nodokļiem (turpmāk L.I.R.)] un 2011. gada 28. janvāra Apkārtrakstu par L.I.R. Nr. 164/2 (turpmāk “apkārtraksts”) (33).

            2.3.1.   Luksemburgas Kodeksa par ienākumiem, kas apliekami ar nodokļiem, 164. pants

                  (75)

                     L.I.R. 164. panta 3. punktā noteikts, ka: “[p]eļņas slēptā sadale ietverama ar nodokli apliekamajos ienākumos. Peļņas slēptā sadale ir tad, ja partneris, akcionārs vai ieinteresētā persona tieši vai netieši saņem tādas priekšrocības no uzņēmuma vai asociācijas, kādas parasti viņš nebūtu saņēmis, ja viņam šī statusa nebūtu.” Ar šo noteikumu Luksemburgas nodokļu tiesībās tiek ieviests nesaistītu pušu darījuma princips, saskaņā ar kuru par darījumiem starp vienas grupas uzņēmumiem ir jāsaņem tāda atlīdzība, it kā tos būtu veikuši neatkarīgi uzņēmumi, veicot pārrunas salīdzināmos apstākļos ar nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošiem nosacījumiem.

            2.3.2.   Apkārtraksts par L.I.R. Nr. 164/2

                  (76)

                     L.I.R. 164. panta 3. punkts ir paskaidrots apkārtrakstā, kurš sastāv no šādām daļām: 1. daļā ir definēti termini “grupas finanšu uzņēmums” (34), “finansēšanas darbība grupas iekšienē” (35) un “asociētie uzņēmumi” (36).

                  (77)

                  2. daļa, kuras nosaukums ir “Vispārīga informācija”, sākas ar šādu grupas iekšienē veicamo pakalpojumu aprakstu, uz kuriem apkārtraksts attiecas: “Pakalpojums grupas iekšienē (tostarp finansēšanas darījums grupas iekšienē) ir sniegts, ja salīdzināmos apstākļos neatkarīgs uzņēmums ir bijis gatavs maksāt citam neatkarīgam uzņēmumam par šīs darbības veikšanu vai ja tas to ir veicis pats.” Apkārtraksta 2. daļā ir ietverts arī nesaistītu pušu darījuma principa apraksts, kāds tas ir definēts ESAO attiecībā uz tranfertcenām piemērojamos principos un kāds tas ir transponēts valsts tiesību aktos. Šajā sakarā ir norādīts, ka, “[j]a ir sniegts pakalpojums grupas iekšienē, būtu jānosaka, tāpat kā attiecībā uz cita veida pārvedumiem grupas iekšienē, vai atlīdzība, par kuru ir panākta vienošanās, atbilst nesaistītu pušu darījuma principam, proti, atbilst cenai, kādu salīdzināmos apstākļos būtu noteikuši un pieņēmuši neatkarīgi uzņēmumi” (37).

                  (78)

                  Saistībā ar atsauci uz “salīdzināmiem apstākļiem” apkārtrakstā ir precizēts, ka, analizējot salīdzināmību, ir jāaplūko tādi faktori kā “nodoto labumu vai sniegto pakalpojumu raksturīgās īpašības, līguma nosacījumi, pušu ekonomiskie apstākļi un to īstenotās rūpnieciskās vai tirdzniecības stratēģijas” (38).

                  (79)

                  Apkārtraksta 3. daļā ir izskaidrots, kā noteikt nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu atlīdzību, tas jo īpaši attiecas uz grupas finansēšanas uzņēmumiem. Kā norādīts apkārtrakstā, šo uzņēmumu veicamajām funkcijām, no kurām ir atkarīga katra šā uzņēmuma atlīdzība, ir jābūt salīdzināmām ar tādu neatkarīgu finanšu uzņēmumu, kurus pārrauga finanšu nozares pārraudzības komisija, veicamajām funkcijām. Tādējādi nesaistītu pušu darījuma principam atbilstoša atlīdzība par veicamajām funkcijām (ņemot vērā izlietotos aktīvus un pakļautību riskiem) “būtu jānosaka, ņemot vērā atlīdzību, kādu pieprasa šīs iestādes par salīdzināmiem kredītdarījumiem” (39).

                  (80)

                  Turklāt finanšu iestādes pirms kredīta vai naudas līdzekļu piešķiršanas veic risku analīzi, izvērtējot ar darījumu saistīto finanšu risku, ar aizņēmēju saistīto risku, ar aizņēmēja uzņēmuma saistīto risku un strukturālo risku. Attiecībā uz izmaksām, kas saistītas ar aizdevumu piešķiršanu, nosakot papildu izmaksas, cita starpā jāņem vērā “papildu izmaksas, kuras rodas, ievērojot prasības attiecībā uz maksātnespēju, papildu izmaksas, kas saistītas ar kredītrisku, apstrādes izmaksas vai papildu maksas, kuras saistītas ar ārvalstu valūtu risku” (40). Kredītrisku nosaka, pamatojoties uz kredītlīguma nosacījumiem un risku analīzes rezultātiem.

                  (81)

                  Visbeidzot, kā norādīts apkārtrakstā, neatkarīgie finanšu pakalpojumu sniedzēji parasti nosaka atlīdzības summu vai nu atkarībā no aizņemtās naudas summas, vai atkarībā no pārvaldīto aktīvu reālās vērtības. Līdzīgi kā neatkarīgajiem pakalpojumu sniedzējiem “grupas finansēšanas uzņēmumiem, kas veic kreditēšanas darbības grupas iekšienē, pirms kredīta piešķiršanas asociētam uzņēmumam arī būtu jāveic risku analīze un jāņem vērā visi citi faktori, kuri var ietekmēt to transfertcenu noteikšanu” (41).

                  (82)

                  Apkārtraksta 4. daļā ir precizēts, ka nodokļu iestādes sniedz tām saistošu informāciju tikai tad, ja attiecīgā uzņēmuma galvenā atrašanās vieta patiešām ir Luksemburgā. Tajā ir uzskaitīti dažādi nosacījumi, kuriem jāatbilst grupas finansēšanas uzņēmumam, lai to varētu uzskatīt par tādu, kura galvenā atrašanās vieta patiesi ir šajā valstī. Proti, uzņēmuma pašu kapitālam ir jābūt pietiekamam salīdzinājumā ar veicamajiem pienākumiem (ņemot vērā izlietotos aktīvus un pakļautību riskiem), un pašu kapitāla summai ir jāatbilst vismaz 1 % no piešķirtā(-o) kredīta(-u) nominālvērtības vai diviem miljoniem EUR bez citām norādēm.

                  (83)

                  Apkārtrakstā arī norādīts, kāda informācija un dokumenti jāiesniedz, lai iegūtu nodokļu iestādei saistošu informāciju. Piemēram, saistošā informācijas pieprasījumā ir cita starpā jāiekļauj “pētījums par transfertcenām, kas veikts, ievērojot ESAO šajā nozarē noteiktos principus, proti, tajā jāietver ierosinātās metodoloģijas pilns apraksts, kā arī informācija un sīka analīze šīs metodoloģijas pamatojumam, piemēram, par salīdzināmu uzņēmumu noteikšanu un rezultātiem, kādus paredzēts iegūt” (42). Visbeidzot, apkārtrakstā precizēts, ka nodokļu nolēmums parasti ir spēkā piecus gadus, izņemot gadījumus, kad mainās fakti un apstākļi, kad tiek grozīti juridiskie nosacījumi, ar kuriem nolēmums ir pamatots, vai kad tiek mainīta kāda no darījuma pamatiezīmēm (43).

            2.4.   ESAO norādījumu par transfertcenām apraksts

                  (84)

                  Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija (ESAO) savām dalībvalstīm sniedz norādījumus par nodokļu sistēmu, kuri izklāstīti tās “principos, kas piemērojami attiecībā uz transfertcenām” (“ESAO principi, kas piemērojami attiecībā uz transfertcenām”), tas ir nesaistošs juridisks instruments, kurā sniegti norādījumi par transfertcenām (44).

                  (85)

                  Transfertcenas ir rēķinā norādītās cenas par tirdzniecības darījumiem starp vienas uzņēmumu grupas dažādiem uzņēmumiem. Daudznacionāliem uzņēmumiem ir finansiāls stimuls piešķirt pēc iespējas mazāku peļņu tām teritorijām, kas šo peļņu apliek ar lielākiem nodokļiem, kas var novest pie pārmērīgām transfertcenām, kuras nevajadzētu ņemt par pamatu, aprēķinot ar nodokļiem apliekamos ienākumus. Lai izvairītos no šīs problēmas, nodokļu iestādēm būtu jāakceptē tikai transfertcenas, kas noteiktas starp vienas grupas uzņēmumiem, tikai tad, ja par darījumiem tiktu saņemta atlīdzība kā tad, ja tos būtu akceptējuši neatkarīgi uzņēmumi, kuri panāk vienošanos pārrunu ceļā salīdzināmos apstākļos pie nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošiem nosacījumiem (45). Tas ir tas, ko sauc par “nesaistītu pušu darījuma principu”.

                  (86)

                  Paziņojums par principu, kas atbilst nesaistītu pušu darījuma principam, iekļauts ESAO nodokļu konvencijas projekta 9. panta 1. punktā, kas ir pamats divpusējām nodokļu konvencijām, kuras parakstījušas ESAO dalībvalstis un liels skaits valstu, kas nav ESAO dalībvalstis. 9. pantā noteikts, ka, “[j]a uz diviem [asociētiem] uzņēmumiem to tirdzniecības vai finanšu attiecību ietvaros attiecas tādi nosacījumi, par kādiem ir bijusi vienošanās vai kādi ir pieprasīti, kuri atšķiras no nosacījumiem, par kādiem būtu vienojušies neatkarīgi uzņēmumi, ienākumi, ko bez šiem nosacījumiem kāds no šiem uzņēmumiem būtu varējis saņemt, bet nav varējis to izdarīt nosacījumu dēļ, var tikt iekļauti šī uzņēmuma peļņā un tā rezultātā aplikti ar nodokli”.

                  (87)

                  ESAO Komiteja nodokļu jautājumos 1995. gada 27. jūnijā pieņēma principus, kas piemērojami transfertcenām, to oriģinālajā redakcijā (46); tā tika būtiski atjaunināta 2010. gada jūlijā (47). Ņemot vērā šo principu nesaistošo raksturu, ESAO dalībvalstu nodokļu iestādes tiek vienkārši aicinātas tos ievērot. Tomēr kopumā tie kalpo par atsauci un acīmredzami ietekmē ESAO dalībvalstu (un pat valstu, kas nav ESAO dalībvalstis) nodokļu praksi. Turklāt daudzās ESAO dalībvalstīs šie principi ir ieguvuši likuma spēku vai kalpo par atsauci, interpretējot valsts tiesību aktus attiecībā uz nodokļiem. Ja Komisija šajā lēmumā citē ESAO transfertcenu noteikšanas principus, tad tas ir tādēļ, ka minētie principi kalpo par rokasgrāmatu šajā jomā, kas ir ekspertu diskusiju objekts ESAO ietvaros, un sniedz precizējumus par iespējām, kā risināt kopīgus sarežģījumus, kurus rada nesaistītu pušu darījuma principa piemērošana konkrētās situācijās. Tātad ESAO transfertcenu noteikšanas principi nodokļu iestādēm un daudznacionāliem uzņēmumiem sniedz noderīgas norādes par nesaistītu pušu darījuma principa piemērošanu. Tie pierāda arī starptautisko vienprātību attiecībā uz transfertcenām.

                  (88)

                  ESAO transfertcenu noteikšanas principos ir uzskaitītas piecas metodes, kā par darījumiem noteikt provizoriskās cenas, kas atbilst nesaistītu pušu darījuma principam, un kā sadalīt peļņu starp vienas grupas uzņēmumiem: i) salīdzināmās cenas metode brīvajā tirgū (“faktisko cenu noteikšanas metode”); ii) izmaksu pieskaitīšanas metode; iii) atpirkuma cenas metode; iv) starpības pārsnieguma kompromisa metode (SPKM) un v) ienākumu kompromisa metode. Tiek izšķirtas tradicionālās metodes, kas balstītas uz darījumiem (proti, trīs pirmās metodes) un ienākumu kompromisa metodes (proti, divas pēdējās metodes). Daudznacionālie uzņēmumi transfertcenu noteikšanai pēc saviem ieskatiem var izmantot principos neaprakstītas metodes ar nosacījumu, ka šīs cenas atbilst nesaistītu pušu darījuma principam.

                  (89)

                  Faktisko cenu noteikšanas metode un SPKM ir saistītas ar šo lēmumu un tādēļ ir sīkāk aprakstītas 90. līdz 92. apsvērumā.

                  (90)

                  Faktisko cenu noteikšanas metode salīdzina rēķinā norādīto cenu par preču nosūtīšanu vai pakalpojumu sniegšanu kontrolēta darījuma (darījuma starp diviem asociētiem uzņēmumiem) ietvaros ar rēķinā norādīto cenu par preču nosūtīšanu vai pakalpojumu sniegšanu salīdzināma, brīvajā tirgū veikta darījuma (darījuma starp diviem uzņēmumiem, kas ir neatkarīgi viens no otra) ietvaros salīdzināmos apstākļos.

                  (91)

                  SPKM ir viena no “netiešajām metodēm”, kuru izmanto, lai noteiktu provizorisko cenu, kas atbilst nesaistītu pušu darījuma principam, par darījumiem un peļņas sadalījumu starp vienas grupas uzņēmumiem. Tā sastāv no iespējamo ienākumu summas noteikšanas atbilstīgi nesaistītu pušu darījuma principam par darbību kopumā, nevis par konkrētiem darījumiem. Tās mērķis nav noteikt pārdoto preču cenas, bet ar tās palīdzību tiek provizoriski aprēķināti iespējami ienākumi, kādus neatkarīgi uzņēmumi varētu gūt, veicot konkrēto darbību, piemēram, preču pārdošanu. Lai to izdarītu, tiek izvēlēta atbilstoša pamatvērtība (“peļņas līmeņa rādītājs”), piemēram, izmaksas, apgrozījums vai fiksētie ieguldījumi, un tai piemēro peļņas likmi, kas atspoguļo to, kāda ir novērota brīvajā tirgū veiktajos salīdzināmos darījumos.

                  (92)

                  Ar SPKM netiek noteikta atsevišķu darījumu cena, viena uzņēmuma, kam šo metodi piemēro, ar nodokļiem apliekamajai peļņai varētu nebūt tieša ietekme uz cita tās pašas uzņēmumu grupas uzņēmuma ar nodokļiem apliekamajiem ienākumiem. Tādējādi šī metode atšķiras no faktisko cenu noteikšanas metodes, ar kuru nosaka transfertcenas, kas ir cenas par konkrētu preci vai pakalpojumu, kuras pēc tam par tādu pašu summu iekļauj ar nodokļiem apliekamajos ienākumos tas grupas uzņēmums, kas pārdod, un tas, kurš pērk attiecīgo preci vai pakalpojumu.

            2.5.   Papildu informācija, kas sniegta pēc formālās izmeklēšanas procedūras sākšanas

      2.5.1.   Luksemburgas 2014. gada 3. septembra vēstule

                  (93)

                  Atbildot uz lēmumā sākt formālo izmeklēšanas procedūru uzdotajiem jautājumiem, Luksemburga informēja Komisiju, ka Fiat grupas ietvaros piešķirtajiem kredītiem netika noteikti griesti.

                  (94)

                  Luksemburga arī sniedza precizējumus attiecībā uz FFT grupas iekšienē 2011. līdz 2013. gadā veikto aizdevumu un aizņēmumu vidējām cenām. Procentu likme, kas piemērota FFT apstiprinātajiem aizdevumiem grupas iekšienē, ir […]. 2011. gada beigās tā atbilda EURIBOR likmei, kam pieskaitīta drošības rezerve [6–9 %]. Vidējā procentu likme, kas piemērota grupas uzņēmumu norēķinu kontu atlikumam, 2012. un 2013. gadā bija attiecīgi [6–9 %] un [6–9 %]. 2011., 2012. un 2013. gadā vidējā FFT maksātā procentu likme par noguldījumiem grupas iekšienē bija attiecīgi [0–3 %], [0–3 %] un [0–3 %] (vidējās standarta likmes).

                  (95)

                  Luksemburga sniedza paskaidrojumu arī par atlīdzību par izmantoto kapitālu, kas tika apstiprināta ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu. Proti, tā norādīja, ka akcijās ieguldītais kapitāls tika atlīdzināts, izdalot dividendes, un ka tās pēc savas būtības nav saistībā ar transfertcenām veicamas analīzes objekts, jo tās saņem uzņēmums, kas ir akcionārs. Tādējādi dividendes netiek ņemtas vērā, nosakot uzņēmuma veikto funkciju un risku, kurus tas uzņēmies, nozīmīgumu.

                  (96)

                  Luksemburga arī paskaidroja, ka FFT veiktā akciju iegūšana pilnībā tika finansēta no pašu kapitāla un ka šis finansēšanas veids automātiski nozīmē, ka šis kapitāls vairs nav pieejams, lai segtu citus riskus, kurus uzņēmies FFT.

                  (97)

                  Luksemburga arī norādīja uz 57. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2006/48/EK (48), saskaņā ar kuru kredītiestāžu nekonsolidētajā pašu kapitālā neietver tādu līdzdalību citās kredītiestādēs, kas pārsniedz 10 % no šo iestāžu kapitāla.

                  (98)

                  Luksemburga turklāt arī norādīja uz Bāzeles II kapitāla sistēmā definēto elementāro pieeju, kas nosaka 15 % likmi, kura jāpiemēro vidēji trīs periodus, kad gada kopienākumi ir pozitīvi.

            2.5.2.   Luksemburgas 2015. gada 24. marta vēstule

                  (99)

                  Atbildot uz Komisijas pieprasījumu, kurā tā aicināja Luksemburgu Komisijai nosūtīt tādu nolēmumu piemērus, kuru adresāti ir nodokļu maksātāji, kas ir līdzīgā situācijā kā FFT, Luksemburga savā 2015. gada 24. marta vēstulē norādīja, ka FFT situācija ir ļoti īpaša. Tas pēc Luksemburgas norādītā ir tāpēc, ka FFT ir finanšu iestāde, kas iegūst līdzekļus no tirgus, pretēji vairumam Luksemburgas finanšu iestāžu, kuras sniedz aizdevumus ar drošības rezervi no līdzekļiem, ko šo iestāžu rīcībā ir nodevuši citi uzņēmumi no grupas, pie kuras tās pieder.

                  (100)

                  Turklāt, kā uzskata Luksemburgas nodokļu iestāde, katra nodokļu maksātāja situācija ir pietiekoši īpaša, lai padarītu neiespējamu jebkādu salīdzināšanu ar citu nodokļu maksātāju situāciju. Tas varētu būt iemesls, kāpēc Luksemburgas tiesību aktos ir tikai viens vispārējs noteikums attiecībā uz transfertcenu sistēmu (proti, L.I.R. 164. pants), kas tai ļauj iespējami precīzi izprast katra gadījuma ekonomisko būtību, neraugoties uz to, vai attiecībā uz to tiek vai netiek pieņemts nodokļu nolēmums.

                  (101)

                  Luksemburga arī, pamatojoties uz uzņēmuma nodokļu deklarācijām (49), darīja zināmu FFT nodokļu bāzi laikposmā no 2009. līdz 2013. gadam, kas ir atspoguļota 7. tabulā.

                     7. tabula

                        FFT nodokļu bāze laikposmā no 2009. līdz 2013. gadam

                              (EUR)

                              2009. g.

                              2 643 424

                              2010. g.

                              2 424 869

                              2011. g.

                              2 600 416

                              2012. g.

                              1 684 103

                              2013. g.

                              2 095 969

                  (102)

                  Luksemburga norādīja, ka no FFT nodokļu deklarācijas par 2013. gadu izriet, ka bažas, kas tika paustas lēmuma sākt formālo izmeklēšanas procedūru 64. apsvērumā, saskaņā ar kurām nodokļu bāze ir noteikta intervālā no 2 288 000 EUR līdz 2 796 000 EUR, ir pilnīgi nepamatotas. Ir skaidrs, ka ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu tiek apstiprināta vienīgi izmantotā metode un ka tirgus rādītāji ir mainīgi.

                  (103)

                  Visbeidzot, pēc Komisijas pieprasījuma Luksemburga arī nosūtīja visus iepriekšējos nodokļu nolēmumus, kurus Luksemburgas nodokļu iestāde ir pieņēmusi attiecībā uz Fiat grupas uzņēmumiem.

                  (104)

                  Pirmkārt, nolēmuma pieprasījums, kas datēts ar 2009. gada 9. decembri, un ko akceptējusi Luksemburgas nodokļu iestāde, bija saistīts ar FFT nodokļu bāzes apstiprināšanu […].

                  (105)

                  Otrkārt, Luksemburgas nodokļu iestāde nosūtīja divas vēstules, kas datētas ar 2012. gada 3. septembri. Pirmā ir apstrīdētais nodokļu nolēmums, kas izsniegts saskaņā ar 2012. gada 14. marta nolēmuma pieprasījumu, kā norādīts 9. apsvērumā. Viss šis nolēmuma pieprasījums pilnībā tika iesniegts Komisijai vēlreiz ar Luksemburgas 2015. gada 24. marta vēstuli, tajā bija informācija, ko Luksemburga iepriekš savā sākotnējā paziņojumā Komisijai par šo nolēmumu bija aizkrāsojusi.

                  (106)

                  Otra, gandrīz identiska, vēstule tika nosūtīta, atbildot uz paralēli iesniegto […] nolēmuma pieprasījumu Luksemburgas nodokļu iestādei 2012. gada 18. aprīlī attiecībā uz uzņēmumu ar nosaukumu [F], kas, šķiet, atbilst uzņēmumam FFT citā grupas finanšu uzņēmumu struktūrā. Šajā otrajā nolēmuma pieprasījumā [uzņēmuma F] funkciju apraksts ir identisks ar FFT funkciju aprakstu, kāds tas ir norādīts 2012. gada 14. marta pieprasījumā. Šī otra struktūra atšķiras tikai ar to, ka uzņēmumam ir tikai viena filiāle Apvienotajā Karalistē, ka tam nav nevienas filiāles Spānijā un ka [uzņēmums F] nav īpašnieks [nevienai filiālei].

                  (107)

                  Otrajā nolēmuma pieprasījumā, ko apstiprina ziņojums par transfertcenām, ir secinājums, kura formulējums ir identisks secinājumam, kas ietverts nolēmuma pieprasījumā par FFT [tas atspoguļots 54. apsvērumā]. Tomēr transfertcenu analīzes rezultāts ir būtiski atšķirīgs. Nesaistītu uzņēmumu darījuma principam atbilstoša atlīdzība [uzņēmumam F], kāda tā noteikta ziņojumā par transfertcenām, ir šāda: “Pētījumā par transfertcenām noteikta atlīdzība, kas balstīta uz i) riska kapitālu 44,6 miljonu EUR apmērā un ii) kapitālu, kurš ļauj atlīdzināt par uzņēmuma veiktajām funkcijām, 8,8 miljonu EUR apmērā ar intervālu +/– 10 % apmērā.”

                  (108)

                  Abi nolīgumi bija iekļauti sarakstā, ko Luksemburga nosūtīja Komisijai 2015. gada 4. jūnijā un kas attiecās uz nodokļu nolēmumiem, kuri attiecas uz naudas līdzekļu pārvaldības funkciju (skatīt 29. apsvērumu).

                  (109)

                  Treškārt, Komisijai tika nosūtīti arī pārējie nolēmumu pieprasījumi […], ko akceptējusi Luksemburgas nodokļu iestāde. Šie nolēmumu pieprasījumi bija datēti ar 2002. un 2012. gadu un attiecās uz citiem Fiat grupas rādītājiem Luksemburgā. Šie nolēmumi šajā lēmumā nav izskatīti.

            2.5.3.   Informācija, kādu 2015. gada 31. martā sniedza Fiat

      2.5.3.1.   Informācija par Fiat grupas uzņēmumiem, kas veic tiešus darījumus ar uzņēmumu FFT

                  (110)

                     Fiat atgādina, ka apmēram 40 % no FFT pieder uzņēmumam Fiat S.p.A. un apmēram 60 % – uzņēmumam FF, kas 100 % ir Fiat S.p.A. filiāle (50). Savukārt uzņēmuma FFT 100 % īpašumā ir uzņēmumi FFNA un FFC
                      (51). Fiat arī atgādina, ka FFT ir viens no Fiat grupas finanšu uzņēmumiem, kuri ir uzskaitīti 39. apsvērumā.

                  (111)

                  Pēc Komisijas pieprasījuma Fiat iesniedza detalizētu finanšu informāciju par grupas finanšu uzņēmumiem. Proti, Fiat nosūtīja uzņēmumu FFT, FF, FFNA, FFC un FFB gada pārskatus par 2011. līdz 2013. gadu, kā arī šo uzņēmumu funkciju aprakstu. Saskaņā ar šo informāciju uzņēmumā FF nodarbinātas 52 personas, no kurām [20–30] “finansēšanas” nodaļā un [10–20] “grāmatvedības” nodaļā. Uzņēmumā FFT ir 14 algoti darbinieki, proti, direktors, [0–10] darbinieki, kas tiešā veidā strādā ar klientiem (no Apvienotās Karalistes), [0–10] darbinieki, kuri pilda administratīvos pienākumus, un [0–10] personas, kas nodarbojas ar grāmatvedību un kontroli. Uzņēmumā FFNA nodarbinātas piecas personas, savukārt uzņēmums FFC veic ierobežotu darbību.

                  (112)

                  Saskaņā ar Fiat iesniegto informāciju FFT filiāļu (FFNA un FFC) uzskaites vērtība […]. FFT gada pārskatā norādīts, ka FFNA un FFC 2011. gadā tika atpirkti no Fiat S.p.A. un no FF. Sākot no 2011. gada, FFT Luksemburgai sagatavoja konsolidētus finanšu pārskatus.

                  (113)

                     FF un FFT ir finanšu uzņēmumi, kas darbojas eurozonā. Šo uzņēmumu finanšu dati par 2010.–2013. gadu, pamatojoties uz nosūtītajiem gada pārskatiem, ir apkopoti 8. un 9. tabulā (52).

                     8. tabula

                        FFT finanšu dati par 2011.–2013. gadu

                              (tūkstošos EUR)

                              2010. g.

                              2011. g.

                              2012. g.

                              2013. g.

                              Līdzīgi procenti un ienākumi

                              613 561

                              650 641

                              664 707

                              736 561

                              kuru izcelsme ir grupas uzņēmumos

                              605 880

                              626 806

                              648 497

                              731 462

                              Citi ienākumi

                              72 292

                              76 910

                              29 185

                              10 125

                              KOPĒJIE IENĀKUMI

                              685 853

                              727 551

                              693 892

                              746 686

                              Ekspluatācijas un amortizācijas izmaksas

                              3 419

                              3 655

                              2 926

                              2 499

                              Procenti un citas finanšu pakalpojumu izmaksas

                              625 078

                              640 207

                              631 854

                              666 246

                              kas jāmaksā grupas uzņēmumiem

                              59 409

                              55 520

                              38 041

                              20 268

                              tostarp par obligāciju parādu un citām rakstiskām parādsaistībām

                              551 229

                              574 561

                              592 099

                              643 853

                              Komisijas nauda, kas iekasēta par garantijām, kas saistītas ar Fiat S.p.A. apmaksātajām obligācijām (53)

                              3 161

                              2 851

                              2 702

                              3 006

                              Citi izdevumi

                              51 709

                              78 211

                              54 702

                              72 805

                              KOPĒJIE IZDEVUMI (izņemot uzņēmumu ienākuma nodokli)

                              683 367

                              724 924

                              692 185

                              745 032

                              Peļņa pirms uzņēmumu ienākuma nodokļa nomaksas

                              2 485

                              2 627

                              1 707

                              1 652

                              Nodoklis

                              748

                              776

                              491

                              508

                              Tīrie ienākumi

                              1 737

                              1 851

                              1 217

                              1 146

                              Pašu kapitāls

                              285 625

                              287 477

                              288 693

                              289 839

                              Summas, kas jāmaksā grupas uzņēmumiem

                              4 354 692

                              2 275 578

                              1 530 146

                              1 661 930

                              Emitētās parādzīmes

                              7 716 844

                              7 746 301

                              9 116 345

                              11 030 180

                              Citi pasīvi (bankas parāds, maksas, kas jāsedz, utt.)

                              2 470 513

                              446 444

                              144 671

                              158 865

                              PAŠU KAPITĀLS UN PASĪVI KOPĀ

                              14 827 674

                              10 755 800

                              11 079 855

                              13 140 814

                              Kredītsaistības attiecībā pret grupas uzņēmumiem

                              11 869 312

                              7 387 279

                              7 950 092

                              9 637 038

                              Likvīdi un kustamas vērtības

                              2 705 622

                              3 028 255

                              2 853 245

                              3 221 203

                              Līdzdalība saistītos uzņēmumos

                              0

                              165 244

                              164 244

                              165 244

                              Citi aktīvi (pamatlīdzekļi, uzkrātie ieņēmumi u. c.)

                              252 740

                              175 022

                              112 274

                              117 329

                              AKTĪVI KOPĀ

                              14 827 674

                              10 755 800

                              11 079 855

                              13 140 814

                  (114)

                  2011., 2012. un 2013. gada beigās FFT dažādās bankās sniedza garantijas par labu grupas uzņēmumiem par kopējo summu attiecīgi 2 560 802 EUR, 10 772 314 EUR un 10 155 339 EUR.

                     9. tabula

                        FF finanšu dati par 2010.–2013. gadu

                              (tūkstošos EUR)

                              2010. g.

                              2011. g.

                              2012. g.

                              2013. g.

                              Finanšu produkti

                              552 090

                              752 007

                              676 177

                              722 610

                              kuru izcelsme ir grupas uzņēmumos

                              528 267

                              672 225

                              655 576

                              711 218

                              Citi ienākumi (dividendes, finansiāli ieguvumi no atvasinātiem produktiem, valūtas kurss u. c.)

                              29 708

                              18 962

                              18 117

                              8 935

                              Ienākumi no pakalpojumiem, kas sniegti grupai

                              6 410

                              7 616

                              2 336

                              2 027

                              Saimnieciskās darbības izmaksas

                              14 616

                              13 332

                              8 594

                              9 280

                              Finanšu izdevumi

                              550 331

                              729 851

                              654 763

                              706 825

                              no kuriem saistībā ar grupas uzņēmumiem

                              523 123

                              698 009

                              625 216

                              687 712

                              Peļņa pirms uzņēmumu ienākuma nodokļa nomaksas

                              23 261

                              35 402

                              33 273

                              17 466

                              Nodoklis

                              5 968

                              10 112

                              8 822

                              6 952

                              Tīrie ienākumi

                              17 292

                              25 290

                              24 450

                              10 514

                              Pašu kapitāls

                              271 047

                              268 610

                              268 837

                              256 053

                              Pasīvs

                              14 878 871

                              12 567 582

                              11 277 171

                              12 758 761

                              Finanšu aktīvi

                              9 267 614

                              8 201 011

                              9 164 768

                              9 905 386

                              Likvīdi un kustamas vērtības

                              5 519 622

                              4 349 837

                              2 201 190

                              2 928 409

                              Līdzdalība saistītos uzņēmumos

                              358 362

                              264 116

                              160 833

                              160 833

                              Citi aktīvi (pamatlīdzekļi, uzkrātie ieņēmumi u. c.)

                              4 320

                              21 228

                              19 217

                              20 186

                              AKTĪVI KOPĀ

                              15 149 918

                              12 836 192

                              11 546 008

                              13 014 814

                  (115)

                  2013. gada beigās (un 2012. gada beigās) FF līdzdalība saistīto uzņēmumu kapitālā sastāvēja no līdzdalības uzņēmumā FFT157 269 000 EUR (vai 60 % no FFT pašu kapitāla) apmērā un uzņēmumā FFB2 013 000 EUR apmērā, kā arī no to procentiem 725 000 EUR apmērā, kas nenodrošina nekādu kontroli citos grupas uzņēmumos. 2011. gada beigās 100 % FFT akcijas bija atspoguļotas FF grāmatvedības uzskaitē par summu 262 102 000 EUR. 2010. gada beigās pirms uzņēmumu FFNA un FFC pārdošanas uzņēmumam FFT 2011. gadā uzņēmuma FF līdzdalība uzņēmumā FFC bija 7 213 000 EUR apmērā, uzņēmumā FFT – 262 077 000 EUR apmērā, uzņēmumā FFNA – 87 055 EUR apmērā un uzņēmumā FFB – 2 013 000 EUR apmērā, proti, tam bija 100 % līdzdalība Fiat filiālēs par kopējo summu 358 000 000 EUR, kā norādīts 8. tabulā.

            2.5.3.2.   Sīka informācija par uzņēmuma FFT aktīviem un pasīviem

                  (116)

                     Fiat grupa nosūtīja 61 darījumu partnera uzņēmuma nosaukumu grupas ietvaros, ar kuriem uzņēmums FFT ir veicis darījumus 2011.–2013. gadā. Fiat norādīja vidējo atlikumu starp uzņēmumu FFT un tā darījumu partneriem saistībā ar sešiem galvenajiem kreditoriem un debitoriem par 2011., 2012. un 2013. gadu. Informācija par 2013. gadu ir atspoguļota 10. tabulā (aili, kurā norādīti procenti par vidējo atlikumu, pievienoja Komisija).

                     10. tabula

                        FFT darījumu partneri 2013. gadā

                              (tūkstošos EUR)

                              Aktīvi

                              Vidējā kreditētā summa

                              Saņemtie procenti

                              Procenti, kas dalīti ar vidējo kreditēto summu

                                 Fiat grupas 1. darījumu partneris

                              [10 000 000 ]

                              [500 000 ]

                              […]

                                 Fiat grupas 2. darījumu partneris

                              [150 000 ]

                              [10 000 ]

                              […]

                                 Fiat grupas 3. darījumu partneris

                              [150 000 ]

                              [10 000 ]

                              […]

                                 Fiat grupas 4. darījumu partneris

                              [100 000 ]

                              [5 000 ]

                              […]

                                 Fiat grupas 5. darījumu partneris

                              [50 000 ]

                              [4 000 ]

                              […]

                                 Fiat grupas 6. darījumu partneris

                              [20 000 ]

                              [3 000 ]

                              […]

                              Pasīvi

                              Vidējā kreditētā summa

                              Nomaksātie procenti

                              Procenti, kas dalīti ar vidējo kreditēto summu

                                 Fiat grupas 7. darījumu partneris

                              [450 000 ]

                              [10 000 ]

                              […]

                                 Fiat grupas 8. darījumu partneris

                              [250 000 ]

                              [400]

                              […]

                                 Fiat grupas 9. darījumu partneris

                              [200 000 ]

                              [1 000 ]

                              […]

                                 Fiat grupas 10. darījumu partneris

                              [50 000 ]

                              [200]

                              […]

                                 Fiat grupas 11. darījumu partneris

                              [50 000 ]

                              [150]

                              […]

                                 Fiat grupas 12. darījumu partneris

                              [50 000 ]

                              [150]

                              […]

                  (117)

                     Fiat arī sniedza informāciju par uzņēmuma FFT veikto parādzīmju emisiju kopš 2009. gada, piemērojot EMTN programmu (54), par FFT galveno finansējuma avotu, kā arī par tā emisijas prospektu. FFT šajā laikposmā veica 14 emisijas uz termiņu, kas nepārsniedz 7 gadus. Uzņēmums emitēja euro nomināla obligācijas ar 5,75 % līdz 7,75 % kuponiem (izņemot vienu emisiju ar procentu likmi 9 % apmērā) un Šveices franku nomināla obligācijas ar 4 % līdz 5 % kuponiem.

                  (118)

                     Fiat paziņotajā informācijā ir norādīti grupas iekšienē veikto finanšu darījumu maksājumu termiņi. 2013. gada beigās līgumā noteiktais parādsaistību apmaksas termiņš bija īsāks par vienu gadu parādsaistībām 12 613 000 EUR apmērā, par kopējo summu 12 858 000 EUR apmērā (likvīdi un aizdevumi grupas uzņēmumiem ir norādīti 9. tabulā).

                  (119)

                  No paziņotās informācijas par dažādiem darījumiem grupas iekšienē izriet, ka daudzi darījumi ir darījumi uz nakti. FFT slēdz arī darījumus ar dažādiem termiņiem […]. FFT piešķir dažādu veidu aizdevumus grupas iekšienē […]. 2013. gada beigās gandrīz visu depozītu termiņš bija […]. Emitētajām obligācijām bija dažādi termiņi […].

                  (120)

                     Fiat arī nosūtīja dokumentu par grupas politiku attiecībā uz likvīdiem, par kuriem ir jautājums ziņojumā par transfertcenām, ar kuru pamatots nolēmuma pieprasījums. Šajā dokumentā ir formulēti iekšējie noteikumi, kas piemērojami grupas naudas līdzekļu ieguldījumiem. […]

            2.5.3.3.   Informācija par Fiat grupas politiku attiecībā uz transfertcenām

                  (121)

                  Savā 2015. gada 20. februāra vēstulē Komisija pieprasīja Fiat izskaidrot mehānismu, kas tam ļauj iegūt tādu galīgo neto rezultātu, kurš vienāds ar stabilu pašu kapitālu 2009., 2010. un 2011. gadā (kā izriet no 4. tabulas, kas ietverta lēmuma sākt formālo izmeklēšanas procedūru 51. apsvērumā), neraugoties uz būtiskām atšķirībām attiecībā uz aktīviem, pasīviem, kā arī finanšu izdevumiem un ienākumiem.

                  (122)

                  Atbildot uz šo pieprasījumu, kurā Fiat grupa tika aicināta izskaidrot aizdevumu un noguldījumu tarifikāciju grupas iekšienē, tā iesniedza dokumentu ar nosaukumu Transfer Pricing Policy (“Transfertcenu politika”). No šī dokumenta izriet, ka Fiat nosaka cenas aizdevumiem grupas iekšienē, kam piekrituši grupas finansēšanas uzņēmumi, tā, lai šiem uzņēmumiem būtu iepriekš noteikta atdeve.

                  (123)

                  Funkcijas, kas aprakstītas kā tādas, ko veic FFT, un risks, kādu tas uzņēmies, izņemot dažas informācijas, ir identisks aprakstam, kurš ietverts ziņojumā par transfertcenām un kura kopsavilkums dots 38. līdz 51. apsvērumā. […] dokumentā, kas attiecas uz transfertcenu politiku, minēts kredītrisks un darījuma partnera risks, kas nolēmuma pieprasījumā attiecībā uz grupas aktīviem aprakstīts kā neesošs, lai gan dokumentā šis risks kvalificēts kā “ierobežots”.

                  (124)

                  Dokumentā par transfertcenām paskaidrots, ka grupas iekšējo darījumu cenas tiek noteiktas šādi. […], tas provizoriski novērtē finansējamos aizdevumus grupas iekšienē. […], pamatojoties uz to, tas provizoriski novērtē drošības rezervi, kas piemērojama aizdevumiem grupas iekšienē, dalot mērķieguvuma summu, kam pieskaitītas ekspluatācijas izmaksas, ar finansējamo aizdevumu kopsummu. Visbeidzot, tas pievieno šo drošības rezervi finanšu uzņēmumu finansējumu izmaksām, lai iegūtu aizdevumu grupas iekšienē tarifikācijas provizorisko aprēķinu.

                  (125)

                  Dokumentā par transfertcenu politiku ir ilustrēta šī aizdevumu grupas iekšienē tarifikācijas metode, pamatojoties uz šifrētiem 2012. gada datiem. Kas attiecas uz diskontēto ieguvumu no pašu kapitāla, tas uz konsolidācijas pamata uzņēmumiem FF un FFT 2012. gadam ir provizoriski aprēķināts [4–7 %] apmērā. Dokumentā ietverti provizoriskie betas vērtību aprēķini Eiropas Savienībai 2012. gadā, kā arī bezriska likmes un prēmijas par risku Itālijai un Luksemburgai, kas norādītas atsevišķi, un uz šī pamata ir provizoriski aprēķināta šāda diskontētā atdeve:

                     11. tabula

                     Informācija, kas ietverta iekšējā dokumentā par transfertcenu politiku

                              Nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošs intervāls

                              Beta vērtības

                              Uzņēmumu skaits

                              75

                              75. procentile

                              1,22

                              Vidējais rādītājs

                              0,80

                              25. procentile

                              0,34

                              (%)

                              Mainīgais un diskontētais darījuma partnera risks (55)

                              Itālija

                              Luksemburga

                              Bezriska likmes

                              1,57

                              1,57

                              Nodokļa procentuālā likme

                              31,4

                              28,8

                              Prēmijas risks par pašu kapitālu

                              7,73

                              6,00

                              Darījuma partnera risks – 75. procentile

                              16,09

                              12,52

                              Darījuma partnera risks – Mediāna

                              11,27

                              8,92

                              Darījuma partnera risks – 25. procentile

                              6,16

                              5,10

                  (126)

                  Turklāt dokumentā ir nošķirti iepriekš noteikta termiņa aizdevumi, kas tika piešķirti agrāk un attiecībā uz kuriem nav iespējams grozīt tarifikācijas nosacījumus, un pārskatāmi aizdevumi grupas iekšienē ar mainīgu likmi. […]

            2.5.4.   Luksemburgas 2015. gada 10. jūlija vēstule

                  (127)

                  Savā 2015. gada 10. jūlija vēstulē Luksemburga apgalvo, ka Komisija pārkāptu juridiskās noteiktības principu, ja savā lēmumā slēgt formālo izmeklēšanas procedūru uzdotu atgūt iespējamo saņēmējam sniegto atbalstu. Tā šajā sakarā atsaucas uz Komisijas iepriekšējiem lēmumiem par līdzīgiem nodokļu atbalsta režīmiem, kuros Komisija ir atzinusi, ka šis princips varētu aizkavēt atbalsta atgūšanu (56) un atļāvusi noteikt pārejas periodu, pamatojoties uz tiesisko paļāvību (57).

                  (128)

                  Turklāt Luksemburga apgalvo, ka, ņemot vērā to, ka saskaņā ar ESAO principiem, nosakot transfertcenas, nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu cenu nav iespējams noteikt un nav jānosaka, nav iespējams uzdot atgūt precīzu atbalsta summu. Turklāt Luksemburga uzsver, ka, ņemot vērā to, ka pasākums ir jauns, un iepriekšējos lēmumus, Komisijai atbilstīgi tiesiskās paļāvības aizsardzības principam nebūtu jāuzdod veikt atbalsta atgūšanu (58).

            3.   IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANAS IEMESLI

                  (129)

                  Komisija nolēma sākt formālo izmeklēšanas procedūru, jo tā sākotnēji uzskatīja, ka ar apstrīdēto finanšu nolīgumu uzņēmumam FFT ir piešķirts tāds valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, kas nav savienojams ar iekšējo tirgu.

                  (130)

                  Proti, Komisija pauda šaubas par apstrīdētā finanšu nolīguma savienojamību ar nesaistītu pušu darījuma principu. Komisijas šaubas bija saistītas ar faktoriem, kas precizēti turpmāk – 131. līdz 137. apsvērumā.

                  (131)

                  Pirmkārt, šķiet, ka nolēmumā akceptēta fiksēta nodokļu bāze 2,542 miljonu EUR (+/– 10 %) apmērā attiecībā uz uzņēmuma FFT Luksemburgā veikto darbību, kas varētu tikai nedaudz mainīties un palikt stabila pat tad, ja, piemēram, FFT veiktās darbības apjoms, atbilstīgi kam tiek noteikta nodokļu bāze, ievērojami palielinātos.

                  (132)

                  Otrkārt, Komisija ir izteikusi šaubas par to, cik piemērota ir FFT nodokļu konsultanta izvēlētā metode, lai provizoriski aprēķinātu šī uzņēmuma atlīdzību par tā veiktajām funkcijām. Savā transfertcenu analīzē nodokļu konsultants, lai aprēķinātu šo atlīdzību, ir izmantojis netiešu metodi, proti, starpības pārsnieguma kompromisa metodi (SPKM), bet Komisija uzskata, ka gadījumos, kad tirgū var novērot salīdzināmus darījumus, būtu jādod priekšroka tiešo metožu, un, proti, faktisko cenu noteikšanas metodes, izmantošanai. Šajā sakarā Komisija ir novērojusi, ka Chrysler, Fiat grupas Amerikas uzņēmums, izmanto tieši kapitāla tirgus, lai finansētu savas darbības, un ka daži no tā darījumiem ir salīdzināmi ar uzņēmuma FFT veiktajiem darījumiem.

                  (133)

                  Treškārt, attiecībā uz SPKM izmantošanu nepieciešamās pašu kapitāla atdeves provizoriskam aprēķinam, Komisija pauda šaubas par to, vai FFT nodokļu konsultants SPKM ir piemērojis pareizi. Tā uzsvēra, ka divas daļas, no kurām saskaņā ar SPKM veidojas FFT atlīdzība, proti, atlīdzinātā pašu kapitāla summa un šai pašu kapitāla summai piemērotais atlīdzības līmenis, ir noteikti pārāk zemā līmenī.

                  (134)

                  Attiecībā uz atlīdzināto pašu kapitāla summu ar nodokļu nolēmumu tika akceptēta SPKM piemērošana tikai vienai pašu kapitāla frakcijai, kas tika apzīmēta kā “riskam pakļautais pašu kapitāls”, kamēr uzņēmumos FFNA un FFC iepludinātais pašu kapitāls bez ticama izskaidrojuma tika atskaitīts no atlīdzināmā pašu kapitāla (59). Turklāt šķita, ka “riskam pakļautā pašu kapitāla” aprēķina rezultātā ir noteikta pārāk zema nodokļu bāze, jo tajā nebija ietverti grupas aktīvi, atkal bez jebkāda pārliecinoša iemesla. Savā lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru Komisija apšaubīja pieņēmumu, saskaņā ar kuru nepastāv kredītrisks attiecībā uz darījumiem, kas veikti ar grupas uzņēmumiem. Komisija arī pauda šaubas attiecībā uz to, kā aprēķinātas pašu kapitāla minimālās prasības saistībā ar darījuma partnera risku un kredītrisku. Proti, salīdzinoši zemā – 20 % – riska pakāpes faktora izvēle attiecībā uz darījuma partnera risku neattaisnojās, un nebija nekādas norādes par to, kas būtu sagaidāms, ja būtu būtiski jāgroza tiesiskais regulējums. Nodokļu konsultanta sagatavotajā ziņojumā par transfertcenām nav izskaidrots, kādā veidā “atšķirība starp kreditoru uzkrātiem procentiem par banku noguldījumiem un debitoru uzkrātiem procentiem par banku noguldījumiem” ir labs operacionālā riska rādītājs, un nav izskaidrots arī iemesls, kādēļ tiek piemērota 15 % riska pakāpe. Tāpat tajā nav izskaidrots, kādēļ darījuma partnera risks ir palielināts par 6 % un nevis par 8 %, ņemot vērā to, ka Bāzeles II kapitāla sistēmas minimālās prasības pašu kapitālam saistībā ar darījuma partnera risku, uz kurām ir sniegta skaidra atsauce ziņojumā par transfertcenām, ir 8 %.

                  (135)

                  Attiecībā uz atlīdzību, kas piemērota šim kapitālam, Komisija pauda šaubas par beta vērtības noteikšanu, ņemot vērā to, ka tā šķita pārāk zema salīdzinājumā ar citu uzņēmumu, kuri sniedz finanšu pakalpojumus, beta vērtībām. Tā arī pauda šaubas par nodokļu konsultanta beta vērtības aprēķinam izvēlēto 25. procentili mediānas vietā.

                  (136)

                  Ceturtkārt, attiecībā uz nolēmuma pieprasījumā diskontēto ienākumu no pašu kapitāla, kas uzskatīts par pārpalikumu, Komisija pauda šaubas par to, ka apstrīdētajā nodokļu nolēmumā bez jebkāda pamatojuma ir akceptēta ļoti zemas – 0,87 % – procentu likmes izmantošana.

                  (137)

                  Ņemot vērā to, ka transfertcenu analīzē, kas akceptēta ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu, šķiet, nav ievērots nesaistītu pušu darījuma princips, Komisija provizoriski uzskatīja, ka ar šo nolēmumu uzņēmumam FFT tiek piešķirtas priekšrocības. Tika uzskatīts, ka šīs priekšrocības ir saņemtas katru gadu un katru reizi Luksemburgas nodokļu iestāde turpināja apstiprināt pieprasāmo nodokli, kas tika aprēķināts, pamatojoties uz šo nolēmumu. Kā uzskata Komisija, šīs priekšrocības arī tika piešķirtas pēc izvēles principa, jo tā ir atkāpe no administratīvās prakses un rada privileģētu situāciju uzņēmumam FFT salīdzinājumā ar uzņēmumiem, kas faktiski un juridiski ir līdzīgā situācijā.

                  (138)

                  Tā kā ir izpildīti visi pārējie LESD 107. panta 1. punkta nosacījumi, bet nav acīmredzama iemesla, lai konstatētu saderību, Komisija provizoriski secināja, ka apstrīdētais nodokļu nolēmums ir ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts. Rezultātā tā nolēma sākt formālu izmeklēšanas procedūru attiecībā uz šo nodokļu nolēmumu.

                  (139)

                  Savā lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru Komisija arī saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktu pieprasīja Luksemburgai iesniegt visus dokumentus, informāciju un datus saistībā ar apstrīdēto pasākumu, kas ir vajadzīgi, lai ļautu Komisijai lemt par valsts atbalsta esamību un attiecīgā gadījumā – par šā atbalsta saderību ar iekšējo tirgu. Gadījumos, kad Luksemburga neiesniedza visu pieprasīto informāciju, Komisija to lūdza atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 659/1999 6.a panta 2. punkta b) apakšpunktam piekrist, ka Komisija pieprasa labuma guvējam no apstrīdētā pasākuma, proti uzņēmumam FFT, iesniegt pieprasītās ziņas.

            4.   LUKSEMBURGAS FORMULĒTIE APSVĒRUMI

                  (140)

                  Luksemburga nosūtīja savus apsvērumus par lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru 2014. gada 19. jūlijā. Vispirms tā apgalvo, ka procedūra ir spēkā neesoša, un pēc tam, ka Komisija lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru ir pieļāvusi kļūdas saistībā ar lietas būtību.

            4.1.   Luksemburgas formulētie apsvērumi par Komisijas sākto procedūru

                  (141)

                  Attiecībā uz procedūru Luksemburga apgalvo, ka šajā gadījumā nav ievērota pareizā procedūra saistībā ar rīkojumu sniegt informāciju tajā ziņā, ka Regula (EK) Nr. 659/1999 neļauj Komisijai izdot rīkojumus lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru. Pirms šāda rīkojuma izdošanas būtu bijis jāievēro Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. pantā paredzētā procedūra.

                  (142)

                  Turklāt Luksemburga apliecina, ka saistībā ar rīkojuma lēmumā pieprasīto informāciju Komisija nav paskaidrojusi, kādēļ bija vajadzīga atbalsta saņēmēja identitātes atklāšana, lai novērtētu pasākuma atbilstību noteikumiem par valsts atbalstu. Ņemot vērā daudzos informācijas noplūdes gadījumus un publiski izskanējušos Komisijas vieglprātīgos apgalvojumus, Luksemburga šajā posmā nevarēja atklāt atbalsta saņēmēja identitāti. Turklāt rīkojuma lēmumā nebija precizēta nekāda cita konkrēta informācija, kas būtu jāsniedz. Taču, kā norādīts Komisijas procedūru rokasgrāmatā, rīkojumā ir jābūt skaidri paskaidrotam, kāda informācija ir vajadzīga attiecīgās procedūras ietvaros.

                  (143)

                  Luksemburga apgalvo arī, ka, tā kā lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru nav izskaidrots, kādā aspektā apstrīdētais nodokļu nolēmums uzskatāms par atbalstu, nav iespējams izpildīt tā apturēšanas pienākumu. Uzņēmumam FFT ir jāiesniedz nodokļu deklarācija, un tā kā Komisija lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru nebija precizējusi, kāda ir norādītā metode pieprasāmā nodokļa aprēķināšanai, Luksemburgas nodokļu iestāde nodokļu nolēmumā izmantos apstiprināto metodoloģiju.

                  (144)

                  Vēl Luksemburga apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi lojālas sadarbības, objektivitātes un labas pārvaldības principus, proti, neņemot vērā Luksemburgas piedāvājumus tikties, kas ļautu Luksemburgas iestādēm izskaidrot Komisijai, kāda metodoloģija ir izmantota apstrīdētajā nodokļu nolēmumā.

                  (145)

                  Luksemburga apstrīd Komisijas lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru pret FFT (ar jaunu lietas numuru, SA.38375), kas ir atsevišķa no vispārīgās procedūras par Luksemburgas praksi attiecībā uz nodokļu nolēmumu, kura sākta ar lietas numuru SA.37267. Tā kā Luksemburga bija pārsūdzējusi Vispārējā tiesā Komisijas lietas SA.37267 ietvaros pieņemto rīkojumu sniegt informāciju, Komisija varēja mākslīgi apiet minētā rīkojuma anulēšanu, sākot jaunu lietu.

                  (146)

                  Visbeidzot, Luksemburga apgalvo, ka Komisija ir pārsniegusi savas pilnvaras, sajaucot rīcības brīvības izmantošanu un vienkāršu vienotā tiesiskā regulējuma noteikumu interpretāciju. Proti, nodokļu nolēmums attiecībā uz FFT neatceļ rīcības brīvības īstenošanu Luksemburgas nodokļu iestādē, bet ir atbilstīgs L.I.R. 164. panta 3. punktam un apkārtrakstam. Kā norāda Luksemburga, piemērojot šos noteikumus, nevar izvairīties no tā, ka tie būs jāinterpretē, ņemot vērā katra gadījuma apstākļus, lai panāktu risinājumus, kurus nosaka īpašie apstākļi un kuri ir balstīti uz šiem apstākļiem. Komisija ignorē atšķirību starp rīcības brīvību, no vienas puses, un noteikumu interpretāciju, kuros ietverti abstrakti juridiski noteikumi, kas pēc tam jāpiemēro konkrētajam gadījumam, no otras puses. Turklāt, aizstājot Luksemburgas iestādes Luksemburgas tiesību interpretēšanā, Komisija ignorē dalībvalstu kompetenci attiecībā uz tiešo nodokļu uzlikšanu.

                  (147)

                  Luksemburga uzskata, ka, tā kā tās nodokļu iestāde FFT gadījumā nav īstenojusi savu rīcības brīvību, Komisija nevarēja pierādīt, ka apstrīdētais nodokļu nolēmums neatbilst parastajai administratīvajai praksei. Luksemburga paskaidro, ka tās administratīvā darbība ir balstīta uz likumības un vienlīdzības principiem, tādējādi nodrošinot vienādu attieksmi pret visiem nodokļu maksātājiem, kas pēc būtības atrodas vienādā situācijā. Luksemburga uzsver, ka lēmums sākt formālu izmeklēšanas procedūru ir pieņemts, ņemot vērā vienīgi ESAO transfertcenām piemērojamos principus, bet neņemot vērā Luksemburgas administratīvo praksi.

            4.2.   Luksemburgas formulētie apsvērumi par kļūdām lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru saistībā ar lietas būtību

                  (148)

                  Kopumā Luksemburga apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas saistībā ar lietas būtību, pieņemot par atsauces sistēmu selektīvu priekšrocību noteikšanai nesaistītu pušu darījuma principu, kas ietverts transfertcenām piemērojamajos ESAO principos, bet nevis valsts tiesību aktus un praksi.

                  (149)

                  Turklāt Luksemburga apgalvo, ka Komisija ir nepareizi interpretējusi transfertcenām piemērojamos ESAO principus. Lēmuma sākt formālu izmeklēšanas procedūru 65. apsvērumā Komisija, šķiet, norādīja transfertcenu noteikšanas metožu hierarhiju, apgalvojot, ka ir jādod priekšroka tiešo metožu, jo īpaši faktisko cenu noteikšanas metodes, izmantošanai salīdzinājumā ar tādām netiešajām metodēm kā SPKM. Tāpēc Komisija neņem vērā faktu, ka kopš 2010. gada saistībā ar transfertcenām piemērojamo ESAO principu ietvaros vairs netiek uzskatīts, ka metožu hierarhija atbilst reālajām prasībām un praksēm. Atsaucoties uz minēto principu 1.13. punktu, Luksemburga norāda, ka tajos ir atzīts, ka “transfertcenu noteikšana nav precīza zinātne” un ka “nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu cenu noteikšanas metodes izvēle daudzos gadījumos nebūs pilnīgi skaidra”. Tā kā FFT nodokļu konsultants uzskatīja, ka SPKM izvēle ir pamatota, un piemēroja L.I.R. 164. pantu, Luksemburgas nodokļu iestāde vienkārši apstiprināja analīzes atbilstību likumam.

                  (150)

                  Kā uzskata Luksemburga, Komisija atzīst, ka nesaistītu pušu darījuma principa interpretēšana un piemērošana dažādās nodokļu iestādēs un nodokļu iestāžu un uzņēmumu izpratnē ir atšķirīga (60); tādēļ, no vienas puses, tā nevar pieļaut, ka nesaistītu pušu darījuma principu interpretē un piemēro dažādi, un, no otras puses, uzskatīt, ka pastāv viena pareizā metode, atbilstīgi kurai Luksemburgai būtu vajadzējis piemērot nesaistītu pušu darījuma principu.

                  (151)

                  Turklāt Luksemburga pārmet Komisijai, ka tā šajā lietā nav piemērojusi attiecīgo valsts tiesību akta noteikumu, proti L.I.R. 164. panta 3. punktu un no tā izrietošo administratīvo praksi, bet ka tā ir atsaukusies vienīgi uz transfertcenām piemērojamajiem ESAO principiem. Tādējādi Komisija nosaka aprēķina metodi, kas tai šķiet piemērotāka, lai gan Luksemburgas tiesību aktos nav paredzēts izmantot konkrētas metodes transfertcenu noteikšanai. Tātad Komisija pilnībā ignorē Luksemburgas tiesisko regulējumu un administratīvo praksi šajā jautājumā. Turklāt, lai izanalizētu selektivitāti, Komisija nesalīdzina FFT nodokļu režīmu ar citu uzņēmumu nodokļu režīmu, kas Luksemburgā faktiski un juridiski ir līdzīgā situācijā.

                  (152)

                  Attiecībā uz Komisijas paustajām šaubām tās lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru Luksemburga pārmet Komisijai, ka tā ir pārāk vienpusēji koncentrējusies uz varbūtējo Fiat nodokļu stratēģiju grupas līmenī, neņemot vērā faktu, ka uzņēmumam Fiat, tā kā tā ir grupa, varēja būt cita motivācija izveidoties tā, kā tas to ir izdarījis.

                  (153)

                  Pirmkārt, Luksemburgas nodokļu iestādes noteikti nav vienojušās par “fiksētu nodokļu bāzi”, kā tas ir apgalvots lēmuma sākt formālu izmeklēšanas procedūru 64. apsvērumā. FFT ar nodokli apliekamā peļņa ir atkarīga no piešķirtajiem aizdevumiem, un ziņojumā par transfertcenām ir minēts tikai viens bāzes punktu intervāls saistībā ar realizējamo drošības rezervi.

                  (154)

                  Otrkārt, attiecībā uz pieprasītā pašu kapitāla summu un Komisijas paustajām šaubām šajā sakarā Luksemburga uzskata, ka Bāzeles II kapitāla sistēmas izvēle ir pamatota tāpat kā izvēle izslēgt līdzdalību citos uzņēmumos. Luksemburga apgalvo, ka bija loģiski, ka finansiālā līdzdalība tika izslēgta no aprēķiniem, jo tai nav nekāda sakara ar transfertcenu ierobežotu noteikšanu par aizdevumiem grupas iekšienē. Turklāt, kā norādīts ziņojumā par transfertcenām, summa, kas paredzēta akciju finansēšanai, ir 165 244 000 EUR, kura atbilst uzņēmuma FFT turēto akciju iegādes cenai un tātad pēc Luksemburgas domām nevar tikt kritizēta. Turklāt, tā kā ieņēmumi no akcijām saskaņā ar Luksemburgas tiesību aktiem ir atbrīvoti no nodokļiem, tādas ar tiem saistītās maksas kā procentu maksas arī nav jāatskaita. Visbeidzot, tā kā līdzdalības atlīdzināšana notiek, izmaksājot dividendes, kuras nāk no filiālēm un kuru summa var mainīties atkarībā no filiāļu darbības rezultātiem un to vajadzībām saistībā ar atkārtotu ieguldīšanu, idejai piemērot drošības rezervi šai ienākumu plūsmai komerciālā ziņā nav jēgas.

                  (155)

                  Treškārt, Luksemburga apgalvo, ka ir pamatota arī grupas iekšējo parādsaistību neiekļaušana aprēķinā, jo FFT parādi ir ar skaidru garantiju par labu FFT aizdevējiem. Ņemot vērā rūpniecisko stratēģiju, ekonomiskās intereses un iespējamā bankrota risku uzņēmuma reputācijai, FFT saistību neizpildes risks ir ļoti niecīgs, un “brīvā” summa 93 710 000 EUR apmērā ir pilnīgi pietiekama, lai šo risku segtu.

                  (156)

                  Ceturtkārt, Luksemburga pārmet Komisijai, ka tā apšaubījusi veidu, kādā tika aprēķināta beta vērtība, lai noteiktu riska prēmiju. Pirmkārt, šie aprēķini nav tīri matemātiski, un var attaisnoties dažādi rezultāti; līdz ar to ziņojumā par transfertcenām iegūtie rezultāti ir pilnīgi pamatoti un uzticami. Otrkārt, pat pieņemot, ka rezultāti, kurus iegūtu Komisija, būtu atšķirīgi, tomēr ir jāpārbauda, vai tas uzņēmumam FFT rada priekšrocības salīdzinājumā ar citiem Luksemburgā izveidotiem uzņēmumiem. Treškārt, pat tad, ja tiek veikta alternatīva novērtēšana, salīdzinot uzņēmumam FFT aprēķināto riska prēmiju ar atlīdzību, kas izmaksāta biržā kotēta uzņēmuma akcionāriem, kuras procentuālais apjoms ir no 3,5 līdz 4 %, kas ir ievērojami mazāk nekā uzņēmumam FFT aprēķinātā riska prēmija – 6,05 %, salīdzinājums parāda, ka riska prēmija 6,05 % ir pilnīgi pamatota un pilnībā atbilst L.I.R. 164. panta prasībām.

                  (157)

                  Visbeidzot, Luksemburga apgalvo, ka, tā kā Rīcības kodeksa jautājumu grupa (uzņēmējdarbības nodokļi) ir skaidri apstiprinājusi, ka nodokļu nolēmumu sagatavošanas prakse Luksemburgā atbilst ESAO rīcības kodeksam un principiem, tiesiskās paļāvības princips nozīmē, ka uzņēmumam FFT būtu jāvar paļauties uz 2012. gada 3. septembra nodokļu nolēmumu visā tā spēkā esamības laikposmā, proti, piecus gadus.

            5.   IEINTERESĒTO TREŠO PERSONU FORMULĒTIE APSVĒRUMI

                  (158)

                  Uzņēmums FFT nosūtīja savus apsvērumus attiecībā uz lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru 2014. gada 30. oktobrī. Šie apsvērumi tika saņemti divos atsevišķos dokumentos.

            5.1.
            FFT apsvērumu pirmais kopums

                  (159)

                     FFT apsvērumu pirmais kopums ir sadalīts divās daļās. Pirmajā daļā ir izklāstīts iemesls, kādēļ FFT uzskata, ka Komisija ir nepareizi piemērojusi ESAO principus attiecībā uz transfertcenām FFT iepriekšējā cenu noteikšanas nolīgumā. Otrajā daļā ir aprakstīts tas, kādā veidā lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru nav ievērota prasītā tiesību norma, kura paredz noteikt selektivitāti saskaņā ar līguma 107. panta 1. punktu.

            5.1.1.   ESAO principu nepareiza piemērošana

                  (160)

                  Pirmkārt, pretēji tam, ko savā lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru apgalvo Komisija, uzņēmums FFT apgalvo, ka nav vienojies ar Luksemburgas nodokļu iestādi par fiksētiem ar nodokļiem apliekamajiem ienākumiem. Vienošanās attiecās tikai uz atlīdzības par FFT veikto funkciju saistībā ar naudas līdzekļu pārvaldību aprēķināšanas metodi. Kopš 2011. gada ik gadu uzņēmums FFT aktualizē visus parametrus, kas tiek izmantoti, lai provizoriski aprēķinātu uzņēmuma riskam pakļauto pašu kapitālu un ienākumus no pašu kapitāla, lai aprēķinātu savu peļņu. Turklāt uzņēmuma FFT iepriekšējā cenu noteikšanas nolīgums ir spēkā tikai piecus gadus ar nosacījumu, ka nemainās fakti un apstākļi, uz kuriem tas ir pamatots; šis termiņš atbilst nodokļu nolēmumu praksei citās dalībvalstīs.

                  (161)

                  Otrkārt, nekas netraucē FFT nodokļu konsultantam izvēlēties SPKM, jo nav nekādu grupas iekšienē salīdzināmu elementu saistībā ar FFT veiktajiem darījumiem, kurus varētu izmantot, lai piemērotu faktisko cenu noteikšanas metodi. Minētajam par iemeslu ir tas, ka i) FFT nepiešķir aizdevumus trešām personām un ii) Fiat grupas uzņēmumiem nav līdzīgu aizdevumu no trešām personām. FFT atsaucas uz ESAO transfertcenām piemērojamo principu 2.2. punktu, saskaņā ar kuru, izvēloties metodi, vienmēr jācenšas atrast konkrētajam gadījumam vispiemērotākā metode. FFT min arī šo pašu principu 2.4. punktu, saskaņā ar kuru ir situācijas, kad peļņas kompromisa metodes izrādās piemērotākas nekā tradicionālās, uz darījumiem balstītās metodes.

                  (162)

                  Kā uzskata FFT, ja nodokļu konsultants būtu izmantojis faktisko cenu noteikšanas metodi, lai noteiktu transfertcenas, kas piemērojamas saistībā ar grupas uzņēmumiem piešķirtajiem aizdevumiem, FFT būtu cietis zaudējumus, jo nebūtu saņēmis atpakaļ līdzekļus, kas nepieciešami grupas finanšu vajadzību segšanai. FFT ir ne tik sarežģīta struktūrvienība kā citi grupas uzņēmumi, kuru drošības rezerves varētu tikt pārbaudītas, piemērojot SPKM. Šo metodi arvien biežāk izmanto transfertcenu analīzēs, un ESAO 2010. gadā pieņemtajos transfertcenu noteikšanas principos nav paredzēta nekāda metožu hierarhija.

                  (163)

                  Turklāt, kā uzskata FFT, pašu kapitāls bieži var būt iepriekšēju lēmumu, kas saistīti ar viena uzņēmuma darbību, rezultāts, un tas var nebūt tieši saistīts ar pašu kapitāla līmeni, kāds ir nepieciešams, lai segtu ar uzņēmuma darbību saistītos riskus.

                  (164)

                  Visbeidzot, uzņēmums FFT norāda, ka attiecībā uz transfertcenām piemērojamajos ESAO principos ir atzīts, ka transfertcenu noteikšana nav precīza zinātne. Šajā sakarā tas atsaucas uz šo principu 1.13. punktu un, proti, uz šādu apsvērumu: “Ir svarīgi neaizmirst par mērķi no nesaistītu pušu darījuma principam atbilstoša rezultāta iegūt saprātīgu aplēsto vērtību, balstoties uz uzticamu informāciju. Ir arī jāatgādina, ka transfertcenu noteikšana nav precīza zinātne un ka tā ir jānovērtē gan nodokļu iestādei, gan nodokļu maksātājam.”FFT norāda, ka tas tomēr pēc iespējas ir centies provizoriski aprēķināt nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu atlīdzību.

                  (165)

                  Treškārt, attiecībā uz FFT pašu kapitāla pietiekamību uzņēmumam ir jāpierāda, ka tā pašu kapitāls ir pietiekams, lai segtu ar tā veikto finansēšanas darbību saistītos riskus. Apkārtrakstā nav nekādu konkrētu norādījumu, kas būtu jāievēro, lai noteiktu atbilstīgu riskam pakļautā pašu kapitāla līmeni. Tādēļ FFT izlēma izanalizēt savu pašu kapitālu, lai novērtētu, kāda šī pašu kapitāla daļa ir vajadzīga, lai veiktu savu darbību un uzņemtos riskus, saskaņā ar Bāzeles II kapitāla sistēmu. Līdzīgā veidā apkārtrakstā ir salīdzināti uzņēmumi, kas veic starpposma finanšu darbības, ar neatkarīgiem finanšu uzņēmumiem. Apkārtrakstā ir noteikts arī, ka tiem nodokļu maksātājiem, kas veic finansēšanas darījumus grupas iekšienē, ir jābūt pietiekamam pašu kapitālam, lai segtu ar šiem darījumiem saistītos finansēšanas riskus. Savukārt ar līdzdalību saistītā darbība FFT iepriekšējā cenu noteikšanas nolīgumā netiek ņemta vērā; tādēļ bija pamatots iemesls neiekļaut FFT turētās akcijas tā pašu kapitālā, kas vajadzīgs riska segšanai. Turklāt pašu kapitāla summa, kas vienāda ar FFT ieguldījumiem filiālēs, nav ņemta vērā, jo tajā ir iekļauti netirdzniecības portfeļa ieguldījumi filiālēs, kuri tiek atlīdzināti ar dividendēm. Taču dividendes netiek ietvertas transfertcenu analīzē, jo saistībā ar tām netiek ņemts vērā ne veikto pienākumu svarīgums, ne riski, kādus uzņēmums uzņēmies. Šāds atskaitījums atbilst arī Bāzeles II kapitāla sistēmai (61) un Direktīvas 2006/48/EK (“KPD III”) 57. pantam (62).

                  (166)

                  Ceturtkārt, attiecībā uz Komisijas veikto analīzi par parādu apstrādi grupas iekšienē un faktu, ka FFT iepriekšējā cenu noteikšanas nolīgumā ņemts vērā tikai tas aktīvu kopums, kas pieder trešām personām, FFT apgalvo, ka grupas kredītnovērtējums jau ir iekļauts FFT veiktajā grupas finansējuma maksā. Ņemot vērā, ka FFT un visu grupas asociēto uzņēmumu kredītnovērtējums ir ekvivalents ar Fiat S.p.A kredītnovērtējumu (63), FFT nesaskaras ar papildu kredītrisku saistībā ar tā aizdevumiem savas grupas asociētajiem uzņēmumiem. Līdz ar to procentu likme, ko FFT pieprasa saviem asociētajiem uzņēmumiem, atbilst summai, kuru veido i) grupas finansēšanas izmaksas; ii) garantijas maksas, kas iemaksātas uzņēmumā Fiat S.p.A.; iii) darbības izmaksas, kuras tiek segtas, lai varētu sniegt savus pakalpojumus grupas uzņēmumiem; iv) “negatīvā pārnese”, kas rodas no tā, ka lielākajām FFT aizņemtajām summām ir jābūt uz īsu termiņu un ar zemām procentu likmēm, lai atbilstu grupas īstermiņa likviditātes vajadzībām; un v) atlīdzība par kapitālu saistībā ar riskiem, kurus FFT uzņēmies, kas ir saistīta ar FFT veiktajām funkcijām, veicot grupas naudas līdzekļu pārvaldību.

                  (167)

                  Piektkārt, kā apgalvo FFT, 6 % koeficienta, ko piemēro riska svērtajiem aktīviem (RSA), izmantošana bija pamatota, jo tas atbilst FFT no Bāzeles II kapitālas sistēmas koncepcijai, kuru vietējās pārvaldes iestādes atbilstīgi KPD ir transponējušas nebanku finanšu iestādēs dažās ES teritorijās (piemēram, Itālijā). Turklāt, tā kā FFT aktīvu ieguldījumus trešām personām galvenokārt veido banku noguldījumi, risku svērums 20 % apmērā tika piemērots atbilstīgi Bāzeles II kapitālas sistēmas standarta pieejai (64). Tāpat attiecībā uz risku svērums 15 % apmērā, kas piemērots operacionālajam riskam, FFT Komisijai norāda uz pamatrādītāju pieeju, kurā atbilstīgi Bāzeles II kapitāla sistēmas 649 punktam ir jāpiemēro šāds koeficients. Tāpat arī šīs pašas pieejas ietvaros kopprodukts atbilst neto ienākumiem no procentiem, kam pieskaitīti neto ienākumi bez procentiem, visu rezerves fondu un darbības izdevumu bruto summa, bet atskaitot īpašus vienumus. Tā kā FFT nav bezprocentu ienākumu, atsauce uz kreditoru procentiem par banku noguldījumiem, no kuriem atskaitīti debitoru procenti par banku noguldījumiem, ir pamatota kā labākā FFT operacionālo risku aplēstā vērtība. Attiecībā uz reglamentējošo noteikumu jebkādiem iespējamiem grozījumiem FFT apgalvo, ka pat Bāzeles II kapitāla sistēmas (65) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/36/ES (66) (“KPD IV”) par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību ietvaros attiecīgie kritēriji vienmēr ir spēkā.

                  (168)

                  Sestkārt, attiecībā uz Komisijas paustajām šaubām par izmantoto beta vērtību FFT apgalvo, ka, pat salīdzinājumā neietverot dažus elementus (piemēram, valsts bankas), nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošs princips paliek precīzi tas pats. Tā kā FFT darbojas kā finanšu uzņēmumus un nevar tikt pielīdzināms bankai, FFT un [nodokļu konsultants] uzskata, ka vispiemērotākie salīdzināšanas elementi ir finanšu uzņēmumu beta vērtības. Turklāt apkārtrakstā ir sniegta skaidra atsauce uz finanšu pakalpojumu sniedzējiem. Pamatojoties uz šo, lai noteiktu atbilstīgu beta vērtību, ir pamatoti ņemt vērā visus tos uzņēmumus, kas darbojas finanšu pakalpojumu jomā. Attiecībā uz 25. procentiles pieņemšanu nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošajā intervālā, tas atbilst ESAO transfertcenām piemērojamajiem principiem, kas paredz, ka visi punkti, kuri ietverti nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošā intervālā, rada nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošas cenas/ienākumus. Turklāt ir aplēsts, ka FFT ir uzņēmies ierobežotus riskus, jo tas sadarbojas vienīgi ar grupas uzņēmumiem, grupas darbība ir ļoti integrēta un mātesuzņēmums ir pilnā mērā ieinteresēts atbalstīt savas filiāles.

                  (169)

                  Septītkārt, FFT nepiekrīt Komisijas šaubām par to, ka 0,87 % atdeve no pašu kapitāla ir pārāk zema. Pašu kapitāla pārpalikums, proti tas, kas nav vajadzīgs, lai segtu riskus, ko savas finansēšanas darbības ietvaros ir uzņēmies FFT, tiek vai nu aizdots citam grupas uzņēmumam, kam vajadzīgs papildu finansējums, vai arī izmantots, lai segtu FFT finanšu pakalpojumu sniegšanas rezultātā radušās darbības izmaksas. Atlīdzība par tām tātad ir jāpielāgo ieguldījumiem īstermiņa naudas līdzekļos.

            5.1.2.   Komisijas veiktā selektivitātes analīze

                  (170)

                     FFT apgalvo, ka pat tad, ja Komisijas analīze attiecībā uz nesaistītu pušu darījuma principa ievērošanu būtu pareiza, lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru nebija sniegti nekādi pierādījumi, ka FFT ir guvis labumu no labvēlīgāka nodokļu režīma nekā visi pārējie Luksemburgas nodokļu maksātāji, kas ir līdzīgā juridiskā un faktiskā situācijā. Lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru nav nekāda FFT situācijas salīdzinājuma ar citu Luksemburgas nodokļu maksātāju situāciju, kā piemēram ar tā 21 cita nodokļu maksātāja situāciju, kura iepriekšējos cenu noteikšanas nolīgumus pārbaudīja Komisija.

                  (171)

                     FFT tāpat kā visiem citiem nodokļu maksātājiem, kas reāli atrodas Luksemburgā, tika atļauts noslēgt iepriekšējo cenu noteikšanas nolīgumu ar Luksemburgas nodokļu iestādi.

                  (172)

                  Turklāt, ņemot vērā to, ka Luksemburgā kopumā uzņēmuma ienākuma nodokļu likme uzņēmumam FFT bija 28,8 % (2011. budžeta gadā), tajā pašā laikā Itālijā galvenā uzņēmuma nodokļa likme ir aptuveni 33 %, pie augstākiem FFT ienākumiem Itālijā būtu bijušas augstākas atskaitāmās izmaksas, jo lielākā daļa uzņēmuma FFT piešķirto aizdevumu ir uzņēmumam Fiat Finance S.p.A. Līdz ar to skaidri neparādās, kāda veida “atbalstu” grupa kopumā ir saņēmusi, ja FFT ir deklarējis mazākus ienākumus Luksemburgā un tātad tam ir bijuši mazāki procentu atskaitījumi Itālijā.

            5.2.
            FFT apsvērumu otrais kopums

      5.2.1.   Iepriekšējais cenu noteikšanas nolīgums nerada nekādas “priekšrocības”

                  (173)

                  Otrais FFT formulēto apsvērumu kopums sākas ar skaidrojumu par iepriekšējo cenu noteikšanas nolīgumu nozīmīgumu kopumā; Luksemburgas nodokļu sistēmā tos uzskata par vispārējās nodokļu sistēmas daļu un akceptē. FFT iepriekšējais cenu noteikšanas nolīgums atbilst apkārtrakstā minētajām pamatnostādnēm un nav pretrunā Luksemburgas vispārējai nodokļu sistēmai. FFT iepriekšējā cenu noteikšanas nolīguma spēkā esamības termiņš – pieci gadi – atbilst citās dalībvalstīs slēgto iepriekšējo cenu noteikšanas nolīgumu standarta termiņam.

                  (174)

                  Luksemburgas noteikumi par transfertcenām, kas ir apkārtraksta pamatā, ir vispārējās nodokļu sistēmas daļa, jo tos piemēro saistītiem uzņēmumiem grupas ietvaros, veicot darījumus grupas uzņēmumiem. Luksemburgas noteikumi par transfertcenām nav pretrunā vispārējai nodokļu sistēmai tajā nozīmē, ka tajos patiesībā ir ievēroti ESAO transfertcenām piemērojamie principi un to mērķis ir noteikt nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu peļņu.

                  (175)

                  Attiecībā uz Komisijas lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru paustajām šaubām par transfertcenu noteikšanas metodes izvēli FFT apgalvo, ka SPKM ir vispārpieņemta metode, ko apstiprinājusi ESAO un kas ir atbilstīga Luksemburgas vispārējai nodokļu sistēmai. SPKM plašu izmantošanu, kā arī faktu, ka tās piemērošana var radīt grūtības, ir atzinusi Komisija (67). Pamatnostādnes par dažiem sīkākiem aspektiem ir nepietiekamas, bet Komisija sev piešķir tiesības izlemt strīdīgos jautājumus par transfertcenām, piemērojot savu redzējumu par to, kā SPKM būtu piemērojama konkrētajā gadījumā. Turklāt FFT nodokļu atvieglojumi ir saskaņoti ar likumā noteiktajiem atvieglojumiem, kas vēlreiz apstiprina, ka SPKM izmantošana uzņēmumam FFT nav devusi nekādas ekonomiskas priekšrocības.

                  (176)

                  Kā uzskata FFT, nodokļu iestādēm, piemērojot SPKM, būtu jāparedz noteikts novērtēšanas intervāls, jo šī metode attiecībā uz ar nodokli apliekamās peļņas noteikšanu nekad nedod tikai vienu rezultātu, bet virkni derīgu rezultātu. Tādējādi noteikumu par valsts atbalstiem nozīmē starpība starp FFT iegūto (un Luksemburgas nodokļu iestāžu akceptēto) ar nodokli apliekamo ienākumu un Komisijas provizoriski aprēķināto ar nodokli apliekamo ienākumu nebūtu uzskatāma par priekšrocību. Šāda priekšrocība rastos tikai tad, ja novērtējumā būtu klaja atkāpe no transfertcenu noteikšanas standarta noteikumiem un tas pārsniegtu nodokļu iestādes noteikto novērtēšanas intervālu (68). Pretējā gadījumā būtu runa par Komisijas iejaukšanos dalībvalsts pilnvarās attiecībā uz nodokļu piemērošanu.

                  (177)

                  Visbeidzot, FFT apgalvo, ka, ja Komisija ir izvērtējusi priekšrocību esamību, tai būtu vajadzējis izskatīt to kopējo ietekmi “uz grupu”. Šajā sakarā Fiat grupai netiek radītas nekādas priekšrocības, jo jebkādu nodokļu bāzes palielināšanu Luksemburgā kompensē nodokļu atskaitījumi citās Eiropas valstīs (šajos pēdējos gados galvenokārt Itālijā). Kā norāda FFT, šis efekts ir ticis atzīts vairākos Komisijas lēmumos. (69)

            5.2.2.   “Selektivitātes” trūkums

                  (178)

                  Kā norāda FFT, atsauces sistēma, kas jāņem vērā, lai novērtētu selektivitāti, var ietvert tikai tādus uzņēmumus, uz kuriem attiecas noteikumi par transfertcenām, proti, kas sadarbojas vienīgi ar tādām trešām personām, kuras ar tiem ir saistītas. Tas ir atzīts Komisijas lēmumā, kas attiecas uz groepsrentebox
                      (70) režīmu, kurā saistībā ar finansēšanas darbībām ar aizņēmumu palīdzību ir apstiprināts, ka asociētie uzņēmumi ir tādā faktiskajā un juridiskajā situācijā, kas nav salīdzināma ar neasociētu uzņēmumu situāciju. Kā arī, lai pierādītu selektivitāti, Komisijai būtu vajadzējis pierādīt, ka FFT iepriekšēju cenu noteikšanas nolīgumu ir ieguvis tādos apstākļos, kas atšķiras no apstākļiem, kuri piemēroti citām grupas vienībām Luksemburgā, kas veic finansēšanas darbību. Taču apkārtrakstā skaidrots, ka iepriekšējie cenu noteikšanas nolīgumi ir pieejami visiem finanšu grupu uzņēmumiem. Tātad selektivitātes nav.

                  (179)

                  Kopumā runājot, Komisija akceptē nodokļu nolēmumus kā līdzekļus, kas sniedz nodokļu maksātājiem juridisko drošību un skaidrību attiecībā uz viņu nodokļu situāciju. Luksemburgas nodokļu iestādes pieņemtie nodokļu nolēmumi nav pieņemti, izmantojot rīcības brīvību, jo tie atbilst apkārtrakstā minētajiem principiem, kuros ir īpaša atsauce uz nesaistītu pušu darījuma principu, kas definēts ESAO Nodokļu konvencijas projekta 9. pantā un sniedz norādes un precizējumus par minimālajām prasībām attiecībā uz pašu kapitālu un transfertcenu analīzi, kurus Luksemburgas uzņēmumam, kas veic finansēšanas darbību grupas ietvaros, ir jāievēro. Tādējādi Luksemburgas nodokļu iestādes novērtēšanas intervālu, ja tāds ir, ierobežo apkārtraksta norādījumi. Turklāt šis nodokļu iestādes ziņā atstātais ierobežotais novērtēšanas intervāls ir raksturīgs ESAO transfertcenām piemērojamajiem principiem. Šis vienkāršais elements pats par sevi nevar nozīmēt valsts atbalsta esamību. Turklāt FFT apgalvo, ka FFT iepriekšējais cenu noteikšanas nolīgums tiek periodiski pārskatīts un ka tā maksimālais spēkā esamības laikposms ir pieci gadi.

                  (180)

                     FFT apgalvo, ka Komisija nav pierādījusi, ka SPKM metodes piemērošana FFT iepriekšējā cenu noteikšanas nolīgumā atšķirtos no citiem finanšu nolīgumiem, kurus noslēguši uzņēmumi, kas atrodas salīdzināmā situācijā ar FFT situāciju. Kā norāda FFT, nav nekādu šaubu, ka salīdzināms uzņēmums, kas ir līdzīgā situācijā FFT situācijai, varētu lūgt nodokļu nolēmuma pieņemšanu un noteikt savus ar nodokli apliekamos ienākumus, pamatojoties uz SPKM metodi. Tā kā uz FFT un salīdzināmajiem uzņēmumiem attiecas viens un tas pats nodokļu režīms, nav jēgas noteikt to, vai FFT piemērotā transfertcenu noteikšanas metode ir vai nav saskaņā ar ESAO transfertcenām piemērojamajiem principiem (kāda tā ir jebkurā gadījumā).

            5.2.3.
            FFT faktiskā situācija ir būtiski atšķirīga no situācijas, kas novērota lēmumos par koordinācijas centriem

                  (181)

                  Kā norāda FFT, lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru ir vairākas vērā ņemamas atšķirības salīdzinājumā ar iepriekšējiem lēmumiem, kuros Komisija apšaubīja transfertcenu noteikšanas metodes piemērošanu (proti, izmaksu pieskaitīšanas metodi) kā nodokļu pasākumu, kurš radījis selektīvas priekšrocības (71). Šajos lēmumos režīms bija pieejams tikai tiem nodokļu maksātājiem, kas ievēroja noteiktas prasības, kamēr lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru Komisija apšauba vienīgi SPKM piemērošanu, proti, konkrēto veidu, kā noteikt ar nodokli apliekamos ienākumus, iepriekšēju cenu noteikšanas nolīgumu kontekstā, kas ir pieejami visiem Luksemburgas nodokļu maksātājiem, kuri veic finansēšanas darbības ar saistītām personām.

                  (182)

                  Turklāt šajos lēmumos ienākumi, kas tika noteikti ar izmaksu pieskaitīšanas metodi, varēja būtiski atšķirties no likumā noteiktās peļņas, kas nav FFT gadījums, kura ar SPKM metodi noteiktie ienākumi atbilst paša uzņēmuma grāmatvedības uzskaitē norādītajam rezultātam. Tāpat transfertcenu noteikšanas metodes piemērošana iepriekšējos lēmumos acīmredzami nebija saskaņā ar ESAO attiecībā uz transfertcenām piemērojamajiem principiem. Šajā gadījumā šie principi nav pārkāpti. Tomēr atšķirībā no novērotā lēmumos, kas attiecās uz koordinācijas centriem, ESAO attiecībā uz transfertcenām piemērojamajos principos arī nav skaidru norādījumu attiecībā uz transfertcenu noteikšanu par dažām FFT veiktajām darbībām (piemēram, finansēšanas un naudas plūsmas pārvaldīšanas darbībām).

                  (183)

                     FFT arī apgalvo, ka Komisija nav ņēmusi vērā to, ka FFT iepriekšējais cenu noteikšanas nolīgums ir balstīts uz ekonomikas pētījumu, kurš atbilst ESAO transfertcenām piemērojamajiem principiem, kas tomēr pierāda, ka peļņas noteikšana nebija patvaļīga un ka Luksemburgas nodokļu iestādes neizmantoja nekādu rīcības brīvību.

            6.   LUKSEMBURGAS ATBILDE UZ TREŠO PERSONU APSVĒRUMIEM

                  (184)

                  Luksemburga 2015. gada 5. janvāra vēstulē norādīja, ka tā pilnībā piekrīt Fiat formulētajiem apsvērumiem.

            7.   APSTRĪDĒTĀ PASĀKUMA IZVĒRTĒŠANA

      7.1.   Atbalsta esamība

                  (185)

                  LESD 107. panta 1. punkta nozīmē ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.

                  (186)

                  Saskaņā ar iedibināto judikatūru, lai tiktu atzīts valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, ir jābūt izpildītiem visiem šajā noteikumā paredzētajiem nosacījumiem (72). Tādējādi ir konstatēts, ka, lai pasākumu varētu apzīmēt kā valsts atbalstu šā noteikuma nozīmē, pirmkārt, ir jābūt valsts iesaistīšanās faktam vai atbalsta piešķiršanai jānotiek no valsts līdzekļiem, otrkārt, šādi iesaistoties, ir jāvar iespaidot tirdzniecība starp dalībvalstīm, treškārt, tādējādi ir jānodrošina selektīvas priekšrocības kādam uzņēmumam un, ceturtkārt, tādējādi ir jārada vai jādraud radīt konkurences izkropļojumi (73).

                  (187)

                  Runājot par pirmo atbalsta esamības nosacījumu, apstrīdēto nolēmumu izdeva Tiešo nodokļu pārvalde, kas ir Luksemburgas Lielhercogistes nodokļu iestādes daļa. Šis nolēmums ietver Luksemburgas nodokļu iestādes akceptu FFT peļņas sadales metodei Fiat grupas ietvaros, kuru ierosināja šīs grupas nodokļu konsultants, kura ir saistoša Luksemburgas nodokļu iestādei piecus gadus un, balstoties uz kuru, FFT ik gadu aprēķina uzņēmuma ienākuma nodokli, kas tam ir jānomaksā Luksemburgai. Apstrīdētais nolīgums tādēļ ir attiecināms uz Luksemburgu.

                  (188)

                  Runājot par pasākuma finansēšanu no valsts līdzekļiem, saskaņā ar Tiesas iedibināto judikatūru valsts atbalsts ir pasākums, ar kuru valsts iestādes dažiem uzņēmumiem piešķir nodokļu atvieglojumus, kas, lai gan nav saistīti ar pozitīvu valsts līdzekļu izmaksāšanu, nodrošina atbalsta saņēmējiem labvēlīgāku situāciju nekā citiem nodokļu maksātājiem (74). 7.2 punktā Komisija pierāda, ka apstrīdētais nolīgums rada FFT Luksemburgai maksājamā nodokļa samazinājumu, atkāpjoties no nodokļa, kas pretējā gadījumā būtu jāmaksā uzņēmumam FFT saskaņā ar Luksemburgas vispārējo uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmu. Līdz ar to apstrīdēto nolīgumu vajadzētu uzskatīt par tādu, kas rada valsts līdzekļu zaudējumu, jo jebkāds uzņēmuma FFT maksājamā nodokļa samazinājums rada to nodokļu ieņēmumu, kādi varētu būt Luksemburgas rīcībā, ja nebūtu šī samazinājuma, zaudējumus.

                  (189)

                  Attiecībā uz atbalsta esamības otro nosacījumu, FFT pieder Fiat grupai, kas ir uzņēmums, kurš darbojas pasaules mērogā, veicot savu darbību virknē Eiropas Savienības dalībvalstu, tādēļ jebkāds atbalsts par labu tam var iespaidot tirdzniecību Savienības iekšienē. Turklāt valsts piešķirtu priekšrocību uzskata par tādu, kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, ja tā pēc savas būtības ir tāda, kura palielina saņēmēja konkurētspēju salīdzinājumā ar citiem konkurējošiem uzņēmumiem (75). Tādā mērā, ciktāl ar apstrīdēto nolēmumu uzņēmumam FFT tiek paredzēti nodokļu parāda, kas tam parasti būtu bijis jāmaksā saskaņā ar Luksemburgas vispārējo uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmu, atvieglojumi, ar šo nolēmumu tiek radīts vai tiek draudēts radīt konkurences izkropļojumus, nostiprinot FFT un Fiat grupas finansiālo stāvokli, līdz ar to šajā gadījumā ir izpildīts arī ceturtais valsts atbalsta esamības nosacījums.

                  (190)

                  Attiecībā uz trešo valsts atbalsta esamības nosacījumu Komisija 7.2 punktā izskaidro iemeslus, kuru dēļ tā uzskata, ka ar apstrīdēto nolēmumu uzņēmumam FFT tiek piešķirtas selektīvas priekšrocības tādā mērā, ciktāl ar to tiek radīts ieinteresētās personas Luksemburgai maksājamā nodokļa samazinājums salīdzinājumā ar nodokli, kādu pretējā gadījumā uzņēmumam FFT būtu jāmaksā saskaņā ar Luksemburgas vispārējo uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmu, tādējādi izpildot visus valsts atbalsta esamības nosacījumus LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

            7.2.   Selektīvu priekšrocību esamība

                  (191)

                  Saskaņā ar iedibināto judikatūru “Līguma 107. panta 1. punkts paredz, ņemot vērā šī regulējuma mērķi, noteikt, vai attiecīgā tiesiskā regulējuma ietvaros valsts pasākums pēc sava rakstura ir tāds, kas “dod priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai” salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kuri faktiski un juridiski ir salīdzināmā situācijā. Apstiprinošas atbildes gadījumā attiecīgais pasākums atbilst selektivitātes nosacījumam” (76).

                  (192)

                  Lietās, kas attiecas uz nodokļu jomu, Tiesa ir paredzējusi trīs posmu analīzi, lai noteiktu, vai konkrētais nodokļu pasākums ir selektīvs (77). Pirmajā posmā ir jānosaka, kāds ir dalībvalstī piemērojamais kopējis vai parastais nodokļu režīms – “atsauces sistēma”. Otrajā posmā ir jānosaka, vai konkrētais nodokļu pasākums ir atkāpe no šīs sistēmas tādā mērā, ka tas rada diferenciāciju starp ekonomikas dalībniekiem, kas, ņemot vērā sistēmas iekšējos mērķus, faktiski un juridiski ir salīdzināmā situācijā. Ja pasākums ir atkāpe no atsauces sistēmas, trešajā posmā ir jānosaka, vai šis pasākums ir pamatots pēc būtības vai saskaņā ar atsauces sistēmas vispārējo shēmu. Nodokļu pasākums, ar ko tiek paredzēta atkāpšanās no atsauces sistēmas, var būt pamatots, ja attiecīgā dalībvalsts var pierādīt, ka šis pasākums tieši izriet no šīs valsts nodokļu sistēmas pamatprincipiem vai vadošajiem principiem (78). Ja tas ir šāds gadījums, tad nodokļu pasākums nav selektīvs. Pierādīšanas pienākums šajā trešajā posmā ir dalībvalstij.

            7.2.1.   Atsauces sistēmas noteikšana

      7.2.1.1.   Atsauces sistēma, ko veido Luksemburgas vispārējā uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma

                  (193)

                  Parasti atbalsta pasākuma selektīvā rakstura analīzes nolūkā atsauces sistēmu veido saskaņotu noteikumu kopums, kas, balstoties uz objektīviem kritērijiem, attiecas uz visiem uzņēmumiem, kuri ir saistīti ar tās piemērošanas jomu, ko nosaka tās mērķis.

                  (194)

                  Konkrētajā gadījumā Komisija uzskata, ka atsauces sistēma ir Luksemburgas vispārējā uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma, kuras mērķis ir piemērot nodokļus visiem uzņēmumiem, kas ir nodokļu maksātāji Luksemburgā (79). Luksemburgas uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmu piemēro vietējiem uzņēmumiem un ārzemju uzņēmumiem, kas ir rezidenti Luksemburgā, tostarp ārzemju uzņēmumu filiālēm Luksemburgā. Luksemburgā uzņēmumu uzskata par rezidentu, ja tā juridiskā adrese vai centrālā vadība ir Luksemburgā. Vietējiem uzņēmumiem un ārzemju uzņēmumiem, kas ir rezidenti Luksemburgā, ir jāmaksā uzņēmuma ienākuma nodoklis par visā pasaulē saņemtajiem ienākumiem, izņemot gadījumus, kad tiek piemērota nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanas konvencija. Uzņēmumiem, kas nav rezidenti, uzņēmuma ienākuma nodoklis jāmaksā tikai par dažiem konkrētiem ienākumiem, kuru izcelsme ir Luksemburgā. (80) Nodoklis ir jāmaksā par saņemtajiem ienākumiem, no kuriem atskaitīti fiskāli atskaitāmi izdevumi un zaudējumi, ko var pārnest uz nenoteiktu laiku.

                  (195)

                  Luksemburgas uzņēmumu ienākuma nodokli veido uzņēmumu peļņas nodoklis (“uzņēmumu ienākuma nodoklis” vai “UIN”), kura procentu likme ir 21 %, un uzņēmumiem, kas atrodas Luksemburgas pilsētā, pašvaldības nodoklis par komercuzņēmumu ienākumiem (“komercuzņēmumu pašvaldības nodoklis”), kura procentu likme ir 6,75 %. Turklāt 21 % uzņēmumu ienākuma nodoklim tiek piemērota 5 % piemaksa, kas nonāk nodarbinātības fondā (81). Līdz ar to kopš 2011. gada 1. janvāra kopējā nodokļu likme par visiem ienākumiem Luksemburgas uzņēmumiem ir 28,80 % (82)
                      (83).

                  (196)

                  Luksemburgas uzņēmumu ar nodokli apliekamo ienākumu aprēķins galvenokārt ir balstīts uz nodokļa maksātāja veikto komerciālo darbību uzskaiti, izdarot Luksemburgas nodokļu tiesību aktos paredzētās korekcijas, kas galvenokārt saistītas ar dividenžu/kapitāla pieauguma atbrīvošanu no nodokļiem, neatskaitāmu izdevumu atpakaļiekļaušanu (84), labojumiem, kas izdarīti attiecībā uz aprēķinātajiem nodokļiem par darījumiem, kuri nav veikti nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošos apstākļos, un ar dažādu amortizācijas noteikumu piemērošanu attiecībā uz uzskaiti un nodokļiem.

                  (197)

                  Ja ar nodokli apliekamo ienākumu aprēķins tādu autonomu neintegrētu/vietējo uzņēmumu gadījumā, kas veic darījumus tirgū, ir salīdzinoši vienkāršs, jo tas ir balstīts uz starpību starp ieņēmumiem un izdevumiem tirgū, kurā ir konkurence, tad, lai aprēķinātu ar nodokli apliekamos ienākumus tādos fiskāli integrētos grupas uzņēmumos kā FFT, ir jāizmanto netieši dati. Autonomi neintegrēti uzņēmumi var ņemt savu bilances peļņu par izejas punktu, lai noteiktu uzņēmumu nodokļu bāzi, jo šī peļņa ir atkarīga no uzņēmuma ieguldāmo resursu un pārdoto produktu un pakalpojumu tirgus diktētām cenām. Savukārt integrētam uzņēmumam, kas veic darījumus ar uzņēmumiem, kuri pieder pie tās pašas grupas, pie kuras pieder uzņēmums, būs jāveic provizorisks aprēķins par cenām, kādas šiem darījumiem tiek piemērotas grupas iekšienē, lai noteiktu ar nodokli apliekamo ienākumu nodokļa aprēķina vajadzībām, šo provizorisko aprēķinu veic tas pats uzņēmums, kas kontrolē grupu, bet to nediktē tirgus.

                  (198)

                  Šāda atšķirība ar nodokli apliekamo ienākumu aprēķinā starp neintegrētiem, proti, pie grupas nepiederošiem un tātad kvalificējamiem kā “autonomiem” uzņēmumiem un integrētiem, proti, pie grupas piederošiem uzņēmumiem tomēr nekādi neietekmē Luksemburgas uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas mērķi – aplikt ar nodokļiem visu Luksemburgā rezidējošu integrētu un neintegrētu uzņēmumu peļņu. UIN attiecas uz saimnieciskajām vienībām, kas darbojas Luksemburgā un kurām ir jāmaksā uzņēmumu ienākuma nodoklis, un ietver “jebkuru saimniecisku vienību, kam var tiešā veidā uzlikt uzņēmumu ienākuma nodokli”. Ne uzņēmuma forma, ne tā struktūra (ir uzņēmumu grupa vai tāda nav) nav noteicošs kritērijs aplikšanai ar uzņēmumu ienākuma nodokli Luksemburgā. Turklāt pat tad, ja var uzskatīt, ka lēmumi par finansēšanu ir pieņemti visas grupas kopīgās interesēs, Luksemburgas uzņēmumu ienākuma nodoklis tiek uzlikts atsevišķām saimnieciskajām struktūrvienībām, bet nevis visai grupai, un apstrīdētais nodokļu nolēmums attiecas vienīgi uz FFT ar nodokli apliekamajiem ienākumiem, līdz ar to jebkāds nodokļu ieņēmumu samazinājums ir balstīts vienīgi uz šī uzņēmuma darbības rezultātiem. Ja ir tiesa, ka nodokļu tiesību aktos paredzēti īpaši noteikumi attiecībā uz grupām (piemēram, nodokļu integrācijas režīms (85)), to mērķis ir nodrošināt vienlīdzīgu attieksmi pret neintegrētiem uzņēmumiem un saimnieciskām struktūrvienībām, kas strukturētas grupu veidā, bet nevis nodrošināt labvēlīgāku attieksmi grupām (86).

                  (199)

                  Līdz ar to faktam, ka integrētu uzņēmumu un neintegrētu uzņēmumu ar nodokli apliekamā peļņa ir jāaprēķina atšķirīgā veidā, nav nekādas nozīmes, nosakot atsauces sistēmu nolūkā konkrētajā gadījumā veikt selektivitātes analīzi. Ņemot vērā to, ka atbilstīgi Luksemburgas uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmai visu uzņēmumu, kas ir rezidenti Luksemburgā, peļņa tiek aplikta ar nodokli vienādi, nešķirojot integrētus un neintegrētus uzņēmumus, šo abu veidu uzņēmumi jāuzskata par tādiem, kas faktiski un juridiski ir līdzīgā situācijā atbilstoši šīs sistēmas patiesajam mērķim (87). Patiešām, tā kā apstrīdētā nodokļu nolēmuma mērķis ir noteikt FFT ar nodokli apliekamo peļņu nolūkā iekasēt uzņēmumu ienākuma nodokli atbilstīgi Luksemburgas vispārējai uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmai, tad šī sistēma ir tieši tā atsauces sistēma, atbilstīgi kurai ir jāpārbauda nolēmums, lai noteiktu, vai FFT ir guvis labumu no selektīvām priekšrocībām.

                  (200)

                  Visbeidzot, lai atbildētu uz dažādiem uzņēmuma FFT izvirzītajiem argumentiem, kad tas apgalvo, ka grupas uzņēmumiem un autonomiem uzņēmumiem nav viena atsauces sistēma, Komisija norāda sekojošo.

                  (201)

                     FFT uzskata, ka atsauces sistēmā, lai izvērtētu apstrīdētā nolēmuma selektivitāti, būtu jāiekļauj tikai tie uzņēmumi, uz kuriem attiecas noteikumi par transfertcenām, proti, aplūkojot tos ekskluzīvi kopā ar asociētajiem uzņēmumiem (88), tādējādi, lai pierādītu šī pasākuma selektivitāti, Komisijai būtu jāpierāda, ka FFT ir saņēmis nodokļu nolēmumu atšķirīgos apstākļos no citu tādu struktūrvienību apstākļiem, kas darbojas Luksemburgā un veic finansēšanas darbību (89). FFT uzskata, ka šādu interpretāciju apstiprina Komisijas lēmumi par Groepsrentebox režīmu un grupu procentu nodokļu režīmu Ungārijā (90).

                  (202)

                  Iesākumā Komisija atgādina, ka tās lēmumu pieņemšanas prakse tai neuzliek nekādus pienākumus. Katrs potenciālais atbalsta pasākums ir jāizvērtē atsevišķi, ņemot vērā LESD 107. panta 1. punktā izklāstītos objektīvus kritērijus, tādā veidā, lai pat tad, ja būtu konstatēta pretēja lēmumu pieņemšanas prakse, tā neietekmētu šā lēmuma secinājumu spēkā esamību (91).

                  (203)

                  Jebkurā gadījumā, pretēji FFT apgalvotajam, neviens no šiem lēmumiem neapstiprina, ka tad, ja nodokļu pasākums dod labumu integrētam uzņēmumam, atsauces sistēmai noteikti ir jāaprobežojas ar šāda veida uzņēmumiem. Turklāt abos gadījumos nodokļu pasākuma, attiecībā uz kuru ir pieņemts Komisijas lēmums, mērķis nav salīdzināms ar šajā gadījumā izvērtētā pasākuma mērķi, un tātad secinājumi, kādus var izdarīt no šiem lēmumiem, neattiecas uz šo lietu.

                  (204)

                     Groepsrentebox režīmu Nīderlandes iestādes ieviesa, lai samazinātu nodokļu režīma atšķirību finansēšanai grupas ietvaros ar kapitālieguldījumiem un finansēšanai, izsniedzot aizdevumu, un lai tādējādi samazinātu šo divu grupas ietvaros īstenotu finansēšanas veidu arbitrāžu (92). Savā galīgajā lēmumā Komisija uzsvēra, ka, ņemot vērā pasākuma mērķi, kas ir samazināt nodokļu režīma atšķirību finansēšanai grupas ietvaros ar kapitālieguldījumiem un finansēšanai, izsniedzot aizdevumu, un tādējādi samazināt šo divu grupas ietvaros īstenotu finansēšanas veidu arbitrāžu, “arbitrāža starp finansēšanu ar kapitālieguldījumiem un finansēšanu, izsniedzot aizdevumu, ir iespējama tikai grupas ietvaros [bet nevis autonomiem uzņēmumiem]” (93). Tieši ņemot vērā šo apsvērumu, kā arī režīma mērķi, kas paredzēja “samazināt faktorus, kuri veicina arbitrāžu starp finansēšanu ar kapitāla iepludināšanu un finansēšanu, izsniedzot aizdevumu, un tādējādi nodrošināt fiskālo neitralitāti” (94), Komisija uzskatīja, ka atsauces sistēma šajā lietā ietver tikai uzņēmumus, uz kuriem attiecas uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma un kurus saista attiecības grupas ietvaros (95).

                  (205)

                  Apstrīdētā nodokļu nolēmuma mērķis ir noteikt FFT nodokļu bāzi, kas kalpo tam, lai aprēķinātu Luksemburgas uzņēmumu ienākuma nodokli, kādu jāmaksā šim uzņēmumam. Pirmkārt, kamēr mērķi, ar ko pamatots lēmums Groepsrentebox, var uzskatīt par pamatotu vienīgi grupas kontekstā (sakarā ar to, ka autonomajiem uzņēmumiem nav problēmu ar dažādu finansēšanas veidu arbitrāžu), nodokļu bāzes noteikšana nolūkā aprēķināt ik gadu maksājamo uzņēmumu ienākuma nodokli tikpat labi attiecas uz grupu kā uz autonomiem uzņēmumiem.

                  (206)

                  Otrkārt, FFT veic finansēšanas uzņēmuma funkciju un sniedz savus pakalpojumus tikai citiem grupas Fiat uzņēmumiem. Tomēr darījumi, kādus uzņēmums veic, varētu tikt veikti arī citā, ne tikai grupas, kontekstā. Apkārtrakstā šāda veida finansēšanas darījumi grupas ietvaros salīdzināti ar neatkarīgu finanšu iestāžu veiktajiem darījumiem (96) un pieprasīts, lai atlīdzība par šiem finanšu pakalpojumiem būtu vai nu saistīta ar aizdotās naudas summu, vai ar pārvaldīto aktīvu reālo vērtību, proti, atbilstīga atlīdzībai, ko pieprasītu neatkarīga finanšu iestāde. Tātad apkārtrakstā atzīts, ka pat grupas ietvaros veiktie darījumi ir tieši salīdzināmi ar parastiem, tirgū veiktiem darījumiem.

                  (207)

                  Šie konkrētās lietas raksturlielumi vēlreiz apstiprina, ka Komisijas lēmumā par Groepsrentebox formulēto apsvērumu – proti, ka saistībā ar finansēšanas darbībām, kas tiek veiktas, izsniedzot aizdevumus, saistītie uzņēmumi juridiski un faktiski nav tādā situācijā, kura ir salīdzināma ar nesaistītu uzņēmumu situāciju – nevar vispārināt attiecībā uz tādām situācijām, kad nodokļu nolēmuma mērķis ir noteikt nodokļu bāzi nolūkā aprēķināt uzņēmumu ienākuma nodokli. Apkārtrakstā iekļautais apliecinājums par darījumu salīdzināmību bija atsauce uz principiem, uz kuriem balstīts nesaistītu pušu darījuma princips un atbilstīgi kuriem komerciālajām un finansiālajām attiecībām starp saistītiem uzņēmumiem nebūtu jāatšķiras no tām attiecībām, par kādām būtu jāvienojas neatkarīgu uzņēmumu starpā (97). Noteikumu par transfertcenām tiešais mērķis ir salīdzināt saistītu/vienas grupas uzņēmumu darījumus ar neatkarīgu uzņēmumu darījumiem un nodrošināt, lai jebkura novirze tiktu izlabota. Ņemot vērā šos faktorus, FFT kļūdaini atsaucas uz lēmumu par Groepsrentebox, lai pamatotu savu argumentāciju.

                  (208)

                  Tāds pats secinājums attiecas uz lēmumu par grupu procentu nodokļu režīmu Ungārijā, uz kuru arī atsaucas FFT. Šis lēmums attiecās uz režīmu, kura mērķis bija samazināt arbitrāžu (Ungārijas uzņēmumu attiecībās), tuvinot nodokļu piemērošanu procentiem grupas iekšienē nodokļu piemērošanai dividendēm grupas ietvaros, tādējādi nostiprinot nodokļu sistēmas neitralitāti no tehniskā viedokļa (98). Mērķis samazināt arbitrāžu, ko Komisija tajā laikā uzskatīja par atbilstīgu attiecībām grupas iekšienē, atšķiras no šā pasākuma mērķa, kas ir noteikt FFT nodokļu bāzi, kurai Luksemburgā tiek piemērots uzņēmumu ienākuma nodoklis. Šis mērķis nepadara FFT kā grupai piederošu struktūrvienību atšķirīgu no jebkādas citas (autonomas) vienības, kas vēršas Luksemburgas finanšu iestādē, lai noteiktu savu nodokļu bāzi. Protams, FFT gadījumā nodokļu bāzi noteikt ir sarežģītāk, jo tas ir saistīts ar noteikumu par transfertcenām un nesaistītu pušu darījuma principa piemērošanu, kamēr autonoma uzņēmuma gadījumā ar nodokli apliekamā peļņa parasti būtu ekvivalenta grāmatvedības uzskaitē norādītajai peļņai, veicot iespējamas korekcijas, kas paredzētas nodokļu tiesību aktos. Taču tiesību aktu, kas attiecas uz nodokļu piemērošanu uzņēmumiem, kā arī nodokļu nolēmumu mērķis ir uzlikt nodokli par visu peļņu uzņēmumiem, kuriem nodokļi jāmaksā Luksemburgā, tas notiek, neraugoties uz to, vai nodokļu maksātājs ir vai nav ietverts grupā.

                  (209)

                  Komisija no tā secina, ka atsauces sistēma, kuru ņemot vērā ir jāpārbauda apstrīdētais nolēmums, ir Luksemburgas vispārējā uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma, ko veido Luksemburgas noteikumi par uzņēmumu ienākuma nodokli (UIN), kas aprakstīti 193. līdz 208. apsvērumā. Proti, šī atsauces sistēma sastāv no saskaņotu noteikumu kopuma, kurus, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, piemēro, lai ar nodokli apliktu autonomu uzņēmumu peļņu, kam ar nodokli apliekamā peļņa parasti sakrīt ar grāmatvedības uzskaitē norādīto peļņu (veicot iespējamas korekcijas, kas paredzētas nodokļu tiesību aktos), kā arī grupas uzņēmumu peļņu, kuri peļņas pārdalei izmanto transfertcenas. Ņemot vērā šīs sistēmas patieso mērķi, abu veidu uzņēmumi – saistīti uzņēmumi un nesaistīti uzņēmumi – ir jāuzskata par faktiski un juridiski līdzīgā situācijā esošiem.

            7.2.1.2.
            L.I.R. 164. panta 3. punkts, apkārtraksts un/vai administratīvā prakse šajā jautājumā neveido atbilstīgu atsauces sistēmu.

                  (210)

                  Luksemburga uzskata, ka atsauces sistēmā vajadzētu ietvert tikai grupas uzņēmumus, uz kuriem attiecas L.I.R. 164. panta 3. punkts (99), kamēr FFT, šķiet, iet tālāk, uzskatot, ka atsauces sistēma būtu jābalsta uz apkārtrakstu un tajā jāiekļauj tikai tādus grupas uzņēmumus, kas veic finansēšanas darbību (100). Saskaņā ar šiem viedokļiem, lai varētu izdarīt secinājumus par pasākuma selektivitāti, vajadzētu pierādīt, ka FFT ir saņēmis atšķirīgu attieksmi nekā citas grupas vienības, kas veic finansēšanas darbību un kas faktiski un juridiski ir līdzīgā situācijā kā FFT, ņemot vērā L.I.R. 164. panta 3. punkta un/vai apkārtraksta mērķus. Līdz ar to Komisijai būtu vajadzējis salīdzināt apstrīdēto nodokļu nolēmumu ar tai nosūtītajām 21 cita nodokļu maksātāja iepriekšējām vienošanām par transfertcenām (skatīt 8. apsvērumu) (101). Kā uzskata Luksemburga un FFT, ņemot vērā to, ka uzņēmumam FFT noteiktais režīms ir saskaņā ar L.I.R. 164. panta 3. punktu, apkārtrakstu un administratīvo praksi šajā jautājumā, ar nodokļu nolēmumu nav piešķirtas nekādas selektīvas priekšrocības.

                  (211)

                  Komisija noraida šo pamatojumu.

                  (212)

                  Kā izskaidrots 198. apsvērumā, Luksemburgas uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas mērķis ir aplikt ar nodokļiem visu to uzņēmumu peļņu, kuri atrodas tās nodokļu jurisdikcijā, neraugoties uz to, vai tie ir saistīti vai nesaistīti uzņēmumi. Kā izskaidrots 194. apsvērumā, Luksemburgas uzņēmumu ienākuma nodokli aprēķina par peļņu, ko visā pasaulē guvuši vietējie uzņēmumi un ārvalstu uzņēmumi, kas ir rezidenti Luksemburgā (izņemot gadījumus, kad tiek piemērota nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanas konvencija), tostarp ārvalstu uzņēmumu filiāles Luksemburgā, bet uzņēmumiem, kas nav rezidenti, tiek aplikti ar nodokli tikai dažu konkrētu veidu ienākumi, kuru izcelsme ir Luksemburgā.

                  (213)

                  Luksemburgas un FFT uzskats, ka atsauces sistēmā ir ietverti tikai grupas uzņēmumi, tā kā tikai attiecībā uz tiem ir jāpiemēro tarifikācija, kas atbilst nesaistītu pušu darījuma principam, lai noteiktu to nodokļu bāzi, liek atgriezties pie uzņēmumu mākslīga iedalījuma, pamatojoties uz to struktūru, lai noteiktu to ar nodokli apliekamo peļņu, šāds iedalījums netiek atzīts Luksemburgas vispārējā uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmā, uzliekot nodokļus to uzņēmumu peļņai, kuri ir tās nodokļu jurisdikcijā.

                  (214)

                  Tāpat FFT veiktais iedalījums grupās un autonomos uzņēmumos uz attiecīgās grupas vienības veikto darbību pamata, apgalvojot, ka atsauces sistēmā ir ietverami tikai tādi uzņēmumi, uz kuriem attiecas apkārtraksts, nesaskan ar Luksemburgas uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas mērķi. Lai gan ir tiesa, ka FFT veiktā darbība ir saistīta gandrīz tikai ar darījumiem grupas iekšienē (102), tā veiktos finanšu darījumus tikpat labi varētu veikt ārpus grupas esošas neatkarīgas finanšu iestādes, kā norādīts apkārtrakstā. Tādējādi, lai aprēķinātu uzņēmumu ienākuma nodokli Luksemburgā, ir jāsalīdzina FFT ar jebkādu, saistītu vai nesaistītu uzņēmumu, kas veic saimniecisko darbību, jo saskaņā ar Luksemburgas tiesību aktiem, kas attiecas uz uzņēmumu aplikšanu ar nodokļiem, uz neatkarīgu finanšu iestāžu peļņu attiecas tie paši noteikumi par uzņēmumu aplikšanu ar nodokļiem, kas attiecas uz peļņu, kura gūta, veicot darījumus grupas iekšienē, un kura aprēķināta pēc nesaistītu pušu darījuma principa. Līdz ar to Komisija noraida FFT argumentu, saskaņā ar kuru atsauces sistēmā vajadzētu iekļaut tikai tādus grupas uzņēmumus, kas veic grupas finansēšanas darījumus.

                  (215)

                  Līdz ar to Komisija secina, ka konkrētajā gadījumā atsauces sistēma, saskaņā ar kuru ir jāpārbauda apstrīdētais nodokļu nolēmums, ir Luksemburgas vispārējā uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma, kas aprakstīta 193. līdz 208. apsvērumā, ka uzņēmumu ienākuma nodoklis aprēķināms par grupas uzņēmumu vai autonomu uzņēmumu peļņu, neraugoties uz šo uzņēmumu veikto darbību.

            7.2.2.   Selektīvas priekšrocības, kuras rada atkāpšanās no Luksemburgas vispārējās uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas

                  (216)

                  Ja Luksemburgas vispārējā uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma tiek uzskatīta par atsauces sistēmu, saskaņā ar kuru ir jāpārbauda apstrīdētais nodokļu nolēmums, ir jānosaka, vai šis nolēmums ir tāda atkāpe no šīs atsauces sistēmas, kas rada nevienādu attieksmi pret faktiski un juridiski līdzīgā situācijā esošiem uzņēmumiem.

                  (217)

                  Šajā otrajā selektivitātes analīzes posmā atbilde uz jautājumu, vai nodokļu pasākums ir atkāpe no atsauces sistēmas, parasti sakrīt ar secinājumu par priekšrocību piešķiršanu labuma guvējam no šī pasākuma. Patiešām, ja nodokļu pasākums rada nepamatotu nodokļa samazinājumu labuma guvējam, kam, tad, ja šā pasākuma nebūtu, atbilstīgi atsauces sistēmai būtu bijis jāmaksā lielāks nodoklis, šis samazinājums ir nodokļu pasākuma radīta priekšrocība un vienlaicīgi arī atkāpe no atsauces sistēmas.

                  (218)

                  Kā uzskata Tiesa, individuāla atbalsta gadījumā, atšķirībā no sistēmas, “konstatējot ekonomiskas priekšrocības, principā var pieļaut selektivitāti” (103). Konkrētajā gadījumā individuālā atbalsta pasākums, no kura FFT gūst labumu, ir apstrīdētais nodokļu nolēmums, kurā ir apstiprināta aprēķināšanas metodoloģija ieinteresētās personas ar nodokli apliekamajai peļņai Luksemburgā par funkcijām, ko tā veic Fiat grupā, šī peļņa pēc tam tiek aplikta ar nodokli Luksemburgas uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas ietvaros.

            7.2.2.1.   Selektīvās priekšrocības, ko rada novirze no nesaistītu pušu darījuma principa

                  (219)

                  Principā nodokļu nolēmuma mērķis ir attiecīgajā laikposmā iepriekš noteikt konkrētajā gadījumā piemērojamo vispārējo nodokļu sistēmu, ņemot vērā ar šo lietu saistīto faktu un apstākļu kopumu, ar nosacījumu, ka šie fakti un apstākļi šī nolēmuma spēkā esamības laikā būtiski nemainīsies. Nodokļu nolēmums, kas pieņemts, balstoties uz tādu novērtēšanas metodi, kas nepamatoti novirzās no vispārējās nodokļu sistēmas piemērošanas rezultāta, tiks uzskatīts par tādu, kas labuma guvējam no tā piešķir selektīvas priekšrocības, jo šī selektīvā attieksme minētajam labuma guvējam palīdz samazināt savu nodokļu parādu attiecīgajā dalībvalstī salīdzinājumā ar uzņēmumiem, kuri faktiski un juridiski ir līdzīgā situācijā.

                  (220)

                  Priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta nozīmē ir ekonomiskas priekšrocības, ko uzņēmums nevarētu gūt normālos tirgus apstākļos, proti, bez valsts iesaistīšanās (104). Tātad priekšrocības pastāv tādēļ, ka valsts iesaistīšanās rezultātā uzlabojas kāda uzņēmuma finanšu situācija (105). Šādu uzlabošanos pierāda, salīdzinot uzņēmuma finanšu situāciju, kāda rodas, piemērojot apstrīdēto pasākumu, ar šī paša uzņēmuma finanšu situāciju, ja šāda pasākuma nebūtu (106). Priekšrocību var radīt pozitīvu saimniecisko labumu piešķiršana, kā arī atbrīvošana no maksājumiem, kas parasti pārslogo uzņēmuma budžetu (107).

                  (221)

                  Kā izskaidrots 52. un turpmākajos apsvērumos, Luksemburga, pieņemot apstrīdēto nodokļu nolēmumu, ir atbalstījusi tādu metodi FFT ar nodokli apliekamās peļņas noteikšanai Luksemburgā, kādu savā ziņojumā par transfertcenām bija piedāvājis šī uzņēmuma nodokļu konsultants un kura ļauj FFT katru gadu visā šī nodokļu nolēmuma piemērošanas laikā aprēķināt uzņēmumu ienākuma nodokli, kāds tam ir jāmaksā Luksemburgai. Proti, ziņojumā par transfertcenām, kas atbalstīts apstrīdētajā nodokļu nolēmumā, nepastāvot darījumiem, kurus diktē tirgus, kā tas būtu neatkarīga nesaistīta uzņēmuma gadījumā, noteikta šim Fiat grupas uzņēmumam piešķiramā peļņa, kas izpaužas cenu noteikšanā par darījumiem, kurus šis uzņēmums slēdz ar citiem grupas uzņēmumiem.

                  (222)

                  Tiesa jau ir nolēmusi, ka nodokļu bāzes samazināšana, kā rezultātā tiek apstiprināts nodokļu pasākums, kas nodokļu maksātājam, slēdzot darījumus grupas ietvaros, ļauj izmantot transfertcenas, kuras nav salīdzināmas ar tām cenām, kādas tiktu piemērotas brīvas konkurences apstākļos neatkarīgu uzņēmumu starpā, kas tirgojas salīdzināmos apstākļos, ievērojot nesaistītu pušu darījuma principu, šim nodokļu maksātājam piešķir selektīvas priekšrocības tādējādi, ka nodoklis, kāds tam ir jāmaksā saskaņā ar vispārējo nodokļu sistēmu, ir mazāks par nodokli, kāds jāmaksā neatkarīgiem uzņēmumiem, kuri aprēķina savu nodokļu bāzi, pamatojoties uz savā grāmatvedības uzskaitē norādīto peļņu (108).

                  (223)

                  Spriedumā, kuru Tiesa pieņēma attiecībā uz nodokļu režīmu, ko Beļģija piemēro koordinācijas centriem (109), tā izskatīja pret Komisijas lēmumu celtu prasību, kurā bija secināts, ka šajā režīmā paredzētais veids ar nodokli apliekamo ienākumu noteikšanai šiem centriem piešķir selektīvas priekšrocības (110). Saskaņā ar šo režīmu ar nodokli apliekamā peļņa tika noteikta kā vienreizējs maksājums, kas atbilst noteiktam procentuālajam apjomam no visu izdevumu un saimnieciskās darbības izdevumu kopsummas, no kuriem tika atskaitīti izdevumi par personālu un nodokļi. Kā uzskata Tiesa, “lai pārbaudītu, vai ar nodokli apliekamo ienākumu noteikšana tādā veidā, kā tā paredzēta koordinācijas centriem piemērotajā režīmā, rada šiem centriem priekšrocības, kā to apstrīdētā lēmuma 95. punktā ierosina Komisija, ir jāsalīdzina minētais režīms ar vispārējās tiesībās paredzēto režīmu, pamatojoties uz atšķirību no tāda uzņēmuma produktiem un izmaksām, kas darbojas brīvas konkurences apstākļos”. Tiesa arī norādīja, ka “[izdevumu par personālu un nodokļu] atskaitīšana no izmaksām, kuras kalpo minēto centru ar nodokli apliekamo ienākumu noteikšanai, neļauj iegūt transfertcenas, kas tuvinātos tām cenām, kādas tiktu piemērotas brīvas konkurences apstākļos”, kas, kā tā uzskata, “[nodrošina] ekonomiskas priekšrocības minētajiem centriem” (111).

                  (224)

                  Līdz ar to Tiesa atzina, ka tāds nodokļu pasākums, kuru piemērojot, pie grupas piederošs uzņēmums savos rēķinos norāda transfertcenas, kas neatspoguļo tādas cenas, kādas tiktu norādītas rēķinos brīvas konkurences apstākļos, proti, par kādām būtu panākta vienošanās salīdzināmos apstākļos saskaņā ar nesaistītu pušu darījuma principu, rada priekšrocības šim uzņēmumam tādā veidā, ka samazinās nodokļu bāze un līdz ar to arī nodoklis, kas maksājams, piemērojot vispārējo uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmu.

                  (225)

                  Principu, atbilstīgi kuram būtu jānosaka atlīdzība par vienas grupas uzņēmumu starpā īstenotajiem darījumiem, kā tad, ja tos būtu īstenojuši neatkarīgi uzņēmumi, kas panākuši vienošanos salīdzināmos apstākļos ar nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošiem nosacījumiem, parasti sauc par “nesaistītu pušu darījuma principu”. Savā spriedumā attiecībā uz Beļģijas koordinācijas centriem Tiesa apstiprināja nesaistītu pušu darījuma principu kā atsauces kritēriju, lai noteiktu, vai grupas uzņēmums gūst labumu no priekšrocībām LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, kuras rada nodokļu pasākums, kas nosaka uzņēmuma transfertcenas un tādējādi arī tā nodokļu bāzi.

                  (226)

                  Nesaistītu pušu darījuma principa mērķis ir nodrošināt, ka vienas grupas uzņēmumu starpā īstenotie darījumi saistībā ar nodokļu piemērošanu tiktu aplūkoti, ņemot vērā tādu peļņas summu, kāda varētu tikt saņemta, ja šos pašus darījumus būtu īstenojuši neatkarīgi uzņēmumi, pretējā gadījumā grupas uzņēmumi pretēji neatkarīgiem uzņēmumiem varētu gūt labumu no vispārējās uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas labvēlības režīma attiecībā uz ar nodokli apliekamās peļņas aprēķināšanu, kas radītu nevienlīdzīgu attieksmi pret faktiski un juridiski līdzīgā situācijā esošiem uzņēmumiem, ņemot vērā šīs sistēmas mērķi – aplikt ar nodokļiem visu to uzņēmumu peļņu, kuri ir tās nodokļa jurisdikcijā.

                  (227)

                  Līdz ar to, lai novērtētu, vai Luksemburga uzņēmumam FFT ir piešķīrusi selektīvas priekšrocības, Komisijai ir jāpārbauda, vai metode, kuru līdz ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu ir apstiprinājusi Luksemburgas nodokļu iestāde nolūkā noteikt FFT ar nodokli apliekamo peļņu Luksemburgā, ir atkāpe no metodes, kas ļauj iegūt tirgū balstīta rezultāta ticamu aplēsi, un līdz ar to atbilst nesaistītu pušu darījuma principam. Tiktāl, ciktāl apstrīdētajā nodokļu nolēmumā Luksemburgas apstiprinātā metode, piemērojot Luksemburgas vispārējo uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmu, rada FFT nodokļu parāda samazinājumu salīdzinājumā ar nesaistītiem uzņēmumiem, kuru ar nodokli apliekamo peļņu atbilstīgi sistēmai nosaka tirgus, šis nodokļu nolēmums tiks uzskatīts par tādu, kas uzņēmumam FFT rada selektīvas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

                  (228)

                  Tātad atbilstīgi LESD 107. panta 1. punktam Komisijai, novērtējot grupas uzņēmumiem piešķirtos nodokļu pasākumus, noteikti ir jāņem vērā nesaistītu pušu darījuma princips, neatkarīgi no jautājuma par zināšanu, vai dalībvalsts ir iekļāvusi šo principu savas valsts tiesību sistēmā. To piemēro, lai noteiktu, vai grupai piederoša uzņēmuma ar nodokli apliekamā peļņa nolūkā aprēķināt uzņēmumu ienākuma nodokli ir tikusi aprēķināta, piemērojot metodi, kas tuvināta tirgus nosacījumiem, tā, lai šis uzņēmums, piemērojot vispārējo uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmu, nesaņemtu labvēlīgāku attieksmi nekā nesaistīti uzņēmumi, kuru ar nodokli apliekamo peļņu nosaka tirgus. Tādējādi, lai izvairītos no jebkādām neskaidrībām, nesaistītu pušu darījuma princips, ko Komisija piemēro, veicot savu novērtēšanu, nav tas princips, kurš izriet no ESAO Nodokļu konvencijas projekta 9. panta, kas ir nesaistošs instruments. Runa ir par vispārējo vienlīdzīgas attieksmes principu attiecībā uz aplikšanu ar nodokļiem, kas ir saistīts ar LESD 107. panta 1. punkta piemērošanu, kurš ir saistošs dalībvalstīm un kura piemērošanas joma neizslēdz valstu noteikumus nodokļu jomā (112).

                  (229)

                  Līdz ar to, atbildot uz Luksemburgas argumentu, saskaņā ar kuru Komisija, veicot šādu novērtēšanu, ignorē valsts nodokļu iestādes attiecībā uz Luksemburgas tiesību interpretāciju (113), Komisija atgādina, ka tā nepārbauda, vai apstrīdētajā nodokļu nolēmumā ir ievērots nesaistītu pušu darījuma princips, kāds tas ir definēts L.I.R. 164. panta 3. punktā vai apkārtrakstā, bet tā cenšas noteikt, vai Luksemburgas nodokļu iestāde ir piešķīrusi uzņēmumam FFT selektīvas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, pieņemot tādu nodokļu nolēmumu, kurā atbalstīts tāds peļņas sadalījums, kas novirzās no tās peļņas summas, kas būtu aplikta ar nodokli saskaņā ar Luksemburgas vispārējo uzņēmumu ienākumu nodokļa sistēmu, ja šos pašus darījumus būtu īstenojuši neatkarīgi uzņēmumi, panākot vienošanos salīdzināmos apstākļos atbilstīgi nesaistītu pušu darījuma principam.

                  (230)

                  Visbeidzot, atbildot uz Luksemburgas un FFT argumentu, saskaņā ar kuru Komisijas veiktā, ar apstrīdēto finanšu nolīgumu apstiprinātā nolīguma par transfertcenām izvērtēšana būtu noteikti jāierobežo, jo transfertcenu noteikšana neesot precīza zinātne, Komisija atgādina, ka transfertcenu “aplēstās vērtības” elements ir jāaplūko, ņemot vērā šo mērķi. Ja ESAO principu attiecībā uz transfertcenām 1.13. punktā ir faktiski atzīts, ka transfertcenas nav precīza zinātne, turpat ir arī paskaidrots, ka, pirmkārt, “[i]r svarīgi neizlaist no redzesloka mērķi nonākt pie pieņemamas nesaistītu pušu darījuma principam atbilstoša rezultāta aplēstās vērtības, pamatojoties uz ticamu informāciju”. ESAO principu attiecībā uz transfertcenām mērķis ir nodokļu iestāžu un daudznacionālu uzņēmumu vajadzībām definēt vispiemērotākās metodes, lai nodokļa aprēķina vajadzībām provizoriski noteiktu nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošas saistītu uzņēmumu īstenotu pārrobežu darījumu cenas. Šis mērķis nebūtu jāņem vērā, ja transfertcenu noteikšanas aptuveno raksturu var izmantot, lai neievērotu vienprātību attiecībā uz piemērotām transfertcenu definēšanas metodēm, ko šie principi nozīmē. Tātad uz nesaistītu pušu darījuma principa aptuveno raksturu nevar atsaukties, lai pamatotu transfertcenu analīzi, kas vai nu nav konsekventa metodoloģiskajā ziņā, vai ir balstīta uz nepiemērotu salīdzināmo elementu izvēli.

                  (231)

                  Noslēgumā, ja var pierādīt, ka ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu Luksemburgas nodokļu iestādes apstiprinātā metode, kuras nolūks ir noteikt FFT ar nodokli apliekamo peļņu Luksemburgā, ir atkāpe no metodes, kas ļauj iegūt tirgū balstīta rezultāta ticamu aplēsi, un līdz ar to atbilst nesaistītu pušu darījuma principam, šis nodokļu nolēmums tiks uzskatīts par tādu, kas uzņēmumam FFT piešķir selektīvas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta nozīmē tiktāl, ciktāl, piemērojot Luksemburgas vispārējo uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmu, rada FFT nodokļu parāda samazinājumu salīdzinājumā ar nesaistītiem uzņēmumiem, kuru nodokļu bāzi nosaka peļņa, ko tie gūst tirgus apstākļos.

            7.2.2.2.   Sākotnējais apsvērums – šaubas, kas paustas attiecībā uz fiksētas nodokļu bāzes pastāvēšanu

                  (232)

                  Pirmās šaubas, ko Komisija pauda lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru, bija par to, ka FFT nodokļu bāze, tāda, kāda tā apstiprināta apstrīdētajā nodokļu nolēmumā, šķiet, bija noteikta konkrētā intervālā. Turklāt formālās izmeklēšanas laikā iesniegtie dokumenti rāda, ka FFT nodokļu bāze jau pirms apstrīdētā nodokļu nolēmuma pieņemšanas bija fiksēta 2 miljonu EUR apmērā gadā. Lai gan saskaņā ar apkārtrakstu FFT pienākums bija atjaunot savu iepriekšējo nodokļu nolīguma pieprasījumu, pamatojoties uz ziņojumu par transfertcenām, apstrīdētā nodokļu nolīguma vajadzībām sagatavotais ziņojums par transfertcenām noveda pie tāda rezultāta, attiecībā uz nodokļu bāzi, kas ir praktiski identisks ar agrāk apstiprināto vienreizējā maksājuma summu.

                  (233)

                  Taču, ņemot vērā skaidrojumus, ko administratīvās procedūras gaitā sniedza Luksemburga, kura paskaidroja, ka ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu tika apstiprināta metode nevis konkrēts intervāls (114), kā arī dati pierāda, ka 2012. un 2013. gadā FFT nodokļu bāze bija zemāka par intervālu, kas it kā tika apstiprināts ar šo nodokļu nolēmumu (115), Komisija uzskata, ka šaubas bija paustas pamatoti.

            7.2.2.3.   Metodoloģiju, parametru izvēle un korekcijas, kas ir apstrīdētā nodokļu nolēmuma pamatā

                  (234)

                  Ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu ir apstiprināts peļņas sadalījums par labu FFT, kas balstīts uz šī uzņēmuma nodokļa konsultanta veikto transfertcenu analīzi, kurš aprēķināja atlīdzību par FFT veiktajām finansēšanas funkcijām grupas iekšienē un naudas pārvaldību, kā arī par risku, ko uzņēmies FFT.

                  (235)

                  Šīs transfertcenu analīzes pamatā ir vairāku metodoloģiju izvēles: i) lēmums piemērot SPKM, lai provizoriski aprēķinātu FFT ar nodokli apliekamo peļņu Luksemburgā; ii) kapitāla izvēle par peļņas rādītāju SPKM piemērošanas nolūkā; iii) Bāzeles II kapitāla sistēmas izvēle šī kapitāla aprēķināšanas nolūkā un iv) lēmums piemērot FANM, balstoties uz akciju cenām, lai noteiktu šī pašu kapitāla nepieciešamo ienesīgumu.

                  (236)

                  Kā skaidrots turpmākajās sadaļās 241. līdz 301. apsvērumā, izvēle i) ir izdarīta starp piecām metodēm, kas aprakstītas un sīki apspriestas ESAO principos. ESAO principos aplūkota arī ii) peļņas rādītāja izvēle nolūkā piemērot SPKM. Taču sekojošā ii) un iv) izvēle nav ietverta šajos principos.

                  (237)

                     FFT nodokļu konsultants pēc tam atlasa vairākus parametrus, proti, šifrētus faktiskos datus, kas tiks izmantoti, lai provizoriski aprēķinātu atlīdzināmo pašu kapitāla summu (izvēlei iii)) un šī pašu kapitāla nepieciešamo ienesīguma līmeni (izvēlei iv)). Attiecībā uz atlīdzināmo pašu kapitāla summu nodokļu konsultants atlasa parametrus risku izsvēršanai un attiecībā uz minimālajām prasībām par pašu kapitālu, lai provizoriski aprēķinātu regulējošām prasībām atbilstīgu hipotētisku FFT pašu kapitālu. Saistībā ar šim pašu kapitālam nepieciešamo atdevi, nodokļu konsultants atlasa parametrus bezriska procentu likmei, beta vērtībai un tirgus piemaksai, kas nepieciešami, lai piemērotu FANM (116).

                  (238)

                  Visbeidzot, lai aprēķinātu nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu atlīdzību, nodokļu konsultants izvēlējās neņemt vērā FFT pašu kapitāla kopējo līmeni – šim nolūkam viņš no šī pašu kapitāla atskaitīja FFT līdzdalības uzņēmumu FFNA un FFC kapitālā summu un aprēķina atlīdzību par veiktajām funkcijām, ņemot vērā atlikušo summu (117). Tomēr šīs izvēles nešķiet balstītas uz parametriem. Šķiet tieši pretēji, ka šīs izvēles ir ļāvušas veikt tādas korekcijas metodē, kas ļauj noteikt peļņas sadalījumu par labu FFT, kādas neatbilst nevienai biežāk izmantotajai metodoloģijai.

                  (239)

                  Pamatojoties uz šīm izvēlētajām metodēm, izvēlētajiem parametriem, lai tās piemērotu, un korekcijām […], nodokļu konsultants nonāk pie tāda atlīdzības par FFT finansēšanas darbībām grupas iekšienē un naudas līdzekļu pārvaldību līmeņa, kāds kā atbilstīgs apkārtrakstam un nesaistītu pušu darījuma principam ir apstiprināts ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu.

                  (240)

                  Turpmākajās sadaļās 241. līdz 301. apsvērumā Komisija izskaidros iemeslus, kādēļ tā uzskata, ka vairākas izvēlētās metodes, vairāki izvēlētie parametri, lai tās piemērotu, un korekcijas […] noved pie nodokļa, kas jāmaksā FFT, piemērojot Luksemburgas vispārējo uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmu, samazināšanas salīdzinājumā ar nodokli, kas būtu jāmaksā nesaistītiem uzņēmumiem, kuru ar nodokli apliekamā peļņa tiek noteikta, vadoties no darījumiem, kurus tie īsteno tirgus apstākļos, un līdz ar to, kādēļ ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu, ar kuru tiek apstiprinātas šīs izvēles un korekcijas, uzņēmumam FFT tiek piešķirtas selektīvas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, atkāpjoties no nesaistītu pušu darījuma principa.

            7.2.2.4.   SPKM izvēle un funkcionālā analīze ziņojumā par transfertcenām

                  (241)

                  Runājot par i) izvēli, ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu apstiprināto atlīdzību par FFT veiktajiem pienākumiem un riskiem, ko tas uzņēmies, nodokļu konsultants provizoriski aprēķinājis, izmantojot SPKM (118). Šī izvēle ir izdarīta no piecām metodēm, kas aprakstītas un sīki apspriestas ESAO principos par transfertcenām. Parasti šie principi liek meklēt vispiemērotāko metodi, lai transfertcenu kontekstā provizoriski aprēķinātu nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu cenu (119).

                  (242)

                  Metodes piemērošanai turklāt ir jāizmanto viens vai vairāki parametri, lai ar šīs metodes palīdzību varētu nonākt pie reāla rezultāta. Metodes un parametru izvēle nevar notikt nejauši. Ja šīs izvēles pilnībā tiktu atstātas nodokļu maksātāja ziņā, tas radītu priekšrocības pārrobežu saistītu uzņēmumu grupām, salīdzinājumā ar uzņēmumiem, kas veic darījumus tirgus apstākļos – patiešām, pirmās varētu pašas izvēlēties metodi un parametrus transfertcenu noteikšanai grupas iekšienē nolūkā aprēķināt savu nodokļu bāzi, kamēr otri veiktu darījumus tirgus apstākļos, un tiem nebūtu iespēja koriģēt savu nodokļu bāzi. Tāpēc, izdarot šīs izvēles, mērķim ir jābūt darījumiem grupas iekšienē noteikt nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošas cenas.

                  (243)

                  Tomēr, provizoriski aprēķinot nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu cenu transfertcenu noteikšanas nolūkā, metodes, kas ir otra labākā izvēle, piemērošana, nerada sistemātiskas priekšrocības pārrobežu saistītu uzņēmumu grupām. Tādējādi, ja šāda metode ir izvēlēta, piemērojot to kopā ar virkni pārmērīgi samazinātiem parametriem, aprēķinātā atlīdzība tomēr var novest pie rezultāta, kas šajā konkrētajā gadījumā ir vienāds ar rezultātu, kurš balstīts uz darījumiem tirgū, vai izpausties kā pārmērīgs nodokļu slogs, tādā gadījumā nodokļu nolēmums, ar kuru apstiprināta šī otrā metode, neradītu nekādas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

                  (244)

                  Savukārt, pat, ja ir izvēlēta vispiemērotākā metode, to izmantojot kopā ar pārmērīgi pozitīviem parametriem, rezultātā, kas iegūts, izmantojot šo metodi, var būt tendence pazemināt nodokli, kas jāmaksā nodokļu maksātājam, un līdz ar to piešķirt tam priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

                  (245)

                  Lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru Komisija izteica savas bažas par to, ka SPKM varētu nebūt vispiemērotākā metode, lai noteiktu nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošas atlīdzības un līdz ar to – FFT ar nodokli apliekamās peļņas noteikšanai. Attiecībā uz pārējām četrām metodēm, kas aprakstītas ESAO principos par transfertcenām, faktisko cenu noteikšanas metode ir tiešāka un, ja tā būtu piemērota, būtu ļāvusi iegūt ticamāku tirgū balstīta rezultāta aplēsto vērtību.

                  (246)

                  Tomēr, ņemot vērā informāciju, kas darīta zināma formālās izmeklēšanas procedūras laikā, Komisija akceptē FFT argumentu, saskaņā ar kuru faktisko cenu noteikšanas metode varētu nebūt vispiemērotākā uzņēmuma FFT gadījumā. No šīs informācijas izriet, ka FFT veic darījumus ar dažādiem Fiat grupas darījumu partneriem un ka piemērojamās procentu likmes, FFT piešķirto aizdevumu un emitēto obligāciju veidi un termiņi atšķiras pat, ja attiecīgo instrumentu kategorija nešķiet atšķirīga. Līdz ar to, tā kā faktisko cenu noteikšanas metodes piemērošanai, lai noteiktu transfertcenas, būtu vajadzējis atrast salīdzināmus darījumus katram atsevišķam FFT piešķirtajam aizdevumam, nodokļu konsultanta izvēlētā SPKM piemērošana, lai provizoriski aprēķinātu nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu atlīdzību par FFT veiktajiem pienākumiem un riskiem, ko tas uzņēmies, šķiet atbilstīga.

                  (247)

                  Komisija turklāt atzīst, ka transfertcenu analīze saistībā ar FFT ir balstīta uz ienesīgumu no pašu kapitāla, kas finanšu nozarē ir pieņemams darbības rādītājs, un ka FFT veiktās funkcijas var salīdzināt ar finanšu iestāžu funkcijām. Patiešām, FFT aktīvu un pasīvu sarežģītā struktūra apliecina, ka uzņēmums veic termiņu pārveidošanas funkciju, kā arī finanšu starpnieka funkciju, jo tas vēršas pie ārējiem investoriem, lai apmierinātu grupas finansēšanas vajadzības (120). Līdz ar to Komisija uzskata, ka SPKM piemērošana, lai noteiktu transfertcenas FFT gadījumā, ir atbilstīga izvēle.

            7.2.2.5.   Pašu kapitāla atlīdzināmā summa

                  (248)

                  Ja Komisija uzskata par atbilstīgu to, ka nodokļu konsultants FFT gadījumā ir izmantojis SPKM, tā tomēr uzskata, ka vairākas izvēlētās metodoloģijas, izvēlētie parametri un korekcijas […], ko veicis nodokļu konsultants, piemērojot šo metodi, neder FFT nodokļu bāzes Luksemburgā aprēķināšanai.

            7.2.2.6.   Regulējošām prasībām atbilstīga hipotētiska FFT pašu kapitāla izmantošana par peļņas līmeņa rādītāju

                  (249)

                  Komisija neuzskata, ka nodokļu konsultanta izvēlētais regulējošām prasībām atbilstīgais pašu kapitāls ir atbilstīgs peļņas līmeņa rādītājs, izmantojot SPKM, lai provizoriski aprēķinātu nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu atlīdzību par FFT veiktajām funkcijām. Komisija drīzāk uzskata, ka, tā kā nodokļu konsultants ir izvēlējies SPKM, kas saistīta ar pašu kapitāla ienesīgumu, kurš provizoriski aprēķināts ar FANM palīdzību, šīs atlīdzības aprēķināšanai ir lietderīgi kā peļņas līmeņa rādītāju izmantot grāmatvedības uzskaitē norādīto pašu kapitālu, attiecībā uz kuru aprēķina atdevi no pašu kapitāla, ja vēlamais rezultāts ir tirgū balstīta rezultāta ticama aplēstā vērtība.

                  (250)

                  Konkrētāk, lai nodrošinātu, ka FFT nodokļu bāze atspoguļo tirgū balstīta rezultāta ticamu aplēsto vērtību, kas atbilst nesaistītu pušu darījuma principam, izmantotā metode, lai FFT veikto funkciju gadījumā aprēķinātu nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu atlīdzību, ir jābūt metodoloģiski saskanīgai no grāmatvedības uzskaites viedokļa, kas nav nodokļu konsultanta veikto izvēļu gadījums.

                  (251)

                  Ziņojumā par transfertcenām ir apstiprināts, ka FFT provizoriski aprēķināto nodokļu bāzi veido divi elementi – “atlīdzība par risku” un “atlīdzība par veiktajām funkcijām” (121). Nodokļu konsultants nosaka pirmo elementu, atlīdzību par risku, ko uzņēmies FFT, pieskaitot atlīdzināmajai pašu kapitāla provizorisko vērtībai, kas iegūta, aprēķinot FFT regulējošām prasībām atbilstīgo hipotētisko pašu kapitālu, pēc analoģijas balstoties uz Bāzeles II kapitāla sistēmu (122), nepieciešamo atdevi no šī pašu kapitāla, kas provizoriski aprēķināta saskaņā ar FANM.

                  (252)

                  Tomēr FANM provizoriskais aprēķins attiecas uz teorētisku līmeni, kādā ir vajadzīga atdeve no ieguldījumiem pašu kapitālā, un šī aprēķina veikšanai izmantotā beta vērtība ir atkarīga no uzņēmumu akciju cenu atdeves (pašu kapitāla atdeves) svārstībām (123). Līdz ar to FANM aprēķins pēc savas būtības drīzāk ļauj noteikt atdevi no pašu kapitāla, nekā atdevi no jebkāda cita pašu līdzekļu veida, piemēram, regulējošām prasībām atbilstīga hipotētiskā pašu kapitāla, pēc analoģijas piemērojot Bāzeles II kapitāla sistēmu (124).

                  (253)

                  Atdeve no pašu kapitāla ir rentabilitātes koeficients. Pašu kapitāls tiek atlīdzināts ar uzņēmuma tīro peļņu, tas ir, ienākumi mīnus to izdevumu summa, kas uzņēmumiem rodas, veicot savu darbību, bet arī mīnus visas finansiālās izmaksas, kas samaksātas kreditoriem. Šī tīrā peļņa tātad ir peļņa, kas paliek uzņēmumam, lai atlīdzinātu akcionāriem – tā veido atdevi no pašu kapitāla, kas vai nu tiek sadalīta, vai palielina uzņēmuma vērtību. Konsekvences labad tādēļ ir lietderīgi, ka atdeve no pašu kapitāla ir vienāda ar grāmatvedības uzskaitē norādīto tīro peļņu, kas pēc visu citu izmaksu nomaksas paliek akcionāriem, izdalīta ar grāmatvedības uzskaitē norādīto akciju (tas ir, pašu kapitāla) vērtību, ko peļņa atlīdzina.

                  (254)

                  No otras puses, nav pareizi ņemt vērā grāmatvedības uzskaitē norādīto uzņēmuma tīro peļņu, lai atlīdzinātu regulējošām prasībām atbilstīgo pašu kapitālu. Regulējošām prasībām atbilstīgais pašu kapitāls ir regulatora veikts provizorisks aprēķins attiecībā uz minimālo kapitalizācijas līmeni, kādam ir jābūt bankai vai citai finanšu iestādei; tas pats par sevi nerada tāda paša apjoma tiesības uz regulētas vienības peļņu. Turklāt finanšu iestādēm ir jāuztur šis pašu kapitāla līmenis jebkurā brīdī, kas faktiski nozīmē, ka tās parasti uztur augstāku līmeni nekā regulējošām prasībām atbilstīgais pašu kapitāla līmenis, kāds tiek pieprasīts, lai nodrošinātu buferi, kas tām ļauj nepārkāpt minimālās prasības attiecībā uz pašu kapitālu zaudējumu gadījumā, kas tad samazina pieejamo pašu kapitālu. Viss pašu kapitāls, kas tiek pievienots pieprasītajam minimālajam līmenim, no ieguldītāju viedokļa ir jāatlīdzina viens pret vienu.

                  (255)

                  Līdz ar to, lai nodrošinātu no grāmatvedības uzskaites viedokļa konsekventu metodoloģiju un tātad ticamu tirgū balstīta rezultāta aplēsto vērtību, FFT nodokļu konsultantam būtu vajadzējis FFT grāmatvedības uzskaitē norādītajam pašu kapitālam piemērot atdevi no pašu kapitāla, kas aprēķināta, izmantojot FANM. Horizontālās bultas tabulā zemāk norāda to, kādas pieejas būtu konsekventas no metodoloģijas viedokļa; diagonālā bulta, savukārt, norāda uz FFT nodokļa konsultanta īstenoto pieeju:

                  (256)

                  pieņemot nekonsekventu metodoloģiju, kas paredz FFT regulējošām prasībām atbilstīgajam hipotētiskajam pašu kapitālam piemērot atdevi no pašu kapitāla, FFT nodokļu konsultants nonāk pie tāda provizoriski aprēķināta atlīdzības līmeņa par FFT veiktajām funkcijām un riskiem, kurus tas uzņēmies, kas neatbilst tirgū balstīta rezultāta ticamai aplēstai vērtībai. Patiešām, tās nekonsekvence ievērojami ietekmē FFT ar nodokli apliekamo atlīdzību Luksemburgā. 2011. gadā FFT grāmatvedības uzskaitē norādītais pašu kapitāls bija 287,5 miljoni EUR, bet nodokļu konsultants, piemērojot SPK, kā peļņas rādītāju izmanto FFT hipotētisko regulējošām prasībām atbilstīgo pašu kapitālu – 28,5 miljonus EUR. Piemērojot provizoriski aprēķināto atdevi no pašu kapitāla, pie kādas nodokļu konsultants nonāk, izmantojot FANM, FFT hipotētiskajam regulējošām prasībām atbilstīgajam pašu kapitālam nevis grāmatvedības uzskaitē norādītajam pašu kapitālam, FFT ar nodokli apliekamā atlīdzība Luksemburgā tiek sadalīta ar desmit (125). Citiem vārdiem runājot, nodokļu konsultanta veiktā metodoloģiju izvēle noved pie FFT nodokļu bāzes samazināšanas Luksemburgā salīdzinājumā ar fiskāli nesaistītiem uzņēmumiem, kuru ar nodokli apliekamo peļņu nosaka tirgus apstākļi.

                  (257)

                  Tā kā FFT pašu kapitāla līmenis ir novērojams un ka FANM sniedz pašu kapitāla atdeves provizorisku aprēķinu, nodokļu konsultantam, piemērojot SPKM, būtu vajadzējis izmantot FFT grāmatvedības uzskaitē norādīto pašu kapitālu nevis hipotētisko regulējošām prasībām atbilstīgā pašu kapitāla līmeni, lai saskaņā ar nesaistītu pušu darījuma principu noteiktu FFT nodokļu bāzi Luksemburgā.

                  (258)

                  Komisija noraida FFT šajā sakarā izvirzīto argumentu, saskaņā ar kuru, lai noteiktu transfertcenas, nav jāņem vērā faktiskais pašu kapitāla līmenis, jo šis līmenis ir iepriekšēju lēmumu rezultāts (126). Šis arguments ļauj saprast, ka vēsturisku iemeslu dēļ FFT grāmatvedības uzskaitē norādītais pašu kapitāla līmenis ir bijis pārāk augsts un ka attiecīgi tas nav jāatlīdzina. Tomēr šis arguments neatbilst tirgus prasībām, jo zem optimālā līmeņa esošs pašu kapitāla līmenis nav dzīvotspējīgs konkurences tirgū. Patiešām, uzņēmumiem dārgāk izmaksā atlīdzināt pašu kapitālu nekā parādsaistības. Līdz ar to, ja uzņēmums, kas darbojas brīvas konkurences apstākļos, vēsturisku iemeslu dēļ būtu kapitalizēts pārāk augstu, kā to apgalvo FFT, tas būtu atdevis pārpalikušo pašu kapitālu saviem akcionāriem (piemēram, pārpērkot vai izdalot akcijas), jo šos līdzekļus varētu efektīvāk izlietot citos investīciju projektos. Aprēķinot nodokļu bāzi uzņēmumiem, kas darbojas brīvas konkurences apstākļos, šiem uzņēmumiem ir pienākums atlīdzināt visu savu akcionāru ieguldīto pašu kapitālu tādā līmenī, ko var uzskatīt par atbilstīgu tirgus prasībām.

                  (259)

                  ESAO principi attiecībā uz transfertcenām savukārt parāda, ka atdeve no kapitāla var būt labs peļņas līmeņa rādītājs, piemērojot SPKM kapitālietilpīgām finanšu darbībām (127). Šie paši principi attiecas arī uz “izmantoto kapitālu” kā iespējamo piemēroto peļņas līmeņa rādītāju, piemērojot SPKM (128). Lai gan jēdziens “izmantotais kapitāls” ESAO principos nav precīzāk definēts, tas nešķiet atbilstīgs Bāzeles II, Bāzeles III kapitāla sistēmā vai attiecīgajās transponēšanas direktīvās izmantotajam nosaukumam “regulējošām prasībām atbilstīgs pašu kapitāls”.

                  (260)

                  Arī apkārtrakstā nav dota plašāka definīcija kapitālam, kam jākalpo par peļņas līmeņa rādītāju, piemērojot SPKM (129). Tajā ir minētas divas iespējamās bāzes atlīdzības aprēķināšanai par finansēšanas funkciju veikšanu un naudas līdzekļu pārvaldību, proti, piešķirto kredītu vērtība un pārvaldībā esošo aktīvu apjoms (130). Izvēloties SPKM ar hipotētisku regulējošām prasībām atbilstīgu pašu kapitālu kā bāzi, FFT tomēr neizvēlas atlīdzību, kas tieši balstīta uz piešķirto kredītu vērtību, tajā pašā laikā pārvaldībā esošie aktīvi liek domāt par trešo personu (piemēram, fondu pārvaldnieku) vārdā turētiem aktīviem, kas ir funkcija, ko FFT principā neveic.

                  (261)

                  Jebkurā gadījumā, ja finanšu sektorā kā bāze, lai aprēķinātu uzņēmuma rentabilitāti, parasti tiek izmantots grāmatvedības uzskaitē norādītais pašu kapitāls, Komisija pieļauj, ka principā varētu tikt izmantota cita kapitāla bāze, lai piemērotu SPKM transfertcenu noteikšanas nolūkā, ja vien metodoloģija, kas izmantota, lai aprēķinātu atlīdzību par darījumiem grupas iekšienē, ir konsekventa. Konkrētajā FFT gadījumā Komisija tomēr uzskata, ka nodokļu konsultanta šajā sakarā veiktā izvēle, proti, ņemt par pamatu FFT hipotētisko regulējošām prasībām atbilstīgo pašu kapitālu, nav piemērota, lai iegūtu tirgū balstīta rezultāta ticamu aplēsto vērtību, un tas ir turpmāk minēto iemeslu dēļ.

                  (262)

                  Pirmkārt, ņemot vērā to, ka FFT nav regulēts finanšu uzņēmums, uz kuru attiecas Bāzeles II kapitāla sistēma, kad to izmanto tikai nodokļa aprēķina vajadzībām, ir gūti pārbaudīt tās piemērošanu, lai provizoriski aprēķinātu hipotētisko regulējošām prasībām atbilstīgo pašu kapitālu. Patiešām, Bāzeles II kapitāla sistēmā regulējošām prasībām atbilstīgais pašu kapitāls ir definēts kā uzņēmuma pārvaldībā esošā aktīvu daļa, kas izsvērta, ņemot vērā katram no šiem aktīviem pamatā esošo risku. Proti, šajā regulatīvajā nolūkā veiktā ar katru aktīvu saistīto risku izsvēršana ir īpaši atkarīga no darījumu partnera kredītreitinga, bet arī no citiem kritērijiem, ko novērtē katram aktīvam atsevišķi. Nodokļu iestādes pienākums pārbaudīt, kā ir izsvērti riski saistībā ar katru aktīvu, izriet no tās pienākuma veikt prudenciālo uzraudzību, ja šī izsvēršana kalpo nodokļu bāzes aprēķināšanas vajadzībām, lai noteiktu transfertcenas nevis minimālās prasības attiecībā uz regulējošām prasībām atbilstīgu pašu kapitālu. Tādējādi ir maz ticams, ka rezultātus, kas iegūti, veicot šo uzdevumu, nodokļu iestāde varētu viegli pārbaudīt un uzskatīt par nesaistītu pušu darījuma principam atbilstoša tirgū balstīta rezultāta ticamu aplēsto vērtību.

                  (263)

                  Otrkārt, tā kā atdeve no regulējošām prasībām atbilstīga minimālā pašu kapitāla nav darbības rādītājs, ko parasti izmanto finanšu sektorā, šīs atdeves vidējie rādītāji parasti netiek analizēti un nav pieejami (131). Līdz ar to visi rezultāti, kas iegūti, pateicoties šai kapitāla bāzei, noteikti dos mazāk ticamu tirgū balstīta rezultāta aplēsto vērtību nekā, par peļņas rādītāju izmantojot grāmatvedības uzskaitē norādīto pašu kapitālu, uz kuru ir attiecināta nozares normām atbilstoša atdeve no pašu kapitāla.

                  (264)

                  Treškārt, 66 salīdzināmie uzņēmumi, kurus nodokļu konsultants izvēlējies, lai provizoriski aprēķinātu atdevi no pašu kapitāla, izmantojot FANM, ir acīmredzami nepiemēroti, lai provizoriski aprēķinātu vidējo regulējošām prasībām atbilstošo pašu kapitālu nozarē vai nepieciešamo atdevi no šī pašu kapitāla. Patiešām, vairāki no šiem uzņēmumiem nav regulēti uzņēmumi, uz kuriem attiecas Bāzeles kapitāla sistēma (piemēram biržas). Līdz ar to šie uzņēmumi nevarētu veikt savu regulējošām prasībām atbilstošā pašu kapitāla provizorisko aprēķinu, un būtu neiespējami veikt katra neregulēta uzņēmuma minimālā regulējošām prasībām atbilstošā pašu kapitāla provizorisko aprēķinu, pamatojoties vienīgi uz publiskoto informāciju.

                  (265)

                  Turklāt šajā gadījumā, kā peļņas līmeņa rādītāju izmantojot grāmatvedības uzskaitē norādīto pašu kapitālu, nodokļu konsultantam nebūtu bijis atsevišķi jāaprēķina “atlīdzība par veiktajām funkcijām”, otro provizoriski aprēķināto FFT nodokļu bāzes Luksemburgā elementu, kas pats par sevi, šķiet, nav aprēķināts ne pēc vienas uzticamas metodes, kā tas ir izskaidrots lēmuma sākt formālu izmeklēšanas procedūru 80. apsvērumā. Patiešām, tas, ko FFT nodokļu konsultants ziņojumā par transfertcenām sauc par “funkciju veikšanai izmantoto pašu kapitālu”, nešķiet atbilstīgs nevienai no parastajām pašu kapitāla sastāvdaļām, kādu tirgus novērtēšanas ietvaros izmanto, lai aprēķinātu prasības attiecībā uz atdevi. Šis jēdziens nav definēts ziņojumā par transfertcenām, un nekas nenorāda uz to, ka šāds risks, kas apzīmēts ar nodokļu konsultanta izmantoto nosaukumu, jau netiktu segts kādā citā regulējošām prasībām atbilstošā pašu kapitāla kategorijā, piemēram, no operacionālā riska segšanai un, jo īpaši, riska, kas saistīts ar procesu, paredzētā pašu kapitāla, ja nodokļu konsultants būtu pareizi provizoriski aprēķinājis hipotētisko regulējošām prasībām atbilstošo FFT pašu kapitālu, kas šajā gadījumā tā nav. Citas bažas, kas saistītas ar pašu kapitāla sadalīšanu atsevišķās sastāvdaļās, attiecībā uz kurām tiek piemēroti atšķirīgi atdeves līmeņi līdz pat nullei, ir sīkāk aplūkotas turpmāk, 277. līdz 289. apsvērumā.

                  (266)

                  Komisija līdz ar to secina, ka apstrīdētais finanšu nolīgums ir atkāpe no nesaistītu pušu darījuma principam atbilstoša tirgū balstīta rezultāta tādējādi, ka ar to tiek akceptēta nodokļu konsultanta izdarītā izvēle, proti, izvēle uzskatīt hipotētisko regulējošām prasībām atbilstošo FFT pašu kapitālu par peļņas līmeņa rādītāju, pielietojot SPKM, pašu kapitālam nosakot tādu atdevi no pašu kapitāla, kas provizoriski aprēķināta saskaņā ar FANM, lai iegūtu ar FFT nodokli apliekamo peļņas komponenti Luksemburgā. Tā kā šī izvēlētā metode rada FFT maksājamā nodokļa samazinājumu salīdzinājumā ar Luksemburgas vispārējo uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmu fiskāli nesaistītiem uzņēmumiem, kas veic darījumus tirgus apstākļos (132), būtu jāuzskata, ka ar apstrīdēto nodokļu nolīgumu uzņēmumam FFT tiek piešķirtas selektīvas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

            7.2.2.7.   Bāzeles II kapitāla sistēmas neatbilstoša piemērošana kapitāla aprēķināšanai

                  (267)

                  Turklāt, un nenonākot pretrunā ar Komisijas iebildumiem pret hipotētiskā regulējošām prasībām atbilstošā FFT pašu kapitāla izmantošanu, pielietojot SPKM, Komisija arī uzskata, ka neatbilstošais veids, kā FFT nodokļu konsultants pēc analoģijas ir piemērojis Bāzeles II kapitāla sistēmu, lai nonāktu pie šī hipotētiskā regulējošām prasībām atbilstošā pašu kapitāla līmeņa, rada uzņēmumam FFT selektīvas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, tādējādi līdz ar to arī tiek samazināts FFT maksājamais nodoklis salīdzinājumā ar Luksemburgas vispārējo uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmu fiskāli nesaistītiem uzņēmumiem, kas veic darījumus tirgus apstākļos.

                  (268)

                  Lai pareizi piemērotu Bāzeles II kapitāla sistēmu, vispirms ir provizoriski jāaprēķina FFT riska svērtais aktīvs (RSA) un pēc tam šim provizoriskajam aprēķinam jāpiemēro atbilstīgs regulējošām prasībām atbilstoša pašu kapitāla koeficients. FFT nodokļu konsultants ziņojumā par transfertcenām šos abus elementus norāda pārāk zemus.

                  (269)

                  Pirmkārt, FFT hipotētiskais RSA nav pareizi aprēķināts, jo nodokļu konsultants aktīviem grupas iekšienē piešķir nulles riska svērumu (133). Kā skaidri izriet no 123. apsvēruma, aizdevumi grupas iekšienē, kas veido lielāko daļu no FFT aktīviem, pretēji Luksemburgas un FFT apgalvotajam, nav bez riska, un nekas nenorāda uz to, ka šie aizdevumi rada mazāku risku nekā banku piešķirtie aizdevumi. Jebkurā gadījumā, ņemot vērā, ka Fiat grupas iekšējā dokumentā par transfertcenu politiku FFT kredītrisks un darījumu partnera risks ir kvalificēts drīzāk kā “ierobežots” nevis neesošs, nulles riska svērums ir acīmredzami neatbilstošs. Turklāt FFT hipotētiskais RSA nav pareizi aprēķināts, jo trešo personu aktīvu svērumu 20 % apmērā nekad nav noteikusi ne Luksemburga, ne FFT.

                  (270)

                  Ja visam FFT aktīvu kopumam, kas bija 14 827 674 000 EUR, kā atbilstīgs salīdzināšanas rādītājs būtu ticis piemērots 2010. gadā spēkā esošais banku aktīvu risku vidējais svērums Eiropā – 36 % (134) (kas bija pieejams laikā, kad tika izdots apstrīdētais nolēmums), lai parādītu, kāds varētu būt bijis pareizais FFT RSA hipotētiskais līmenis, šis RSA būtu tuvu 5 338 000 000 EUR. Ja kā minimālais kapitalizācijas līmenis būtu saglabāts Bāzeles kapitāla sistēmā paredzētais prasību attiecībā uz pašu kapitālu koeficients – 8 %, saskaņā ar Bāzeles II kapitāla sistēmu FFT minimālajam hipotētiskajam regulējošām prasībām atbilstošam pašu kapitālam būtu vajadzējis būt aptuveni 427 miljoniem EUR, bet nevis 28,5 miljoniem EUR, kā ziņojumā par transfertcenām provizoriski aprēķinājis FFT nodokļu konsultants.

                  (271)

                  Otrkārt, FFT kredītriska un darījumu partnera riska aprēķins, ko nodokļu konsultants veic pēc analoģijas ar Bāzeles II kapitāla sistēmu (135), pamatojoties uz kuru bankām ir pienākums uzkrāt pašu kapitālu proporcionāli to RSA, ir pretrunā ar šo kapitāla sistēmu. Lai transfertcenu analīzē noteiktu FFT riskam pakļauto pašu kapitālu, FFT nodokļu konsultants izmanto prasīto pašu kapitāla koeficientu – 6 %, lai gan šajā sistēmā paredzētais pareizais koeficients i r 8 %.

                  (272)

                  Atbildot uz Komisijas lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru šajā sakarā paustajām bažām (136), FFT pamatoja 6 % koeficientu, atsaucoties uz šādas prasības nebanku finanšu iestādēm transponēšanu Itālijā (137). Tomēr FFT nav iesniedzis nekādu šīs transponēšanas piemēru, tas arī nav paskaidrojis, kādēļ Itālijas likumdevēja veikta transponēšana būtu jāpiemēro Luksemburgā vai jāizmanto kā atsauce.

                  (273)

                  Turklāt, lai gan Bāzeles II kapitāla sistēmas ietvaros pusi no prasītajiem 8 % varētu veidot 2. kategorijas pašu kapitāls, šķiet, ka FFT rīcībā nav šāda veida pašu kapitāla, kas varētu tikt izmantots regulējošiem nolūkiem, ja būtu piemērota šī prasība. Ja nav cita atbilstīga veida pieejama kapitāla, 8 % būtu bijis jāsedz no pašu kapitāla.

                  (274)

                  Līdz ar to Komisija paliek pie sava viedokļa, saskaņā ar kuru Bāzeles II kapitāla sistēmā pieprasītais pašu kapitāla koeficients ir 8 % un ka nodokļu konsultanta izmantotais 6 % koeficients un tas, ka to ir akceptējusi Luksemburgas nodokļu iestāde, liek apšaubīt apstrīdētajā nolēmumā formulēto secinājumu, proti, ka FFT gūtās peļņas sadale atspoguļo nesaistītu pušu darījuma principam atbilstīga tirgū balstīta rezultāta ticamu aplēsto vērtību.

                  (275)

                  Visbeidzot, attiecībā uz nodokļu konsultanta aprēķināto operacionālo risku, ja Komisija akceptē skaitļa 15 % izmantošanu, vadoties no FFT
                      (138) un Luksemburgas (139) sniegtajiem paskaidrojumiem, bāze, kādai šī drošības rezerve ir piemērota, nešķiet atbilstoša FFT gada bruto ienākumu pareizam provizoriskam aprēķinam. FFT nodokļu konsultants šo procentu piemēro tikai neto ienākumiem, kuri iegūti no noguldījumiem bankās un aizdevumiem (140), kas neatbilst Luksemburgas izmantotajai metodoloģijai (141), kamēr gada bruto ienākumu aprēķinā ir ignorētas visas grupas iekšienē veiktās darbības. Tomēr aizdevumi un noguldījumi bankās ir tikai maza daļa no FFT aktīviem un pasīviem.

                  (276)

                  Apkopojot iepriekš minēto, Komisija secina, ka pat tad, ja FFT minimālo hipotētisko regulējošām prasībām atbilstošo pašu kapitālu būtu bijis iespējams akceptēt kā peļņas līmeņa rādītāju, piemērojot SPKM, nodokļu konsultants šo pašu kapitālu ir novērtējis pārāk zemu, piemērojot aktīviem nepamatotu un zemu riska svērumu (no riska svēruma izslēdzot lielāko daļu risku), piemērojot koeficientu, kas ir zemāks par Bāzeles II kapitāla sistēmā noteikto minimumu, un FFT gada bruto ienākumos neiekļaujot ienākumus, kurus rada grupas aktīvi un pasīvi. Rezultātā Komisija secina, ka apstrīdētais nodokļu nolēmums, akceptējot šīs izvēles, ir atkāpe no nesaistītu pušu darījuma principam atbilstoša tirgū balstīta rezultāta. Tā kā šīs izvēles rada FFT maksājamā nodokļa samazinājumu salīdzinājumā ar Luksemburgas vispārējo uzņēmumu nodokļa sistēmu nesaistītiem uzņēmumiem, kas veic darījumus tirgus apstākļos, ir atbilstīgi uzskatīt, ka ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu uzņēmumam FFT tiek piešķirtas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

            7.2.2.8.   Nepamatoti atskaitījumi no atlīdzināmā pašu kapitāla

                  (277)

                  Nodokļu konsultants ne tikai par zemu novērtē FFT hipotētisko regulējošām prasībām atbilstošo pašu kapitālu, bet arī veic vairākus atskaitījumus no FFT atlikušā pašu kapitāla, kas rada atkāpi no tirgū balstīta rezultāta. Kā izriet no 2. tabulas, lai iegūtu summu, ko nodokļu konsultants sauc par “pašu kapitālu, kas sedz veiktās funkcijas”, no FFT atlikušā pašu kapitāla vēl bez tā pārāk zemu novērtētā hipotētiskā regulējošām prasībām atbilstošā pašu kapitāla, tiek atņemts tas, ko nodokļu konsultants sauc par “pašu kapitālu, kas sedz finanšu ieguldījumus uzņēmumos FFNA un FFC”. Taču, ja hipotētiskais regulējošām prasībām atbilstošais pašu kapitāls būtu pareizi provizoriski aprēķināts, iespējams, ka pašu kapitāls nebūtu bijis lielāks par regulējošās prasībās noteikto (142). Līdz ar to nevienu no šīm divām provizoriski aprēķinātā pašu kapitāla komponentēm nebūtu bijis jāpiemēro.

                  (278)

                  Neskatoties uz šo novērojumu, Komisija uzskata, ka nodokļu konsultanta lēmums, lai provizoriski aprēķinātu FFT nodokļu bāzi, no pašu kapitāla atņemt komponenti ar nosaukumu “pašu kapitāls, kas sedz finanšu ieguldījumus uzņēmumos FFNA un FFC” un tai piemērot nulles atlīdzību, ir neatbilstošs (143), jo tas noved pie FFT maksājamā nodokļa samazinājuma salīdzinājumā ar Luksemburgas vispārējo uzņēmumu nodokļa sistēmu nesaistītiem uzņēmumiem, kas veic darījumus tirgus apstākļos.

                  (279)

                  Pamatojoties uz iepriekšminēto, nav skaidrs, vai nodokļu konsultanta izvēle nodalīt šīs divas komponentes no pašu kapitāla ir tā sauktā Bāzeles II kapitāla sistēmas piemērošana vai, ja nodokļu konsultanta veiktais ieguldījumu uzņēmumos FFNA un FFC atskaitījums bija vienreizēja korekcija, ieguldījumi, kurus viņš arī būtu atskaitījis no FFT pašu kapitāla, lai aprēķinātu FFT nodokļu bāzi, ja viņš, piemērojot SPKM, būtu pareizi izvēlējies grāmatvedības uzskaitē norādīto FFT pašu kapitālu kā peļņas līmeņa rādītāju. Kā izskaidrots 238. apsvērumā, tam par iemeslu ir tas, ka nodokļu konsultants, sadalot FFT pašu kapitālu trijās komponentēs, šķiet, nav balstījies ne uz vienu visbiežāk izmantoto metodi (144).

                  (280)

                  Jebkurā gadījumā 281. līdz 290. apsvērumā izklāstīto iemeslu dēļ nodokļu konsultanta izvēle piemērot nulles atlīdzību šai FFT pašu kapitāla komponentei, kas nosaukta par “pašu kapitālu, kas sedz finanšu ieguldījumus uzņēmumos FFNA un FFC”, ir neatbilstīgi. Tā kā šī izvēle faktiski rada atlīdzināmā pašu kapitāla un tātad arī FFT nodokļu bāzes, kas vajadzīga, lai aprēķinātu nodokļus, nepamatotu samazinājumu, nevienu transfertcenu noteikšanas metodi, kas balstīta uz šo izvēli, nevar uzskatīt par tādu, kas ļauj iegūt ticamu, nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu tirgū balstītu rezultātu.

                  (281)

                  Pirmkārt, FFT gadījumā nav piemērojami Luksemburgas argumenti attiecībā uz iespēju atskaitīt ieguldījumus, kas veikti citās kredītiestādēs, atbilstīgi Bāzeles II kapitāla sistēmai (145). Tam par iemeslu nav tikai tas, kā norādīts 262. apsvērumā, ka FFT nav regulēts uzņēmums, bet arī tas, ka šīs kapitāla sistēmas noteikumi, uz kuriem atsaucas Luksemburga un FFT, attiecas uz nekonsolidētiem uzņēmumiem, kamēr šajā gadījumā FFNA un FFC ir konsolidētas struktūrvienības. Patiešām, kā izskaidrots 112. apsvērumā, FFT konsolidētos finanšu pārskatus iesniedz Luksemburgai. Principā konsolidētais pašu kapitāls būtu lielāks nekā nekonsolidētajos FFT finanšu pārskatos norādītais pašu kapitāls pirms jebkādu ieguldījumu atskaitīšanas. Līdz ar to, ja Luksemburga un Fiat būtu pareizi un sistemātiski veikušas reglamentējošajos noteikumos paredzētos atskaitījumus, pašu kapitāla, attiecībā uz kuru tiktu piemērota atdeve no pašu kapitāla, provizoriskais aprēķins būtu bijis augstāks, un līdz ar to no tā izrietošā FFT nodokļu bāze Luksemburgā arī būtu bijusi augstāka.

                  (282)

                  Otrkārt, un vispār attiecībā uz atskaitījumiem no pašu kapitāla Bāzeles II kapitāla sistēmas ietvaros un FFT grāmatvedības uzskaitē norādītā pašu kapitāla novērtēšanas ietvaros Komisijai nav pieņemams Luksemburgas arguments, saskaņā ar kuru FFT veiktā akciju iegāde ir pilnībā finansēta no pašu kapitāla (146), kas ir tāds finansēšanas veids, kurš automātiski nozīmētu, ka šie līdzekļi vairs nav pieejami, lai segtu citus riskus, ko uzņēmies FFT. Finansēšanas avotus, neraugoties uz to, vai runa ir par pašu kapitālu vai parādiem, kas uzskaitīti pie bilances pasīviem, nenorāda identificējamā aktīvā, izņemot gadījumus, kad konkrētas tiesību normas paredz sasaistīt pasīvu ar konkrētu aktīvu vai aktīvu kopumu (kā tas ir hipotēku obligāciju gadījumā). Ja ar uzņēmuma pasīviem nav saistītas nevienas konkrētas parādsaistības, uzņēmuma aktīvu finansējums tiek kopīgi nodrošināts no pašu kapitāla un pasīviem. Pretēji iepriekšminētajam Luksemburgas argumentam, maksātnespējas gadījumā šie līdzekļi būtu pieejami, lai novērstu zaudējumus no FFT aktīviem. Tas, ka ziņojumā par transfertcenām minētās summas, kas atskaitītas no FFT pašu kapitāla, atbilst uzņēmumu FFNA un FFC iegādes cenai (147), nekādi neietekmē faktu, ka finansēšanas avoti principā nevar tikt piesaistīti konkrētiem aktīviem, kas būtu pareizi attiecībā uz jebkādu ieguldīto summu. FFT pašu kapitāls ir pilnībā pieejams, lai uzturētu FFT maksātspēju, un būtu jāatlīdzina kopumā, ņemot vērā FFT aktīvu riskus.

                  (283)

                  Jebkurā gadījumā nešķiet, ka FFT gada pārskati apstiprinātu Luksemburgas apgalvojumu, saskaņā ar kuru šī akciju iegāde ir finansēta no pašu kapitāla, ja šis apliecinājums nozīmē, ka grupa uzņēmumam FFT ir piešķīrusi papildu līdzekļus FFNA un FFC iegādei. Patiešām, 2010. gadā FFT pašu kapitāla (pamatkapitāla un rezervju) līmenis pirms akciju iegādes bija 286 000 000 EUR, un 2011. gadā pēc tās tas ir saglabāts 287 000 000 EUR apmērā.

                  (284)

                  Luksemburga arī apgalvoja, ka izmaksas, kas saistītas ar akciju iegādi, Luksemburgā nav fiskāli atskaitāmas un ka dividendes netiek apliktas ar nodokli (148). Ņemot vērā to, ka akciju iegāde FFNA un FFC ir atlīdzināta ar dividendēm, to nevajadzētu aplikt ar nodokli un ņemt vērā, izvērtējot FFT veiktās funkcijas un riskus, ko tas uzņēmies (149). Arī šis arguments tāpat kā līdzīgais arguments, ko izvirzīja FFT, ir noraidāms (150). Komisija šajā sakarā konstatē, ka ne uzņēmums FFNA, neFFC apstrīdētā nodokļu nolēmuma piemērošanas laikposmā nav ieskaitījis nekādas dividendes. Tomēr, ja kāds no tiem to būtu izdarījis, tas nekādi nebūtu grozījis FFT ar nodokli apliekamās atlīdzības aprēķinu, jo šo atlīdzību noteica nodokļu konsultants pašu kapitālam piemērojot SPKM. SPKM ir pašu kapitāla līmenī attiecībā uz FFT veiktajām naudas līdzekļu pārvaldības funkcijām piemērota, uz peļņu balstīta starpības pārsnieguma kompromisa metode. Ja FFT nodokļu konsultants transfertcenu noteikšanai būtu izmantojis faktisko cenu noteikšanas metodi, tādi individuālie darījumi vai atlīdzināmā naudas līdzekļu kustība kā individuāli aizdevumi vai, FFT gadījumā, dividenžu maksājumi būtu bijuši piemēroti, lai aprēķinātu FFT ar nodokli apliekamo atlīdzību. Patiešām, faktisko cenu noteikšanas metode sastāv no individuālo darījumu cenu noteikšanas, kamēr SPKM mērķis ir provizoriski aprēķināt veiktās funkcijas rentabilitāti. Tomēr 161. apsvērumā norādīto iemeslu dēļ FFT nodokļu konsultants uzskatīja, ka SPKM FFT gadījumā ir piemērotāka metode. Tādējādi, izvirzot priekšplānā konkrēta veida atlīdzības, kas izmaksāta par konkrētiem FFT aktīviem (dividendēm) piemērotību, Luksemburga un FFT, lai aprēķinātu FFT ar nodokli apliekamo atlīdzību, mēģina apvienot faktisko cenu noteikšanas metodi un SPKM metodi, ziņojumā par transfertcenām šai hibrīdmetodei neminot nekādu pamatojumu. Ņemot vērā to, ka nodokļu konsultants šajā ziņojumā pamatoja SPKM izmantošanu, tad, izmantojot šo kombinēto metodi bez papildu pamatojuma, nevar iegūt tirgū balstīta rezultāta ticamu provizorisko vērtību.

                  (285)

                  Treškārt, pielietojot uz pašu kapitālu balstītu SPKM, lai provizoriski aprēķinātu šo pašu kapitālu, būtu jānodrošina, lai FFT tiktu pareizi kapitalizēts atbilstīgi nozares standartiem. Tas izriet arī no apkārtrakstā atbalstītās pieejas, kurā pausts uzskats, ka funkcijas, ko veic grupas finansēšanas uzņēmumi, pēc būtības ir salīdzināmas ar neatkarīgu finanšu veiktajām funkcijām.

                  (286)

                  2011. gada beigās, kas ir ziņojumā par transfertcenām norādītais atsauces datums, vidējais sviras rādītājs, kas definēts kā attiecība starp 1. kategorijas pašu kapitālu un kopējo bilances stāvokli (151), kā norāda Eiropas Banku iestāde, bija 2,9 % 1. kontrolētās grupas bankām (Eiropas lielākajām bankām) un 3,3 % 2. kontrolētās grupas bankām (Eiropas mazākajām bankām). Nozares standartiem (un Bāzeles III kapitāla sistēmai) atbilstīga sviras rādītāja piemērošana (pašu kapitāls/kopējie aktīvi) parāda, ka IFRS atbilstošais FFT pašu kapitāls nebija tirgū augstākais. Patiešām, pamatojoties uz šo aprēķinu, FFT sviras rādītājs sasniedza [2-3 %] (152), […]. Citiem vārdiem runājot, FFT pašu kapitāla līmenis […] neļauj veikt nekādus atskaitījumus, vai tie būtu no provizoriski aprēķinātā pašu kapitāla pārpalikuma, vai no jebkuriem citiem ieguldījumiem, jo šādi atskaitījumi pārsniegtu FFT pašu kapitāla līmeni […].

                  (287)

                  Līdz ar to FFT kapitalizācijas līmenis nepieļauj nekādu pašu kapitāla vai hipotētiskā regulējošām prasībām atbilstošā pašu kapitāla samazinājumu nodokļu aprēķināšanas nolūkā (153), […]. Ņemot vērā šo secinājumu, lēmuma sākt formālu izmeklēšanas procedūru 80. apsvērumā paustās bažas par samazinātu atlīdzības par pašu kapitāla pārpalikumu līmeni ir bez pamata, jo nav vietas diferencētai atlīdzināšanai.

                  (288)

                  Ceturtkārt, fakts, ka, lai transfertcenu analīzes ietvaros provizoriski aprēķinātu atlīdzināmo kapitālu summu, no FFT pašu kapitāla tiek atskaitītas iemaksas par FFNA un FFC akcijām, norāda uz absolūtu nekonsekvenci, jo tā pati metode ir piemērota attiecībā uz FF kontiem. Saskaņā ar Fiat iekšējo dokumentu par transfertcenu politiku (154) atlīdzība uzņēmumiem FFT un FFpar aizdevumu piešķiršanu tiek aprēķināta pēc vienas metodes, bet šajā dokumentā ir aprakstīta vienīgi šīs metodes piemērošana, lai sīki provizoriski aprēķinātu FFT nodokļu bāzi. Tomēr, ja uzņēmuma FF atlīdzināmais pašu kapitāls tika provizoriski aprēķināts pēc tās pašas metodes, kas 2010. gadā, kad uzņēmuma FF pārvaldījumā bija FFNA un FFC akcijas, ziņojumā par transfertcenām tika piemērota uzņēmumam FFT, šajā provizoriskajā aprēķinā būtu vajadzējis norādīt, ka FF provizoriski aprēķinātais pašu kapitāls ir negatīvs (155). Patiešām, 2010. gada beigās FF pašu kapitāls sasniedza 271 miljonus EUR, kamēr akciju kopējā vērtība, kuru būtu bijis jāatskaita no šī pašu kapitāla, ja būtu bijusi piemērota tā pati metode, kas apstiprināta ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu, bija 358 miljoni EUR. Līdz ar to FF atlīdzināmais negatīvais pašu kapitāls būtu sasniedzis 87 miljonus EUR. Tā kā akciju vērtība bija augstāka nekā FF pašu kapitāla kopējais apjoms, atlīdzināmā kapitāla provizoriskā aprēķināšana ar to pašu metodi, kas piemērota ziņojumā par transfertcenām, lai noteiktu FFT nodokļu bāzi Luksemburgā, būtu devusi negatīvu pašu kapitālu, kā tas ir maksātnespējīgu uzņēmumu gadījumā. Taču, tā kā FF tolaik nebija maksātnespējīgs uzņēmums, ar to pietiek, lai pierādītu, ka ieguldījumu akcijās atskaitīšana no FFT pašu kapitāla nešķiet laba metode, kā provizoriski aprēķināt atlīdzināmo kapitālu nolūkā noteikt FFT nodokļu bāzi Luksemburgā.

                  (289)

                  Turklāt šis nekonsekventais rezultāts parādītos arī tad, ja apstrīdētā nodokļu nolīguma darbības laikā FFT iegādātos jaunas akcijas. Apstiprinot metodoloģiski nepareizi veiktu iegādāto akciju vērtības atskaitījumu, apstrīdētais nodokļu nolēmums faktiski varētu radīt tādu situāciju, ka FFT atlīdzināmais kapitāls Luksemburgā ar nodokli netiktu aplikts vispār, pie nosacījuma, ka vēlāk iegādāto akciju vērtība ir nulle vai pat negatīva summa. Šajā gadījumā FFT grupas iekšienē veiktās finansēšanas funkcijas varētu palikt tādas pašas, bet nodoklis būtu ievērojami zemāks vai pat nebūtu nemaz, ja tiktu piemērota ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu apstiprinātā metode.

                  (290)

                  Ja FFT nodokļu konsultants būtu pareizi piemērojis Bāzeles II kapitāla sistēmu, lai noteiktu transfertcenas, šie atskaitījumi nebūtu bijuši iespējami, ņemot vērā FFT pašreizējo kapitalizācijas līmeni. Tomēr, tā kā FFT nav regulēta struktūrvienība, nav nekādas informācijas par RSA, kuru kāda finanšu iestāžu regulēšanas iestāde būtu uzskatījusi par pieņemamu. Šis hipotētiskais regulējošām prasībām atbilstošais pašu kapitāla līmenis arī neļautu FFT atskaitīt ieguldījumus par iegādātajām akcijām, ja to vērtība būtu jāatskaita no šī pašu kapitāla (156).

                  (291)

                  Ņemot vērā šos apsvērumus, Komisija secina, ka ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu, akceptējot nodokļu konsultanta priekšlikumu piemērot atdevi, kas provizoriski aprēķināta, izmantojot FANM attiecībā uz hipotētisko regulējošām prasībām atbilstošo pašu kapitālu – par zemu provizoriski novērtējot šo hipotētisko regulējošām prasībām atbilstošo pašu kapitālu, jo tika nepareizi piemērota Bāzeles II kapitāla sistēma un veikti nepamatoti atskaitījumi – netiek ievērots nesaistītu pušu darījuma princips. Tā kā šī neievērošana rada FFT nodokļu bāzes samazināšanu salīdzinājumā ar Luksemburgas vispārējo uzņēmumu nodokļa sistēmu nesaistītiem uzņēmumiem, kas veic darījumus tirgus apstākļos, ir atbilstīgi uzskatīt, ka ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu uzņēmumam FFT tiek radītas selektīvas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

            7.2.2.9.   Atlīdzināmajam kapitālam nepieciešamais atdeves līmenis

                  (292)

                  Papildus savam secinājumam par nekonsekvento veidu, kā FFT nodokļu konsultants, piemērojot SPKM, nonāk pie atlīdzināmā kapitāla provizoriski aprēķinātās summas, Komisija uzskata, ka veids, kādā FFT nodokļu konsultants iegūst provizorisko uz šo kapitāla bāzi attiecināto nepieciešamo atdeves līmeni, neļauj iegūt tirgū balstīta rezultāta ticamu aplēsto vērtību un ka tātad tas neatbilst nesaistītu pušu darījuma principam 293. līdz 300. apsvērumā minēto iemeslu dēļ.

                  (293)

                  Pirmkārt, nodokļu konsultanta aprēķinātā FANM metodē izmantotā beta vērtība – 0,29 – acīmredzami neatbilst to uzņēmumu beta vērtībām, kuri transfertcenu analīzē tiek uzskatīti par salīdzināšanai derīgiem un kurus būtu vajadzējis uzskatīt par atsauces rādītājiem, lai provizoriski noteiktu nepieciešamo atdeves līmeni. Šo uzņēmumu beta vērtības līmenim ir tendence būt ļoti augstam (skatīt 3. tabulu), bieži vien daudz augstākam par tirgus vidējo beta vērtību, kas ir 1. Komisija, piemēram, atsaucas uz Stoxx 50 Bank apakšindeksa beta vērtību, kas laikposmā no 2009. gada 31. decembra līdz 2011. gada 31. decembrim ir 1,36 (157), un uz faktu, ka gandrīz visām bankām, uz kurām attiecas šis apakšindekss, beta vērtība bija augstāka par 1.

                  (294)

                  Otrkārt, 3. tabulā iekļautajā 66 uzņēmumu sarakstā ir ietverti uzņēmumi, kas darbojas tādās jomās, kas ļoti atšķiras no saimnieciskās jomas, kurā darbojas FFT, un tajā ir ietvertas pat divas centrālās bankas – Beļģijas Valsts banka un Schweizerische Nationalbank. Paraugā iekļautie daudzie uzņēmumi veic specializētu finanšu darbību, piemēram nodarbojas ar līzingu vai faktoringu, vai drīzāk ir biržas nekā bankas (158), bet daudzas Eiropas bankas, kas faktiski varētu piedalīties vairumtirdzniecības finansēšanā, paraugā nav iekļautas. Tādējādi nodokļa konsultanta beta vērtības aprēķināšanai atlasītie salīdzināmie uzņēmumi nav piemēroti šim nolūkam iegūt tirgū balstīta rezultāta ticamu aplēsto vērtību.

                  (295)

                  Treškārt, neatkarīgi no FFT nodokļu konsultanta norādītajā paraugā esošo salīdzināmo uzņēmumu atbilstības vai neatbilstības, transfertcenu analīzē bez mazākā pamatojuma beta vērtības aprēķināšanai nav izmantota mediāna, bet gan 25. procentile. To darot, FFT iegūst salīdzinoši zemu beta vērtību – 0,29, taču, ja tiktu izmantota parauga mediāna, beta vērtība būtu 0,64 (159). Tomēr, saskaņā ar ESAO principu par transfertcenām 3.57. punktu, jo vairāk ir problēmu ar salīdzināmību, jo vairāk nesaistītu pušu darījuma principa atbilstības intervālā ir jāņem vērā parauga galvenā tendence.

                  (296)

                  Komisija šajā sakarā atzīmē, ka beta atspoguļo pašu kapitāla atdeves nediversificējamu risku. Šajā kontekstā banku aizdevumu portfeļi faktiski būtu vairāk diversificēti nekā FFT aizdevumu portfelis, kura darījumi ir koncentrēti uz automobiļu nozares uzņēmumiem, kas pieder pie Fiat grupas. Tādēļ var uzskatīt, ka FFT nodokļu konsultantam beta vērtības noteikšanai būtu vajadzējis izvēlēties elementu, kas salīdzināmo elementu sarakstā atrodas augstākā pozīcijā, bez šaubām, virs mediānas nevis 25. procentiles.

                  (297)

                  Patiešām, arī apkārtrakstā attiecībā uz piemērotas atlīdzības noteikšanu ir konkrēta atsauce uz darījumu partnera risku un jo īpaši uz nozares risku, kas šeit ir palielināts sakarā ar FFT koncentrēšanos tikai uz vienu nozari. Lai gan apkārtrakstā nav konkrēti norādīts, kā šie riski ir iekļaujami atlīdzības faktiskajā aprēķinā, FFT nodokļu konsultanta izvēlētā metode, kuru piemērojot, riskiem, kas saistīti ar aizdevumiem grupas iekšienē (atšķirībā no kredītiem trešām personām), nav noteikta nekāda riska pakāpe, un tātad tie nerada arī nekādas prasības attiecībā uz pašu kapitālu un uz atlīdzību, nav atbilstīga apkārtrakstam. Līdz ar to apsvērumi par FFT darbības samazināto risku nevar tikt ņemti vērā.

                  (298)

                  Turklāt Fiat iekšējā dokumentā par transfertcenām ir pasvītrota svarīga funkcija, kas nav iekļauta ziņojumā par transfertcenām. Kā norādīts 123. apsvērumā, FFT veic ne tikai šajā ziņojumā minētās funkcijas, bet sniedz arī garantijas par labu Fiat grupas uzņēmumiem. Tā, 2013. gadā šīs garantijas sasniedza 10 miljonus EUR (160). Turklāt dokumentā par transfertcenām ir arī atzīts, ka, pretēji ziņojumā par transfertcenām norādītajam, aizdevumi grupas ietvaros ir saistīti ar noteiktu darījuma partneru risku un kredītrisku (161). […]

                  (299)

                  Attiecībā uz Luksemburgas apsvērumos piesauktajām garantijām, ko Fiat S.p.A. sniedzis uzņēmumam FFT
                      (162), šīs garantijas sedz FFT pasīvus, bet ne aktīvus. Tātad tās dod ieguvumu izsniegto garantēto sertifikātu īpašniekiem, bet nesamazina ar FFT aktīviem saistītos riskus. Ieguvums finansēšanas izmaksu ziņā, ko rada garantija attiecībā uz Fiat S.p.A, izsniegtajiem sertifikātiem un obligācijām, tiek pārnests uz grupas uzņēmumiem ar cenu noteikšanas mehānisma palīdzību, kas aprakstīts 124. apsvērumā. Patiešām, uzņēmumiem izsniegto aizdevumu cena tiek aprēķināta, piemērojot finansēšanas uzņēmumu finansēšanas izmaksu drošības rezervi, kas atspoguļo iespējamo ieguvumu, kādu dod mātesuzņēmuma garantija.

                  (300)

                  Ņemot vērā šos apsvērumus, Komisija uzskata, ka ne netiešas, ne tiešas garantijas būtiski nesamazina risku, ko uzņemas FFT, veicot savas funkcijas. Šis risks ir augstāks par ziņojumā par transfertcenām norādīto risku sakarā ar to, ka pastāv grupas uzņēmumiem sniegtās garantijas, kas rada būtiskus ārpusbilances ieguldījumus, un tādēļ būtu vajadzējis izraudzīties tādu beta vērtību, kas pārsniedz 25. procentili.

                  (301)

                  Rezumējot iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka apstrīdētais nodokļu nolēmums, ar ko tika apstiprināta nodokļu konsultanta izdarītā izvēle attiecībā uz beta vērtību – 0,29, ko izmantoja FANM metodē, lai noteiktu atdevi no pašu kapitāla, kāda piemērojama hipotētiskajam reglamentējošajām prasībām atbilstošajam FFT pašu kapitālam, noved pie FFT peļņas sadales, radot neatbilstību nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošiem tirgus darījumiem. Tā kā šī neatbilstība noved pie FFT maksājamā nodokļa samazināšanas salīdzinājumā ar Luksemburgas vispārējo uzņēmumu nodokļa sistēmu nesaistītiem uzņēmumiem, kas veic darījumus tirgus apstākļos, ir atbilstīgi uzskatīt, ka apstrīdētais nodokļu nolēmums uzņēmumam FFT rada selektīvas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

            7.2.2.10.   Secinājums par atlīdzināmo kapitāla summu un šī kapitāla nepieciešamo atdeves līmeni

                  (302)

                  Ņemot vērā to, ka nodokļu konsultants transfertcenu analīzē izvēlējās SPKM, un iepriekšminētos apsvērumus, Komisija uzskata, ka, lai uzņēmumam FFT nodrošinātu piemērotu, tirgū balstītu atlīdzības līmeni par tā veiktajām finansēšanas un naudas pārvaldības funkcijām Fiat grupā, kurš atbilstu nesaistītu pušu darījuma principam, šī atlīdzība, ņemot vērā šos īpašos faktus un apstākļus, ir jānosaka, pamatojoties uz FFT grāmatvedības uzskaitē norādīto pašu kapitālu.

                  (303)

                  Komisija akceptē 2012. gadu kā atsauces gadu, lai noteiktu FFT nodokļu bāzi Luksemburgā. Komisija neiebilst arī pret meklēšanu salīdzināmo vienību datu bāzē, lai provizoriski aprēķinātu nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu atdevi, bet tā uztur spēkā savus iebildumus attiecībā uz 294. apsvērumā iekļauto salīdzināmo vienību piemērotu izvēli.

                  (304)

                  Patiešām, 7.2.2.9. punktā iekļautā analīze norāda, ka riski, kurus uzņēmies FFT un kuri jāņem vērā, lai aprēķinātu nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu atlīdzību, ir augstāki par riskiem, kas norādīti ziņojumā par transfertcenām, un ka līdz ar to apstrīdētajā nodokļu nolēmumā akceptētā, FFT nodokļu konsultanta ar FANM palīdzību aprēķinātā atdeve no pašu kapitāla pirms nodokļu nomaksas – 6,05 % (un pēc nodokļu nomaksas – 4,3 %) ir krietni zem finanšu sektorā nepieciešamās atdeves no pašu kapitāla, kura nemainīgi ir 10 % un vairāk, tas apstiprina Komisijas secinājumu, saskaņā ar kuru nodokļu konsultanta izvēlētās salīdzināmās vienības nav atbilstīgas.

                  (305)

                  Turklāt uzņēmumu FF un FFT, kas ir Fiat grupas finansēšanas uzņēmumi eurozonā, deklarētās rentabilitātes salīdzinājums rāda, ka FF un FFT peļņas atšķirības, neraugoties uz aktīvu struktūras, funkciju un ienākumu līdzībām, ir izskaidrojamas ar vēlmi samazināt deklarētās rentabilitātes līmeni Luksemburgā. Pēc aktīvu un pasīvu un peļņas un zaudējumu pārskata struktūras (163) abiem uzņēmumiem ir ļoti līdzīgs bilances apjoms un struktūra. Salīdzināmas ir arī to procentu ienākumu un izdevumu summas. Uzņēmums FFT ir galvenais uzņēmuma FF darījumu partneris, tas izmanto tirgu, lai iegūtu finansēšanas avotus, un nodod daļu finansējuma uzņēmumam FF, kas, savukārt, to aizdod Fiat grupas izņēmumiem Itālijā. […]

                  (306)

                     Fiat iekšējā dokumenta par transfertcenu politiku mērķis, šķiet, ir noteikt abiem uzņēmumiem līdzīgu atdevi (164). Taču uzņēmumu līmenī faktiskā atdeve no reģistrētā un ar nodokli apliekamā pašu kapitāla uzņēmumam FF ir daudz augstāka nekā uzņēmumam FFT. Pamatojoties uz skaitļiem, kas doti 113. un 114. apsvērumā iekļautajās tabulās, turpmāk norādītajās tabulās ir norādīta iegūtā atdeve no pašu kapitāla (APK), kas aprēķināta uzņēmumiem FF un FFT.

                              FF

                              2010. g.

                              2011. g.

                              2012. g.

                              2013. g.

                              Tīrā peļņa tūkstošos EUR

                              17 292

                              25 290

                              24 450

                              10 514

                              Pašu kapitāls tūkstošos EUR

                              271 047

                              268 610

                              268 837

                              256 053

                              APK (%)

                              6,4

                              9,4

                              9,1

                              4,1

                              FFT

                              2010. g.

                              2011. g.

                              2012. g.

                              2013. g.

                              Tīrā peļņa tūkstošos EUR

                              1 737

                              1 851

                              1 217

                              1 146

                              Pašu kapitāls tūkstošos EUR

                              285 625

                              287 477

                              288 693

                              289 839

                              APK (%)

                              0,6

                              0,6

                              0,4

                              0,4

                  (307)

                  No 306. apsvērumā iekļautajām tabulām izriet, ka 2010.–2013. gada laikposmā vidējā atdeve no pašu kapitāla uzņēmumam FF bija 7,2 % un uzņēmumam FFT – 0,5 %, kas vēlreiz apliecina, ka nodokļu konsultanta ziņojumā par transfertcenām izdarītā salīdzināmo vienību izvēle no tā izrietošā atdeve no pašu kapitāla nebija atbilstīga.

                  (308)

                  Lai noteiktu uzņēmuma FFT grāmatvedības uzskaitē norādītajam pašu kapitālam piemērojamo atdevi no pašu kapitāla, kopējā banku statistika šķiet piemērotāka nekā 66 finanšu uzņēmumi, kas, šķiet, galvenokārt veic specifiskas finanšu darbības. Jebkurā gadījumā pirmais risinājums ļautu labāk pietuvoties galvenajai tendencei.

                  (309)

                  Kā norādīts 304. apsvērumā, Eiropas bankām nepieciešamā atdeve no pašu kapitāla šobrīd ir aptuveni 10 %, tas ir līmenis, kāds saglabājās pat finanšu krīzes laikā. Patiešām, informācija, kas datēta ar laiku, kad tika pieņemts apstrīdētais nodokļu nolēmums, apstiprina šo atdeves no pašu kapitāla līmeni. Proti, saskaņā ar Starptautisko norēķinu bankas 2011. gada publikāciju, “[i]lgtermiņā finanšu uzņēmumu atdeve no pašu kapitāla patiešām ir 11–12 %” (165). Turklāt ECB 2011. gada pētījumā ir konstatēts, ka “vidējā kapitalizācijas līmenī paraugā [kas sastāv no 54 starptautiskām bankām] nepieciešamā atdeve no pašu kapitāla ir aptuveni […] 10,3 %”. (166) Ziņojumos par pētījumu par nekustamo īpašumu vērtību, kas datēti ar 2011. gadu, arī apstiprināti šie līmeņi, tā, Deutsche Bank norāda, ka “[Deutsche Bank] īsteno [akciju cenu mērķi], kurš atspoguļo tādu APK, kas ir dzīvotspējīga virs, bet tuva desmit, un pašu kapitāla izmaksas, ko [Deutsche Bank] šībrīža posmā cer saglabāt virs 10 %” (167), kamēr Morgan Stanley un Oliver Wyman2015. gada 19. marta ziņojumā par pētījumu par nekustamo īpašumu vērtību norādītā mērķatdeve ir 10–12 %.

                  (310)

                  Komisija arī atzīmē, ka nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošai atlīdzībai nav jābūt augstākai par uzņēmumu ienākumu un izmaksu starpību. Līdz ar to, ja atlīdzība par FFT izsniegtajiem aizdevumiem un saņemtajiem noguldījumiem būtu jākoriģē un ja FFT attiecīgā atlīdzība būtu augstāka nekā ar transfertcenu palīdzību aprēķinātā atlīdzība, ar nodokli būtu bijis jāapliek visa reģistrētā peļņa, jo neviena trešā puse nepiekristu bez savu darījumu partneru pamatota pieprasījuma samazināt savu atlīdzību, lai palielinātu atlīdzību par to veiktajiem noguldījumiem vai lai samazinātu atlīdzību, kas maksājama par to saņemtajiem aizdevumiem.

                  (311)

                  Tādējādi Komisija uzskata, ka, ja saistībā ar transfertcenām, lai aprēķinātu atbilstīgu atlīdzību, kas par Fiat grupas ietvaros veiktajām funkcijām pienākas uzņēmumam FFT, tiktu izmantota SPKM, pareizs FFT nodokļu bāzes Luksemburgā provizoriskais aprēķins pēc nodokļu nomaksas atbilstu vismaz 10 % no grāmatvedības uzskaitē norādītās kopējās summas, ko uzskata par kopumā atbilstīgu nozares vidējo finanšu sviras rādītāja vērtību. Uz šī pamata aprēķinātā nodokļu bāze ļautu sadarīt peļņu atspoguļojot nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošus tirgus darījumus, jo ir runa par tādu peļņas līmeni, kādu tirgū plānotu sasniegt neatkarīgas finanšu iestādes, tādā veidā, lai nekādi nodokļu nolēmumi, kuros tiktu akceptēta šī bāze FFT maksājamā nodokļa Luksemburgas vispārējās uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas ietvaros noteikšanai, nepiešķirtu nekādas selektīvas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

            7.2.3.   “Priekšrocības grupai”

                  (312)

                  Savos komentāros par lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru FFT izvirza argumentu, saskaņā ar kuru Komisijai būtu jāņem vērā pasākuma “ietekme uz grupu”, proti, ka Fiat grupa nav ieguvusi nekādas priekšrocības, jo jebkādu nodokļu bāzes palielinājumu Luksemburgā pilnībā kompensētu nodokļu atskaitījumu palielināšanās citās dalībvalstīs (168). Kā uzskata FFT, šī ietekme ir tikusi atzīta vairākos Komisijas lēmumos (169).

                  (313)

                  Komisija vēlreiz atgādina, ka tai nav saistoša tās iepriekšējā lēmumu pieņemšanas prakse un ka katrs pasākums ir jāizvērtē atsevišķi, ņemot vērā LESD 107. panta 1. punktu (170). Jebkurā gadījumā FFT atsauce uz lēmumu par nodokļu atskaitījumu sistēmu par procentiem grupas ietvaros Ungārijā, kura dēļ Komisijai būtu jāatzīst šāda “ietekme uz grupu”, ir balstīta uz šā lēmuma kļūdainu izpratni. Minētajā lēmumā Komisija noraidīja Ungārijas argumentu attiecībā uz priekšrocību izvērtēšanu grupas līmenī un secināja, ka priekšrocības ir jāizvērtē katras struktūrvienības līmenī.

                  (314)

                  Šajā lēmumā tiek izskatīts, vai Luksemburga, izsniedzot apstrīdēto nodokļu nolēmumu, ir piešķīrusi selektīvas priekšrocības uzņēmumam FFT, samazinot nodokli, kas tam jāmaksā šajā dalībvalstī. Līdz ar to novērtējumam, kurā tiek norādīts, ka ar šo nolēmumu tiek piešķirtas priekšrocības, ir jāattiecas uz režīmu, kāds ir uzņēmumam attiecīgajā dalībvalstī, proti, uzņēmumam FFT Luksemburgā, un tajā nav jāņem vērā iespēja, ka Fiat grupas pārējo uzņēmumu līmenī ietekme varētu būt neitrāla atbilstīgi režīmam, kāds tiem tiek piemērots citās dalībvalstīs (171). Jebkurā gadījumā saskaņā ar judikatūru (172) vienīgi tas apstāklis, ka attiecīgais atbrīvojuma pasākums tiek kompensēts ar citas maksas paaugstināšanu, kam nav saistības ar pirmo pasākumu, neļauj pirmajam pasākumam izvairīties no tā kvalificēšanas par valsts atbalstu. Citiem vārdiem runājot, kādas dalībvalsts vienam uzņēmumam piešķirtās priekšrocības nevar kompensēt ar priekšrocību atņemšanu kādam citam uzņēmumam pat tad, ja abi pieder pie vienas grupas.

            7.2.4.   Papildu apsvērumi: selektīvas priekšrocības sakarā ar atkāpi no L.I.R. 164. panta un/vai apkārtraksta

                  (315)

                  Luksemburga un FFT apgalvoja, ka L.I.R. 164. pants vai apkārtraksts ir atsauces sistēma, attiecībā pret kuru ir jānosaka, vai pastāv selektīvas priekšrocības, kas izriet no apstrīdētā nodokļu nolēmuma. Luksemburga arī apgalvoja, ka Luksemburgas nodokļu iestāde vienkārši interpretēja noteikumus un ka FFT gadījumā nekas nenorāda uz to, ka tā būtu atkāpusies no parasti piemērojamajiem noteikumiem attiecībā uz nodokļiem, ja vispār Komisija tos bija pārbaudījusi (173).

                  (316)

                  Kā norādīts 210. līdz 215. apsvērumā, Komisija nepiekrīt Luksemburgas un FFT apsvērumiem par piemērojamo atsauces sistēmu. Savukārt papildu apsvērumu rezultātā Komisija secina, ka ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu uzņēmumam FFT tiek piešķirtas selektīvas priekšrocības arī ierobežotākas atsauces sistēmas ietvaros, kas sastāv no grupas uzņēmumiem, kuri izmanto transfertcenas un uz kuriem attiecas uz L.I.R. 164. panta 3. punkts un apkārtraksts. Ar šo noteikumu Luksemburgas nodokļu tiesībās tiek iekļauts nesaistītu pušu darījuma princips, atbilstīgi kuram vienas grupas ietvaros veiktie darījumi ir jāatlīdzina tādā cenu līmenī, par kādu būtu vienojušies neatkarīgi uzņēmumi, slēdzot darījumus salīdzināmos apstākļos ar nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošiem nosacījumiem. Apkārtraksta 2. sadaļā tieši ir ietverts nesaistītu pušu darījuma princips tāds, kāds tas ir definēts ESAO principos, ko piemēro transfertcenām un kāds ir transponēts valsts tiesību aktos (174).

                  (317)

                  Ņemot vērā to, ko Komisija jau ir pierādījusi 7.2.2. punktā, ka ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu tiek apstiprināta noteikta skaita metodoloģiju, izvēle, izmantoto parametru un vienreizējo korekciju izvēle, ko izdarīja FFT nodokļu konsultants nolūkā noteikt transfertcenas, kuras nevar uzskatīt par tādām, kas rada tirgū balstīta rezultāta ticamu aplēsto vērtību, novedot pie FFT nodokļu bāzes samazināšanas Luksemburgā, Komisija var arī secināt, ka ar šo nolēmumu tiek piešķirtas arī selektīvas priekšrocības ierobežotākas atsauces sistēmas, proti, L.I.R. 164. panta 3. punkta vai apkārtraksta, ietvaros, jo tas izraisa FFT maksājamā nodokļa samazināšanu salīdzinājumā ar situāciju, kādā šajā noteikumā iekļautais nesaistītu pušu darījuma princips būtu bijis pareizi jāpiemēro.

            7.2.5.   Komisija nav identificējusi nevienu saskaņotu, ar apkārtrakstu pamatotu nodokļu nolēmumu praksi, ko varētu uzskatīt par piemērotu atsauces sistēmu

                  (318)

                     FFT arī apstiprināja, ka, lai pierādītu to, ka uzņēmumam par labu pastāv no apstrīdētā nodokļu nolēmuma izrietošs selektīvs režīms, Komisijai, pamatojoties uz apkārtrakstu, būtu jāsalīdzina šis nolēmums ar Luksemburgas nodokļu iestādes administratīvo praksi, jo īpaši ar citiem nolīgumiem, kas izsniegti citiem finansēšanas un naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmumiem, informāciju par kuriem Luksemburga iesniedza Komisijai kā reprezentatīvu paraugu par savu praksi nolēmumu izsniegšanā (175).

                  (319)

                  Komisija nepiekrīt šim apsvērumam, jo tas nozīmētu, ka atsauces sistēma, saskaņā ar kuru apstrīdētais nodokļu nolēmums būtu jāpārbauda, būtu Luksemburgas prakse saistībā ar nodokļu nolēmumu izsniegšanu, kas pamatota ar apkārtrakstu, kurš attiecas uz citiem finansēšanas un naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmumiem. Komisija jau pierādīja, ka selektivitātes analizēšanas vajadzībām piemērotā atsauces sistēma ir Luksemburgas vispārējā uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma (176).

                  (320)

                  Jebkurā gadījumā Komisija papildu apsvērumu ietvaros pierādīs, kāpēc Luksemburgas prakse saistībā ar nodokļu nolēmumu izsniegšanu, kas pamatota ar apkārtrakstu, nav piemērota atsauces sistēma, lai noteiktu, vai ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu uzņēmumam FFT tiek piešķirtas selektīvas priekšrocības. Tas vispirms izskaidrojams ar faktu, ka apkārtraksts ir formulēts pārāk vispārīgi un tādējādi neļauj noteikt objektīvus kritērijus, kas piemērojami visiem tiem finansēšanas un naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmumiem, kuri nolūkā noteikt transfertcenas iesniedz nodokļu nolēmuma pieprasījumu. Turklāt Komisijas veiktā Luksemburgas izsniegto nolēmumu pārbaude arī pierāda, ka nepastāv nekāds saskaņots noteikumu kopums, kas vispārīgā veidā attiektos uz objektīviem kritērijiem, atbilstīgi kuriem varētu pārbaudīt apstrīdēto nodokļu nolēmumu, lai noteiktu, vai ar šo nolēmumu uzņēmumam FFT ir piešķirtas selektīvas priekšrocības.

            7.2.5.1.   Apkārtraksts ir formulēts pārāk vispārīgi, lai to varētu uzskatīt par piemērotu atsauces sistēmu

                  (321)

                  Kā norādīts 193. apsvērumā, atsauces sistēmu veido saskaņotu noteikumu kopums, ko vispārīgā veidā – pamatojoties uz objektīviem kritērijiem – piemēro visiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas šī noteikumu kopuma darbības joma, kāda tā definēta attiecīgajā mērķī. Komisija uzskata, ka attiecībā uz grupas finansēšanas un naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmumiem apkārtraksts nevar būt šāda atsauces sistēma, ņemot vērā to, ka trūkst objektīvi kritēriji, kas ļautu saskaņoti piemērot nesaistītu pušu darījuma principu finansēšanas darījumiem grupas iekšienē.

                  (322)

                  Apkārtraksts ir formulēts pārāk vispārīgi, un faktori, kas nodokļu iestādei jāņem vērā nolūkā piemērot nesaistītu pušu darījuma principu finansēšanas uzņēmumiem grupas iekšienē, ir aprakstīti skopi. Šie faktori ietver nepieciešamību uzņēmumiem veikt saistīto risku analīzi un noteikt papildu maksas saistībā ar kredīta piešķiršanu, kuras jāpievieno pamata izmaksām, kam, savukārt, vajadzīga kredītriska analīze. Apkārtrakstā paredzēts arī, ka “grupas finansēšanas uzņēmuma rīcībā ir jābūt pašu kapitālam pietiekamā daudzumā, lai varētu segt ar tā darbību saistītos riskus,” un ka “ir […] jānovērtē, pamatojoties uz faktiem un apstākļiem katrā atsevišķā gadījumā, kādi ir saistītie riski […] un vai uzņēmumam, kas veic grupas finansēšanas darījumus, ir pietiekams pašu kapitāls, lai šos riskus segtu” (177).

                  (323)

                  Tomēr apkārtrakstā nav nekādas informācijas par veidu, kā provizoriski aprēķināt sagaidāmo atdevi no pašu kapitāla, par jautājumu, kā zināt, vai FANM izmantošana ir pieņemama, un konkrētajā gadījumā – par veidu, kā noteikt parametrus, kas attiecas uz šo paraugu. Tajā ir arī maz informācijas par to, kāds pašu kapitāls ir jāņem vērā, ja ir minēts vienīgi, ka tam ir jābūt “pietiekamam, lai varētu nosegt šos riskus”.

                  (324)

                  Savos apsvērumos par lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru Luksemburga apstiprina, ka nodokļu nolēmuma pamatā ir ierobežota rīcības brīvība, kas piešķirta ar L.I.R. 164. panta 3. punktu, kurš veltīts nesaistītu pušu darījuma principa iekļaušanai Luksemburgas nodokļu tiesību aktos (178), bet arī precizē, ka “standarti nodokļu jautājumos […] tiek interpretēti, ņemot vērā katra gadījuma faktisko situāciju, kas pēc definīcijas nozīmē ņemt vērā nodokļu maksātāja faktiski veikto darbību un darbību veikšanas apstākļu raksturojumu” (179). Luksemburga tādējādi no vienas puses atzīst, ka noteikumi ir jāinterpretē, ņemot vērā katra gadījuma apstākļus, bet no otras puses nepaskaidro, ne to, kā tulkot apkārtrakstā formulētos vispārējos kritērijus, konkrēti pārbaudot FFT fiskālo situāciju, ne to, kā nodrošināt saskaņotu režīmu visiem nodokļu maksātājiem, ja runa ir par apkārtraksta piemērošanu. Tādējādi nav nekā pārsteidzoša tajā, ka, izņemot atsauci uz apkārtrakstu teksta sākumā, FFT ziņojumā par transfertcenām nav nevienas citas atsauces uz apkārtraksta kritērijiem, ne arī precizēts veids, kā apkārtraksts ir piemērots konkrētajā uzņēmuma FFT gadījumā.

                  (325)

                  Līdz ar to, secinot, ka transfertcenu analīze “ir veikta saskaņā ar 2011. gada 28. janvāra Apkārtrakstu 164/2 un tajā ievērots nesaistītu pušu darījuma princips”, Luksemburgas nodokļu iestāde nav pamatojusies ne uz vienu objektīvu kritēriju, kas varētu būt formulēts apkārtrakstā, jo šajā dokumentā nav neviena precīza kritērija un mērķa, kurš ļautu finansēšanas darījumiem grupas iekšienē konsekventi piemērot nesaistītu pušu darījuma principu.

            7.2.5.2.   Luksemburgas prakse saistībā ar nodokļu nolēmumiem ir pārāk nekonsekventa, lai kalpotu par piemērotu atsauces sistēmu.

                  (326)

                  Neraugoties uz apkārtraksta vispārīgo raksturu, Komisija pārbaudīja tos nodokļu nolēmumus, kurus tai nosūtīja Luksemburga, un konstatēja, ka tās prakse šajā jautājumā attiecībā uz grupas finansēšanas un naudas pārvaldības uzņēmumiem arī pierāda to, ka nav saskaņotu noteikumu kopuma, ko, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, vispārīgā veidā varētu attiecināt uz visiem līdzīgā situācijā esošiem nodokļu maksātājiem.

                  (327)

                  No 21 nolēmuma, kas sākotnēji tika iesniegts līdz ar FFT iepriekšējo cenu noteikšanas nolīgumu, tikai divi attiecās uz finansēšanas darbībām, kuras apstiprinātas, pamatojoties uz apkārtrakstu, un tiem bija pievienots ziņojums par transfertcenām.

                              —

                              2013. gada […] nolēmums (Nr. 2) (180) attiecas uz apkārtraksta piemērošanu starpposma finansēšanas darbībām […].

                              —

                              2013. gada […] nolēmums (Nr. 4) arī attiecas uz nesaistītu pušu darījuma principa piemērošanas finansēšanas darbībām grupas ietvaros analīzi, pamatojoties uz apkārtrakstu. […]

                  (328)

                  Pēc virspusējas iepazīšanās ar šiem abiem nolēmumiem un to salīdzināšanas ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu atklājas tas, ka Luksemburgas nodokļu iestādes attieksmē pret finansēšanas uzņēmumiem trūkst konsekvences, īstenojot apkārtrakstu un pārbaudot ar nodokli apliekamo gūto peļņu. Neatkarīgi no jautājuma par zināšanu, vai abos aplūkotajos nolēmumos ir pareizi piemērota fiksēto cenu noteikšanas metode, tajos ir skaidri atzīts, ka attiecībā uz finansēšanas starpniecības darījumiem šī metode jebkurā gadījumā ir vispiemērotākā, jo tās pamatā ir funkcionālā analīze un salīdzināmo vienību, kuru vidū ir arī bankas, pieejamība. Tas arī atbilst apkārtrakstam, kurā grupas finansēšanas uzņēmumu funkcijas tiek uzskatītas par pēc būtības salīdzināmām ar neatkarīgu finanšu iestāžu veiktajām funkcijām. Pretēji tam, kā tas tika darīts šajos divos nolēmumos, fiksēto cenu noteikšanas metode netika piemērota apstrīdētajā nodokļu nolēmumā, jo FFT nodokļu konsultants par piemērotāku uzskatīja SPKM metodi, pamatojoties uz to, ka “SPKM metode šķiet piemērota” (181).

                  (329)

                  Trīs citi Luksemburgas iesniegtie nolīgumi arī attiecas uz finansēšanas darbībām grupas iekšienē, bet tiem nav pievienots ziņojums par transfertcenām, kas pamatotu pieprasījumu:

                              —

                              2012. gada […] nolēmums (Nr. 1) attiecas uz finansēšanas darbību […].

                              —

                              2012. gada […] nolēmums (Nr. 5) attiecas uz aizdevumu ar indeksētu procentu likmi […].

                              —

                              2013. gada […] nolēmums (Nr. 22) attiecas uz finansēšanas darbību […].

                  (330)

                  Runājot par nolēmumu Nr. 1, 5 un 22 salīdzinājumu ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu, Luksemburgas nodokļu iestādes acīmredzami atšķirīgā attieksme slēpjas tajā, ka, pretēji apstrīdētajam nodokļu nolēmumam, nolēmumu Nr. 1, 5 un 22 pieprasījumiem nebija pievienots ziņojums par transfertcenām, lai gan apkārtrakstā tas ir skaidri pieprasīts (182).

                  (331)

                  Divi citi nolēmumi, ko Luksemburga iesniedza Komisijai, attiecas uz finansēšanas darbībām, bet nav pamatoti ar apkārtrakstu:

                              —

                              2012. gada […] nolēmums (Nr. 6) attiecas uz uzņēmuma pārstrukturēšanu. Tas ietver arī aizdevumu ar indeksētu procentu likmi […].

                              —

                              2012. gada […] nolēmums (Nr. 21) attiecas uz […] iegādi.

                  (332)

                  Visbeidzot, Komisija pārbaudīja divus nodokļu nolēmumus, ko Luksemburga iesniedza līdz ar 13 nolēmumiem, kuri attiecās uz naudas līdzekļu pārvaldības funkciju un kuri tika identificēti 5 323 nolēmumu sarakstā, ko Luksemburga nosūtīja 2014. gada 22. decembrī (183). Katrs no šiem nolēmumiem ir pamatots ar apkārtrakstu:

                              —

                              Nolēmums, kas attiecas uz uzņēmuma E veikto naudas līdzekļu pārvaldību, sastāv no uzņēmuma nodokļu konsultanta iesniegtajām sanāksmē veiktajām piezīmēm, ko […] parakstījuši Luksemburgas nodokļu iestādes pārstāvji. […]

                              —

                              […] nolēmums, kas attiecas uz uzņēmuma G naudas līdzekļu pārvaldības funkcijām un ar ko apstiprināts šī uzņēmuma tajā pašā dienā iesniegtais pieprasījums. […]

                  (333)

                  Komisija norāda uz to, ka, pretēji apstrīdētajam nodokļu nolēmumam, nevienā no šiem abiem nolēmumiem nav izmantota ne SPKM metode, ne FANM modelis, un nešķiet, ka kādā no abiem ir noteikta uzņēmuma ar nodokli apliekamā peļņa kā atdeve no hipotētiskā regulējošām prasībām atbilstošā pašu kapitāla. Turklāt, lai gan uzņēmuma G iesniegtajā nolēmuma pieprasījumā ir veikta atsauce uz ziņojumu par transfertcenām, kas tiks iesniegts vēlāk, šķiet, ka šis ziņojums Luksemburgas nodokļu iestādei nemaz nav ticis iesniegts (184). Visbeidzot, pat tad, ja uzņēmuma G nodokļu nolēmumā nav skaidri norādīts ne drošības rezerves līmenis, ne tas, uz ko šis līmenis attiecas, tas atšķiras no apstrīdētā nodokļu nolēmuma, jo saskaņā ar nolēmuma pieprasījumu drošības rezerve tiktu balstīta uz aktīviem un tiktu noteikta papildus atdevei no pašu kapitāla. Apkopojot iepriekš minēto, šķiet, ka šiem diviem uzņēmumiem piešķirtais nodokļu režīms neatbilst nevienai pieejai vai metodei, kura atbilstu apstrīdētajam nodokļu nolēmumam.

                  (334)

                  Luksemburga apgalvo, ka uzņēmumu FFT nevar salīdzināt ar citiem finansēšanas uzņēmumiem, jo tas līdzekļus iegūst tirgū, kamēr citi uzņēmumi finanšu līdzekļus galvenokārt iegūst grupas iekšienē. Tā arī apgalvo, ka uzņēmumu FFT nevar salīdzināt ne ar vienu citu Luksemburgā ar nodokļiem apliekamu uzņēmumu: “katra nodokļu maksātāja situācija ir pietiekoši specifiska, lai nepieļautu salīdzināšanu ar citu nodokļu maksātāju lietām”. (185)

                  (335)

                  Komisija nepiekrīt šiem apgalvojumiem un šajā sakarā apgalvo, ka to, ka trūkst saskaņotu noteikumu kopuma, kas, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, būtu vispārīgi attiecināms uz finansēšanas un naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmumiem, kas iesnieguši nolēmuma pieprasījumu, lieliski ilustrē cits nodokļu nolēmums par labu [uzņēmumam F]. Nolēmumā attiecībā uz [uzņēmumu F], kas tika pieņemts tajā pašā dienā un attiecas uz tām pašām funkcijām, uz kurām attiecas apstrīdētais nodokļu nolēmums ([uzņēmums F] finansē rūpniecisko segmentu […] citā grupas finansēšanas uzņēmumu struktūrā), ir nonākts pie absolūti atšķirīga secinājuma par attiecīgajām uzņēmumu nodokļu bāzēm, neminot skaidru pamatojumu šādai atšķirīgai attieksmei. Patiešām, ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu ir apstiprināta nodokļu bāze aptuveni 2,5 miljonu EUR apmērā, kamēr ar nodokļu nolēmumu par labu [uzņēmumam F] ir apstiprināta atlīdzība par līdzīgām finansēšanas un naudas līdzekļu pārvaldības darbībām, kas noved pie nodokļu bāzes […] EUR apmērā. Šī attieksmes atšķirība pret praktiski identiskiem uzņēmumiem bez skaidra pamatojuma arī pierāda, ka Luksemburgas prakse attiecībā uz nodokļu nolēmumu pieņemšanu, kas pamatota ar apkārtraksta vispārīgiem formulējumiem, nav piemērota atsauces sistēma, lai veiktu selektivitātes analīzi.

                  (336)

                  Apkopojot iepriekš minēto, Luksemburgas nodokļu iestādes prakses attiecībā uz nodokļu nolēmumu pieņemšanu pārbaude neļauj identificēt saskaņotu noteikumu kopumu, kurus varētu vispārīgā veidā, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, piemērot visiem tiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas to darbības joma atbilstīgi sava mērķa definīcijai. Tādējādi šī prakse nevar būt par pamatu, atbilstīgi kuram pārbaudīt apstrīdēto nodokļu nolēmumu, lai noteiktu, vai FFT ir saņēmis selektīvas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

            7.2.6.   Pamatojums saistībā ar nodokļu sistēmas būtību vai vispārējo ietaupījumu

                  (337)

                  Ne Luksemburga, ne FFT nav norādījusi ne vismazāko iemeslu, kas varētu pamatot no apstrīdētā nodokļu nolēmuma izrietošo selektīvo attieksmi pret FFT. Komisija atgādina, ka sniegt šādu pamatojumu ir dalībvalsts pienākums.

                  (338)

                  Jebkurā gadījumā nav bijis iespējams identificēt nevienu iemeslu, kas spētu pamatot preferenciālo režīmu, no kura FFT gūst labumu apstrīdētā nodokļu nolēmuma pieņemšanas rezultātā, ko varētu uzskatīt kā tieši izrietošu no atsauces sistēmas pamata vai galvenajiem principiem vai kas izriet no sistēmai raksturīgiem mehānismiem, kuri nepieciešami tās funkcionēšanai un efektivitātei (186), neraugoties uz to, vai atsauces sistēma ir Luksemburgas vispārējā uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma, kā to apgalvo Komisija, vai L.I.R. 164. pants un apkārtraksts, kā apgalvo Luksemburga un Fiat.

            7.2.7.   Secinājums par selektīvu priekšrocību esamību

                  (339)

                  Komisija secina, ka ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu, apstiprinot metodi, kas uzņēmumam FFT ļauj iegūt tādu peļņu Fiat grupā, kura neatbilst nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošam tirgus rezultātam un rada FFT maksājamā nodokļa samazinājumu, salīdzinot ar Luksemburgas vispārējo uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmu un salīdzinot ar nodokli, kas jāmaksā nesaistītiem, attiecīgajā valstī ar nodokli apliekamiem uzņēmumiem, kuri veic darījumus tirgus apstākļos, uzņēmumam FFT tiek piešķirtas selektīvas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

                  (340)

                  Papildu apsvērumos Komisija secina, ka ar apstrīdēto nolēmumu, apstiprinot metodi, kas uzņēmumam FFT ļauj iegūt tādu peļņu Fiat grupā, kura neatbilst nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošam tirgus rezultātam un rada FFT maksājamā nodokļa samazinājumu saskaņā ar L.I.R. 164. panta 3. punktu un apkārtrakstu, salīdzinot ar nodokli, kas jāmaksā citiem grupas uzņēmumiem, kuri apliekami ar nodokli Luksemburgā, uzņēmumam FFT tiek piešķirtas selektīvas priekšrocības Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē.

            7.3.   Labuma guvējs no apstrīdētā pasākuma

                  (341)

                  Komisija uzskata, ka apstrīdētais nodokļu nolēmums uzņēmumam FFT nodrošina selektīvas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, jo tā rezultātā tiek samazināta šī uzņēmuma ar nodokli apliekamā peļņa Luksemburgā salīdzinājumā ar nesaistītiem uzņēmumiem, kuru ar nodokli apliekamo peļņu nosaka pēc darījumiem, kas veikti tirgus apstākļos. Komisija tomēr atzīmē, ka FFT ir daudznacionālas grupas, šajā gadījumā Fiat Chrysler Automobiles (FCA), uzņēmums un ka tā funkcijas šīs grupas ietvaros ir sniegt finansēšanas un naudas līdzekļu pārvaldības pakalpojumus citiem Fiat grupas uzņēmumiem, un apstrīdētais nodokļu nolēmums attiecas uz atlīdzību par šo funkciju veikšanu.

                  (342)

                  Vairākas atsevišķas juridiskas struktūrvienības var uzskatīt par vienu saimniecisku vienību veidojošām nolūkā piemērot noteikumus par valsts atbalstu. Tad šī saimnieciskā struktūrvienība tiek uzskatīta par attiecīgo uzņēmumu, kas gūst labumu no atbalsta pasākuma. Proti, Tiesa ir agrāk norādījusi, ““[u]zņēmuma” jēdziens konkurences tiesību kontekstā ir jāņem vērā kā tāds, kas apzīmē vienu saimniecisku struktūrvienību […], pat tad, ja no juridiskā viedokļa šo saimniecisko struktūrvienību veido vairākas fiziskas vai juridiskas personas” (187). Lai noteiktu, vai vairākas vienības veido vienu saimniecisko struktūrvienību, Tiesa pārbauda kontrolakciju vai funkcionāla, saimnieciska vai organiska rakstura saišu esamību (188). Šajā gadījumā FFT pieder uzņēmumam Fiat S.p.A. (kas šobrīd ir uzņēmums Fiat Chrysler Automobiles, NV) un uzņēmumam FF, kurš savukārt 100 % pieder Fiat S.p.A
                      (189) Tādējādi uzņēmumu FFT 100 % apmērā kontrolē uzņēmums Fiat S.p.A., kas savukārt kontrolē Fiat grupu (190).

                  (343)

                  Turklāt tieši Fiat grupa pieņēma lēmumu Luksemburgā izveidot uzņēmum FFT, un tātad tā gūst labumu no apstrīdētā nodokļu nolēmuma, jo, kā norādīts 52. apsvērumā, Fiat grupa nosaka peļņu, kāda grupas iekšienē jāpiešķir uzņēmumam FFT par tā sniegtajiem finansēšanas un naudas līdzekļu pārvaldības pakalpojumiem. Līdz ar to apstrīdētais nodokļu nolēmums ir lēmums, ar ko ir apstiprināta metode transfertcenu noteikšanai par Fiat grupas iekšienē veiktajiem darījumiem, un tātad jebkāds labvēlīgs nodokļu režīms, ko Luksemburgas nodokļu iestāde ir noteikusi uzņēmumam FFT, dos labumu visai Fiat grupai, piešķirot papildu līdzekļus ne tikai uzņēmumam FFT, bet visai grupai. Citiem vārdiem runājot, kā norādīts 221. apsvērumā, ja ir jānosaka transfertcenas, lai noteiktu produktu un pakalpojumu cenas vienas un tās pašas grupas dažādās juridiskajās struktūrvienībās, transfertcenu noteikšanas mehānisms pēc savas būtības ietekmē vairāk nekā vienu grupas uzņēmumu (cenas pieaugums vienā uzņēmumā samazinās peļņu citam uzņēmumam).

                  (344)

                  Rezultātā, neraugoties uz to, ka grupa sastāv no atsevišķām juridiskajām personām, cenu noteikšanas nolīguma kontekstā šie uzņēmumi ir jāuzskata par vienu grupu, kas gūst labumu no apstrīdētā atbalsta (191).

                  (345)

                  Visbeidzot, šajā gadījumā summa, ko FFT maksā Luksemburgai, ietekmē nosacījumus attiecībā uz uzņēmuma FFT Fiat grupas uzņēmumiem sniegto aizdevumu cenām grupas iekšienē, ņemot vērā faktu, ka šīs cenas ir balstītas uz kapitāla svērto vidējo vērtību un drošības rezervi (192), tādējādi FFT maksājamā nodokļa samazināšana noteikti ietekmē nosacījumus attiecībā uz cenām par tā grupas iekšienē veiktajiem aizdevumiem. FFT nodokļa samazinājums Luksemburgā dod labumu ne tikai uzņēmumam FFT, bet arī visiem grupas uzņēmumiem, kas saņem finansējumu no uzņēmuma FFT, un līdz ar to arī Fiat grupai.

            7.4.   Secinājums par atbalsta esamību

                  (346)

                  Ņemot vērā visu iepriekšminēto, Komisija secina, ka ar uzņēmumam FFT Luksemburgas izsniegto apstrīdēto nodokļu nolēmumu šim uzņēmumam un Fiat grupai tiek piešķirtas selektīvas priekšrocības, kas tiek aprēķinātas šajā valstī un finansētas no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus un var iespaidot tirdzniecību starp dalībvalstīm. Tādēļ apstrīdētais nodokļu nolēmums ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

                  (347)

                  Tā kā līdz ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu tiek samazināti izdevumi, kas uzņēmumam FFT būtu jāsedz savas pašreizējās darbības ietvaros, tas ir uzskatāms par tādu, kas uzņēmumam FFT un Fiat grupai piešķir darbības atbalstu.

            8.   ATBALSTA NESADERĪBA AR IEKŠĒJO TIRGU

                  (348)

                  Valsts atbalstu uzskata par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja tas pieder pie kādas no LESD 107. panta 2. punktā minētajām kategorijām (193). To var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu arī tad, ja Komisija ir konstatējusi, ka tas attiecas uz kādu no LESD 107. panta 3. punktā minētajām kategorijām. Tomēr tieši tās dalībvalsts, kas piešķir atbalstu, pienākums ir pierādīt, ka tās piešķirtais atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz LESD 107. panta 2. un 3. punktu.

                  (349)

                  Luksemburga nav atsaukusies ne uz vienu no izņēmumiem, kas paredzēti 345. apsvērumā minētajos noteikumos, lai noteiktu ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu uzņēmumam FFT un Fiat grupai piešķirtā atbalsta saderību.

                  (350)

                  Turklāt, kā norādīs 347. apsvērumā, apstrīdētais nodokļu nolēmums ir jāuzskata par tādu, ar ko uzņēmumam FFT un Fiat grupai tiek piešķirts darbības atbalsts. Parasti šāds atbalsts nebūtu uzskatāms par saderīgu ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, tādēļ, ka tas neveicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības reģionu attīstību, un tādēļ, ka nodokļu atvieglojumi nav ierobežoti laikā, netiek pakāpeniski samazināti un nav samērīgi ar to, kas ir vajadzīgs, lai attiecīgajā reģionā novērstu konkrētus ar tautsaimniecību saistītus trūkumus.

                  (351)

                  No tā izriet, ka Luksemburgas uzņēmumam FFT un Fiat grupai ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu piešķirtais valsts atbalsts nav saderīgs ar iekšējo tirgu.

            9.   ATBALSTA NELIKUMĪGAIS RAKSTURS

                  (352)

                  Saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu dalībvalstu pienākums ir informēt Komisiju par visiem plāniem piešķirt atbalstu (paziņošanas pienākums), un tās nedrīkst sākt īstenot ierosinātos atbalsta pasākumus, kamēr Komisija par tiem nav pieņēmusi galīgo lēmumu (rīcības apturēšanas pienākums).

                  (353)

                  Komisija norāda, ka Luksemburga tai nav paziņojusi ne par kādu plānu pieņemt apstrīdēto nodokļu nolēmumu un nav ņēmusi vērā rīcības apturēšanas pienākumu, kas tai noteikts saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu. Līdz ar to saskaņā ar Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (194) 1. panta f) punktu apstrīdētais nodokļu nolīgums ir nelikumīgs valsts atbalsts, kas tiek īstenots, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu.

            10.   ATGŪŠANA

                  (354)

                  Regulas (ES) 2015/1589 16. panta 1. punktā noteikts, ka Komisijai ir jāuzdod atgūt viss nelikumīgais un ar iekšējo tirgu nesaderīgais atbalsts. Šajā noteikumā arī precizēts, ka attiecīgā dalībvalsts veic visus vajadzīgos pasākumus, lai atgūtu nelikumīgo atbalstu, kas paziņots par nesaderīgu ar iekšējo tirgu. Regulas (ES) 2015/1589 16. panta 2. punktā noteikts, ka atbalsts, kas jāatgūst, ietver procentus, kurus aprēķina no dienas, kad nelikumīgais atbalsts nodots saņēmēja rīcībā, līdz tā atgūšanas dienai. Komisijas Regulā (EK) Nr. 794/2004 (195) ir sīki izklāstītas metodes, kā aprēķināt atgūstamos procentus. Visbeidzot, Regulas (ES) 2015/1589 16. panta 3. punktā paredzēts, ka “atgūšanu īsteno tūlīt un saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts likumos paredzētajām procedūrām, ja vien tās nodrošina tūlītēju un efektīvu Komisijas lēmuma izpildi”.

            10.1.   Tiesiskā paļāvība un juridiskā noteiktība

                  (355)

                  Regulas (ES) 2015/1589 16. panta 1. punktā noteikts, ka Komisija nepieprasa atbalsta atgūšanu, ja tas ir pretrunā ar kādu tiesību vispārēju principu.

                  (356)

                  Luksemburga vispirms apgalvo, ka saskaņā ar tiesiskās paļāvības principu lēmums, kurā tiek konstatēta atbalsta esamība, nevar stāties spēkā pirms nav beigusies apstrīdētā nodokļu nolēmuma spēkā esamība, proti, šajā gadījumā – pirms 2016. taksācijas gada beigām. Kā apgalvo Luksemburga, gan Rīcības kodeksa darba grupa, gan ESAO forums par kaitējošu nodokļu praksi apliecina, ka Luksemburgas nodokļu nolēmumu prakse, kas pamatota ar apkārtrakstu, ir saskaņā ar rīcības kodeksu un ESAO principiem. Tātad Luksemburga apgalvo, ka Padomes 2011. gada 27. maija sanāksmē tika skaidri apliecināts, ka, ņemot vērā apkārtraksta pieņemšanu, nodokļu nolēmumu prakse nav jāpārbauda, balstoties uz rīcības kodeksu (196).

                  (357)

                  Saskaņā ar iedibināto judikatūru tās dalībvalsts, kuras iestādes ir piešķīrušas atbalstu, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktā paredzētās procedūras noteikumus, nevar atsaukties uz atbalsta saņēmēja tiesisko paļāvību, lai attaisnotu to, ka tā nav izpildījusi pienākuma veikt vajadzīgos pasākumus saistībā ar Komisijas lēmuma, ar kuru tai ir uzdots atgūt atbalstu, izpildi. Šādas iespējas pieļaušana nozīmētu atņemt LESD 107. un 108. pantam jebkādu lietderību tiktāl, ciktāl valsts iestādes tādējādi varētu pamatoties uz savu nelikumīgo rīcību, lai neļautu efektīvi īstenot Komisijas saskaņā ar minētajiem LESD pantiem pieņemtos lēmumus (197). Tādējādi tas nav attiecīgās dalībvalsts, bet atbalstu saņemošā uzņēmuma pienākums minēt ārkārtas apstākļus, ar kuriem varētu pamatot savu tiesisko paļāvību, lai iebilstu pret nelikumīga atbalsta atgūšanu (198). Tā kā uzņēmums FFT šajā sakarā savos Komisijai iesniegtajos apsvērumos nav minējis nevienu argumentu, Komisija uzskata, ka Luksemburgas arguments attiecībā uz tiesiskās paļāvības principu nav ņemams vērā, pieņemot šo lēmumu.

                  (358)

                  Jebkurā gadījumā, lai argumentu attiecībā uz tiesisko paļāvību varētu ņemt vērā, to bija jābūt izraisījušai Komisijas iepriekšējai rīcībai, kura sastāvētu no precīzu garantiju sniegšanas (199). Kā uzskata Luksemburga, Rīcības kodeksa darba grupas sanāksmē panāktā vienošanās par to, ka Luksemburgas nodokļu pasākums attiecībā uz uzņēmumiem, kas veic finansēšanas darbības grupas ietvaros, nav jāvērtē pēc rīcības kodeksa kritērijiem, pēc savas būtības ir precīzas garantijas sniegšana, kas varētu radīt tiesisko paļāvību. Komisija atgādina, ka ECOFIN Padomes pieņemtais rīcības kodekss (200) ir juridiski nesaistošs instruments, kura mērķis ir dalībvalstīm piedāvāt diskusiju par pasākumiem, kas jūtami ietekmē vai var ietekmēt uzņēmumu saimnieciskās darbības veikšanas vietu Eiropas Savienībā. Rīcības kodeksam un regulējumam attiecībā uz valsts atbalstu ir atšķirīgi mērķi. Patiešām, kamēr rīcības kodeksa mērķis ir cīnīties pret negodīgu nodokļu konkurenci starp dalībvalstīm, regulējuma attiecībā uz valsts atbalstu mērķis ir novērst konkurences izkropļojumus, kas izriet no dalībvalstu konkrētiem uzņēmumiem piešķirta labvēlības režīma, proti, nodokļu samazinājuma veidā. Turklāt, kamēr Rīcības kodeksa darba grupai ir zināma rīcības brīvība, tikmēr Komisijai nav nekādas rīcības brīvības, lai noteiktu, vai pasākums ietilpst valsts atbalsta jēdzienā, jo šis jēdziens ir objektīvs. Līdz ar to Rīcības kodeksa darba grupas ietvaros panāktā vienošanās nevar būt ne saistoša Komisijai, ne ierobežot to īstenot savas pilnvaras, kas tai valsts atbalsta jomā uzticētas ar LESD (201).

                  (359)

                  Tā pati argumentācija ir pareiza, ja aplūkojam ESAO forumā formulētās vienošanās par kaitējošām nodokļu praksēm. Savā 2011. gada 6. decembra sanāksmē ESAO forums vienojās, ka: “[…] šie 10 režīmi nebija jāpārbauda papildus […] Luksemburga – iesniegtā nodokļu analīze saistībā ar finansēšanu grupas iekšienē” (brīvs tulkojums). ESAO nav Eiropas Savienības iestāde, un Eiropas Savienība nav šīs organizācijas locekle (202). Tās secinājumi, kam ir nesaistošs raksturs, nevar būt saistoši Eiropas Savienības iestādēm. ESAO forums, kas bija tālu no precīzas garantijas sniegšanas, arī nesāka sīkāk pārbaudīt Luksemburgas veikto nodokļu analīzi saistībā ar finansēšanas darbībām grupas iekšienē. Tātad, pamatojoties uz šo citātu, nav iespējams izdarīt nekādu secinājumu vai pieņēmumu par noteikumu attiecībā uz valsts atbalstu piemērošanu apstrīdētajam nodokļu nolēmumam.

                  (360)

                  Otrkārt, Luksemburga uzskata, ka Komisija ir pārkāpusi juridiskās noteiktības principu. Tā atsaucas uz Komisijas iepriekšējo lēmumu pieņemšanas praksi, saskaņā ar kuru tā ir piekritusi ierobežot atbalsta atgūšanu, pamatojoties uz šo principu.

                  (361)

                  Tomēr nav nekādas iepriekšējas lēmumu pieņemšanas prakses, kas varētu izraisīt neskaidrības attiecībā uz to, ka nodokļu nolēmumi var nozīmēt valsts atbalsta piešķiršanu. Patiešām, lēmumā, uz kuru atsaucas Luksemburga, Komisija ierobežoja atbalsta atgūšanu sakarā ar neskaidrību, ko radīja iepriekšējs Komisijas lēmums. Šajā lietā, tieši pretēji, paziņojumā par tiešo nodokļu uzlikšanu uzņēmumiem ir skaidra atsauce uz nodokļu nolēmumiem un uz apstākļiem, kādos tie ir jāņem vērā kā tādi, kas nozīmē valsts atbalsta piešķiršanu.

                  (362)

                  Attiecībā uz Luksemburgas argumentu, saskaņā ar kuru atbalsta summu nevar precīzi noteikt, jo īpaši ņemot vērā to, ka attiecīgā pieeja ir jauna pieeja, un saskaņā ar kuru atbalsta atgūšana tātad nebūtu jāpiemēro, Komisija atzīmē, ka tā ir piemērojusi nesaistītu pušu darījuma principu savā iepriekšējā lēmumu pieņemšanas praksē, arī attiecībā uz Luksemburgas pieņemtajiem pasākumiem, un secinājusi, ka šī principa pārkāpšana var radīt valsts atbalstu (203). Turklāt šo secinājumu ir apstiprinājusi Tiesa (204). Tādējādi Komisijas īstenotā pieeja attiecībā uz apstrīdēto nodokļu nolēmumu nav nekāds jaunums. Dalībvalstis nedrīkst ignorēt to, ka nolīgums, kas noslēgts starp nodokļu iestādi un uzņēmumu un kas šim uzņēmumam paredz labvēlības režīmu, mākslīgi samazinot tā nodokļu bāzi sakarā ar to, ka izmantotās transfertcenas neļauj iegūt tirgū balstīta rezultāta ticamu aplēsto vērtību, ir noteikumu par valsts atbalstu pārkāpums un ka par tādu šaubu gadījumā ir jāziņo Komisijai.

                  (363)

                  Visbeidzot, attiecībā uz iespējamām grūtībām noteikt atbalsta summu, kas attaisnotu rīkojuma par atbalsta atgūšanu neizsniegšanu, Tiesa iepriekš ir lēmusi (205), ka Komisijai nav jānorāda precīza atgūstamā atbalsta summa. Eiropas Savienības tiesību aktos ir tikai noteikts, ka nelikumīgi piešķirtais atbalsts ir jāatgūst, lai atjaunotu iepriekšējo situāciju, un ka atmaksai jānotiek saskaņā ar valsts tiesību aktu noteikumiem (206). Līdz ar to Komisija var aprobežoties ar to, ka konstatē konkrētā atbalsta atmaksāšanas pienākumu, un precīzas atmaksājamā atbalsta summas aprēķināšanu atstāt valsts iestāžu ziņā (207).

                  (364)

                  Tādējādi Komisija var secināt, ka Luksemburgas izvirzītajiem argumentiem par tiesiskās paļāvības un juridiskās noteiktības principu nav pamata attiecībā uz pienākumu atgūt atbalstu, ko tā ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu ir nelikumīgi piešķīrusi uzņēmumam FFT.

            10.2.   Atgūšanas metode

                  (365)

                  Saskaņā ar LESD un ar Tiesas iedibināto judikatūru Komisijas kompetencē, ja tā ir konstatējusi pasākuma nesaderību ar iekšējo tirgu, ir nolemt, ka ieinteresētajai dalībvalstij tas ir jāpārtrauc vai jāgroza. Tiesa arī ir vairākkārt spriedusi, ka dalībvalstij uzliktā pienākuma pārtraukt sniegt atbalstu, kuru Komisija uzskata par nesaderīgu ar iekšējo tirgu, mērķis ir atjaunot iepriekšējo situāciju. Šajā kontekstā Tiesa ir apliecinājusi, ka mērķis ir sasniegts, kad atbalsta saņēmējs ir atmaksājis nelikumīgā atbalsta ietvaros piešķirto summu, tādējādi zaudējot priekšrocības, no kurām tas guva labumu salīdzinājumā ar saviem konkurentiem tirgū, un tādā veidā atjaunojot situāciju, kāda tā bija pirms atbalsta piešķiršanas.

                  (366)

                  Šajā gadījumā, kad nelikumīgais valsts atbalsts ir nodokļu pasākuma formā, paziņojuma par uzņēmumu tiešo aplikšanu ar nodokļiem (208) 35. punktā precizēts, ka atgūstamo summu aprēķina, pamatojoties uz reāli samaksātā nodokļa salīdzinājumu ar nodokli, kas būtu bijis jāmaksā saskaņā ar vispārēji piemērojamiem noteikumiem. Lai aprēķinātu nodokļa summu, kāda būtu bijusi jāmaksā, ja tiktu ievēroti vispārēji piemērojamie noteikumi, proti, ja nolūkā noteikt uzņēmuma FFT nodokļu bāzi Luksemburgā būtu pareizi piemērots nesaistītu pušu darījuma princips, Luksemburgas nodokļu iestādei ir jāgroza FFT izmantotā ikgadējā aprēķina veikšanas metode SPKM, kas balstīta uz FANM, proti, i) atlīdzināmā pašu kapitāla summa un ii) šai pašu kapitāla summai piemērojamais atlīdzības līmenis, kas nepieciešams saskaņā ar iepriekšminētajā 311. apsvērumā izklāstīto novērtējumu.

                  (367)

                  Nevienā Eiropas Savienības tiesību aktu noteikumā nav pieprasīts Komisijai, uzdodot atgūt atbalstu, kas paziņots kā nesaderīgs ar iekšējo tirgu, noteikt precīzu atgūstamā atbalsta summu. Tieši pretēji, pietiek ar to, ka Komisijas lēmumā ir ietvertas norādes, kas ļauj tā adresātam bez pārmērīgām grūtībām pašam noteikt šo summu (209).

                  (368)

                  Komisija 7.2.2.10. punktā un jo īpaši 311. apsvērumā ir piedāvājusi metodi, ar kuru var novērst uzņēmumam FFT ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu piešķirtās selektīvās priekšrocības (210), ja Luksemburga saglabā SPKM metodi FFT nodokļu bāzes noteikšanai. Taču tā apzinās, ka arī ar citām transfertcenu noteikšanas metodēm var iegūt tirgū balstīta rezultāta ticamu aplēsto vērtību, kas atbilst nesaistītu pušu darījuma principam. Līdz ar to, ja Luksemburga pirms šā lēmuma spēkā stāšanās datuma piedāvātu tādu atgūšanas metodi, kas pamatota uz citu transfertcenu noteikšanas metodi, Komisija būtu gatava akceptēt šo metodi, ja ar to būtu iespējams iegūt tirgū balstīta rezultāta ticamu aplēsto vērtību un ja neatkarīgi no izdarītās izvēles tā neatkārtotu FFT nodokļu konsultanta ziņojumā par transfertcenām veiktās izvēles un korekcijas, ko Komisija uzskata par neatbilstīgām nesaistītu pušu darījuma principam.

                  (369)

                  Proti, Komisija neredz nevienu iemeslu, kādēļ būtu jāveic korekcijas grāmatvedības uzskaitē norādītajā pašu kapitālā, lai aprēķinātu atlīdzināmā pašu kapitāla summu. Turklāt, attiecībā uz provizoriski aprēķinātu nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu atlīdzību par šo pašu kapitālu, lai gan FANM izmantošana var šķist nevajadzīgi ierobežojoša, nekas netraucē to izmantot transfertcenu noteikšanai, ja vien to neizmanto, lai būtiski atkāptos no tirgū balstīta rezultāta, kādu var redzēt salīdzināmu uzņēmumu atdevē no pašu kapitāla.

            10.3.   Uzņēmums, no kura atbalsts ir jāatgūst

                  (370)

                  Ņemot vērā 341. līdz 345. apsvērumā formulētos novērojumus, Komisija uzskata, ka Luksemburgai vispirms no uzņēmuma FFT ir jāatgūst nelikumīgais un ar iekšējo tirgu nesaderīgais atbalsts, kas piešķirts ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu. Ja uzņēmums FFT nespēj atdot visu atbalsta summu, kas iegūta saskaņā ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu, tad Luksemburgai, lai atjaunotu tādu konkurences situāciju, kāda tirgū bija iepriekš, ir jāpiedzen atlikusī šī atbalsta summa no uzņēmuma Fiat Chrysler Automobiles N.V., kas ir uzņēmuma Fiat S.p.A. tiesību pārņēmējs, jo Fiat grupa ir tieši šīs struktūrvienības kontrolē.

            11.   SECINĀJUMS

                  (371)

                  Komisija konstatē, ka Luksemburga ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu ir nelikumīgi piešķīrusi valsts atbalstu uzņēmumam FFT un Fiat grupai, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, ka šis atbalsts nav saderīgs ar iekšējo tirgu un ka tādēļ saskaņā ar Regulas Nr. 2015/1589 16. pantu Luksemburgai tas ir jāatgūst no uzņēmuma FFT un, ja uzņēmums FFT nespēj atdot visu atbalsta summu, neatmaksātā summa jāatgūst no uzņēmuma Fiat Chrysler Automobiles N.V.,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
      1. pants
      Luksemburgas 2012. gada 3. septembrī pieņemtais nodokļu nolēmums par labu uzņēmumam Fiat Finance and Trade Ltd, kas tam ļauj ik gadu piecu gadu laikposmā noteikt savu nodokļu bāzi Luksemburgā, ir atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, kurš nav saderīgs ar iekšējo tirgu un kuru Luksemburga ir īstenojusi nelikumīgi, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu.
      2. pants
      1.   Luksemburgai ir jāatgūst 1. pantā minētais nesaderīgais un nelikumīgais atbalsts no uzņēmuma Fiat Finance and Trade Ltd.
      2.   Visa tā summa, ko pēc 1. punktā aprakstītās atgūšanas īstenošanas nav iespējams atgūt no uzņēmuma Fiat Finance and Trade Ltd, ir atgūstama no uzņēmuma Fiat Chrysler Automobiles N.V.
      3.   Atgūstamajai summai pieskaita procentus, ko aprēķina, sākot no datuma, kad tā ir nodota atbalsta saņēmēju rīcībā, līdz tās pilnīgai atgūšanai.
      4.   Procentus aprēķina pēc saliktas bāzes saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 794/2004 V nodaļu.
      3. pants
      1.   Piešķirtā atbalsta 1. pantā minētā atgūšana tiek veikta nekavējoties un efektīvi.
      2.   Luksemburgas pienākums ir nodrošināt šā lēmuma īstenošanu četru mēnešu laikā pēc tā paziņošanas.
      4. pants
      1.   Divu mēnešu laikā pēc šā lēmuma paziņošanas Luksemburga Komisijai dara zināmu informāciju par izmantoto metodi atbalsta precīzas summas aprēķināšanai.
      2.   Līdz 1. pantā minētajai atbalsta pilnīgai atgūšanai Luksemburga informē Komisiju par to, kā notiek valsts veiktie pasākumi saistībā ar šā lēmuma īstenošanu. Pēc Komisijas pieprasījuma tā nekavējoties nosūta informāciju par jau veiktajiem un paredzētajiem pasākumiem, lai nodrošinātu atbilstību šim lēmumam.
      5. pants
      Šis lēmums attiecas uz Luksemburgas Lielhercogisti.

         Briselē, 2015. gada 21. oktobrī

               Komisijas vārdā –

               Komisijas locekle

            Margrethe VESTAGER

         (1)  No 2009. gada 1. decembra Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 87. un 88. pants kļuva attiecīgi par Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 107. un 108. pantu. Šajos abos gadījumos noteikumi pēc būtības ir identiski. Šajā lēmumā atsauces uz LESD 107. un 108. pantu attiecīgā gadījumā uzskatāmas par atsaucēm uz Eiropas Kopienas dibināšanas līguma attiecīgi 87. un 88. pantu. LESD ir ieviesti arī daži grozījumi terminoloģijā, piemēram termins “Kopiena” ir aizstāts ar terminu “Savienība” un termins “kopējais tirgus” ir aizstāts ar terminu “iekšējais tirgus”. Šajā lēmumā ir izmantota LESD terminoloģija.

         (2)  OV C 369, 17.10.2014., 37. lpp.

         (3)  Atsauce HT.4020 – Nodokļu nolēmumu prakse.

         (4)  Luksemburgas iestādes savās vēstulēs izmanto terminu “iepriekšējs lēmums”, nevis “nodokļu nolēmums”. Tomēr abi apzīmējumi apzīmē viena veida procedūru, kas dod nodokļu maksātājam zināmu drošību par veidu, kādā konkrētajā gadījumā tiks piemēroti tiesību akti par uzņēmumu aplikšanu ar nodokļiem. Šajā lēmumā tiks izmantots termins “nodokļu nolēmums”, bet tā nozīme ir identiska ar termina “iepriekšējs lēmums” nozīmi.

         (5)  Ar lietas numuru SA.37267 (2013/CP) – Nodokļu nolēmumu piemērošanas prakse – LU.

         (6)  Luksemburgas iestādes bija aizkrāsojušas konkrētu informāciju, proti, uzņēmumu un meitasuzņēmumu nosaukumus.

         (*1)  Daļa šī teksta ir slēpta, lai neizpaustu konfidenciālu informāciju; šīs teksta daļas ir norādītas ar kvadrātiekavās ietvertām daudzpunktēm.

         (7)  Saistībā ar Komisijas veikto izmeklēšanu par FFT Komisija piešķīra jaunu lietas numuru un apzīmēja 2014. gada 7. aprīļa atgādinājumu un visus turpmākos sūtījumu ar lietas numuru SA.38375 (2014/CP) – Luksemburga – Uzņēmumam FFT paredzētais atbalsts.

         (8)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 27.3.1999., 1. lpp.) Sākot no 2015. gada 14. oktobra, Regulu (EK) Nr. 659/1999 aizvietoja Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 248, 24.9.2015., 9. lpp.) Visi procedūras ietvaros īstenotie procesuālie pasākumi tika pieņemti saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 659/1999. Visas atsauces uz Regulu (EK) Nr. 659/1999 uzskatāmas par atsaucēm uz Regulu (ES) 2015/1589 un jāizskata saskaņā ar šīs pēdējās regulas II pielikumā esošo atbilstības tabulu.

         (9)  Skatīt 2. zemsvītras piezīmi.

         (10)  Skatīt 2. zemsvītras piezīmi.

         (11)  Skatīt 16. apsvērumu.

         (12)  Ar lietas numuru SA.37267 – Nodokļu nolēmumu piemērošanas prakse – Luksemburga.

         (13)  2015. gada 24. marta vēstule tika nosūtīta Komisijai 2014. gada 24. martā, pēc tam vēlreiz 2015. gada 26. martā.

         (14)  Skatīt Fiat Chrysler Automobiles 2014. finanšu gada pārskatu. Šajā lēmumā atsauces uz Fiat S.p.A. var uzskatīt par atsaucēm uz Fiat Chrysler Automobiles N.V., un otrādi.

         (15)  Ziņojumā par transfertcenām dažviet ir atsauce uz FFT, bet dažviet – uz FF&T, kas apzīmē vienu un to pašu uzņēmumu.

         (16)  Fiat S.p.A. veikto funkciju apraksts Luksemburgas iesniegtajā apstrīdētajā nodokļu nolēmuma versijā, kas aprakstīta lēmumā sākt formālo izmeklēšanas procedūru, bija daļēji aizkrāsots. Apzīmējums Fiat S.p.A. šim aprakstam tika pievienots, pamatojoties uz šā nolēmuma nerediģēto versiju, ko Luksemburga iesniedza 2014. gada 24. martā.

         (17)  Ziņojumā par transfertcenām nav iekļauts šā apgalvojuma pamatojums.

         (18)  Taču apstrīdētais finanšu nolēmums vairs nav spēkā, ja pieprasījumā aprakstītie fakti vai apstākļi izrādās nepilnīgi vai neprecīzi, ja veikto darījumu pamatelementi atšķiras no informācijas pieprasījumā ietvertā apraksta vai ja iepriekšējā vienošanās par cenām vairs neatbilst valsts vai starptautiskajiem tiesību aktiem.

         (19)  Lēmuma sākt formālu izmeklēšanas procedūru 44. līdz 46. apsvērumā ir dots sīkāks skaidrojums finanšu konsultanta sniegtajam pamatojumam, kādēļ izvēlēties SPKM, lai noteiktu ar nodokli apliekamo FFT peļņu.

         (20)  Skatīt 51. apsvērumu.

         (21)  FANM izmanto, lai novērtētu teorētisko peļņas normu, kas nepieciešama aktīviem, un precīzāk – pašu kapitālam. Lēmuma sākt formālo izmeklēšanas procedūru 39. līdz 42. apsvērumā ir dots precīzāks FANM apraksts.

         (22)  Bāzeles Banku uzraudzības komiteja, Kapitāla mērījumu un kapitāla normatīvu starptautiskā konverģence – Pārskatītā kapitāla sistēma, 2004. gada jūnijs (turpmāk tekstā “Bāzeles II kapitāla sistēma”).

         (23)  Tā kā FFT nav regulēta struktūrvienība, nodokļu konsultanta FFT gadījumā veikto Bāzeles II kapitāla sistēmas interpretāciju nolūkā pieņemt apstrīdēto nodokļu nolēmumu nav pārbaudījusi un apstiprinājusi finanšu iestāžu pārvaldības institūcija.

         (24)  “Pašu kapitāls, ko izmanto funkciju veikšanai” nešķiet atbilstīgs nevienai konkrēti definētajai regulējošām prasībām atbilstošai pašu kapitāla kategorijai.

         (25)  Apzīmējumi “riskam pakļautais minimālais pašu kapitāls”, “minimālās prasības attiecībā uz pašu kapitālu”, “minimālais pašu kapitāls, kas pieprasīts saskaņā ar Bāzeles II kapitāla sistēmu” un “minimālais pašu kapitāls” visā ziņojumā par transfertcenām tiek lietoti kā sinonīmi, bet attiecas uz vienu un to pašu, proti, FFT hipotētisko regulējošā prasībām atbilstošo pašu kapitālu, kādu to provizoriski aprēķinājis nodokļu konsultants, pēc analoģijas piemērojot Bāzeles II kapitāla sistēmu.

         (26)  FFT pašu kapitāls ir samazināts par akciju vērtību uzņēmumos FFNA un FFC, abiem pēdējiem izmaksājot dividendes.

         (27)  “Pašu kapitāls, kas sedz veiktās funkcijas” ir otrs apzīmējums, ko nodokļu konsultants izmanto, lai atsauktos uz “pašu kapitālu, ko izmanto funkciju veikšanai”, apzīmējumu, ko nodokļu konsultants ieviesa ziņojumā.

         (28)  Piemērojot FANM, nodokļu konsultants ir izmantojis 25. procentili no beta vērtības, jo viņš uzskatīja, ka FFT uzņemas ierobežotus riskus.

         (29)  Dati, ko savācis profesors A. Damodarans, ir pieejami šādā vietnē: http://pages.stern.nyu.edu/~adamodar/.

         (30)  EONIA (darījuma uz nakti procentu likme) indeksa 2011. gada vidējā vērtība.

         (31)  Ar līdzdalību tiek saprasta ieguldījumu veikšana uzņēmuma akcijās (pašu kapitālā).

         (32)  54. apsvērums.

         (33)  Pieejams šādā tīmekļa vietnē: http://www.impotsdirects.public.lu/legislation/legi11/Circulaire_L_I_R__n___164-2_du_28_janvier_2011.pdf

         (34)  Ar apzīmējumu “grupas finanšu uzņēmums” saprot jebkuru vienību, kas finanšu darījumus, izņemot akciju turēšanu, veic galvenokārt grupas iekšienē (apkārtraksts, 1. lpp.).

         (35)  Ar apzīmējumu“finansēšanas darbība grupas iekšienē” saprot jebkuru darbību, kas sastāv no aizdevumu piešķiršanas vai skaidras naudas līdzekļu izsniegšanas asociētajiem uzņēmumiem, ko refinansē ar tādiem finanšu līdzekļiem un instrumentiem kā valsts vērtspapīru emisija, privātie aizdevumi, skaidras naudas līdzekļu izsniegšana vai bankas aizdevumi (apkārtraksts, 1. lpp.).

         (36)  Divi uzņēmumi ir “asociētie uzņēmumi”, ja viens no tiem tieši vai netieši iesaistīts otra vadībā, kontrolē vai kapitālā vai ja vienas un tās pašas personas tieši vai netieši ir iesaistītas abu uzņēmumu vadībā, kontrolē vai kapitālā (apkārtraksts, 1. lpp.).

         (37)  Apkārtraksts, 2. lpp.

         (38)  Turpat.

         (39)  Turpat.

         (40)  Apkārtraksts, 3. lpp.

         (41)  Apkārtraksts, 4. lpp.

         (42)  Apkārtraksts, 7. lpp.

         (43)  Apkārtraksts, 5. līdz 8. lpp.

         (44)  ESAO dalībvalstu nodokļu iestādes tiek mudinātas ievērot šos principus. Tomēr kopumā tie kalpo par atsauci un acīmredzami ietekmē ESAO dalībvalstu (un pat valstu, kas nav ESAO dalībvalstis) nodokļu praksi.

         (45)  Nodokļu iestādes un likumdevēji zina par šo problēmu, un parasti nodokļu tiesību akti ļauj nodokļu iestādei labot to grupā iekļauto uzņēmumu nodokļu deklarācijas, kuri transfertcenas nepiemēro pareizi, un aizvietot tās ar cenām, kas atbilst ticamai tādu cenu provizoriskajai vērtībai, kādām piekrīt neatkarīgi uzņēmumi, kuri panāk vienošanos pārrunu ceļā salīdzināmos apstākļos pie nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošiem nosacījumiem.

         (46)  ESAO transfertcenu noteikšanas principi daudznacionāliem uzņēmumiem un nodokļu iestādēm, ESAO, 1995. gada jūlijs.

         (47)  ESAO transfertcenu noteikšanas principi daudznacionāliem uzņēmumiem un nodokļu iestādēm, ESAO, 2010. gada 22. jūlijs.

         (48)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Direktīva 2006/48/EK par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu (OV L 177, 30.6.2006., 1. lpp.).

         (49)  Šīs vērtības Luksemburga darīja zināmas līdz ar 2015. gada 24. martā sniegtajām ziņām. Vērtības, kas attiecas uz nodokļu bāzi, nav gluži identiskas kontos deklarētajiem ar nodokli apliekamajiem ienākumiem.

         (50)  Skatīt lēmuma sākt formālo izmeklēšanas procedūru 21. apsvērumu.

         (51)  Skatīt lēmuma sākt formālo izmeklēšanas procedūru 24. apsvērumu.

         (52)  Skatīt lēmuma sākt formālo izmeklēšanas procedūru 51. apsvērumu attiecībā uz uzņēmuma FFT finanšu datiem par 2009.–2011. gadu, kas sniegti ziņojumā par transfertcenām. 8. tabulā ir atsauces uz terminoloģiju, kas izmantota gada pārskatā un Fiat2015. gada 31. martā nosūtītajā informācijā, tā ir terminoloģija, kas varētu precīzi nesakrist ar to terminoloģiju, ko izmantojis nodokļu konsultants ziņojumā par transfertcenām.

         (53)  Luksemburga precizēja, ka par 2011.–2013. gadu uzņēmumam Fiat S.p.A. tika ieskaitīta garantijas prēmija; par 2010. gadu šī informācija gada pārskatā neparādījās.

         (*2)  Skaitļi kvadrātiekavās lasāmi ar prefiksu “apmēram”. Skaitļi ir noapaļoti līdz skaitļiem, kas dalās bez atlikuma ar 50, 500, 5 000, 500 000 vai 5 000 000.

         (54)  Euro Medium Term Note – Eiropas vidējā termiņa vekseļu programma.

         (55)  Atdeve no pašu kapitāla.

         (56)  Komisijas 2013. gada 17. jūlija Lēmums 2014/200/ES par valsts atbalstu SA.21233 C/11 (ex NN/11, ex CP 137/06), ko īstenojusi Spānija – noteiktiem finanšu līzinga līgumiem piemērojamais nodokļu režīms, pazīstams arī kā “Spānijas nodokļu līzinga sistēma” (OV L 114, 16.4.2014., 1. lpp.).

         (57)  Komisijas 2007. gada 13. novembra Lēmums 2008/283/EK par atbalsta shēmu, ko Beļģija īstenojusi Beļģijā dibinātu koordinācijas centru atbalstam un ar ko groza Lēmumu 2003/757/EK (OV L 90, 2.4.2008., 7. lpp.).

         (58)  Komisijas 2004. gada 2. augusta Lēmums 2006/621/EK par valsts finansiālo atbalstu, ko piešķīrusi Francija par labu France Télécom (OV L 257, 20.9.2006, 11. lpp.).

         (59)  Tas ziņojumā par transfertcenām ir izskaidrots ar faktu, ka ieguldījumi uzņēmumos FFNA un FFC tiktu atlīdzināti ar dividendēm.

         (60)  Luksemburga šajā ziņā atsaucas uz Komisijas 2014. gada 4. jūnija paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai par ES Kopējā iekšējo cenu (transfertcenu) noteikšanas foruma darbu laikposmā no 2012. gada jūlija līdz 2014. gada janvārim (COM(2014) 315 final).

         (61)  Ir citēta šāda daļa: “49(xv). Tika nolemts veikt šādus atskaitījumus no pašu kapitāla, lai aprēķinātu pašu kapitāla svērto attiecību, ņemot vērā riskus. Šie atskaitījumi ietvers: […] ieguldījumus filiālēs, kas veic banku un finanšu darbību un nav konsolidētas valstu sistēmās. Lai novērtētu banku grupu pašu kapitāla līmeni, parastā prakse būs konsolidēt filiāles. Ja šāda prakse netiek ievērota, ir svarīgi veikt atskaitījumu, lai izvairītos no viena un tā paša pašu kapitāla vairākkārtējas izmantošanas dažādās grupas struktūrvienībās. Šie ieguldījumi tiks atskaitīti saskaņā ar iepriekš minēto 37. punktu. Aktīvi, kas sedz līdzdalību filiālēs, kuru kapitāls ir atskaitīts no mātesuzņēmuma kapitāla, netiks iekļauti kopējos aktīvos attiecības aprēķināšanas nolūkā.”

         (62)  57. pantā ir noteikts, ka kredītiestāžu nekonsolidētais pašu kapitāls neietver “l) tādu līdzdalību citās kredītiestādēs un finanšu iestādēs, kas pārsniedz 10 % no šo iestāžu kapitāla”.

         (63)  Tas izskaidrojams ar grupas darbības integrācijas augsto līmeni un ar Fiat S.p.A. vēsturisko atbalstu savām filiālēm. Kā apgalvo FFT, kredītaģentūras izmanto grupas konsolidētos kontus, lai novērtētu Fiat S.p.A. kredītnotu.

         (64)  FFT sadarbojas vienīgi ar lielām finanšu iestādēm, kas atrodas eurozonas valstīs, kurās valsts pārraudzības iestādes apstiprinājušas galvenokārt “1. iespēju” (iespēju, kas ļauj atsaukties uz neatkarīgā aizņēmēja vērtējumu un nevis uz bankas vērtējumu). Turklāt KPD III piemēro 0 % svērto risku tiem neatkarīgajiem aizņēmējiem, kas emitē obligācijas savā valūtā neatkarīgi no to vērtējuma (VI pielikuma, 1. daļas 1.2. punkta 4. apakšpunkts). Rezultātā atbilstīgi tam, kā FFT un [nodokļu konsultants] izprot Bāzeles II kapitāla sistēmu un KPD noteikumus, attiecīgajām bankām varētu piemērot tādu svērto risku, kas ir par vienu pakāpi zemāks par to, kāds piemērojams valstī, kurā darbojas banka. Tāda Bāzeles II kapitāla sistēmas piemērošana noved pie 20 % svērtā riska izvēles saistībā ar FFT darījumiem ar bankām. Šis apsvērums vienlaicīgi attiecas gan uz FFT kredītriskiem, gan darījuma partnera riskiem attiecībā pret bankām.

         (65)  Bāzeles Banku uzraudzības komiteja, Starptautiskie reglamentējošie noteikumi attiecībā uz banku sektoru (Bāzele III).

         (66)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/36/ES par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK (OV L 176, 27.6.2013., 338. lpp.).

         (67)  FFT pamato šo argumentu, atsaucoties uz Komisijas Paziņojuma par uzņēmumu ienākuma nodokli iekšējā tirgū 5.3.2. punktu (COM(2001) 582 galīgā redakcija, 2011. gada 23. oktobris).

         (68)  Šajā kontekstā FFT atsaucas uz Komisijas lēmumu par Umicore (Komisijas 2010. gada 26. maija lēmums par valsts atbalstu, kas piešķirts Umicore S.A., C 76/2003 (ex NN 68/2003)), kurā tā apstiprināja, ka nodokļu atvieglojumam ir jābūt “nesamērīgam”, lai tas tiktu pārbaudīts, ņemot vērā noteikumus par valsts atbalstu.

         (69)  Proti, Komisijas 2009. gada 28. oktobra Lēmums par valsts atbalstu C 10/07 (ex NN 13/07), ko piešķīrusi Ungārija nodokļu atskaitījumiem procentiem koncerna ietvaros (“lēmums par nodokļu režīmu attiecībā uz koncernu procentiem Ungārijā”).

         (70)  Komisijas 2009. gada 8. jūlija Lēmums 2009/809/EK par groepsrentebox shēmu, kuru Nīderlande plāno īstenot (C 4/07 (ex N 465/06)) (OV L 288, 4.11.2009., 26. lpp.) (“lēmums par Groepsrentebox”).

         (71)  Komisijas 2003. gada 24. jūnija Lēmums 2004/77/EK par atbalsta režīmu, ko ieviesusi Beļģija, nodokļu nolēmumu sistēmas formā, kas piemērojama ASV ārējās tirdzniecības korporācijām (OV L 23, 28.1.2004., 14. lpp.); Komisijas 2003. gada 17. februāra Lēmums 2003/755/EK par atbalsta režīmu, ko ieviesusi Beļģija, par labu Beļģijā izveidotajiem koordinācijas centriem (OV L 282, 30.10.2003., 25. lpp.); Komisijas 2002. gada 16. oktobra Lēmums 2003/501/EK par atbalsta režīmu C 49/2001 (ex NN 46/2000) – Koordinācijas centri –, ko ieviesusi Luksemburga (OV L 170, 9.7.2003., 20. lpp.); Komisijas 2003. gada 13. maija Lēmums 2004/76/EK par atbalsta režīmu, ko ieviesusi Francija, par labu galvenajām mītnēm un loģistikas centriem (OV L 23, 28.1.2004., 1. lpp.); Komisijas 2002. gada 5. septembra Lēmums 2003/512/EK par atbalsta režīmu, ko ieviesusi Vācija, par labu kontroles un koordinācijas centriem (OV L 177, 16.7.2003., 17. lpp.).

         (72)  Skatīt Tiesas 2010. gada 2. septembra spriedumu lietā C-399/08 P, Komisija/Deutsche Post, ECLI:EU:C:2010:481, 38. punktu un tajā citēto judikatūru.

         (73)  Skatīt Tiesas 2010. gada 2. septembra spriedumu lietā C-399/08 P, Komisija/Deutsche Post, ECLI:EU:C:2010:481, 39. punktu un tajā citēto judikatūru.

         (74)  Skatīt 2011. gada 15. novembra spriedumu apvienotajās lietās C-106/09 P un C-107/09 P, Komisija/Gibraltāra un Apvienotās Karalistes valdība, ECLI:EU:C:2011:732, 72. punktu un tajā citēto judikatūru.

         (75)  Skatīt 1980. gada 17. septembra spriedumu lietā 730/79, Philip Morris, ECLI:EU:C:1980:209, 11. punktu; un 2000. gada 15. jūnija spriedumu apvienotajās lietās T-298/97, T-312/97 u. c., Alzetta, ECLI:EU:T:2000:151, 80. punktu.

         (76)  Skatīt 2005. gada 3. marta spriedumu lietā C-172/03, Heiser, ECLI:EU:C:2005:130, 40. punktu.

         (77)  Skatīt 2011. gada 8. septembra spriedumu apvienotajās lietās C-78/08 līdz C-80/08, Paint Graphos e.a., ECLI:EU:C:2011:550.

         (78)  Skatīt 2011. gada 8. septembra spriedumu apvienotajās lietās C-78/08 līdz C-80/08, Paint Graphos e.a., ECLI:EU:C:2011:550, 65. punktu.

         (79)  Skatīt arī 2011. gada 8. septembra spriedumu apvienotajās lietās C-78/08 līdz C-80/08, Paint Graphos e.a., ECLI:EU:C:2011:550, 50. punktu.

         (80)  Pie šīs kategorijas pieder ienākumi, kas attiecināmi uz pastāvīgu uzņēmumu, kurš atrodas Luksemburgā, ienākumi par valstī sniegtajiem profesionālajiem pakalpojumiem, dividendes, kolektīvo aizdevumu procenti un obligāciju procenti, ja maksātāja vidutājs ir valsts, fiziska persona – rezidente vai uzņēmums – rezidents, kā arī kapitāla pieaugums, kas radies, pārdodot vismaz 10 % līdzdalību uzņēmumu – rezidentu kapitālā (izņemot riska kapitāla fondu).

         (81)  2012. gadā. Sākot no 2013. taksācijas gada, solidaritātes piemaksa ir paaugstināta no 5 % līdz 7 %.

         (82)  Ņemot vērā grozījumus, kas ieviesti attiecībā uz 2013. taksācijas gadu, kopējā nodokļu likme par visiem ienākumiem Luksemburgas pilsētas uzņēmumiem ir paaugstināta no 28,80 % līdz 29,22 %.

         (83)  Turklāt Luksemburgas uzņēmumiem ir jāmaksā arī ikgadējais īpašuma nodoklis par saviem neto aktīviem, kas sastāv no maksājuma 0,5 % apmērā par uzņēmuma visā pasaulē esošā īpašuma neto vērtību katra gada 1. janvārī.

         (84)  Piemēram, procentu izdevumi par aktīviem, kas rada no nodokļiem atbrīvotus ienākumus vai honorāru par piedalīšanos sēdēs, kas nav saistīti ar uzņēmuma pašreizējo vadīšanu.

         (85)  Fiskālās integrācijas režīmu piemēro, ja ir izpildīts noteikts skaits nosacījumu: mātesuzņēmuma tieša vai netieša līdzdalība filiāles kapitālā kopš pārskata perioda sākuma, kurā ir iesniegts fiskālās integrācijas režīma piemērošanas pieprasījums, ir vismaz 95 %; filiāle ir rezidentkapitālsabiedrība, kam nodokļus pilnā mērā piemēro Luksemburgā; mātesuzņēmums arī ir rezidentkapitālsabiedrība, kam nodokļus pilnā mērā piemēro Luksemburgā, vai nerezidenuzņēmuma filiāle, kam teritorijā, kur tā ir izveidota, pilnā mērā tiek piemērots nodoklis, kurš atbilst Luksemburgas uzņēmumu ienākuma nodoklim; un fiskālās integrācijas režīms tiek pieprasīts vismaz uz pieciem budžeta gadiem.

         (86)  Integrēts uzņēmums var kompensēt zaudējumus, ko cietušas dažas tā iestādes, ar citās iestādēs gūto peļņu. Fiskālās integrācijas režīms apvieno uzņēmumu grupu vienā nodokļu maksātājā. Tas ļauj novērst trūkumus, ar kādiem attiecībā uz ienākumu aplikšanu ar nodokli saskaras uzņēmumu grupas salīdzinājumā ar integrētiem uzņēmumiem. Fiskālās integrācijas režīms nav atbalsta pasākums, ja pēc integrēšanas uzņēmumu grupa nesaņem labvēlīgāku attieksmi nekā integrēts uzņēmums.

         (87)  Parasti visi ienākumus saņemoši uzņēmumi tiek uzskatīti par tādiem, kas, raugoties no uzņēmumu tiešo nodokļu uzlikšanas viedokļa, faktiski un juridiski ir līdzīgā situācijā.

         (88)  FFT apsvērumi par lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru, 2.1. punkts.

         (89)  FFT apsvērumi par lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru, 2.1.3 punkts.

         (90)  Skatīt 66. un 67. zemsvītras piezīmi.

         (91)  Skatīt 2010. gada 20. maija spriedumu lietā C-138/09, Todaro Nunziatina & C., ECLI:EU:C:2010:291, 21. punktu.

         (92)  Režīmā paredzēts, ka pozitīvais atlikums starp procentiem, kas iegūti par grupas izsniegtiem aizdevumiem un procentiem, kuri samaksāti grupas iekšienē veiktu finansēšanas darījumu ietvaros, groepsrentebox režīmā tiek aplikts ar nodokli, kura likme ir 5 %, parastās 25,5 % likmes, kas tajā laikā tika piemērota uzņēmumu ienākuma nodoklim, vietā.

         (93)  Lēmums par Groepsrentebox, 85. apsvērums.

         (94)  Lēmums par Groepsrentebox, 101. apsvērums.

         (95)  Lēmums par Groepsrentebox, 107. apsvērums.

         (96)  Apkārtrakstā noteikts, ka “attiecībā uz grupas finansēšanas uzņēmumiem, funkcijas, kuras tie veic, piešķirot aizdevumus grupas vienībām, pēc būtības ir salīdzināmas ar funkcijām, kādas veic neatkarīgas finanšu iestādes, kuru darbību uzrauga Finanšu sektora uzraudzības komisija (FSUK)”.

         (97)  Skatīt ESAO Nodokļu konvencijas projekta 9. pantu.

         (98)  Šajā lietā pasākumā bija paredzēta iespēja uzņēmumiem atskaitīt no savas nodokļu bāzes Ungārijā 50 % no neto procentu summas, kas saņemti no saistītiem uzņēmumiem – vai arī 50 % no starpības starp procentiem, kas saņemti no šiem saistītajiem uzņēmumiem, un pirmo uzņēmumu otrajiem uzņēmumiem maksātajiem procentiem. Rezultātā ar nodokli tiek aplikta tikai puse no saņemtajiem neto procentiem, kamēr parastās nodokļu sistēmas ietvaros ar nodokli būtu jāapliek visu procentu summu. Savukārt saistīta uzņēmuma, kas maksā neto procentus, nodokļu bāze ir palielināta par 50 % no samaksāto neto procentu kopsummas. Rezultātā tā vietā, lai atskaitītu visu samaksāto neto procentu summu, kā tas būtu gadījumā, ja tiktu piemērota parastais nodokļu režīms, šie uzņēmumi var atskaitīt tikai pusi no savas nodokļu bāzes. Šis režīms attiecas tikai uz saistītu uzņēmumu maksātiem un saņemtiem procentiem, un tā mērķis ir samazināt atšķirību starp finansēšanu no pašu kapitāla un finansēšanu, izsniedzot aizdevumu grupas ietvaros.

         (99)  Luksemburgas apsvērumi par lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru, 73. punkts.

         (100)  FFT apsvērumu otrais kopums, 2.1.3. un 2.1.4. punkts.

         (101)  FFT apsvērumu pirmais kopums, 60. punkts.

         (102)  Kā norādīts 206. apsvērumā.

         (103)  Skatīt 2015. gada 4. jūnija spriedumu lietā C-15/14 P, Komisija/MOL, ECLI:EU:C:2015:362, 60. punktu. Skatīt arī 2015. gada 26. februāra spriedumu lietā T-385/12, Orange/Komisija, ECLI:EU:T:2015:117.

         (104)  Lieta C-39/94, SFEI e.a., ECLI:EU:C:1996:285, 60. punkts; lieta C-342/96, Spānija/Komisija, ECLI:EU:C:1999:210, 41. punkts.

         (105)  Šī priekšrocība nedrīkst būt “nesamērīga”, kā to savos apsvērumos uzsvēra FFT (1.7.1. un 1.7.2. punkts). Lai valsts atbalstu varētu uzskatīt par priekšrocību, pietiek, ka tas atbilst pārējiem LESD 107. panta 1. punkta nosacījumiem. Lēmums par Umicore [Komisijas 2010. gada 26. maija Lēmums par valsts atbalstu, kas piešķirts Umicore S.A., C 76/2003 (ex NN 68/2003)], ko citēja FFT, neattiecas uz konkrēto gadījumu, jo Komisijai tās lēmumu pieņemšanas prakse neuzliek nekādus pienākumus [skatīt 202. apsvērumu]. Jebkurā gadījumā atšķirība starp šo lietu un Umicore lietu neļauj novilkt paralēles starp šīm abām lietām. Umicore lieta attiecas uz atbrīvojuma no PNV maksāšanas piemērošanu saistībā ar konkrētiem naudas darījumiem ar uzņēmumiem, kas atrodas citās dalībvalstīs. 2000. gada decembrī Beļģijas Īpašā nodokļu inspekcija (ĪNI) noslēdza darījumu ar uzņēmumu. Šāds darījums no Beļģijas nodokļu iestādes puses bija administratīva prakse, bet tikai saistībā ar konkrētās lietas faktiem, bet nevis aplikšanas ar nodokļiem līmenī: “Taču saskaņā ar Likuma par PVN 84. pantu šādi darījumi ir iespējami tikai tiktāl, ciktāl tie nerada atbrīvojumu no nodokļa vai to nesamazina. Tātad, piemērojot šo principu, darījums nevar attiekties uz nodokļa summu, kas izriet no konstatētajiem faktiem, bet uz jautājumiem par būtību.” (154. punkts.)

         (106)  Skatīt lietu 173/73, Itālija/Komisija ECLI:EU:C:1974:71, 13. punktu.

         (107)  Skatīt, piemēram, lietu C-387/92, Banco Exterior de Espana, ECLI:EU:C:1994:100.

         (108)  Skatīt apvienotās lietas C-182/03 un C-217/03, Beļģija un Forum 187 ASBL/Komisija, ECLI:EU:C:2006:416.

         (109)  Turpat.

         (110)  Komisijas 2003. gada 17. februāra Lēmums 2003/757/EK par atbalsta režīmu, ko ieviesusi Beļģija, par labu Beļģijā izveidotajiem koordinācijas centriem (OV L 282, 30.10.2003., 25. lpp.).

         (111)  Skatīt apvienotās lietas C-182/03 un C-217/03, Beļģija un Forum 187 ASBL/Komisija, ECLI:EU:C:2006:416, 96. un 97. punktu.

         (112)  Skatīt apvienotās lietas C-182/03 un C-217/03, Beļģija un Forum 187 ASBL/Komisija, ECLI:EU:C:2006:416, 81. punktu.

         (113)  Luksemburgas apsvērumi par lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru, 38. līdz 40. punkts.

         (114)  Skatīt 102. apsvērumu.

         (115)  Skatīt 7. tabulu.

         (116)  Skatīt 64. apsvērumu.

         (117)  Skatīt 70. apsvērumu.

         (118)  SPKM aprakstu skatīt 91. apsvērumā.

         (119)  Komisija nepieņem FFT argumentu, kas norādīts 162. apsvērumā, saskaņā ar kuru tas, ka SPKM tiek izmantota arvien biežāk, varētu attaisnot tās piemērošanu. Šis arguments ir pretrunā ar FFT atsauci uz ESAO principu 2.2. punktu, kā norādīts 161. apsvērumā, saskaņā ar kuru “transfertcenu noteikšanas metodes izvēles mērķis vienmēr ir atrast vispiemērotāko metodi konkrētajam gadījumam”. Šis ESAO principu mērķis neatbilst interpretācijai, saskaņā ar kuru nodokļu maksātājs varētu brīvi izvēlēties no dažādām metodēm, neņemot vērā konkrētās lietas faktus un apstākļus.

         (120)  Tas ir pretēji situācijai, kad uzņēmuma, lai gan tas piešķir aizdevumus grupas iekšienē, funkcijas aprobežojas ar tiešajiem darījumiem, par kuriem neatkarīgs uzņēmums nesaņemtu atlīdzību no trešās personas, jo tādi darījumi atsevišķi no pārējām funkcijām un darbībām nav ekonomiski pamatoti (tiešos darījumus var izmantot, lai segtu riskus, kas rodas, veicot cita veida darbības). Līdz ar to tādus darījumus, tāpat kā citas funkcijas, nevar salīdzināt ar finanšu iestādes galvenajām funkcijām. To cenu nevar pareizi noteikt, balstoties uz pašu kapitālu, jo citās nozarēs atbilstīgāki var būt citi rādītāji, piemēram ienesīgums no kopējiem aktīviem vai ienesīgums no pārdošanas.

         (121)  Skatīt 114. zemsvītras piezīmi.

         (122)  Skatīt 58. un 59. apsvērumu.

         (123)  Skatīt arī lēmuma sākt formālu izmeklēšanas procedūru 68. apsvērumu.

         (124)  Attiecībā uz citiem piemēriem par atšķirībām starp dažādiem uz pašu kapitālu balstītās peļņas rādītājiem skatīt publikāciju McKinsey Working Papers on Risk, Nr. 24, The use of economic capital in performance management for banks, 2011. gada janvāris, un konkrētāk – 10. diagrammu 13. lappusē.

         (125)  Ziņojumā par transfertcenām nodokļu konsultants nonāk pie atlīdzības par risku 1 726 000 EUR apmērā, lai gan, ja FFT grāmatvedības uzskaitē norādītajam pašu kapitālam piemērotu nodokļu konsultanta aprēķināto 6,05 % atdevi no pašu kapitāla, atlīdzība par risku būtu 17 392 000 EUR.

         (126)  163. apsvērums.

         (127)  Skatīt ESAO principu 2.97. punktu.

         (128)  Skatīt ESAO principu 2.86. punktu.

         (129)  Apkārtrakstā ir norādīts, ka tie pakalpojumu sniedzēji, uz kuriem apkārtraksts attiecas, veic galvenokārt līdzīgas funkcijas tām funkcijām, kādas veic regulēti uzņēmumi. Apkārtrakstā ir sniegta arī atsauce uz iespējamām piemaksām, kas palielina ar kredīta piešķiršanu saistītās izmaksas, ņemot vērā pienākumu ievērot prasības attiecībā uz maksātspēju. Tomēr apkārtraksts neierobežo ar šīm maksātspējas prasībām saistīto atlīdzināmo pašu kapitālu.

         (130)  Skatīt 81. apsvērumu.

         (131)  Atdeves no regulējošām prasībām atbilstošā pašu kapitāla izmantošana praksē ir sarežģītāka tādēļ, ka regulēto iestāžu pārvaldībā ir dažādu veidu regulējošām prasībām atbilstīgs pašu kapitāls, piemēram, 1. kategorijas pašu kapitāls un 2. kategorijas pašu kapitāls, kamēr FFT pārvaldībā esošais pašu kapitāls ir viena veida. Šī sarežģītība ir akcentēta Bāzeles II kapitāla sistēmas ietvaros. Regulētie finanšu uzņēmumi parasti neatklāj savu regulējošām prasībām atbilstīgo pašu kapitāla minimālo summu, bet to tomēr var netieši pārrēķināt. Tie drīzāk atklāj to rīcībā esošā regulējošām prasībām atbilstošā pašu kapitāla faktisko līmeni, kas vienmēr ir augstāks nekā nepieciešamais minimums. Visbeidzot, reizēm, lai noteiktu iekšējās cenas, regulētie finanšu uzņēmumi izmanto atdevi no pašu kapitāla, kura koriģēta, ņemot vērā risku, ko var uzskatīt par līdzīgu atdevei no regulējošām prasībām atbilstošā pašu kapitāla. Tomēr konkrētajā gadījumā tas ir izmantots katram aktīvam atsevišķi nevis kopīgā veidā kā peļņas rādītājs visam uzņēmumam kopumā, un faktiski tas arī netiek izpausts.

         (132)  Skatīt 256. apsvērumu.

         (133)  Skatīt 6. tabulu.

         (134)  FMI WP/12/36, How Risky Are Banks' Risk Weighted Assets? Sonali Das un Amadou N.R. Sy, 2012, 6. lpp.

         (135)  58. un 59. apsvērums.

         (136)  Lēmums sākt formālu izmeklēšanas procedūru, 72. apsvērums.

         (137)  167. apsvērums.

         (138)  Turpat.

         (139)  Skatīt 98. apsvērumu.

         (140)  Skatīt 58. apsvērumu.

         (141)  Skatīt 136. zemsvītras piezīmi.

         (142)  Tā kā nav pietiekamu datu, lai veiktu pareizu FFT regulējošām prasībām atbilstošā minimālā pašu kapitāla provizorisko aprēķinu, atbilstīgi nozares vidējai vērtībai regulējošām prasībām atbilstošais minimālais pašu kapitāls varētu būt 427 miljoni EUR, skatīt 270. apsvērumu, kas ir vairāk par visu FFT pašu kapitāla kopsummu – 287 miljoniem EUR.

         (143)  Skatīt 69. apsvērumu un 1. tabulu.

         (144)  Skatīt 61. apsvērumu.

         (145)  Skatīt 97. apsvērumu.

         (146)  Skatīt 96. apsvērumu.

         (147)  Kā norādījusi Luksemburga 154. apsvērumā.

         (148)  Skatīt 154. apsvērumu.

         (149)  Skatīt 95. apsvērumu.

         (150)  Skatīt 165. apsvērumu.

         (151)  Svira ir tā aktīvu daļa, ko finansē no pašu līdzekļiem. Ņemot vērā to, ka pārējos aktīvus finansē no parādiem, svira ir parādsaistību pārvaldības un arī uzņēmuma kapitalizācijas līdzeklis.

         (152)  FFT gadījumā viss pašu kapitāls ir 1. kategorijas pašu kapitāls, jo FFT neatsaucas uz citu kategoriju instrumentiem.

         (153)  Skatīt 268. apsvērumu.

         (154)  Aprakstīts 121. līdz 126. apsvērumā.

         (155)  Pamatojoties uz FF grāmatvedības uzskaitē norādītajiem skaitļiem, kas norādīti 114. apsvērumā iekļautajā tabulā.

         (156)  Hipotētiskais regulējošām prasībām atbilstošais pašu kapitāls 427 miljonu EUR apmērā arī būtu lielāks par 286 miljonu EUR pašu kapitālu, kas bija FFT rīcībā uzņēmumu FFNA un FFC akciju iegādes brīdī.

         (157)  Ziņojums par transfertcenām ir datēts ar 2011. gadu. Tādēļ ir saglabāts šis atskaites periods. Salīdzinājumam, laikposmā no 2012. gada 12. maija līdz 2014. gada 12. maijam šī indeksa beta vērtība bija 1,3.

         (158)  Skatīt 6. tabulu lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru.

         (159)  Skatīt 4. tabulu.

         (160)  Skatīt 114. apsvērumu.

         (161)  Kā norādīts 123. apsvērumā.

         (162)  Skatīt 155. apsvērumu.

         (163)  Skatīt 113. un 114. apsvērumu.

         (164)  Skatīt tabulu 125. apsvērumā.

         (165)  Starptautisko norēķinu banka, 81. gada pārskats, 2010. gada 1. aprīlis – 2011. gada 31. marts, 90. lpp.

         (166)  ECB, Ziņojums par finanšu stabilitāti, 2011. gada decembris, 130. lappuse (brīvs tulkojums).

         (167)  Deutsche Bank, European Banks: Running the Numbers: Spring edition, 2011. gada 5. aprīlis (brīvs tulkojums). Deutsche Bank2015. gada 20. marta ziņojumā Eiropas banku netiešās pašu kapitāla izmaksas ir provizoriski novērtētas 10 % apmērā.

         (168)  FFT apsvērumu pirmais kopums, 64. punkts; FFT apsvērumu otrais kopums, 1.8.1. un turpmākie punkti, 3.1.8. punkts.

         (169)  Galvenokārt lēmums par nodokļu atskaitījumu sistēmu par procentiem grupas ietvaros Ungārijā.

         (170)  Skatīt 202. apsvērumu.

         (171)  Skatīt arī lēmumu par Groepsrentebox, 80.–82. punktu; lēmumu par nodokļu atskaitījumu sistēmu par procentiem grupas ietvaros Ungārijā, 131. un 132. punktu.

         (172)  Skatīt lietu C-81/10 P, France Télécom/Komisija, ECLI:EU:C:2011:811, 43. punktu, lietu C-66/02, Itālija/Komisija, ECLI:EU:C:2005:768, 34. punktu; skatīt arī apvienotās lietas T-427/04 un T-17/05, Francija un France Télécom/Komisija, ECLI:EU:T:2009:474, 207. punktu un 215. punktu.

         (173)  Luksemburgas konstatējumi par lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru, 28. punkts.

         (174)  Skatīt 77. apsvērumu.

         (175)  FFT apsvērumu pirmais kopums, 60. punkts; FFT apsvērumu otrais kopums, 1.4. punkts.

         (176)  7.2.1.1. punkts.

         (177)  Apkārtraksts, 3. un 4. lappuse.

         (178)  Luksemburgas konstatējumi par lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru, 34. punkts.

         (179)  Luksemburgas konstatējumi par lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru, 36. punkts.

         (180)  Nolēmumu numerācija ir tāda, kādu to Komisijai norādījusi Luksemburga.

         (181)  FFT ziņojuma par transfertcenām 34. lappuse.

         (182)  Skatīt 83. apsvērumu.

         (183)  No tiem divi nolēmumi attiecās uz FFT un [uzņēmuma F] pieprasījumiem, skatīt 28. un 29. apsvērumu.

         (184)  Komisijas 2015. gada 23. jūnija pieprasījums attiecas uz visiem uzņēmuma iesniegtajiem ziņojumiem par transfertcenām, un Luksemburgas 2015. gada 25. jūnija vēstulē nav ietverts neviens vēlāk iesniegts šāda veida ziņojums.

         (185)  Luksemburgas 2015. gada 24. marta vēstule, atbilde uz 6. jautājumu.

         (186)  Spriedums apvienotajās lietās C-78/08 līdz C-80/08, Paint Graphos e.a., ECLI:EU:C:2011:550, 69. punkts.

         (187)  Spriedums lietā C-170/83, Hydrotherm, ECLI:EU:C:1984:271, 11. punkts. Spriedums lietā T-137/02, Pollmeier Malchow/Komisija, ECLI:EU:T:2004:304, 50. punkts.

         (188)  Spriedumi lietā C-480/09 P, Acea Electrabel Produzione SpA pret Komisiju, ECLI:EU:C:2010:787, 47. līdz 55. punkts, un lietā C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze SpA e.a., ECLI:EU:C:2006:8, 112. punkts.

         (189)  Skatīt 110. apsvērumu.

         (190)  Skatīt 34. apsvērumu.

         (191)  Skatīt pēc analoģijas 11. punktu spriedumā lietā 323/82, Intermills, ECLI:EU:C:1984:345, kurā minēts, ka: “No pašu prasītāju iesniegtās informācijas izriet, ka pārstrukturēšanas rezultātā kā uzņēmumu Intermills, tā trīs rūpnieciskos uzņēmumus kontrolē Valonijas reģions un ka pēc ražošanas iekārtu nodošanas trim jaunizveidotajiem uzņēmumiem uzņēmumam joprojām par tiem ir interese. Tādēļ ir atbilstīgi konstatēt, ka, neraugoties uz to, ka katram no trim rūpnieciskajiem uzņēmumiem ir sava juridiskā individualitāte atsevišķi no kādreizējā uzņēmuma Intermills, visi šie uzņēmumi kopā veido vienu grupu jebkurā gadījumā, ja runa ir par Beļģijas iestāžu piešķirto atbalstu […].”

         (192)  Skatīt 48. apsvērumu.

         (193)  Šajā gadījumā nav piemērojami LESD 107. panta 2. punktā paredzētie izņēmumi, kuri attiecas uz sociālo atbalstu, ko piešķir individuāliem patērētājiem, atbalstu, ko sniedz, lai novērstu kaitējumu, kuru nodarījušas dabas katastrofas vai ārkārtēji notikumi, un atbalstu, ko sniedz tautsaimniecībai dažos Vācijas Federatīvās Republikas apvidos.

         (194)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 248, 24.9.2015., 9. lpp.).

         (195)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (OV L 140, 30.4.2004, 1. lpp.).

         (196)  Luksemburgas apsvērumi par lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru, 104. un turpmākie punkti. Luksemburga citē 19. punktu Rīcības kodeksa darba grupas ziņojumā (uzņēmumu tiešie nodokļi) Padomei (ECOFIN), kurā noteikts, ka (angļu valodā): “With respect to the Luxembourg tax measure concerning companies engaged in intra-group financing activities the Group discussed the agreed description at the meeting on 17 February 2011. Luxembourg informed the Group that Circular No 164/2 dated 28 January 2011 determines the conditions for providing advance pricing agreements confirming the remuneration of the transactions. At the meeting on 11 April 2011, Luxembourg informed that Group that Circular No 164/2 bis dated 8 April 2011 ensured that advance confirmations granted prior to the entry into force of Circular No 164/2 would cease to be valid by 31 December 2011. With the benefit of this information, the Group agreed that there was no need for this measure to be assessed against the criteria of the Code of Conduct.”

         (197)  Skatīt spriedumus lietā C-5/89, Komisija pret Vācijas Federālo Republiku, ECLI:EU:C:1990:320, 17. punktu, un lietā C-310/99, Itālija/Komisija, ECLI:EU:C:2002:143, 104. punktu.

         (198)  Skatīt spriedumu lietā T-67/94, Ladbroke Racing pret Komisiju, ECLI:EU:T:1998:7, 183. punktu; skatīt arī spriedumu apvienotajās lietās T-116/01 un T-118/01, P&O European Ferries (Vizcaya) SA un Diputacion Floral de Vizcaya pret Komisiju, ECLI:EU:T:2003:217, 202. punktu.

         (199)  Skatīt spriedumus lietā T-290/97, Mehibas Dordtselaan/Komisija, ECLI:EU:T:2000:8, 59. punktu, un apvienotajās lietās C-182/03 un C-217/03, Beļģija un Forum 187 ASBL/Komisija, ECLI:EU:C:2006:416, 147. punktu.

         (200)  Ecofin Padomes 1997. gada 1. decembra secinājumi par nodokļu politikas jautājumiem (OV C 2, 6.1.1998., 1. lpp.). Skatīt arī šajā adresē pieejamos dokumentus: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/company_tax/harmful_tax_practices/index_en.htm.

         (201)  Skatīt šajā sakarā ģenerāladvokāta Léger secinājumus lietā C-217/03, Beļģija un Forum 187 ASBL/Komisija, ECLI:EU:C:2006:89, 376. punktu.

         (202)  Papildu protokolā Nr. 1 pie 1960. gada 14. decembra Konvencijas, kas attiecas uz ESAO, Konvencijas parakstītāji vienojās, ka Eiropas Komisija piedalās organizācijas darbā. Eiropas Komisijas pārstāvji līdz ar organizācijas locekļiem piedalās ESAO darba programmas apspriešanā un ir iesaistīti visas organizācijas un tās dažādo struktūru darbā. Taču, lai gan Eiropas Komisija piedalās darbā daudz plašākā mērogā nekā vienkārši kā novērotāja, tai nav balsošanas tiesību, un tā oficiāli nepiedalās tādu dokumentu pieņemšanā, kas jāapstiprina Padomei.

         (203)  Komisijas 2001. gada 11. jūlija lēmums lietā C 47/2001 (ex NN 42/2000) – Vācija: ārvalstu uzņēmumu kontroles un koordinācijas centri (OV C 304, 30.10.2001., 2. lpp.). Lēmums 2003/501/EK.

         (204)  Skatīt 105. zemsvītras piezīmi.

         (205)  Lai gan tas ir saistībā ar “neiespējamību atgūt” un nevis ar “grūtībām aprēķināt atbalsta summu”.

         (206)  Spriedums apvienotajās lietās T-427/04 un T-17/05, Francija pret Komisiju, ECLI:EU:T:2009:474, 297. punkts.

         (207)  Spriedums apvienotajās lietās T-427/04 un T-17/05, Francija pret Komisiju, ECLI:EU:T:2009:474, 299. punkts.

         (208)  Komisijas Paziņojums par noteikumu, kas attiecas uz valsts atbalstu, piemērošanu pasākumiem, kuri attiecas uz uzņēmumu tiešo aplikšanu ar nodokļiem (OV C 384, 10.12.1998., 3. lpp.).

         (209)  Spriedums lietā C-441/06, Komisija/Francija, ECLI:EU:C:2007:616, 29. punkts un citētā jurisprudence.

         (210)  Skatīt jo īpaši 308. līdz 311. apsvērumu.