title: Komisijas Lēmums ( 2013. gada 26. novembris ) par to trešo valstu paziņošanu, kuras Komisija uzskata par tādām, kuras varētu tikt noteiktas par nesadarbīgām trešām valstīm saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1005/2008, ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju

text:
               27.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/26

         KOMISIJAS LĒMUMS
   (2013. gada 26. novembris)
   par to trešo valstu paziņošanu, kuras Komisija uzskata par tādām, kuras varētu tikt noteiktas par nesadarbīgām trešām valstīm saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1005/2008, ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju
   2013/C 346/03
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes 2008. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1005/2008, ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju, un ar ko groza Regulas (EEK) Nr. 2847/93, (EK) Nr. 1936/2001 un (EK) Nr. 601/2004, un ar ko atceļ Regulas (EK) Nr. 1093/94 un (EK) Nr. 1447/1999 (1), un jo īpaši tās 32. pantu,
   tā kā:
   1.   IEVADS

               (1)

               Ar Regulu (EK) Nr. 1005/2008 (NNN zvejas regula) izveido Savienības sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu (NNN) zveju.

               (2)

               NNN zvejas regulas VI nodaļā ir izklāstīta procedūra attiecībā uz nesadarbīgu trešo valstu noteikšanu, pasākumiem attiecībā uz valstīm, kurām noteikts nesadarbīgas trešās valsts statuss, nesadarbīgo valstu saraksta izveidošanu, svītrošanu no nesadarbīgo valstu saraksta, nesadarbīgo valstu saraksta publiskošanu un jebkādiem ārkārtas pasākumiem.

               (3)

               Saskaņā ar NNN zvejas regulas 32. pantu Komisijai jāpaziņo trešām valstīm par iespējamību, ka tās var tikt noteiktas par nesadarbīgām trešām valstīm. Šāda paziņošana ir provizoriska. Paziņošana trešām valstīm par iespējamību, ka tās var tikt noteiktas par nesadarbīgām trešām valstīm, ir balstīta uz NNN zvejas regulas 31. pantā noteiktajiem kritērijiem. Turklāt Komisijai attiecībā uz šādām valstīm būtu jāveic visi 32. pantā minētie pasākumi. Konkrētāk, Komisijai paziņojumā būtu jāiekļauj informācija par galvenajiem faktiem un apsvērumiem, kas ir šāda statusa noteikšanas pamatā, būtu jāparedz iespēja šīm valstīm atbildēt un sniegt pierādījumus, kas atspēko statusa noteikšanu, vai – vajadzības gadījumā – rīcības plāns situācijas labošanai un šajā nolūkā veikti pasākumi. Komisijai būtu jādod attiecīgajām trešām valstīm pietiekami daudz laika atbildēt uz paziņojumu un piemērots laikposms situācijas labošanai.

               (4)

               Saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. pantu Eiropas Komisija var noteikt trešās valstis, kuras tā uzskata par nesadarbīgām trešām valstīm NNN zvejas apkarošanā. Trešai valstij var noteikt nesadarbīgas trešās valsts statusu, ja tā nav izpildījusi pienākumus, kas saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem tai uzlikti kā karoga, ostas, krasta vai tirgus valstij, proti, veikt pasākumus, lai novērstu, aizkavētu un izskaustu NNN zveju.

               (5)

               Nesadarbīgu trešo valstu statusa noteikšana pamatosies uz visas tās informācijas pārbaudi, kas norādīta NNN zvejas regulas 31. panta 2. punktā.

               (6)

               Saskaņā ar NNN zvejas regulas 33. pantu Padome var izveidot nesadarbīgo valstu sarakstu. Šīm valstīm piemēro pasākumus, kas cita starpā izklāstīti NNN zvejas regulas 38. pantā.

               (7)

               Saskaņā ar NNN zvejas regulas 20. panta 1. punktu trešo valstu karoga valstīm ir jāpaziņo Komisijai par pasākumiem tās zvejas kuģiem piemērojamo normatīvo aktu un saglabāšanas un pārvaldības pasākumu ieviešanai, kontrolei un izpildei.

               (8)

               Saskaņā ar NNN zvejas regulas 20. panta 4. punktu Komisija administratīvi sadarbojas ar trešām valstīm jomās, kas attiecas uz šīs regulas īstenošanu.

         2.   PROCEDŪRA ATTIECĪBĀ UZ KOREJAS REPUBLIKU

               (9)

               Komisija 2010. gada 1. janvārī saskaņā ar NNN zvejas regulas 20. pantu pieņēma Korejas Republikas (Korejas) kā karoga valsts paziņojumu.

               (10)

               Komisija ar Eiropas Zivsaimniecības kontroles aģentūras (EFCA) atbalstu 2011. gada 11.–15. jūlijā apmeklēja Koreju, īstenojot administratīvo sadarbību, kas paredzēta NNN zvejas regulas 20. panta 4. punktā.

               (11)

               Apmeklējuma mērķis bija pārbaudīt informāciju par mehānismiem, kurus Koreja izveidojusi, lai īstenotu, kontrolētu un izpildītu tiesību aktus, noteikumus un saglabāšanas un pārvaldības pasākumus, kuri jāievēro tās zvejas kuģiem, un informāciju par Korejas veiktajiem pasākumiem, lai izpildītu pienākumus NNN zvejas apkarošanā un prasības un noteikumus par Savienības nozvejas sertifikācijas sistēmas īstenošanu.

               (12)

               Galīgo apmeklējuma ziņojumu Korejai nosūtīja 2011. gada 5. oktobrī.

               (13)

               Korejas piezīmes par galīgo apmeklējuma ziņojumu tika saņemtas 2012. gada 28. martā.

               (14)

               Komisija 2011. gada 11. oktobra vēstulē iesniedza Korejas iestādēm informāciju par identificētajām Korejas kuģu NNN zvejas darbībām.

               (15)

               Komisija 2012. gada 17. un 18. aprīlī apmeklēja Koreju vēlreiz, lai novērtētu pirmā apmeklējuma laikā veikto pasākumu rezultātus.

               (16)

               Koreja 2012. gada 16. maijā, 2012. gada 25. jūnijā, 2012. gada 21. decembrī, 2013. gada 19. jūnijā un 2013. gada 21. jūnijā iesniedza papildu rakstiskas piezīmes. Tā arī sniedza atbildes sanāksmēs, kas notika Briselē 2012. gada 26. janvārī, 2012. gada 8. jūnijā, 2012. gada 6. septembrī, 2012. gada 9. oktobrī, 2013. gada 8. martā, 2013. gada 13. martā, 2013. gada 22. aprīlī, 2013. gada 31. maijā un 2013. gada 25. jūlijā. Abas puses 2013. gada 27. jūnijā un 2013. gada 17. jūlijā apmainījās rakstiskām piezīmēm politiskā līmenī.

               (17)

               Koreja ir Antarktikas ūdeņu dzīvo resursu saglabāšanas komisijas (CCAMLR), Dienvidu zilo tunzivju saglabāšanas komisijas (CCSBT), Amerikas Tropisko tunzivju komisijas (IATTC), Starptautiskās Atlantijas tunzivju saglabāšanas komisijas (ICCAT), Indijas okeāna tunzivju komisijas (IOTC), Konvencijas par tāljūras zvejas resursu saglabāšanu un pārvaldību Klusā okeāna dienvidu daļā (SPRFMO), Klusā okeāna rietumu un centrālās daļas zvejniecības komisijas (WCPFC), Ziemeļrietumu Atlantijas zvejniecības organizācijas (NAFO) un Dienvidaustrumu Atlantijas zvejniecības organizācijas (SEAFO) Līgumslēdzēja puse. Korejas Republika ir ratificējusi ANO Jūras tiesību konvenciju (UNCLOS) un ANO Nolīgumu par zivju krājumiem (UNFSA). Tā ir akceptējusi ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) 2003. gada Nolīgumu par zvejas kuģu atbilstības veicināšanu starptautiskajiem saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem atklātā jūrā (FAO Atbilstības nolīgums).

               (18)

               Lai novērtētu, vai Koreja kā karoga, ostas, krasta vai tirgus valsts (2) ievēro savus starptautiskos pienākumus, kas paredzēti starptautiskajos nolīgumos un ko noteikušas 17. apsvērumā minētās reģionālās zvejniecības pārvaldības organizācijas (RZPO), Komisija analizēja visu attiecīgo informāciju.

               (19)

               Komisija izmantoja informāciju, kas iegūta no pieejamajiem datiem, ko atbilstības ziņojumu veidā vai NNN zvejas kuģu sarakstu veidā publicējusi CCMALR, IOTC un ICCAT, kā arī publiski pieejamo informāciju, kas iegūta no Amerikas Savienoto Valstu Tirdzniecības departamenta 2013. gada janvāra ziņojuma Kongresam saskaņā ar 2006. gada Magnusona–Stīvensa Zvejniecību saglabāšanas un pārvaldības pilnvaru pārdalīšanas likuma (Magnuson–Stevens Fisheries Conservation and Management Reauthorisation Act) 403. panta a) punktu (Nacionālā jūras zvejniecības dienesta (NMFS) ziņojums).

         3.   IESPĒJAMĪBA, KA KOREJAS REPUBLIKU VAR NOTEIKT PAR NESADARBĪGU TREŠO VALSTI

               (20)

               Saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 3. punktu Komisija analizēja Korejas kā karoga, ostas, krasta vai tirgus valsts pienākumus. Šīs pārbaudes vajadzībām Komisija ņēma vērā parametrus, kas norādīti NNN zvejas regulas 31. panta 4.–7. punktā.

         3.1.   NNN zvejas kuģu un NNN zvejas produktu tirdzniecības plūsmu atkārtota konstatēšana (NNN zvejas regulas 31. panta 4. punkta a) apakšpunkts)

               (21)

               Pamatojoties uz informāciju, ko Komisija ieguva apmeklējumos uz vietas un no iesaistīto trešo krasta valstu sniegtā rakstiskā apstiprinājuma, Komisija konstatēja, ka 2011. un 2012. gadā deviņpadsmit Korejas karoga zvejas kuģi ir veikuši smagus NNN zvejas nodarījumus.

               (22)

               Pamatojoties uz gūtajiem pierādījumiem, tiek uzskatīts, ka šie Korejas karoga zvejas kuģi, rīkojoties pretrunā attiecīgajos zvejas apgabalos piemērojamiem saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem, ir izdarījuši šādus smagus pārkāpumus: zvejojuši bez derīgas licences, pilnvarojuma vai atļaujas, ko izdevusi karoga valsts vai attiecīgā krasta valsts; zvejojuši lieguma apgabalā vai zvejas lieguma laikā; izmantojuši viltotus krasta valsts administratīvos dokumentus, lai importētu uz ES zvejas produktus, kas nelikumīgos apstākļos nozvejoti krasta valsts jurisdikcijas ūdeņos; izmantojuši viltotus vai nederīgus dokumentus, lai no Korejas iestādēm saņemtu nozvejas sertifikāta apstiprinājumu un importētu produktus ES; viltojuši vai slēpuši to marķējuma, identitātes vai reģistrācijas datus; traucējuši krasta valsts ierēdņu darbu to uzdevumu izpildes laikā, kad tika pārbaudīts, vai tiek ievēroti piemērojamie saglabāšanas un pārvaldības pasākumi; nav maksājuši krasta valsts kompetento iestāžu piemērotās sankcijas; vienpusēji un nelikumīgi mainījuši kuģu vārdu un radio izsaukuma signālu. Turklāt, kad šie kuģi nolēma atstāt krasta valsts ekskluzīvo ekonomikas zonu (EEZ), tie neizpildīja pienākumu reģistrēt nozveju vai ar to saistītos datus un ziņot par tiem, kā arī iepriekš neinformēja krasta valsts iestādes. Visbeidzot, tie iesaistījās citā kuģī pārkraušanas darbībās, neievērojot kompetento krasta valstu izdoto pārkraušanas pilnvarojumu noteikumus, iepriekš neinformējot krasta valstis, kā arī nepiesakoties kompetento valstu pārkraušanas pilnvarojumam un nesaņemot to. Korejas iestādes par visiem šiem faktiem tika informētas 2011. gada 11. oktobra vēstulē.

               (23)

               Turklāt Komisija uzskatīja, ka, nosakot šo konkrēto faktu smagumu, būtu jāņem vērā attiecīgo Korejas karoga kuģu rīcības tendences. Par izdarīto pārkāpumu smagumu liecina arī 22. apsvērumā aprakstīto nelikumīgo darbību vērtība, apmērs un atkārtošanās.

               (24)

               Krasta valstu juridisko prasību nepildīšana attiecībā uz zvejas lieguma laiku, moratoriju vai nerūpnieciskajai zvejai paredzēto zvejas lieguma apgabalu ievērošanu ļoti nelabvēlīgi ietekmē attiecīgās jaunattīstības krasta valsts zvejas resursu ilgtspējību un vietējo iedzīvotāju iztikas līmeni.

               (25)

               Turklāt, rīkojoties, kā aprakstīts 22. apsvērumā, šie kuģi ir ierobežojuši krasta valstu kompetento zvejniecības iestāžu spēju uzraudzīt un pārraudzīt šo kuģu jūrā veiktās darbības. Komisija uzskatīja, ka citā kuģī pārkraušana jūrā, pārkāpjot ICCAT noteikumus vai nesaņemot attiecīgās krasta valsts atļauju un tādējādi pārkāpjot tās tiesību aktus un noteikumus, ir sevišķi smags pārkāpums un varētu ļoti nelabvēlīgi ietekmēt pārkāpto noteikumu mērķu īstenošanu, apdraudēt attiecīgās krasta valsts zvejas resursu ilgtspējību un likvidēt kompetento iestāžu vienīgo iespēju uzraudzīt šīs darbības, tādējādi apdraudot zvejas produktu izsekojamību un kontroli. Atsevišķos gadījumos Korejas zvejas kuģa pastāvīgā nesadarbošanās pastiprināja izdarīto pārkāpumu smaguma pakāpi. Visbeidzot jāpiebilst, ka lielākā daļa minēto pārkāpumu kompetento krasta valstu tiesību aktos ir definēti kā smagi.

               (26)

               Pamatojoties uz savākto informāciju, Komisija secināja, ka Koreja neveica attiecīgus pasākumus, lai aizkavētu un atklātu atkārtotas NNN zvejas darbības, ko veica tās ūdeņos zvejojoši kuģi, un sodītu par tām. Saskaņā ar pieejamo informāciju atkārtotos pārkāpumus izdarīja Korejas karoga zvejas kuģi, kuri darbojās trešo valstu ūdeņos. Komisija konstatēja, ka vairākos gadījumos Korejas kompetentās iestādes, lai gan tām bija pieejama attiecīga informācija, tomēr nesāka tiesvedību; nenoteica attiecīgajiem kuģiem sankcijas; sankcijas, ko tās bija noteikušas attiecīgajiem kuģiem, faktiski neīstenoja; atsevišķos gadījumos pat samazināja papildinošo sankciju līmeni. Turklāt, tā kā karoga valsts (Koreja) nesadarbojās, attiecīgās krasta valstis nevarēja veikt reālus noteikumu izpildes pasākumus. Komisija arī konstatēja, ka gadījumos, kad Korejas iestādes piemēroja sankcijas, šiem Korejas karoga zvejas kuģiem noteikto sodu apmērs nepārprotami nebija atbilstīgs un sankcijas nebija tik samērīgas, efektīvas un preventīvas, kā prasīts starptautiskajos noteikumos un ieteikumos, jo īpaši UNFSA 19. pantā un Starptautiskā NNN zvejas aizkavēšanas, novēršanas un izskaušanas rīcības plāna (IPOA IUU) 21. punktā.

               (27)

               Pamatojoties uz Korejas uzņēmuma sniegto informāciju un informāciju, ko Komisija ieguva 2011. gada marta apmeklējumā, Komisija konstatēja, ka nelikumīgās, jūrā veiktās darbības saistībā ar pārkraušanu citā kuģī, kas bija pretrunā Korejas un krasta valstu tiesību aktiem un noteikumiem, pie Rietumāfrikas krasta posmā no Angolas līdz Gvinejai-Bisavai notika četrus gadus.

               (28)

               Komisijas rīcībā ir pierādījumi par Korejas zvejas kuģu veiktu nelikumīgu citā kuģī pārkraušanu. Saskaņā ar UNCLOS 62. pantu citu valstu valstspiederīgajiem, kuri zvejo krasta valsts EEZ, jāievēro saglabāšanas noteikumi un citi noteikumi un nosacījumi, kurus noteikusi krasta valsts savos normatīvajos aktos. Tāpēc Komisija uzskata, ka jūrā veikta pārkraušana citā kuģī, neievērojot spēkā esošos noteikumus vai bez attiecīgās krasta valsts atļaujas, tādējādi pārkāpjot tās normatīvos aktus, ir sevišķi smags NNN zvejas nodarījums un var nopietni apdraudēt attiecīgās krasta valsts zvejas resursu ilgtspējību.

               (29)

               Ņemot vērā šajā lēmuma sadaļā izskaidroto situāciju un pamatojoties uz visiem Komisijas savāktajiem faktiem, kā arī visiem attiecīgās valsts paziņojumiem, saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 3. punktu un 31. panta 4. punkta a) apakšpunktu var secināt, ka Koreja nav izpildījusi pienākumus, kas saskaņā ar starptautiskajām tiesībām tai kā karoga valstij uzlikti attiecībā uz NNN zvejas kuģiem un NNN zveju, ko veic vai atbalsta zvejas kuģi, kuri kuģo ar tās karogu, vai tās valstspiederīgie, un nav veikusi pietiekamus pasākumus tādas dokumentētas un atkārtotas NNN zvejas novēršanai, ko veic kuģi, kuri agrāk kuģoja ar tās karogu.

         3.2.   Nesadarbošanās un noteikumu neizpilde (NNN zvejas regulas 31. panta 5. punkts)

               (30)

               Attiecībā uz to, vai Koreja reāli sadarbojas ar Komisiju un krasta valstīm NNN zvejas un ar to saistītu darbību izmeklēšanā, jānorāda, ka saskaņā ar Komisijas savāktajiem pierādījumiem Koreja nav izpildījusi savus karoga valsts pienākumus, kas noteikti starptautiskajās tiesībās.

               (31)

               Par 21. apsvērumā minētajiem deviņpadsmit Korejas karoga kuģiem jānorāda, ka, tā kā Korejas iestādes nesadarbojās ar Komisiju NNN zvejas regulas 26. panta ietvaros, Komisija pret attiecīgajiem operatoriem sāka minētās regulas 27. pantā paredzēto procedūru.

               (32)

               Šī situācija liecina, ka Koreja arī nesadarbojās un nesaskaņoja darbības ar ES un citām valstīm, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu NNN zveju tādā veidā, kā noteikts IPOA IUU 28. punktā. Koreja arī neņēma vērā IPOA IUU 24. punkta ieteikumus, kuros karoga valstis tiek aicinātas nodrošināt visaptverošu un reālu zvejas uzraudzību, kontroli un pārraudzību no tās uzsākšanas brīža līdz izkraušanas vietai un galamērķim, tostarp ieviešot kuģu satelītnovērošanas sistēmu (VMS) saskaņā ar attiecīgajiem valsts, reģionālajiem un starptautiskajiem standartiem. Tas ietver arī prasību, lai uz kuģiem, uz kuriem attiecas tās jurisdikcija, būtu uzstādīta VMS. Līdzīgā veidā Koreja nav ņēmusi vērā IPOA IUU 45. punkta ieteikumus, kuros karoga valstis tiek aicinātas nodrošināt, lai katram kuģim, kam ir tiesības kuģot ar to karogu un kas zvejo ūdeņos, uz kuriem neattiecas šo valstu suverenitāte vai jurisdikcija, būtu derīgs attiecīgās karoga valsts izdots zvejas pilnvarojums. Turklāt Koreja, nepieprasot informāciju par zvejas kuģa iespējamiem pārkāpumiem pirms zvejas licences piešķiršanas, neievēro IPOA IUU 47.7. punktu.

               (33)

               Būtu jānorāda arī tas, ka pretēji IPOA IUU 26. un 27. punkta ieteikumiem nav atjaunināts Korejas 2005. gada Valsts rīcības plāns NNN zvejas apkarošanai (NPOA). Korejas 2013. gada maija plāns par to, kā uzlabot mehānismu Korejas karoga kuģu NNN zvejas darbību aizkavēšanai un novēršanai, ir projekts, ko nevar uzskatīt par sīki izstrādātu un skaidru valsts rīcības plānu NNN zvejas apkarošanai. Koreja nav uzlabojusi NPOA īstenošanas līmeni, lai nodrošinātu valsts īstenoto NNN zvejas aizkavēšanas, novēršanas un izskaušanas centienu iekšēju saskaņošanu. Konkrētāk, nav īstenoti vairāki mērķi tāljūras flotes uzraudzības, kontroles un pārraudzības jomā. Komisija apmeklējumos uz vietas konstatēja, ka ar krasta valstīm veiktās informācijas apmaiņas līmenis nav pietiekams. Koreja joprojām nepilda prasības, kas izriet no starptautiskajās tiesībās paredzētajiem karoga un ostas valsts pienākumiem.

               (34)

               Apmeklējot Koreju 2011. gada jūlijā, Komisija konstatēja, ka valstī nav Zvejas uzraudzības centra (FMC), kas kontrolētu Korejas tāljūras floti, un ka Tāljūras ūdeņu zvejniecības struktūrvienības darbinieki nevar apstiprināt, vai attiecīgais zvejas kuģis atrodas konkrētajā ģeogrāfiskajā apgabalā un vai šim kuģim, kas zvejo attiecīgajā apgabalā (EEZ vai RZPO), tiešām ir atļauts tur darboties. Turklāt attiecībā uz tāljūras flotes nozvejas sertifikātu apstiprināšanu tika konstatēts, ka Korejas kompetentā iestāde, t. i., Valsts zvejas produktu kvalitātes inspekcijas dienests, nevar pārbaudīt informāciju, kas norādīta nozvejas sertifikātos un citos uzticamos informācijas avotos, piemēram, uzņēmēja zvejas licencēs, zvejas kuģu VMS datos, nozvejas ziņojumos vai zvejas žurnālu kopijās. Saskaņā ar Korejas valdības sniegto informāciju ir izveidota jauna Okeāna un zivsaimniecības ministrija un FMC tiks uzdots uzraudzīt tās floti. Tomēr pašreizējie tiesību akti joprojām neatbilst UNFSA 18. panta 3. punkta e) apakšpunktam, g) apakšpunkta iii) punktam un 18. panta 4. punktam. Saistībā ar to ir jānovērš konstatētie trūkumi attiecībā uz cilvēkresursiem, reāllaika un vēsturiskiem datiem par zvejas kuģu atrašanās vietām, izmantotajām metodēm un atbildīgo ierēdņu mācībām.

               (35)

               Attiecībā uz administratīvajiem noteikumiem par zivju pārkraušanu citā kuģī jūrā Koreja informēja, ka šādi noteikumi attiecas tikai uz RZPO reglamentētajiem gadījumiem vai gadījumiem, kuros šādu darbību reglamentē krasta valstis. Par pēdējiem minētajiem gadījumiem tika precizēts, ka Korejas valdība nesaņem ziņojumus par šādām jūrā veiktām darbībām saistībā ar pārkraušanu citā kuģī. Jānorāda, ka pārkraušana citā kuģī jūrā, ko Korejas zvejas kuģi veikuši Rietumāfrikas ūdeņos, ir 21.–28. apsvērumā minēto pārkāpumu cēlonis un vairākas dalībvalstis 2011. gadā par to iesniedza verifikācijas pieprasījumus (3).

               (36)

               Arī NNN zvejas regulas 27. pantā paredzētās procedūras īstenošana skaidri liecina, ka Koreja attiecībā uz saviem kuģiem, kas darbojas atklātā jūrā, nepilda UNFSA 18. panta 1. un 2. punktā paredzētos pienākumus. Turklāt saskaņā ar UNFSA 19. panta 1. punktu karoga valsts pienākums ir nodrošināt, lai tās karoga kuģi ievērotu RZPO saglabāšanas un pārvaldības pasākumus.

               (37)

               Komisija analizēja, vai Koreja ir veikusi reālus noteikumu izpildes pasākumus attiecībā uz operatoriem, kas ir atbildīgi par NNN zveju, un vai ir piemērotas pietiekami smagas sankcijas, lai atņemtu pārkāpējiem ieguvumus no NNN zvejas.

               (38)

               Šā lēmuma 21.–28. apsvērumā aprakstīto NNN zvejas gadījumu atkārtošanās liecina, ka Koreja pēc Komisijas izteiktajiem pieprasījumiem neveica noteikumu izpildes pasākumus, lai reaģētu uz šādu NNN zveju.

               (39)

               Tas, ka Koreja neveica reālu uzraudzību un nepiemēroja Korejas zvejas kuģiem sankcijas par dalību šajās nelikumīgajās darbībās, mazina Korejas spēju pildīt UNCLOS 117. pantu, kurā paredzēts, ka valstu pienākums ir pieņemt atklātās jūras dzīvo resursu saglabāšanas pasākumus attiecībā uz saviem valstspiederīgajiem. Saistībā ar to būtu arī jānorāda, ka tas, cik svarīgi ir reāli pasākumi attiecībā uz faktiskajiem īpašniekiem, ir apstiprināts attiecīgajā FAO un Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) dokumentācijā, kurā uzsvērta informācijas par faktiskajiem īpašniekiem nozīme nelikumīgu darbību apkarošanā (4) un tas, ka ir vajadzīgs zvejas kuģu un to faktisko īpašnieku reģistrs (5). Minētā administratīvā prakse, kas varētu mudināt NNN zvejas operatorus reģistrēt NNN zvejas kuģus, neatbilst UNCLOS 94. pantam.

               (40)

               To, ka Koreja kā karoga valsts nepilda savus atbilstības un noteikumu izpildes pienākumus, kas paredzēti UNFSA 19. pantā, apstiprina arī 2011. un 2012. gada apmeklējumos savāktā informācija, kā arī informācija, ko Komisija apkopoja saskaņā ar NNN zvejas regulas 25. pantu. Komisija konstatēja, ka zvejas kuģi, kuri kuģo ar Korejas karogu, veica atkārtotas NNN zvejas darbības. Šā iemesla dēļ tika sāktas procedūras saskaņā ar NNN zvejas regulas 26. un 27. pantu. Pašlaik norit 27. pantā paredzētās procedūras, lai noskaidrotu, vai sods par NNN zvejas darbībām ir noteikts pienācīgā veidā, kas nodrošina atbilstību, attur no pārkāpumu izdarīšanas, kā arī atņem pārkāpējiem ieguvumus no nelikumīgajām darbībām. Korejas iestādes par šīm procedūrām tika informētas 2011. gada 11. oktobra, 2011. gada 22. decembra un 2012. gada 2. marta vēstulē.

               (41)

                  IPOA IUU 34. un 35. punktā arī paredzēts, ka valstīm būtu jānodrošina, lai zvejas kuģi, kuriem ir tiesības kuģot ar to karogu, neveic un neatbalsta NNN zveju un lai pirms zvejas kuģa reģistrēšanas tās varētu izpildīt pienākumu nodrošināt attiecīgā kuģa neiesaistīšanos NNN zvejā. Turklāt 59. apsvērumā minētās darbības attiecībā uz Korejas valstspiederīgo veiktajām tropisko tunzivju zvejas darbībām Gvinejas līcī, tostarp aizliegta pārkraušana citā kuģī, ko veica Ganas karoga kuģi, mazina Korejas spēju pildīt tās pienākumus saskaņā ar UNCLOS 94. panta 2. punkta b) apakšpunktu, kurā noteikts, ka karoga valsts saskaņā ar tās tiesību aktiem uzņemas jurisdikciju pār katru kuģi, kurš kuģo ar tās karogu, un tā kapteini, virsniekiem un apkalpi.

               (42)

               Pieejamie pierādījumi liecina, ka Koreja nav izpildījusi savus pienākumus, kas izriet no starptautiskajiem tiesību aktiem attiecībā uz reāliem noteikumu izpildes pasākumiem. Saistībā ar to jāatgādina, ka saskaņā ar 2013. gada martā grozīto Korejas 2007. gada Okeāna rūpniecības attīstības likumu Korejas karoga zvejas kuģiem jānodrošina VMS tikai tad, kad tie zvejo tādu RZPO apgabalos, kuras pieprasa VMS, vai kad tie darbojas valsts ūdeņos saskaņā ar zvejas nolīgumiem, kurus Koreja parakstījusi ar trešām valstīm (6). Tāpēc zvejas kuģiem nav juridiska pienākuma uzstādīt VMS, ja tie zvejo tāljūrā ārpus RZPO darbības apgabaliem vai tādu krasta valstu ūdeņos, ar kurām nav parakstīti zvejas nolīgumi. Saskaņā ar informāciju, ko Korejas iestādes sniedza 2013. gada 25. jūlijā, patlaban 97 no 344 Korejas tāljūras zvejas kuģiem nav aprīkoti ar VMS sistēmu. Korejas 2013. gada jūlija Okeāna rūpniecības attīstības likumā nav skaidri noteikts, ka uz visiem Korejas tāljūras zvejas flotes kuģiem neatkarīgi no tā, kur tie zvejo, būtu obligāti jāuzstāda VMS. Obligāta VMS izsekojamība patlaban ir starptautiski pieņemta prakse, tāpēc neapstrīdami ietilpst UNFSA 18. panta 3. punkta e) apakšpunktā paredzētajos karoga valstu pienākumos. Šajā un 21.–28. apsvērumā aprakstītie fakti liecina, ka Koreja nav izpildījusi UNCLOS 94. panta noteikumus, kuros paredzēts, ka karoga valsts saskaņā ar tās tiesību aktiem uzņemas jurisdikciju pār katru kuģi, kurš kuģo ar tās karogu, un tā kapteini, virsniekiem un apkalpi. Turklāt Koreja kā karoga valsts nepilda savus atbilstības un noteikumu izpildes pienākumus, kas noteikti UNFSA 19. pantā, jo nespēja pierādīt, ka tā rīkojās un darbojās saskaņā ar minētā panta sīki izstrādātajiem noteikumiem.

               (43)

               Attiecībā uz Korejas ieviestajiem noteikumu izpildes pasākumiem Komisijas veiktā apmeklējuma laikā Korejā tika konstatēts arī tas, ka jāpārskata par pārkāpumiem piemērojamās sankcijas, kas paredzētas Korejas 2009. gada 29. decembra ministrijas rīkojumā par ES NNN zvejas noteikumiem, proti, “Zvejas resursu kontroles lēmumā”. Saskaņā ar Korejas tiesību sistēmas noteikumiem attiecībā uz kriminālsankcijām parasti maksimālais sods par pārkāpumu ir USD 1 000. Šāds sankciju apmērs ir nepārprotami neatbilstīgs un acīmredzami nesamērīgs ar iespējamo pārkāpumu smagumu, pārkāpumu iespējamo ietekmi uz resursiem un pārkāpēju iespējamiem ieguvumiem no šādām nelikumīgām darbībām. Nesen (2013. gada jūlijā) pieņemtajā Okeāna rūpniecības attīstības likumā nav skaidri uzskaitītas preventīvās sankcijas (kriminālu un administratīvu pārkāpumu gadījumā) un papildinošās sankcijas. Pašreizējā pārskatītajā sistēmā ir paredzētas vairākas atkāpes attiecībā uz licenču apturēšanu, nav skaidri definēti smagi pārkāpumi, nav sniegtas skaidras definīcijas un nav paredzētas skaidras metodes sankciju pakāpes noteikšanai. Komisija 2011. gada marta apmeklējuma laikā un turpmākajā saziņā ar Koreju konstatēja, ka, lai gan Korejas kompetentajām iestādēm bija pieejama pietiekama informācija, lai paziņotu par pārkāpumiem, ko izdarījuši Korejas zvejas kuģi, kuri darbojas atklātā jūrā un trešo valstu ūdeņos, Korejas kompetentās iestādes uzreiz neveica pasākumus, lai sāktu tiesvedību un vajadzības gadījumā piemērotu pienācīgas sankcijas attiecīgajiem kuģiem. Saskaņā ar UNCLOS 62. pantu citu valstu valstspiederīgajiem, kas zvejo trešās valsts EEZ, jāievēro saglabāšanas noteikumi un citi noteikumi un nosacījumi, kas paredzēti krasta valstu normatīvajos aktos. Šai ziņā novērotā Korejas administratīvā prakse neatbilst tās kā karoga valsts starptautiskajiem pienākumiem, kas paredzēti UNCLOS.

               (44)

               Jānorāda, ka Koreja ir minēta arī ASV Nacionālā jūras zvejniecības dienesta (NMFS) ziņojumā (7). Ziņojumā norādīts, ka Koreja nav piemērojusi pietiekamas sankcijas, lai atturētu tās kuģus no iesaistīšanās tādās zvejas darbībās, kuras tiek veiktas, pārkāpjot starptautiskajā zvejas pārvaldības nolīgumā prasītos saglabāšanas un pārvaldības pasākumus. Konkrētāk, NMFS satrauc tas, ka Koreja nenodrošina reālu kontroli attiecībā uz deviņiem tās zvejas kuģiem, kuriem patlaban atļauts zvejot CCAMLR konvencijas apgabalā. ICCAT 18. īpašajā sanāksmē, kas notika 2012. gada novembrī, tika paustas līdzīgas bažas par iespējamām nelikumīgām darbībām saistībā ar pārkraušanu citā kuģī, kurās iesaistīti Korejas valstspiederīgie, kā plašāk paskaidrots 59. apsvērumā. Korejas valdība norādīja, ka, lai pastiprinātu par NNN zvejas darbībām piemērojamās sankcijas, ir pieņemts attiecīgā tiesību akta grozījums. Lai gan ir pieņemts 2013. gada jūlija Okeāna rūpniecības attīstības likums, jaunā sankciju sistēma joprojām nav pietiekama, lai atturētu no NNN zvejas darbībām, kā paskaidrots 43. apsvērumā.

               (45)

               Ņemot vērā 43. un 44. apsvērumā aprakstīto situāciju, jāsecina, ka Korejas tiesību aktos noteiktā sankciju pakāpe attiecībā uz NNN zvejas nodarījumiem neatbilst UNFSA 19. panta 2. punktam, kurā paredzēts, ka sankcijas, ko piemēro par pārkāpumiem, ir atbilstīgas, lai faktiski nodrošinātu nosacījumu ievērošanu un atturētu no pārkāpumiem neatkarīgi no tā, kur tie notiek, kā arī atņem pārkāpējiem visu ieguvumu no nelikumīgas darbības. Turklāt Korejas veikums reālu noteikumu izpildes pasākumu ieviešanā neatbilst arī IPOA IUU 21. punkta ieteikumiem, kuros valstis tiek aicinātas nodrošināt, lai sankcijas par kuģu veikto NNN zveju būtu pietiekami bargas, lai reāli aizkavētu, novērstu un izskaustu NNN zveju un atņemtu ieguvumus no šādas zvejas.

               (46)

               Nepildot savus atbilstības un noteikumu izpildes pienākumus, kā aprakstīts šajā sadaļā, Koreja pārkāpj arī FAO Atbilstības nolīguma III panta 8. punktu, kurā noteikts, ka katra Līgumslēdzēja puse veic noteikumu izpildes pasākumus attiecībā uz zvejas kuģiem, kam ir tiesības kuģot ar tās karogu un kas rīkojas pretrunā FAO Atbilstības nolīguma noteikumiem, vajadzības gadījumā šo noteikumu pārkāpumu uzskatot par valsts tiesību normu pārkāpumu. Sankcijām, ko piemēro attiecībā uz šādiem pārkāpumiem, ir jābūt pietiekami nopietnām, lai reāli nodrošinātu atbilstību FAO Atbilstības nolīguma prasībām un likumpārkāpējiem atņemtu labumus, kuri rodas no pretlikumīgām darbībām.

               (47)

               Attiecībā uz konkrētās NNN zvejas epizožu vēsturi, būtību, apstākļiem, apjomu un nodarījuma smaguma pakāpi Komisija ir ņēmusi vērā 21.–24. apsvērumā minētās NNN zvejas darbības, kuras Korejas karoga kuģi regulāri un atkārtoti veica līdz 2013. gadam.

               (48)

               Attiecībā uz Korejas iestāžu pašreizējo tiesībspēju un rīcībspēju jānorāda, ka saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Tautas attīstības indeksu (8) Koreja tiek uzskatīta par ļoti augsta līmeņa attīstības valsti (12. no 186 valstīm). Ņemot vērā Korejas statusu, netiek uzskatīts, ka būtu jāanalizē tās kompetento iestāžu pašreizējā tiesībspēja un rīcībspēja, jo šajā apsvērumā norādīto Korejas attīstības līmeni nevar uzskatīt par faktoru, kas mazina kompetento iestāžu spēju sadarboties ar citām valstīm un īstenot noteikumu izpildes pasākumus.

               (49)

               Saskaņā ar 48. apsvērumā sniegto analīzi jānorāda arī tas, ka, pamatojoties uz 2011. gada jūlija apmeklējumā iegūto informāciju, nevar uzskatīt, ka Korejas iestādēm trūkst finanšu resursu, gluži pretēji, tām drīzāk nav vajadzīgās tiesiskās un administratīvās vides un pilnvaru, lai tās varētu pildīt savus pienākumus.

               (50)

               Ņemot vērā šajā lēmuma sadaļā paskaidroto situāciju un pamatojoties uz visiem Komisijas apkopotajiem faktiem, kā arī visiem valsts paziņojumiem, saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 3. un 5. punktu var secināt, ka Koreja nav izpildījusi pienākumus, kas saskaņā ar starptautiskajām tiesībām tai kā karoga valstij uzlikti attiecībā uz sadarbības un noteikumu izpildes pasākumiem.

         3.3.   Starptautisko noteikumu neīstenošana (NNN zvejas regulas 31. panta 6. punkts)

               (51)

               Koreja ir ratificējusi UNCLOS un UNFSA. Tā ir pieņēmusi FAO Atbilstības nolīgumu. Koreja ir arī CCAMLR, CCSBT, IATTC, ICCAT, IOTC, SPRFMO, WCPFC, NAFO un SEAFO Līgumslēdzēja puse.

               (52)

               Komisija analizēja visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu attiecībā uz Korejas kā CCAMLR, IOTC un ICCAT Līgumslēdzējas puses statusu.

               (53)

                  CCAMLR 2011. gada sanāksmē (9) attiecībā uz zvejas kuģi Insung No 7, ņemot vērā tā nelikumīgās darbības smagumu, tika paustas bažas par sankciju pakāpi, ko Koreja piemēroja operatoram, zvejas kuģim un kapteinim. CCAMLR Pastāvīgā izpildes un atbilstības komiteja (SCIC) ierosināja iekļaut Insung No 7 Līgumslēdzējas puses NNN zvejas kuģu sarakstā, taču Koreja CCAMLR 30. sanāksmē tā iekļaušanu bloķēja.

               (54)

                  IOTC Atbilstības ziņojumā par Koreju, ko Atbilstības komiteja sniedza 2011. gada sesijā (10), Koreja atzīta par valsti, kas neievēro Rezolūcijās 05/05, 09/06 un 10/06 paredzētās obligātās statistikas prasības (nav iesniegta statistika par sagūstīto jūras bruņurupuču un jūrasputnu skaitu, statistika par haizivīm iesniegta daļēji). Komiteja arī konstatēja, ka Koreja vairākkārt pārkāpusi ziņošanas prasības, kas paredzētas Rezolūcijā 10/04 par reģionālo novērotāju programmu (Koreja neiesniedza novērotāju ziņojumus) un Rezolūcijās 01/06 un 03/03 par IOTC statistikas dokumentu programmu attiecībā uz lielacu tunzivīm (Koreja neiesniedza IOTC savu eksporta un importa datu salīdzinājumu). IOTC priekšsēdētājs 2011. gada 22. marta vēstulē informēja Koreju par komitejas bažām attiecībā uz tās atbilstību.

               (55)

               Saskaņā ar 2012. gada 10. martā sagatavoto IOTC Atbilstības ziņojumu (11) Koreja 2011. gadā nebija ievērojusi vai tikai daļēji bija ievērojusi vairākas IOTC pieņemtās rezolūcijas. Konkrētāk, visi zvejas rīki nebija marķēti, kā prasīts Rezolūcijā 01/02 par pārvaldības standartiem. Attiecībā uz VMS Koreja nebija ievērojusi Rezolūciju 10/01, jo Īstenošanas ziņojumā netika sniegta informācija par VMS datu kopsavilkumu. Koreja tikai daļēji bija izpildījusi pienākumu iesniegt Rezolūcijā 05/05 prasītos datus par haizivīm. Turklāt Atbilstības komitejas priekšsēdētājs konstatēja darbības, kas ir nopietni IOTC tiesiskā regulējuma pārkāpumi. Koreja nebija iesniegusi novērotāju ziņojumus, kas prasīti IOTC Rezolūcijā 11/04, un ziņojumu par lielacu tunzivju eksporta datu pārbaudes rezultātiem.

               (56)

               Turklāt saskaņā ar IOTC 2013.–2014. gada apkārtrakstu (12) 2012. gadā tika ziņots, ka viens Korejas zvejas kuģis ir izdarījis iespējamus pārkāpumus, kas novēroti, īstenojot IOTC Reģionālo novērotāju programmu jūrā veiktas citā kuģī pārkraušanas uzraudzībai.

               (57)

               Jāatgādina, ka ICCAT 2010. gadā nosūtīja Korejai identifikācijas vēstuli (13). Vēstulē bija norādīts, ka Koreja atzīta par valsti, kas nav pilnībā un reāli izpildījusi savu pienākumu paziņot statistikas datus, kā noteikts ICCAT Ieteikumā 05-09. Šajā vēstulē ICCAT arī uzsvēra, ka Koreja nav iesniegusi visus vajadzīgos datus un informāciju, piemēram, datus par I uzdevumu (dati tika iesniegti pēc termiņa); datus par II uzdevumu (dati par nozveju un zvejas piepūli tika iesniegti pēc termiņa, bet dati par zvejas apjomu netika iesniegti vispār); atbilstības tabulas tika iesniegtas pēc termiņa; ziņojumi par pārkraušanu citā kuģī netika iesniegti; informācija par pārvaldības standartiem attiecībā uz lielizmēra kuģiem, kuri zvejo tunzivis ar āķu jedām, tika iesniegta pēc termiņa; ziņojums par Ieteikuma 08-05 īstenošanu tika iesniegts pēc termiņa; ziņojums par gada zvejas plāna izpildi tika saņemts pēc termiņa un kapacitātes pārvaldības plāns tika iesniegts pēc termiņa. Komiteja arī norādīja, ka Koreja ir pārsniegusi šādu zivju nozvejas apjomu: garspuru tunzivs Dienvidatlantijas apakšgrupā (pārkāpjot Ieteikumu 07-03), zobenzivs Dienvidatlantijas apakšgrupā (otro gadu pēc kārtas, pārkāpjot Ieteikumu 06-03) un zobenzivs Ziemeļatlantijas apakšgrupā (trešo gadu pēc kārtas, pārkāpjot Ieteikumu 08-02). Attiecībā uz Ieteikumu 08-01 Korejai kā nelielam zvejas operatoram nebija piemērots konkrēts lielacu tunzivju nozvejas limits. Tomēr Komiteja arī uzsvēra, ka nebija paredzēts, ka neliela zvejas operatora nozveja pārsniegs 2 100 tonnu. Komiteja pauda bažas par Korejas lielacu tunzivju nozvejas pieauguma tendenci. Komiteju satrauca arī tas, ka Koreja neveica reālus pasākumus, lai ierobežotu balto marlīnu nozveju atbilstīgi Ieteikumā 06-09 noteiktajiem limitiem.

               (58)

               Korejai tika nosūtīta identifikācijas vēstule par vairākiem trūkumiem saistībā ar pārvaldības pasākumu un ziņošanas prasību ievērošanu 2010. gadā (14). Šajā vēstulē Koreja tika informēta par to, ka ICCAT ir nolēmusi saglabāt Korejai identifikācijas statusu saistībā ar ICCAT ieteikumu par tirdzniecības pasākumiem (06-13). Turklāt Koreja arī ir noteikta par valsti, kas nav izpildījusi savus pienākumus, kuri paredzēti ICCAT ieteikumos par statistikas ziņošanas pienākumu izpildi (05-09), par zilo un balto marlīnu populācijas atjaunošanas plāna turpmāku nostiprināšanu (06-09) un par dienvidu [apakšgrupas] garspuru tunzivju nozvejas limitiem 2008., 2009., 2010. un 2011. gadā (07-03). Saistībā ar to Atbilstības komiteja konstatēja, ka Koreja netika sniegusi visus vajadzīgos datus un ziņojumus noteiktajos termiņos. Tika konstatēti gadījumi, kad ziņojumi nav iesniegti, informācija ir iesniegta novēloti, ziņojumi ir nepilnīgi un datu kvalitāte nav pietiekama. Komiteja pauda bažas arī par to, ka Koreja nav veikusi reālus pasākumus, lai kontrolētu dienvidu garspuru tunzivju nozvejas atbilstību Ieteikumā 07-03 noteiktajiem limitiem un vējzivju nozvejas apmēru atbilstīgi Ieteikumam 06-09, par ko liecina dienvidu garspuru tunzivju un balto marlīnu nozvejas apjoma pārsniegšana 2008. un 2009. gadā. Ņemot vērā konstatētos trūkumus, ICCAT attiecīgajā identifikācijas vēstulē prasīja Korejai ātri reaģēt uz sekretariāta gada apkārtrakstu par ICCAT ziņošanas prasību piemērojamību un šajā nolūkā pārskatīt Korejas datu vākšanas un ziņošanas procedūras; iesniegt sekretariātam provizoriskus pārvaldības plānus attiecībā uz dienvidu garspuru tunzivīm un vējzivīm, tostarp informāciju par pasākumiem, kas veicami, lai saglabātu izkraušanas līmeņa atbilstību noteiktajām mērķa vērtībām, kā arī datus par flotes kapacitāti zvejniecībās, kurās nozvejas apjoms tika pārsniegts.

               (59)

                  ICCAT nosūtīja Korejai vēstuli, kurā izteiktas bažas par vairākām neatbilstībām 2011. gadā (15). Atbilstības komiteja nolēma izteikt bažas par to, ka Koreja nav pilnībā ievērojusi savus pienākumus, kuri izriet no ICCAT Ieteikuma par to, lai veicinātu, ka Līgumslēdzēju pušu, sadarbības partneru, kas nav Līgumslēdzējas puses, struktūru un zvejniecības struktūru valstspiederīgie ievēro ICCAT saglabāšanas un pārvaldības pasākumus (Ieteikums 06-14). Komiteja arī pauda bažas par Korejas valstspiederīgo veiktajām tropisko tunzivju zvejas darbībām Gvinejas līcī, tostarp par iespējamu aizliegtu citā kuģī pārkraušanu, ko veica Ganas karoga kuģi. Komiteja aicināja Koreju reaģēt uz Korejas valstspiederīgo līdzdalību nelikumīgajās darbībās šajā zvejniecībā. Visbeidzot tika prasīts, lai Koreja informētu ICCAT par pasākumiem, kurus tā veikusi, lai veicinātu, ka Gvinejas līča tropisko tunzivju zvejniecībā iesaistītie Korejas valstspiederīgie ievēro attiecīgos noteikumus.

               (60)

                  ICCAT nosūtīja Korejai vēstuli, kurā izteiktas bažas par Korejas valstspiederīgo veiktajām tropisko tunzivju zvejas darbībām Gvinejas līcī, tostarp par iespējamu aizliegtu citā kuģī pārkraušanu jūrā 2012. gadā (16). Šajā vēstulē ICCAT prasīja, lai Koreja veiktu visus vajadzīgos pasākumus, kuri nodrošinātu, lai Korejas zvejas kuģi un valstspiederīgie neiesaistītos nelikumīgajās darbībās, kas tiek veiktas šajā zvejniecībā.

               (61)

               Tā kā Koreja nav kontrolējusi zvejas kuģus atklātā jūrā saskaņā ar RZPO noteikumiem un nav nodrošinājusi sava karoga zvejas kuģu atbilstību CCAMLR, ICCAT un IOTC ieteikumiem, Koreja ir pārkāpusi UNFSA 18. panta 3. punkta a) apakšpunktu, kurā noteikts, ka valstīm, kuru kuģi zvejo atklātā jūrā, jāveic kontroles pasākumi, lai nodrošinātu, ka šie kuģi ievēro RZPO noteikumus.

               (62)

               Kā aprakstīts 57. apsvērumā, Koreja, atļaujot saviem kuģiem zvejot pretrunā ICCAT noteikumiem, nepilda savus pienākumus, kas izriet no UNFSA 18. panta 3. punkta b) apakšpunkta ii) punkta. Neievērojot pārvaldības standartus par zvejas rīku marķēšanu, Koreja nepilda UNFSA 18. panta 3. punkta d) apakšpunkta prasības. Neiesniegusi IOTC un ICCAT komisijai informāciju par gada, statistikas un novērotāju ziņojumiem, tirdzniecības un piezvejas datiem, Koreja neievēro reģistrēšanas un laicīgas ziņošanas prasības, kas paredzētas UNFSA 18. panta 3. punkta e) un g) apakšpunktā. Tā kā Koreja neizpildīja pienākumu iesniegt IOTC komisijai kopsavilkumu par VMS datiem un uzraudzīt citā kuģī pārkraušanu jūrā, tā neievēro UNFSA 18. panta 3. punkta g) apakšpunkta noteikumus.

               (63)

               Visbeidzot jānorāda, ka pretēji IPOA IUU 25., 26. un 27. punkta ieteikumiem Koreja nav reāli atjauninājusi valsts rīcības plānu NNN zvejas apkarošanai.

               (64)

               Ņemot vērā šajā lēmuma sadaļā paskaidroto situāciju un pamatojoties uz visiem Komisijas apkopotajiem faktiem, kā arī visiem valsts paziņojumiem, saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 3. un 6. punktu var secināt, ka Koreja nav izpildījusi pienākumus, kuri saskaņā ar starptautiskajām tiesībām tai uzlikti attiecībā uz starptautiskajiem noteikumiem un saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem.

         3.4.   Jaunattīstības valstu īpašie ierobežojumi

               (65)

               Jāatgādina, ka saskaņā ar ANO Tautas attīstības indeksu (17) Koreja tiek uzskatīta par ļoti augsta līmeņa attīstības valsti (12. no 186 valstīm). Turklāt Koreja ir iekļauta Regulas (EK) Nr. 1905/2006 V pielikumā kā viena no valstīm, kas nav jaunattīstības valsts un teritorija.

               (66)

               Ņemot vērā šo klasifikāciju, Koreju nevar uzskatīt par valsti ar īpašiem ierobežojumiem, kas tiešā veidā izriet no tās attīstības līmeņa.

               (67)

               Būtu jānorāda, ka Komisija 2010. gada 1. janvārī saskaņā ar NNN zvejas regulas 20. pantu pieņēma Korejas kā karoga valsts paziņojumu. Koreja pēc tam, kā minēts NNN zvejas regulas 20. panta 1. punktā, apstiprināja, ka tā ir ieviesusi valsts pasākumus tās zvejas kuģiem piemērojamo normatīvo aktu un saglabāšanas un pārvaldības pasākumu ieviešanai, kontrolei un izpildei.

               (68)

               Komisija informēja Koreju par dažādajām nepilnībām, ko tā bija konstatējusi apmeklējumos uz vietas un sanāksmēs. Komisija centās panākt sadarbību ar Korejas iestādēm un virzību koriģējošu pasākumu īstenošanā attiecībā uz konstatētajiem trūkumiem. Koreja nav veikusi pietiekamus koriģējošos pasākumus un nav panākusi progresu konstatēto trūkumu novēršanā. Komisija analizēja nesen pārskatīto Korejas Okeāna rūpniecības attīstības likumu, kura mērķis ir paredzēt sankcijas, izveidot Zvejas uzraudzības centru, paredzēt, ka visi tāljūras zvejas kuģi jāaprīko ar VMS, un izveidot jaunas jūrnieku mācību programmas. Tomēr šā lēmuma 3. sadaļā paskaidroto iemeslu dēļ jaunais Korejas tiesību akts vēl neatbilst UNCLOS 62., 94., 117. un 118. panta prasībām, UNFSA 18., 19. un 20. panta prasībām, kā arī dažādajiem RZPO (kuru Līgumslēdzēja puse ir Koreja) ieteikumiem. Attiecībā uz pārējiem šeit atzīmētajiem faktiem Komisija sanāksmēs, kas ar Korejas iestādēm notika laikposmā no 2013. gada aprīļa līdz jūlijam, pārliecinājās, ka Koreja nav ieviesusi konkrētu un reālu plānu šo pasākumu īstenošanai un ka tā joprojām nespēj īstenot savus tiesību aktus, kā arī kontrolēt savu floti ārpus apgabaliem, kas ir tās suverenitātē vai jurisdikcijā.

               (69)

               Šajā sadaļā aprakstītā situācija liecina, ka Koreja ir ļoti attīstīta valsts, kurai ir pietiekami līdzekļi konstatēto trūkumu apzināšanai un novēršanai, taču Korejas iestādes joprojām neievieš un neīsteno pasākumus, lai apkarotu NNN zvejas darbības.

               (70)

               Ņemot vērā šajā lēmuma sadaļā paskaidroto situāciju un pamatojoties uz visiem Komisijas apkopotajiem faktiem, kā arī visiem valsts paziņojumiem, saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 7. punktu var secināt, ka Korejas attīstības statusu un vispārējo veikumu zivsaimniecības jomā nepasliktina tās attīstības līmenis.

         4.   PROCEDŪRA ATTIECĪBĀ UZ GANAS REPUBLIKU

               (71)

               Komisija 2010. gada 1. janvārī saskaņā ar NNN zvejas regulas 20. pantu pieņēma Ganas Republikas (Ganas) kā karoga valsts paziņojumu.

               (72)

               Komisija ar EFCA atbalstu 2013. gada 28.–31. maijā apmeklēja Ganu, īstenojot administratīvo sadarbību, kas paredzēta NNN zvejas regulas 20. panta 4. punktā.

               (73)

               Apmeklējuma mērķis bija pārbaudīt informāciju par mehānismiem, kurus Gana izveidojusi, lai īstenotu, kontrolētu un izpildītu normatīvos aktus un saglabāšanas un pārvaldības pasākumus, kuri jāievēro tās zvejas kuģiem, un informāciju par Ganas veiktajiem pasākumiem, lai izpildītu pienākumus NNN zvejas apkarošanā un prasības un noteikumus par Savienības nozvejas sertifikācijas sistēmas īstenošanu.

               (74)

               Galīgo apmeklējuma ziņojumu Ganai nosūtīja 2013. gada 14. jūnijā.

               (75)

               Komisija 2013. gada 16.–18. jūlijā apmeklēja Ganu vēlreiz, lai novērtētu pirmā apmeklējuma laikā veikto pasākumu rezultātus. Komisija 2013. gada 17. jūlijā iesniedza Ganai rakstiskus apsvērumus par valstī konstatēto situāciju. 2013. gada 23. jūlijā notika Ganas kompetento iestāžu un Komisijas tehniskā videokonference. Komisija 2013. gada 1. augustā iesniedza Ganai šīs sanāksmes ziņojumu.

               (76)

               Nākamo informāciju 2013. gada 23. septembrī iesniedza Gana.

               (77)

               Gana ir Līgumslēdzēja puse ICCAT, Starptautiskajā Vaļu medību komisijā (IWC), Āfrikas Iekšējās zvejniecības un akvakultūras komitejā (CIFAA), kā arī Gvinejas līča rietumu centrālās daļas zvejniecības komitejā (FCWC) un Centrālaustrumu Atlantijas zvejniecības komitejā (CECAF) (abas pēdējās ir apakšreģionālas padomdevējas struktūras zivsaimniecības jautājumos).

               (78)

               Gana ir ratificējusi UNCLOS. Gana ir parakstījusi 2009. gada FAO Nolīgumu par ostas valsts pasākumiem nelegālas, nereģistrētas un neregulētas zvejas aizkavēšanai, novēršanai un izskaušanai (FAO Ostas valsts pasākumu nolīgums).

               (79)

               Lai novērtētu, vai Gana kā karoga, ostas, krasta vai tirgus (18) valsts ievēro savus starptautiskos pienākumus, kuri paredzēti 76. apsvērumā minētajos starptautiskajos nolīgumos un kurus noteikušas attiecīgās RZPO, kas minētas 76. un 79. apsvērumā, Komisija apkopoja un analizēja visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu minētā uzdevuma veikšanai.

               (80)

               Komisija izmantoja informāciju, kas iegūta no pieejamiem datiem, kurus atbilstības ziņojumu vai NNN zvejas kuģu sarakstu veidā publicējušas ICCAT, Ziemeļaustrumu Atlantijas Zvejniecības komisija (NEAFC), Dienvidaustrumu Atlantijas Zvejniecības organizācija (SEAFO) un Ziemeļrietumu Atlantijas Zvejniecības organizācija (NAFO), kā arī publiski pieejamo informāciju, kas iegūta no ASV Tirdzniecības departamenta NMFS ziņojuma (19). Komisija izmantoja arī 2013. gadā Ganā uz vietas veikto apmeklējumu rezultātus.

         5.   IESPĒJAMĪBA, KA GANU VAR NOTEIKT PAR NESADARBĪGU TREŠO VALSTI

               (81)

               Saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 3. punktu Komisija analizēja Ganas kā karoga, ostas, krasta vai tirgus valsts pienākumus. Šīs pārbaudes vajadzībām Komisija ņēma vērā parametrus, kas norādīti NNN zvejas regulas 31. panta 4.–7. punktā.

         5.1.   NNN zvejas kuģu un NNN zvejas produktu tirdzniecības plūsmu atkārtota konstatēšana (NNN zvejas regulas 31. panta 4. punkta a) un b) apakšpunkts)

               (82)

               Pamatojoties uz informāciju, kas iegūta no RZPO NNN zvejas kuģu sarakstiem un 2013. gada maijā un jūlijā veiktajos Ganas apmeklējumos, Komisija konstatēja, ka NNN zvejas kuģis Yucatan Basin, kas iekļauts NAFO, SEAFO un NEAFC RZPO sarakstos, ir pārdēvēts par Trinity un patlaban ir reģistrēts ar Ganas karogu (20).

               (83)

               Saistībā ar to jāatgādina, ka saskaņā ar UNCLOS 94. panta 1. un 2. punktu attiecībā uz karoga valsts pienākumiem katra karoga valsts faktiski realizē savu jurisdikciju un kontroli pār katru kuģi, kas kuģo ar tās karogu, un tā kapteini, virsniekiem un apkalpi. Šajā pantā arī paredzēts pienākums turēt attiecīgās karoga valsts kuģu reģistru. Saistībā ar to un ņemot vērā konkrēto gadījumu un īstenotās procedūras, Komisija uzskata, ka Gana nespēj novērst tās karoga NNN zvejas kuģu reģistrāciju un tas liecina, ka Gana nepilda savus karoga valsts pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar starptautiskajām tiesībām.

               (84)

               Turklāt, ES dalībvalstīm īstenojot ES NNN zvejas regulu, Komisija ir savākusi pierādījumus par atkārtotiem pārkāpumiem, ko izdarījuši Ganas karoga kuģi, pārkāpjot ICCAT saglabāšanas un pārvaldības pasākumus, un kuru dēļ ES 2013. gada 23. aprīlī oficiāli ziņoja par Ganu ICCAT sekretariātam. ES iesniedza ICCAT sekretariātam visu papildinformāciju, kas apstiprināja faktus. Šie pārkāpumi bija saistīti ar atkārtotu citā kuģī pārkraušanu jūrā, ko ICCAT apgabalā, pārkāpjot ICCAT noteikumos paredzēto jūrā veiktas pārkraušanas aizliegumu (ICCAT Ieteikums 12-06), veica Ganas karoga kuģi, kuri zvejo tunzivis ar riņķvadiem. ICCAT sekretariātam iesniegtajā oficiālajā paziņojumā arī izteikts pieņēmums, ka Gana neievēro ICCAT Ieteikumu 03-14 par minimālajiem standartiem VMS ieviešanai ICCAT konvencijas apgabalā. Pēc šīs informācijas saņemšanas ICCAT sekretariāts 2013. gada 30. aprīlī informēja Ganas iestādes par iespējamu ICCAT noteikumu neizpildi un aicināja Ganu izmeklēt šos jautājumus un līdz 2013. gada 18. oktobrim iesniegt izmeklēšanas rezultātus.

               (85)

               Laikposmā no 2009. līdz 2012. gadam vairāki Ganas karoga kuģi, kuri zvejo ar riņķvadiem, ICCAT apgabalā jūrā atkārtoti veica nelikumīgu pārkraušanu divos kravas kuģos, kuri arī kuģoja ar Ganas karogu. Saskaņā ar Ieteikumu 06-11 (21) ar riņķvadiem zvejojoši kuģi ICCAT apgabalā nedrīkst jūrā pārkraut tunzivis citā kuģī. Komisija konstatēja, ka atkārtotā citā kuģī pārkraušana jūrā tika veikta, pārkāpjot šo ICCAT ieteikumu, un ievēroja, ka Ganas iestādes bija apstiprinājušas šīs nelikumīgās darbības Ganas nozvejas sertifikātos, kas bija pievienoti uz ES eksportētajiem zvejas produktiem.

               (86)

               Vienlaicīgi Komisija savāca pierādījumus tam, ka Gana līdz 2012. gada 1. oktobrim nebija saviem tunzivju zvejas kuģiem, kuri darbojas ICCAT apgabalā, likusi ziņot par ģeogrāfisko atrašanās vietu, tādējādi pārkāpjot ICCAT Ieteikuma 03-14 3., 4. un 5. punktu.

               (87)

               Līdzīgi, ES dalībvalstīm īstenojot NNN zvejas regulu, Komisija savāca pierādījumus par atkārtotiem NNN zvejas nodarījumiem, ko izdarījuši tādi Ganas karoga zvejas kuģi, kuri bez zvejas pilnvarojumiem zvejo ūdeņos, kuri ir kaimiņvalstu (piem., Togo, Beninas, Kotdivuāras un Nigērijas EEZ) jurisdikcijā. Komisija atzīmēja, ka dalībvalstis pārkāpumus konstatējušas, pārbaudot Ganas iestāžu apstiprinātajos nozvejas sertifikātos sniegto informāciju.

               (88)

               Komisija arī konstatēja, ka Gana kā krasta valsts nav īstenojusi atbilstīgus pasākumus attiecībā uz atkārtotām NNN zvejas darbībām, kuras veikuši kuģi, kas zvejo tās jūras ūdeņos vai izmanto tās ostas. Šīs NNN zvejas darbības ir pienācīgi dokumentētas pēdējos trijos gada ziņojumos par uzraudzību, kontroli un pārraudzību, kurus Ganas iestādes iesniedza Komisijai 2013. gada maijā notikušā Ganas apmeklējuma laikā.

               (89)

               Saskaņā ar 31. panta 4. punkta b) apakšpunktu Komisija pārbaudīja arī Ganas īstenotos pasākumus attiecībā uz NNN zvejā iegūtu zvejas produktu pieejamību tās tirgū.

               (90)

               Saistībā ar to Komisija konstatēja, ka Gana nav veikusi atbilstīgus pasākumus attiecībā uz NNN zvejā iegūtu zvejas produktu atkārtotu pieejamību tās tirgū un rūpniecībā. Dalībvalstīm īstenojot NNN zvejas regulu, Komisija ir savākusi pierādījumus tam, ka zvejas produkti (galvenokārt tunzivis), ko Ganas un citu valstu zvejas kuģi nelikumīgi nozvejojuši vai pārkrāvuši citā kuģī ICCAT apgabalā vai kaimiņvalstu EEZ, ir izkrauti Temas ostā Ganā, Ganas zvejas operatori tos tālāk pārdevuši Ganas uzņēmumiem, Ganas ražotnes tos apstrādājušas un Ganas kompetentās iestādes nav konstatējušas un novērsušas šo produktu nonākšanu Ganas preču piegādes ķēdē.

               (91)

               Ņemot vērā šajā lēmuma sadaļā paskaidroto situāciju, Komisija uzskata, ka ir pierādīta Ganas zvejas kuģu un kuģu, kuri zvejo Ganas jūras ūdeņos, veiktās NNN zvejas epizožu atkārtošanās.

               (92)

               Ņemot vērā šajā lēmuma sadaļā izskaidroto situāciju un pamatojoties uz visiem Komisijas savāktajiem faktiem, kā arī visiem valsts sniegtajiem paziņojumiem, saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 3. un 4. punktu var secināt, ka Gana nav izpildījusi pienākumus, kas saskaņā ar starptautiskajām tiesībām tai kā karoga valstij uzlikti attiecībā uz NNN zvejas kuģiem un NNN zveju, ko veic vai atbalsta zvejas kuģi, kuri kuģo ar tās karogu, vai tās valstspiederīgie, un nav veikusi pietiekamus pasākumus tādas dokumentētas un atkārtotas NNN zvejas novēršanai, ko veic kuģi, kuri agrāk kuģoja ar tās karogu, kā arī nav izpildījusi pienākumus, kas saskaņā ar starptautiskajām tiesībām tai uzlikti kā tirgus valstij, lai novērstu NNN zvejā iegūtu produktu pieejamību tās tirgū.

         5.2.   Nesadarbošanās un noteikumu neizpilde (NNN zvejas regulas 31. panta 5. punkts)

               (93)

               Attiecībā uz to, vai Gana reāli sadarbojas ar Komisiju un ES dalībvalstīm NNN zvejas un ar to saistītu darbību izmeklēšanā, Komisijas savāktie pierādījumi liecina, ka Gana nav izpildījusi savus karoga valsts pienākumus, kas noteikti starptautiskajās tiesībās.

               (94)

               Konkrētāk, Komisija analizēja to, kā Gana sadarbojās NNN zvejas regulā paredzēto procedūru ietvaros, vai tā ir īstenojusi reālus noteikumu izpildes pasākumus attiecībā uz operatoriem, kuri ir atbildīgi par konstatētajām NNN zvejas darbībām, kas minētas 83.–85. apsvērumā, un to, vai ir piemērotas pietiekami smagas sankcijas, lai atņemtu pārkāpējiem ieguvumus no NNN zvejas.

               (95)

               Attiecībā uz Ganas sadarbības un noteikumu izpildes pienākumiem jāatgādina, ka vairāki Ganas karoga tunzivju zvejas kuģi darbojās, neievērojot ICCAT saglabāšanas un pārvaldības pasākumus vai kaimiņvalstu (konkrētāk, Togo, Beninas, Kotdivuāras un Nigērijas) normatīvos aktus. Par šiem konkrētajiem gadījumiem Komisija ir savākusi pierādījumus, ka Gana atkārtoti nav reaģējusi vai nav pienācīgi reaģējusi uz palīdzības pieprasījumiem, kurus saskaņā ar NNN zvejas regulu iesniedza ES dalībvalstis. Komisija uzskata, ka attiecīgo Ganas zvejas kuģu neatļautās zvejas darbības tuvējo krasta valstu ekskluzīvajā ekonomikas zonā ir uzskatāmas par UNCLOS 62. panta 4. punkta pārkāpumu, jo tās veiktas, neievērojot attiecīgo krasta valstu normatīvo aktu nosacījumus. Turklāt Komisija 2013. gada maija apmeklējumā konstatēja, ka Gana par konstatētajiem pārkāpumiem nepaziņoja tām tuvējām krasta valstīm, uz kurām tieši attiecās neatļautās zvejas darbības, kuru mērķsugas bija tālu migrējošu zivju sugas šo valstu ūdeņos, un šāda rīcība ir uzskatāma par UNCLOS 64. pantā paredzēto sadarbības pienākumu pārkāpumu.

               (96)

               Ņemot vērā šo situāciju, Komisija atzīmēja, ka Gana nav nodrošinājusi šo zvejas darbību reālu kontroli un nav konstatējusi, ka šie kuģi ir atkārtoti pārkāpuši starptautiskos un valsts noteikumus. Komisija konstatēja, ka Gana nebija informēta par to, kur un kādos ārvalstu ūdeņos reāli darbojas tās zvejas kuģi. Šie fakti vēl jo vairāk liecina par to, ka Gana kā karoga valsts nespēj uzraudzīt un kontrolēt savas flotes zvejas darbības un īstenot savu jurisdikciju pār katru tās karoga kuģi, kā prasīts UNCLOS 94. pantā.

               (97)

               Turklāt minētajā pantā ir paredzēts, ka attiecībā uz kuģiem, par kuriem ziņots, ka tie ir veikuši darbības, kas mazina RZPO saglabāšanas un pārvaldības pasākumu efektivitāti, ICCAT Līgumslēdzējas valstis var izmantot RZPO procedūras, lai aizturētu šādus kuģus tik ilgi, līdz karoga valsts veic atbilstīgas darbības.

               (98)

               Arī Ganas veikums saistībā ar zvejas kuģu reģistrāciju neatbilst IPOA IUU 34. un 44. punkta ieteikumiem, kuros karoga valstis aicinātas nodrošināt, lai zvejas kuģi, kuriem ir tiesības kuģot ar to karogu, neiesaistītos NNN zvejā un neatbalstītu to, kā arī pieņemt pasākumus, lai nodrošinātu, ka kuģis nedrīkst zvejot valsts jurisdikcijā esošos apgabalos, ja tam nav piešķirts pilnvarojums atbilstīgi valsts tiesību aktiem.

               (99)

               Komisija 2013. gada maija apmeklējumā savāca pierādījumus tam, ka Ganā līdz 2013. gada aprīlim nebija ieviesta procedūra, ar kuras palīdzību būtu iespējams verificēt un pārbaudīt Ganas uzņēmēju sniegto informāciju par zvejas darbībām, uz kurām attiecās Ganas apstiprinātie nozvejas sertifikāti. Ņemot vērā šo faktu un dalībvalstu kompetento iestāžu iesniegto apstiprinošo informāciju, Komisija konstatēja, ka Gana nespēj reāli kontrolēt savas zvejas flotes zvejas darbības un ka tai ir nopietnas grūtības nodrošināt tās zvejas kuģu nozvejoto zvejas produktu uzticamu sertifikāciju. Komisija 2013. gada maija apmeklējuma laikā konstatēja, ka no 2013. gada aprīļa ir veikti daži koriģējoši pasākumi, lai uzlabotu nozvejas sertifikācijas sistēmas uzticamību. Tomēr Komisija uzskata, ka, tā kā Ganas flotes zvejas darbības netiek reāli kontrolētas un uzraudzītas, ar jaunajām, 2013. gada aprīlī ieviestajām procedūrām vēl nav pietiekami atrisinātas noteikumu izpildes jomā konstatētās problēmas.

               (100)

               Saistībā ar to jānorāda, ka dalībvalstis, verificējot un inspicējot zvejas produktus, uz kuriem attiecās Ganas nozvejas sertifikāti, konstatēja, ka Ganas tunzivju zvejas kuģi ir veikuši atkārtotas NNN zvejas darbības, un atzīmēja, ka Gana ir apstiprinājusi nozvejas sertifikātus, neveicot uzņēmēju iesniegtās informācijas reālu pārbaudi. Tāpēc dažas ES dalībvalstis pie ES robežas noraidīja vairākas tādu zvejas produktu importa kravas, kurus Ganas kuģi bija nozvejojuši nelikumīgos apstākļos.

               (101)

               Komisija ir savākusi pierādījumus arī tam, ka Gana nespēj sadarboties ar Savienību, lai sniegtu vērtējumu par iespējamām NNN zvejas darbībām, ko veikuši tās kuģi, kuri zvejo ICCAT apgabalā. Šai ziņā Komisija ir konstatējusi, ka Gana nespēja sniegt ES dalībvalstīm informāciju par to Ganas zvejas kuģu ģeogrāfisko atrašanās vietu, kuri līdz 2012. gada 1. oktobrim darbojās ICCAT apgabalā, tādējādi pārkāpjot ICCAT Ieteikumu 03-14 (22). Komisija ievēroja, ka iepriekš minētajā periodā Gana nebija aprīkojusi ar VMS ierīcēm tunzivju zvejas kuģus, kuri darbojas ICCAT apgabalā, un ka Gana saviem zvejas kuģiem nepiemēroja nekādus informācijas ziņošanas pienākumus, tādējādi pārkāpjot ICCAT Ieteikuma 03-14 3., 4. un 5. punktu. Šī situācija liecina, ka Gana nespēja pienācīgi izmeklēt iespējamu NNN zveju un ar to saistītās darbības, ko konstatējušas ES dalībvalstis, kā arī nespēja nodrošināt vērtējumu vai turpmākus pasākumus attiecībā uz to.

               (102)

               Iepriekš 92.–100. apsvērumā aprakstītie fakti liecina, ka Gana kā karoga valsts nav izpildījusi UNCLOS 94. panta 2. punkta b) apakšpunkta noteikumus, kas paredz, ka karoga valsts saskaņā ar tās tiesību aktiem uzņemas jurisdikciju pār katru kuģi, kurš kuģo ar tās karogu, un tā kapteini, virsniekiem un apkalpi.

               (103)

               Turklāt Ganas veikums attiecībā uz sadarbību ar citām valstīm neatbilst IPOA IUU 28. punkta ieteikumiem, kuros valstis tiek aicinātas saskaņot savas darbības un tieši sadarboties NNN zvejas aizkavēšanā, novēršanā un izskaušanā, jo īpaši, izstrādājot sadarbības mehānismus, ar kuriem inter alia ātri reaģēt uz NNN zveju.

               (104)

               Ganas veikums uzraudzības, kontroles un pārraudzības jomā neatbilst arī IPOA IUU 24. punkta ieteikumiem, kuros karoga valstis tiek aicinātas nodrošināt visaptverošu un reālu zvejas darbību uzraudzību, kontroli un pārraudzību. Komisija ievēroja, ka aprakstītās situācijas dēļ Gana nevarēja reāli sadarboties ar ES dalībvalstīm. Gana nevarēja sniegt atbildes uz to pieprasījumiem un veikt izmeklēšanu, nodrošināt vērtējumu vai turpmākus pasākumus attiecībā uz konstatētu iespējamu NNN zveju.

               (105)

               Komisija konstatēja, ka Gana ne tikai nav spējusi veikt izmeklēšanu, nodrošināt vērtējumu vai turpmākus pasākumus attiecībā uz iespējamu NNN zveju, bet arī nav veikusi reālus noteikumu izpildes pasākumus un nav piemērojusi sankcijas kuģiem un uzņēmējiem, kuri bija iesaistīti 83.–85. apsvērumā aprakstītajos pārkāpumos. Saistībā ar to Komisija 2013. gada maija apmeklējumā uz vietas konstatēja, ka Gana ir izveidojusi starpministriju komiteju, lai izmeklētu minētos, iespējamos pārkāpumus un attiecībā uz tiem veiktu noteikumu izpildes pasākumus, taču līdz šim nav konstatēts konkrēts progress.

               (106)

               Pamatojoties uz zivsaimniecības noteikumiem un gada ziņojumiem par uzraudzību, kontroli un pārraudzību, ko Gana iesniegusi pēdējos trijos gados, Komisija konstatēja, ka Ganas tiesiskajā regulējumā ir paredzēta preventīvu sankciju sistēma, taču vēl pavisam nesen konkrētas sankcijas gandrīz nemaz netika piemērotas, savukārt noteikumu izpildes un apsūdzības procedūrām nav rezultātu.

               (107)

               Turklāt 2013. gada maija apmeklējumā Komisija konstatēja, ka Ganas Zvejniecības un akvakultūras attīstības ministrijā nav juridiskā dienesta, kura pienākums būtu iesniegt tiesā prasību pret privātpersonām vai uzņēmumiem, kuri ir atbildīgi par NNN zvejas darbībām. Saistībā ar to Komisija konstatēja, ka saskaņā ar Ganas 2002. gada Zivsaimniecības likuma 115. un 116. pantu ieviestajās juridiskajās procedūrās paredzēts, ka zivsaimniecības tiesību aktu un noteikumu pārkāpumus izskata tiesa, izņemot gadījumus, kad ar valsts prokurora piekrišanu pārkāpējiem var piemērot administratīvus sodus. Komisija arī konstatēja nopietnus trūkumus saistībā ar Ganas juridisko izpildes un sankciju procedūru īstenošanu (piem., pārmērīgu procedūru ilgumu, mazu konstatēto pārkāpumu un piemēroto sankciju skaitu). Ņemot to vērā, Komisija uzskata, ka Ganas pašreizējās juridiskās izpildes un apsūdzības procedūras ierobežo kompetento iestāžu spēju veikt reālus noteikumu izpildes pasākumus, konkrētāk, kompetentās iestādes nevar reāli piemērot pietiekami smagas sankcijas, lai atņemtu pārkāpējiem ieguvumus no NNN zvejas.

               (108)

               Iepriekš 103.–106. apsvērumā aprakstītie fakti uzskatāmi par pierādījumu tam, ka Gana kā karoga valsts nespēj pilnībā piemērot savu jurisdikciju saviem zvejas kuģiem, un liecina par to, ka Gana nav izpildījusi UNCLOS 94. panta 2. punkta b) apakšpunkta noteikumus, kas paredz, ka karoga valsts saskaņā ar tās tiesību aktiem uzņemas jurisdikciju pār katru kuģi, kurš kuģo ar tās karogu, un tā kapteini, virsniekiem un apkalpi.

               (109)

               Turklāt, pamatojoties uz Komisijas veiktajos apmeklējumos iegūto informāciju, var secināt, ka Gana nav atjauninājusi reģistru. Ganas iestādes ziņoja, ka valsts reģistrā iekļauti 327 zvejas kuģi, kuri kuģo ar Ganas karogu. Taču šis skaitlis neatbilst datiem, kas tika iegūti Komisijas veiktajā apmeklējumā, kuros norādīts, ka derīga zvejas licence ir 117 Ganas zvejas kuģiem. Saistībā ar to un ņemot vērā, ka acīmredzami nesakrīt Ganas karoga zvejas kuģu skaits un tādu zvejas kuģu skaits, kuriem ir Ganas zvejas licence, 2013. gada maija apmeklējumā Ganas Jūrniecības iestāde (GMA) atzina, ka ir jāpārbauda un jāatjaunina Ganas zvejas kuģu reģistrs. Ņemot vērā šo situāciju, Komisija uzskatīja, ka Gana nav izpildījusi savus karoga valsts pienākumus, kas noteikti starptautiskajās tiesībās un jo īpaši UNCLOS 94. panta 2. punktā, kas paredz, ka visām karoga valstīm jātur uzticams tās karoga kuģu reģistrs.

               (110)

               Ganas veikums zvejas kuģu reģistrācijas jomā neatbilst arī IPOA IUU 36. un 38. punkta ieteikumiem, kuros karoga valstis tiek aicinātas nepiešķirt karogu kuģiem, kuri izdarījuši pārkāpumus, un novērst kuģu karoga maiņu nolūkā neievērot saglabāšanas un pārvaldības pasākumus vai valsts, reģionālā vai starptautiskā līmenī pieņemtus nosacījumus.

               (111)

               Turklāt Ganas veikums reālu noteikumu izpildes pasākumu ieviešanā neatbilst arī IPOA IUU 21. punkta ieteikumiem, kuros valstis tiek aicinātas nodrošināt pietiekami smagas sankcijas par NNN zveju, lai reāli aizkavētu, novērstu un izskaustu NNN zveju un atņemtu pārkāpējiem ieguvumus no šādas zvejas. Gana arī nav īstenojusi Valsts rīcības plānu NNN zvejas apkarošanai, tādējādi neievērojot IPOA IUU 25., 26. un 27. punkta ieteikumus.

               (112)

               Komisija 2013. gada maija apmeklējumā konstatēja, ka Ganas normatīvajos aktos nav paredzēts, ka trešo valstu zvejas kuģiem, kuri darbojas Ganā saskaņā ar Ganas zvejas licencēm, ir jāsniedz Ganas kompetentajām iestādēm to VMS dati. Gana arī nav noteikusi, ka ārvalstu zvejas kuģiem, kuri zvejo tās EEZ, jāsaņem Ganas zvejas licence. Komisija uzskatīja, ka, tā kā VMS ir vispārēji atzīta par uzticamu zvejas darbību uzraudzības instrumentu, Gana kā krasta valsts šādos apstākļos nevar reāli kontrolēt un uzraudzīt to trešo valstu zvejas kuģu darbības, kuri zvejo tās ūdeņos. Par šīs analīzes pareizību liecina atkārtotās NNN zvejas darbības, par kurām Gana ziņojusi pēdējos trijos gados iesniegtajos uzraudzības, kontroles un pārraudzības ziņojumos. Konkrētāk, oficiālajos ziņojumos uzsvērts, ka Ganas iestādes ir bieži arestējušas vai sodījušas Ganas rūpnieciskās vai daļēji rūpnieciskās zvejas kuģus par nelikumīgām zvejas darbībām, kas veiktas nerūpnieciskajai zvejai rezervētajā apgabalā (kur dziļums nepārsniedz 30 m). Ņemot to vērā, Komisija uzskata, ka Gana nekontrolē un neuzrauga kuģus, kuri zvejo tās jūras ūdeņos, un tādā veidā tiek radīti labvēlīgi apstākļi NNN zvejas darbībām Ganas EEZ.

               (113)

               Komisija 2013. gada maija apmeklējumā konstatēja arī to, ka Ganas kompetentajai iestādei, kas atbild par Ganas EEZ veikto zvejas darbību uzraudzību, kontroli un pārraudzību, nav līdzekļu, lai veiktu pasākumus un inspekcijas jūrā. Zvejniecības komisija ir pilnībā atkarīga no Ganas Jūras spēku loģistiskā atbalsta un patruļkuģiem. Komisija arī konstatēja, ka Zvejniecības komisijas un Ganas Jūras spēku darbības saskaņošana un sadarbība nav pietiekama, lai nodrošinātu efektīvu Ganas EEZ veikto zvejas darbību uzraudzības, kontroles un pārraudzības sistēmu. Komisija uzskata, ka Ganas iestādēm nav līdzekļu intervences pasākumiem jūrā, un tādā veidā tiek apdraudēti jebkādi noteikumu izpildes centieni un radīti labvēlīgi apstākļi pierādītajām NNN zvejas darbībām Ganas EEZ.

               (114)

               Komisija konstatēja, ka pastāv nozīmīga neatbilstība starp Ganas administratīvo spēju uzraudzīt un kontrolēt to rūpnieciskās zvejas kuģu darbības, kuri zvejo tās ūdeņos, un to zvejas licenču skaitu, kas piešķirtas rūpnieciskās zvejas kuģiem, kuriem atļauts zvejot Ganas EEZ (papildus 12 000 nerūpnieciskās zvejas kuģu Ganas EEZ ir atļauts zvejot 117 rūpnieciskās zvejas kuģiem). Šī situācija liecina, ka, ņemot vērā Ganas jurisdikcijā esošajos ūdeņos veikto zvejas darbību apmēru, Ganas noteikumu izpildes spēja ir nepietiekama. Komisija arī konstatēja, ka Gana nav pieņēmusi Valsts zivsaimniecības pārvaldības plānu, kura pamatā būtu labākā pieejamā zinātniskā informācija, kā paredzēts UNCLOS 61. panta 2. punktā un 62. panta 4. punktā.

               (115)

               Ņemot vērā 111.–113. apsvērumā izklāstītos faktus, Komisija uzskata, ka Gana kā krasta valsts nav izpildījusi tās pienākumus, kuri paredzēti UNCLOS 61. panta 2. punktā un 62. panta 1. punktā. Tajos noteikts, ka krasta valstij jāveicina tās EEZ dzīvo resursu optimāla izmantošana, ņemot vērā labākos tai pieejamos zinātniskos pētījumus, konkrētāk, ar atbilstošiem saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem nodrošinot šo dzīvo resursu saglabāšanu un novēršot to pārmērīgu ekspluatāciju.

               (116)

               Attiecībā uz konkrētās NNN zvejas epizožu vēsturi, būtību, apstākļiem, apjomu un nodarījuma smaguma pakāpi Komisija ir ņēmusi vērā NNN zvejas darbības, kuras Ganas karoga kuģi regulāri un atkārtoti ir veikuši līdz 2013. gadam.

               (117)

               Saistībā ar to jānorāda, ka laikposmā no 2011. līdz 2013. gadam ICCAT vēstulēs, kurās izteiktas bažas, Gana vairākas reizes atzīta par valsti, kas pilnībā un reāli nepilda tās pienākumus, kuri paredzēti Ieteikumos 09-01, 10-01 un 11-01 attiecībā uz Lielacu tunzivju saglabāšanas un pārvaldības daudzgadu programmu. Ganas flote, kas zvejo ICCAT apgabalā, vairākus gadus nav ievērojusi ICCAT noteiktos lielacu tunzivju nozvejas limitus, un Gana nav veikusi reālus pasākumus, lai novērstu lielacu tunzivju nozvejas limita sistemātisku pārsniegšanu. Gana neievēro ICCAT ieteikumos noteiktās lielacu tunzivju nozvejas kvotas. Lai gan Komisija atzīst, ka Gana ir panākusi progresu attiecībā uz iepriekšējos gados pārsniegtā lielacu tunzivju nozvejas apjoma atlīdzināšanu, tā arī konstatē, ka Gana ir tikai novērsusi rūpnieciskās zvejas kapacitātes palielināšanos, taču nav veikusi tās samazināšanas pasākumus, lai panāktu iepriekš minēto ICCAT ieteikumu ievērošanu. Saistībā ar to Komisija uzskata, ka pārmērīgi lielā Ganas tunzivju zvejas flotes kapacitāte ICCAT apgabalā un līdz ar to – pastāvīgā lielacu tunzivju pārzveja (jo īpaši 2008., 2009. un 2010. gadā) nozīmē to, ka Ganas tunzivju zvejas flote ICCAT apgabalā ir veikusi strukturālas NNN zvejas darbības un pārkāpusi UNCLOS 62. panta vispārējos noteikumus par dzīvo resursu izmantošanu.

               (118)

               Attiecībā uz Ganas iestāžu pašreizējo tiesībspēju un rīcībspēju jānorāda, ka saskaņā ar ANO Tautas attīstības indeksu (23) Gana tiek uzskatīta par vidēja līmeņa attīstības valsti (135. no 186 valstīm). Tas apstiprināts arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulā (EK) Nr. 1905/2006, ar ko izveido finanšu instrumentu sadarbībai attīstības jomā (24), kuras II pielikumā Gana minēta kā valsts, kurā ir zems ienākumu līmenis.

               (119)

               Neatkarīgi no 117. apsvērumā sniegtās analīzes jānorāda, ka, pamatojoties uz 2013. gada maija apmeklējumā iegūto informāciju, uzskatāms, ka Ganas tiesiskajā regulējumā valsts iestādēm paredzētās pilnvaras ir pietiekamas, taču sistēmā trūkst vajadzīgo administratīvo un organizatorisko struktūru, kas atvieglotu iestādēm likumā noteikto pienākumu izpildi. Šī situācija arī mazina kompetento iestāžu spēju sadarboties ar citām valstīm un īstenot noteikumu izpildes pasākumus.

               (120)

               Ņemot vērā šajā lēmuma sadaļā paskaidroto situāciju un pamatojoties uz visiem Komisijas apkopotajiem faktiem, kā arī visiem valsts paziņojumiem, saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 3. un 5. punktu var secināt, ka Gana nav izpildījusi pienākumus, kas saskaņā ar starptautiskajām tiesībām tai kā karoga un krasta valstij uzlikti attiecībā uz sadarbības un noteikumu izpildes pasākumiem.

         5.3.   Starptautisko noteikumu neīstenošana (NNN zvejas regulas 31. panta 6. punkts)

               (121)

               Gana ir ratificējusi UNCLOS. Gana 2010. gadā ir parakstījusi FAO Ostas valsts pasākumu nolīgumu. Gana ir arī ICCAT Līgumslēdzēja puse. Turklāt Gana ir apakšreģionālās padomdevējas struktūras zivsaimniecības jautājumos, t. i., FCWC, dalībvalsts.

               (122)

               Komisija analizēja visu informāciju par Ganas atbilstību FCWC nosacījumiem. FCWC 2009. gada decembrī pieņēma Reģionālo rīcības plānu par NNN zveju FCWC dalībvalstu jūras zonās (FCWC RPOA). Pēc FCWC NNN zvejas darba grupas sanāksmes 2010. gada aprīlī tika pieņemti vairāki pasākumi, konkrēti par kuģu reģistrēšanas metodēm, FCWC dalībvalstu sadarbību informētības palielināšanas jomā, vienošanos par ostas valstu pasākumiem un valsts līmeņa saraksta izveidi, tajā iekļaujot rūpnieciskās zvejas kuģus, kuri ir saņēmuši atļauju katrā FCWC dalībvalstī (25). Turklāt FCWC 2009. gada decembra Ministru konferences pirmajā sesijā pieņemtajā “Akras Deklarācijā par nelegālas, nereģistrētas un neregulētas zvejas apkarošanu” tika nolemts, ka visas FCWC dalībvalstis pilnībā ievēros IPOA.

               (123)

               Gana nav veikusi pasākumus FCWC RPOA un FCWC NNN zvejas darba grupas pirmajā sanāksmē izstrādāto ieteikumu īstenošanai.

               (124)

               Komisija analizēja visu informāciju, ko tā uzskatīja par būtisku attiecībā uz to, kā Gana ievēro savus pienākumus, kuri izriet no Ganas kā ICCAT Līgumslēdzējas puses statusa.

               (125)

               Jāatgādina, ka ICCAT 2010. gadā nosūtīja Ganai identifikācijas vēstuli par tās ziņošanas nepilnībām (26). Vēstulē Gana saskaņā ar ICCAT Ieteikumu par tirdzniecības pasākumiem (06-13) atzīta par tādu valsti, kas nav pilnībā un reāli izpildījusi savus pienākumus, kuri paredzēti ICCAT Ieteikumā 05-09 par statistikas ziņošanas pienākumu izpildi. Šajā vēstulē ICCAT uzsvēra, ka Gana līdz noteiktajiem termiņiem netika iesniegusi visus vajadzīgos datus un ziņojumus, piemēram: datus par “I uzdevumu” un “II uzdevumu”, atbilstības tabulas, informāciju par pārvaldības standartiem attiecībā uz lieliem kuģiem, kas zvejo tunzivis ar āķu jedām. ICCAT sekretariāts pauda bažas par reālu Ieteikuma 08-01 īstenošanu, jo īpaši par to, ka Gana trešo gadu pēc kārtas ievērojami pārsniedz lielacu tunzivju nozvejas apjomu. ICCAT sekretariāts arī uzsvēra, ka, lai gan Ieteikumā 09-01 pielāgots Ganas 2010. gada lielacu tunzivju nozvejas limits, daļēji nododot tai Eiropas Savienības kvotas, Ieteikumā 08-01 Ganai prasīts 2009. un/vai 2010. gadā izlīdzināt 2008. gadā pārsniegto apjomu. Turklāt Ganai šī problēma bija jārisina Ieteikumā 09-01 prasītajā rīcības plānā. Ganai pieprasīja arī pārskatīt tās datu vākšanas un ziņošanas procedūras atbilstīgi ICCAT prasībām.

               (126)

                  ICCAT identifikācijas vēstulē, kas Ganai tika nosūtīta 2011. gadā (27), ICCAT nolēma saglabāt Ganai identifikācijas statusu saistībā ar Ieteikumu par tirdzniecības pasākumiem (06-03). Gana joprojām pilnībā un reāli nepildīja tās pienākumus, kas paredzēti ICCAT ieteikumā par statistikas ziņošanas pienākumu izpildi (05-09) un ieteikumā, ar ko groza ieteikumu par lielacu tunzivju daudzgadu saglabāšanas un pārvaldības programmu (Ieteikums 09-01). Šajā vēstulē ICCAT uzsvēra, ka Gana jau atkal līdz noteiktajiem termiņiem netika iesniegusi visus vajadzīgos datus un ziņojumus, piemēram: datus par “I uzdevumu” (par flotes parametriem), iekšējo pasākumu ziņojumu par kuģiem, kuri ir garāki par 20 m, pārvaldības standartu attiecībā uz lieliem kuģiem, kuri zvejo tunzivis ar āķu jedām, un ziņojumus par ICCAT statistikas dokumentu programmām. ICCAT sekretariāts arī izteica bažas, ka Gana neveic reālus pasākumus, lai kontrolētu Atlantijas lielacu tunzivju nozvejas atbilstību Ieteikumos 08-01 un 09-01 noteiktajiem limitiem un lai novērstu iespējamus kapacitātes limita pārkāpumus, kā aprakstīts Ieteikumā 04-01. Ganu vēlreiz aicināja pārskatīt tās datu vākšanas un ziņošanas procedūras atbilstīgi ICCAT prasībām. Lai nodrošinātu, ka Gana līdz attiecīgajiem termiņiem izpilda visas ICCAT ziņošanas prasības, tika prasīts, lai Gana iesniedz ICCAT sekretariātam provizorisku datu uzlabošanas plānu, tostarp jo īpaši informāciju par uzraudzības programmām, novērotāju programmām, ostas inspekcijām un paraugu ņemšanas programmām attiecībā uz nerūpniecisko zveju. Tika prasīts arī, lai Gana iesniedz ICCAT sekretariātam provizorisku kvotu atlīdzināšanas plānu par Ganas lielacu tunzivju nozvejas apjomu atbilstīgi 2010. gadā pieņemtajiem pasākumiem attiecībā uz lielacu tunzivīm, kā arī informāciju par flotes kapacitāti.

               (127)

                  ICCAT 2012. gada vēstulē, kurā izteiktas bažas (28), Gana tika atzīta par valsti, kas pilnībā un reāli nepilda tās pienākumus, kuri paredzēti ICCAT ieteikumā par statistikas ziņošanas pienākumu izpildi (05-09) un ICCAT ieteikumā par lielacu tunzivju daudzgadu saglabāšanas un pārvaldības programmu (04-01). Minētajā vēstulē ICCAT uzsvēra, ka Gana atkal netika iesniegusi “I uzdevuma” datus par flotes parametriem (ST01 veidlapu) un ziņojumu par iekšējiem pasākumiem attiecībā uz kuģiem, kuri ir garāki par 20 m. Atbilstības tabulas tika iesniegtas pēc termiņa. Tika runāts arī par dienvidu apakšgrupas zobenzivju nozvejas apjoma pārsniegšanu, kas ir Ieteikuma 09-03 pārkāpums. Tā kā Gana nepildīja ICCAT noteiktos lielacu tunzivju saglabāšanas un pārvaldības pasākumus, tika pieprasīts, lai Gana novērstu šīs nepilnības un, konkrētāk, lai īstenotu reālus pasākumus saistībā ar aizliegumu veikt citā kuģī pārkraušanu jūrā, ko veic ar riņķvadiem zvejojoši Ganas kuģi; lai ievērotu Ieteikumos 09-01 (29), 10-01 (30) un 11-01 (31) paredzētos nosacījumus par flotes kapacitāti; lai īstenotu Ieteikumā 11-01 paredzēto pārsniegtā lielacu tunzivju nozvejas apjoma atmaksas plānu un lai Gana sadarbotos ar Kotdivuāru saistībā ar tās veiktajām Ganas karoga kuģu inspekcijām Abidžanas ostā.

               (128)

                  ICCAT 2013. gada vēstulē, kurā izteiktas bažas (32), ICCAT sekretariāts pauda bažas par to, ka Gana nevelta pietiekami lielas pūles, lai pilnībā īstenotu ICCAT Ieteikumu 11-01 par Lielacu tunzivju un dzeltenspuru tunzivju saglabāšanas un pārvaldības daudzgadu programmu. ICCAT atzina, ka Gana ir panākusi progresu attiecībā uz iepriekšējā gadā pārsniegtā lielacu tunzivju nozvejas apjoma atlīdzināšanu, taču prasīja Ganai turpināt centienus pilnībā īstenot zvejas kuģiem piemērojamos limitus un zilo tunzivju nozvejas valsts pārvaldības plānu, kā arī Ieteikumā 11-01 paredzētos datu ziņošanas pienākumus.

               (129)

               Turklāt attiecībā uz Komisijas revīzijas dienestu konstatētajiem faktiem Komisija 2013. gada 23. aprīļa vēstulē informēja ICCAT sekretariātu par faktiem, kuri varētu liecināt, ka Gana nepilda ICCAT Ieteikumu 08-09 par atbilstības informācijas pārskatīšanas un ziņošanas procesu. ICCAT sekretariāts 2013. gada 30. aprīļa vēstulē (33) informēja Ganu, ka tā, iespējams, nav ievērojusi ICCAT Ieteikumu 12-06 par jūrā veiktu pārkraušanu citā kuģī; ICCAT Ieteikumu 11-16 par piekļuves nolīgumiem un ICCAT Ieteikumu 03-14 par VMS datu pārsūtīšanu. Tika lūgts, lai Gana iesniedz ICCAT komisijai konstatējumus, kuri iegūti, izmeklējot šos apsvērumus par neatbilstību, kā arī informāciju par šo bažu novēršanai veiktajiem pasākumiem.

               (130)

               Turklāt Komisija, apmeklējot Ganu 2013. gada maijā un jūlijā, konstatēja vairākus faktus. Lai gan uz kuģiem, kuri zvejo ICCAT apgabalā (saskaņā ar ICCAT Ieteikumu 03-14), jābūt uzstādītām VMS ierīcēm, zvejas reisos, kas notika laikā pirms 2012. gada oktobra, tika konstatēta VMS signāla neesība vai pārtrauktība. Attiecībā uz VMS darbībspēju tika norādīts, ka Gana cenšas uzlabot savu uzraudzības, kontroles un pārraudzības (MCS) sistēmu, izveidojot VMS centru. Tomēr šie centieni nav pietiekami, lai novērstu VMS jomā konstatētos trūkumus.

               (131)

               Uz Ganas kuģiem uzstādītā VMS netiek pienācīgi izmantota, lai pārbaudītu, vai zvejas darbības atbilst zvejas licenču darbības jomai. Sistēmā nav ieviestas administratīvas un organizatoriskas procedūras, un nav nodrošināti tās darbībai vajadzīgie resursi: nav izstrādātas ne vadlīnijas, ne metodiskie norādījumi par tās uzstādīšanu; sistēmā vienā vidē nevar attēlot VMS datus un datus no citiem atrašanās vietas informācijas avotiem; tajā netiek ņemtas vērā zvejas lieguma teritorijas. Ir tikai viens piekļuves punkts VMS datiem, un tas ir pieejams vienīgi MCS struktūrvienībai, tāpēc pārējie Ganas dienesti, tostarp citas administratīvās struktūras, kuras atbild par nozvejas sertifikātu izdošanu (gan Akrā, gan Temā), šos datus nevar izmantot.

               (132)

               Lai gan ICCAT sekretariāts izteica atzinību par Ganas centieniem 2011. gadā nodrošināt zvejas darbību pārredzamību, tas arī pauda nopietnas bažas par divām konkrētām problēmām – darbspējīgas VMS neesību un (tunzivju) citā kuģī pārkraušanu, ko jūrā pastāvīgi nelikumīgi veic Ganas kuģi, kuri zvejo ar riņķvadiem.

               (133)

                  ICCAT sekretariāts 2012. gadā, īstenojot Saprašanās memorandu (MoU), piešķīra Ganai finansiālu atbalstu jaunas VMS sistēmas uzstādīšanai, lai tā varētu izpildīt ICCAT noteikumus par VMS datu ziņošanu. Šī sistēma darbojas no 2012. gada 1. oktobra. Tomēr MoU sākotnējās īstenošanas posmā (no 2012. gada februāra līdz oktobrim) Ganas iestādes nelika Ganas zvejas kuģiem, kuri darbojas ICCAT apgabalā, ziņot par to ikdienas atrašanās vietām, tādējādi pārkāpjot ICCAT Ieteikuma 03-14 nosacījumus par VMS un Ganas 2010. gada Valsts zvejniecības noteikumu 47. pantu.

               (134)

               Jānorāda arī tas, ka Ganas izveidotā MCS sistēma un VMS centrs attiecas tikai uz Ganas valsts floti. Gana nav noteikusi, ka trešo valstu kuģiem, lai saņemtu Ganas zvejas licenci, jāuzstāda VMS ierīce. Tāpēc Ganas iestādes nesaņem VMS datus par trešo valstu zvejas kuģiem, kuri zvejo tās ūdeņos, un tādējādi pastāv labvēlīgi apstākļi NNN zvejas darbībām Ganas EEZ. Gana nav informējusi ICCAT sekretariātu par to, kā tiek īstenots MoU par VMS uzstādīšanu.

               (135)

               Attiecībā uz pilnvaroto novērotāju sistēmu jānorāda, ka Gana nepilnīgi ievēro novērotāju programmu, kas paredzēta ICCAT Ieteikumā 10-10 par minimālo standartu noteikšanu attiecībā uz zvejas kuģu zinātnisko novērotāju programmām.

               (136)

               Attiecībā uz ICCAT Ieteikumā 97-10 paredzētās ICCAT ostu inspekciju programmas īstenošanu jānorāda, ka, lai gan Ganas tiesiskajā regulējumā tās iestādēm piešķirtas pietiekamas pilnvaras to pienākumu izpildei, Ganas zvejniecības inspektoru pieredzes un apmācības trūkuma dēļ ICCAT ostu inspekciju programma Ganā netiek īstenota un izpildīta.

               (137)

               Turklāt Gana netika konstatējusi, ka tās karoga kuģi atkārtoti pārkāpj ICCAT ieteikumus, veicot nelikumīgu citā kuģī pārkraušanu jūrā un nelicencētas zvejas darbības kaimiņvalstu EEZ. Tā kā darbiniekiem nav vajadzīgo prasmju un nav izveidota ostu inspekciju programma, inspekciju vadlīnijas un rokasgrāmata, ostās veiktās inspekcijas ir nepietiekamas un neefektīvas. Novērotāji nezina ICCAT noteikumus. Zvejniecības inspektori ir atkarīgi no pārbaudāmo uzņēmēju sniegtās informācijas un loģistiskā atbalsta. Šo trūkumu dēļ Gana nepilda pienākumus, kas paredzēti ICCAT Ieteikumā 06-11, ar ko izveido citā kuģī pārkraušanas programmu.

               (138)

               Komisija, apmeklējot Ganu, konstatēja arī to, ka no 2009. līdz 2012. gadam vairāki Ganas zivju transportkuģi un tunzivju zvejas kuģi neievēroja ICCAT Ieteikumu 06-11. Ganas iestādes apstiprināja nozvejas sertifikātus, kuros minētas aizliegtas citā kuģī pārkraušanas darbības jūrā un kurus parakstījuši abu iesaistīto kuģu kapteiņi. Kā norādīts 126. apsvērumā, ICCAT sekretariāta 2012. gada 21. februāra vēstulē, kurā izteiktas bažas, Ganai tika skaidri atgādināts, ka jāīsteno reāli pasākumi, lai aizliegtu Ganas kuģiem, kuri zvejo ar riņķvadiem, veikt citā kuģī pārkraušanas darbības jūrā. Kā norādīts 128. apsvērumā, ICCAT sekretariāts 2013. gada 30. aprīļa vēstulē informēja Ganu arī par to, ka, iespējams, netiek ievērots ICCAT Ieteikums 12-06 par citā kuģī pārkraušanu jūrā.

               (139)

               Ņemot vērā ICCAT2012. gada 21. februāra vēstuli, kurā izteiktas bažas un pieprasīts novērst pārkāpumus saistībā ar Ieteikuma 09-01, Ieteikuma 10-01 un Ieteikuma 11-01 nosacījumiem par flotes kapacitāti, Komisija 2013. gada maija apmeklējuma laikā ievāca informāciju par Ganas zvejas kapacitātes samazināšanu. Kā atzina Ganas Jūrniecības iestāde, zvejas kapacitātes palielināšanās ir tikai bloķēta, bet tā nav samazināta. Iestāde ļauj aizstāt tādu kuģu kapacitāti, kuri nodoti sadalīšanai vai izslēgti no Ganas karoga kuģu reģistra, taču nepiešķir Ganas karogu jauniem tunzivju zvejas kuģiem. Saistībā ar to jānorāda, ka Gana nav izveidojusi reālus pasākumus, ar kuriem varētu nodrošināt šīs kapacitātes faktisku samazināšanu, tāpēc lielacu tunzivs nozvejas limita pārsniegšanas risks nav samazināts.

               (140)

               Trūkumi, kurus Komisija konstatēja Ganas apmeklējumos 2013. gada maijā un jūlijā, un 129.–138. apsvērumā minētā papildu informācija liecina, ka Gana nav izpildījusi savus karoga un krasta valsts pienākumus, kas paredzēti UNCLOS 62., 94. un 118. pantā.

               (141)

               Kā norādīts 133. apsvērumā, Gana neievēro UNCLOS 62. panta 4. punkta e) apakšpunktā paredzēto krasta valsts pienākumu pieprasīt zvejas kuģiem, kuri zvejo tās jūras ūdeņos, iesniegt VMS datu ziņojumus. Šādas valsts tiesiskā regulējuma nepilnības ir pretrunā arī IPOA IUU 24.3. punktam, kurā noteikts, ka valstīm būtu jāveic visaptveroša, un reāla zvejas uzraudzība, kontrole un pārraudzība no tās uzsākšanas brīža līdz izkraušanas vietai un galamērķim, tostarp ieviešot VMS saskaņā ar attiecīgajiem valsts, reģionālajiem un starptautiskajiem standartiem, ņemot vērā arī prasību, lai uz tās jurisdikcijā esošajiem kuģiem būtu uzstādīta VMS.

               (142)

               Turklāt 129.–138. apsvērumā aprakstītās darbības mazina Ganas spēju pildīt tās pienākumus saskaņā ar UNCLOS 94. panta 2. punkta b) apakšpunktu, kurā paredzēts, ka karoga valsts saskaņā ar tās tiesību aktiem uzņemas jurisdikciju pār katru kuģi, kurš kuģo ar tās karogu, un tā kapteini, virsniekiem un apkalpi.

               (143)

               Komisijas veiktajos apmeklējumos konstatētie fakti liecina, ka Ganas zvejas kuģu reģistrācijas procedūrās netiek ņemta vērā kuģu un to īpašnieku iepriekšēja iesaistīšanās NNN zvejas darbībās. Šāda pieeja neatbilst UNCLOS 94. pantam.

               (144)

               Turklāt, nesniedzot informāciju par saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem, statistiku, kuģu sarakstiem un atbilstības tabulām, tiek mazināta Ganas spēja pildīt tās pienākumus saskaņā ar UNCLOS 118. pantu, kurā noteikts, ka valstīm ir pienākums sadarboties atklātas jūras dzīvo resursu saglabāšanas un pārvaldības jomā.

               (145)

               Komisija analizēja visu informāciju, ko tā uzskatīja par būtisku attiecībā uz iespējamām Ganas darbībām vai noteikumu neizpildi, kas var mazināt piemērojamo normatīvo aktu vai starptautisko saglabāšanas un pārvaldības pasākumu efektivitāti.

               (146)

               Saistībā ar to būtu jānorāda, ka Ganas tiesiskajā regulējumā ir paredzēti kontroles pasākumi, piemēram, saskaņā ar 2010. gada Zvejniecības noteikumiem Ganas zvejas kuģiem jāsaņem iepriekšēja atļauja zvejas darbībām ārvalstīs. Taču Komisija novēroja, ka Ganas iestādes pretēji valsts tiesiskajam regulējumam nav šos noteikumus īstenojušas, tādējādi mazinot piemērojamo NNN zvejas apkarošanas tiesību aktu un noteikumu efektivitāti 2010., 2011. un 2012. gadā.

               (147)

               Komisija 2013. gada maija apmeklējumā arī konstatēja, ka Gana nav īstenojusi 2002. gada Zvejniecības likuma 94. pantu, kurā paredzēts izveidot Zvejniecības uzraudzības, kontroles, pārvaldības un izpildes struktūrvienību, kuras darbā iesaistītos visas attiecīgās valsts aģentūras. Turklāt saskaņā ar 2002. gada Zvejniecības likuma 95. pantu Ganas Jūras spēku, Ganas Gaisa spēku un Ūdens pētniecības institūta darbiniekus var iecelt par pilnvarotiem Zvejniecības likuma un noteikumu izpildes ierēdņiem. Komisija konstatēja, ka Gana nav izpildījusi šos nosacījumus, tādējādi mazinot piemērojamo NNN zvejas apkarošanas normatīvo aktu efektivitāti.

               (148)

               Komisija 2013. gada maija apmeklējumā konstatēja, ka līdz 2012. gada 1. oktobrim Gana nebija likusi saviem tunzivju zvejas kuģiem, kuri zvejo ICCAT apgabalā, ziņot par to ģeogrāfisko atrašanās vietu, tādējādi neizpildot savus ICCAT Līgumslēdzējas puses pienākumus, kuri paredzēti 3., 4. un 5. pantā ICCAT Ieteikumā 03-14. Tādējādi Gana neizpildīja arī 2010. gada Zvejniecības noteikumu 42., 47., 48. un 49. pantu. Saistībā ar to Komisija konstatēja, ka Gana, neizpildot šos nosacījumus, neievēroja valsts tiesisko regulējumu un mazināja piemērojamo NNN zvejas apkarošanas tiesību aktu un noteikumu, kā arī starptautisko saglabāšanas un pārvaldības pasākumu efektivitāti.

               (149)

               Komisija 2013. gada maija apmeklējumā konstatēja arī to, ka Gana nav īstenojusi 2002. gada Zvejniecības likuma 42. pantu un 2010. gada Zvejniecības noteikumu 1. pantu, kuros paredzēts, ka jāpieņem Valsts zvejniecības pārvaldības un attīstības plāns. Saskaņā ar Ganas normatīvajiem aktiem šis plāns, ko izstrādās, pamatojoties uz labāko pieejamo zinātnisko informāciju, atbildīs labas pārvaldības principiem un nodrošinās zvejas resursu optimālu izmantošanu, tādējādi novēršot to pārmērīgu ekspluatāciju. Komisija konstatēja, ka Gana, neievērojot savu tiesisko regulējumu, neizpildīja šos nosacījumus un tādējādi mazināja piemērojamo NNN zvejas apkarošanas normatīvo aktu efektivitāti.

               (150)

               Visbeidzot jānorāda, ka Gana ir minēta arī NMFS ziņojumā (34). Gana atzīta par valsti, kas nav pārvaldījusi savus zvejas kuģus atbilstīgi ICCAT pieņemtajiem saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem un jo īpaši Ieteikumam 05-09, Ieteikumam 11-01, Ieteikumam 04-01 un Ieteikumam 06-11. Turklāt NMFS satrauc Ganas spēja izpildīt ICCAT prasības par kapacitātes ierobežošanu un reāli aizliegt citā kuģī pārkraušanu jūrā. NMFS arī uzskata, ka Ganai jāpanāk progress attiecībā uz ICCAT ieteikumu ievērošanu, īstenojot apstiprināto atlīdzināšanas plānu par lielacu tunzivju nozvejas apjoma pārsniegšanu un uzlabojot datu vākšanu. NMFS arī aicina Ganu veikt precīzākus nozvejas novērtējumus, lai uzlabotu ICCAT novērtējumu par lielacu tunzivju krājumiem.

               (151)

               Ganas veikums starptautisko instrumentu īstenošanas jomā neatbilst IPOA IUU 10. punkta ieteikumiem, kuros dalībvalstis aicinātas prioritāri ratificēt vai pieņemt UNFSA nolīgumu vai pievienoties tam. Komisija uzskata, ka šis ieteikums ir sevišķi svarīgs attiecībā uz Ganu, kuras zvejas flotē ir daudz kuģu, kuri ir iesaistīti tālu migrējošu sugu (galvenokārt ICCAT apgabala tunzivju) zvejā.

               (152)

               Ņemot vērā šajā lēmuma sadaļā paskaidroto situāciju un pamatojoties uz visiem Komisijas apkopotajiem faktiem, kā arī visiem valsts paziņojumiem, saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 3. un 6. punktu var secināt, ka Gana nav izpildījusi pienākumus, kuri saskaņā ar starptautiskajām tiesībām tai uzlikti attiecībā uz starptautiskajiem noteikumiem un saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem.

         5.4.   Jaunattīstības valstu īpašie ierobežojumi

               (153)

               Jāatgādina, ka saskaņā ar ANO Tautas attīstības indeksu (35) Gana tiek uzskatīta par vidēja līmeņa attīstības valsti (135. no 186 valstīm). Jāatgādina arī tas, ka Regulā (EK) Nr. 1905/2006 Gana minēta kā valsts, kurā ir zems ienākumu līmenis. Ņemot vērā Ganas klasifikāciju, Komisija analizēja, vai tās iegūto informāciju varētu saistīt ar Ganas kā jaunattīstības valsts īpašajiem ierobežojumiem.

               (154)

               Lai gan kopumā kontroles un uzraudzības jomā var pastāvēt atsevišķi tiesībspējas un rīcībspējas ierobežojumi, ar Ganas īpašajiem ierobežojumiem, kas izriet no tās attīstības līmeņa, nevar attaisnot konkrētu nosacījumu neesību valsts tiesiskajā regulējumā, kas attiecas uz starptautisku instrumentu NNN zvejas apkarošanai, novēršanai un izskaušanai. Turklāt ar šiem ierobežojumiem nevar attaisnot to, ka Gana reāli neīsteno valsts tiesību aktus, lai piemērotu sankcijas par pārkāpumiem saistībā ar NNN zveju. Atsevišķas pazīmes liecina, ka galvenais iemesls, kāpēc netiek nodrošināta atbilstība starptautiskajiem noteikumiem, ir valsts iestāžu sadarbības trūkums, kā arī tas, ka faktiski netiek ievēroti Ganas un starptautiskie tiesību akti. Visbeidzot jānorāda, ka Ganas attīstības līmenis ir augstāks nekā citām šā reģiona valstīm, tādējādi Ganai, salīdzinot ar daudzām citām Āfrikas valstīm, nenoliedzami ir lielākas iespējas izpildīt savus karoga, krasta, ostas vai tirgus valsts pienākumus, kas paredzēti starptautiskajās tiesībās.

               (155)

               Jānorāda arī tas, ka Savienība jau ir finansējusi īpašus tehniskās palīdzības pasākumus Ganā attiecībā uz NNN zvejas apkarošanu (36). Nav pierādījumu par to, ka Gana būtu ņēmusi vērā sniegtos ieteikumus attiecīgo nepilnību novēršanai.

               (156)

               Ņemot vērā šajā lēmuma sadaļā paskaidroto situāciju un pamatojoties uz visiem Komisijas apkopotajiem faktiem, kā arī visiem valsts paziņojumiem, saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 7. punktu var secināt, ka šajā gadījumā nav atbilstīgu attīstības ierobežojumu. Ņemot vērā konstatēto nepilnību būtību, ar valsts attīstības ierobežojumiem nevar attaisnot vai citādi pamatot Ganas kā karoga un krasta valsts vispārējo veikumu zivsaimniecības jomā un tās nepietiekamo ieguldījumu NNN zvejas aizkavēšanā, novēršanā un izskaušanā.

               (157)

               Ņemot vērā šajā lēmuma sadaļā paskaidroto situāciju un pamatojoties uz visiem Komisijas apkopotajiem faktiem, kā arī visiem valsts paziņojumiem, saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 7. punktu var secināt, ka Ganas attīstības statusu un vispārējo veikumu zivsaimniecības jomā nepasliktina tās attīstības līmenis.

         6.   PROCEDŪRA ATTIECĪBĀ UZ KIRASAO

               (158)

               Kirasao līdz 2010. gada 10. oktobrim bija Nīderlandes Antiļu (Kirasao, Sintmartēna, Bonaire, Sintēstatiusa un Saba) daļa. No 2010. gada 10. oktobra Nīderlandes Antiļas vairs nepastāv. Komisija 2010. gada 12. februārī pieņēma Nīderlandes Antiļu kā karoga valsts paziņojumu. Kirasao 2011. gada 28. martā NNN zvejas regulas īstenošanas nolūkā paziņoja par savām kompetentajām iestādēm.

               (159)

               Komisija ar EFCA atbalstu 2013. gada 4.–8. martā apmeklēja Kirasao, īstenojot administratīvo sadarbību, kas paredzēta NNN zvejas regulas 20. panta 4. punktā.

               (160)

               Apmeklējuma mērķis bija pārbaudīt informāciju par mehānismiem, kurus Kirasao izveidojusi, lai īstenotu, kontrolētu un izpildītu normatīvos aktus un saglabāšanas un pārvaldības pasākumus, kuri jāievēro tās zvejas kuģiem, un informāciju par Kirasao veiktajiem pasākumiem, lai izpildītu pienākumus NNN zvejas apkarošanā un prasības un noteikumus par Savienības nozvejas sertifikācijas sistēmas īstenošanu.

               (161)

               Apmeklējuma ziņojums Kirasao pārstāvjiem tika nodots 2013. gada 8. martā.

               (162)

               Komisija 2013. gada 3.–6. jūnijā vēlreiz apmeklēja Kirasao.

               (163)

               Komisija 2013. gada 5. jūnijā iesniedza rakstiskus apsvērumus par valstī konstatēto situāciju.

               (164)

               Kirasao iesniedza piezīmes vēstulē, kas tika saņemta 2013. gada 31. jūlijā.

               (165)

               Kirasao ir sadarbības partnere, kas nav ICCAT Līgumslēdzēja puse. Kirasao ir ratificējusi UNCLOS.

               (166)

               Lai novērtētu, vai Kirasao kā karoga, ostas, krasta vai tirgus valsts ievēro savus starptautiskos pienākumus, kuri paredzēti UNCLOS un kurus noteikusi ICCAT, Komisija apkopoja un analizēja visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu minētā uzdevuma veikšanai.

               (167)

               Šajā nolūkā Komisija izmantoja no RZPO, šajā gadījumā ICCAT, publicētajiem datiem iegūtu informāciju. Turklāt, vērtējot to, vai Kirasao kā karoga, ostas, krasta vai tirgus valsts ievēro savus starptautiskos pienākumus, kā arī Kirasao veikumu saistībā ar RZPO noteikumu ievērošanu, Komisija arī ņēma vērā Kirasao nodomu izvērst darbību starptautiskajā zvejniecībā un kļūt par pilntiesīgu ICCAT dalībvalsti, kas tika izteikts Komisijas 2013. gada jūnija apmeklējuma laikā Kirasao.

         7.   IESPĒJAMĪBA, KA KIRASAO VAR NOTEIKT PAR NESADARBĪGU TREŠO VALSTI

               (168)

               Komisija saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 3. punktu analizēja Kirasao kā karoga, ostas vai krasta valsts pienākumus. Šīs pārbaudes vajadzībām Komisija ņēma vērā parametrus, kas norādīti NNN zvejas regulas 31. panta 4.–7. punktā.

         7.1.   NNN zvejas kuģu un NNN zvejas produktu tirdzniecības plūsmu atkārtota konstatēšana (NNN zvejas regulas 31. panta 4. punkta a) apakšpunkts)

               (169)

               Par Kirasao karoga NNN zvejas kuģiem jānorāda, ka saskaņā ar informāciju, kas izgūta no RZPO kuģu sarakstiem, provizoriskajos un galīgajos NNN zvejas kuģu sarakstos šādu kuģu nav un nav arī pierādījumu par iepriekšējiem, ar Kirasao karoga NNN zvejas kuģiem saistītiem gadījumiem, kuru dēļ Komisijai būtu jāanalizē Kirasao veikums attiecībā uz atkārtotām NNN zvejas darbībām. Tomēr jānorāda, ka, pamatojoties uz informāciju, ko ir saņēmusi Komisija, divi Kirasao kuģi, iespējams, ir vairākkārt veikuši NNN zvejas darbības. Konkrētāk, 2011. gadā Japānas un Jaunzēlandes valdība informēja Ekonomikas attīstības ministriju (MED) par to, ka Kirasao karoga kuģis apgabalā, uz ko attiecas Konvencija par tāljūras zvejas resursu saglabāšanu un pārvaldību Klusā okeāna dienvidu daļā (SPRFMO), ar dziļūdens žaunu tīkliem zvejoja bentisko sugu haizivis. Saskaņā ar pasākumiem, par kuriem panākta vienošanās 2009. gada Nobeiguma aktā par starptautiskajām apspriedēm attiecībā uz ierosināto Klusā okeāna dienvidu daļas Reģionālās zvejniecības pārvaldības organizācijas (SPRFMO) izveidi (Nobeiguma akts) (37), šajā apgabalā ir aizliegts izmantot dziļūdens žaunu tīklus. Turklāt Kirasao iestādes attiecīgajā periodā apstiprināja šā zvejas kuģa nozvejas sertifikātus. Kirasao ir sākusi izmeklēšanas procedūru par šo zvejas kuģi un ir veikusi piesardzības pasākumus, lai pārtrauktu tā zvejas darbības apgabalā, uz ko attiecas SPRFMO konvencija. Tomēr zvejas kuģim netika piemērotas sankcijas. Rīkojoties, kā aprakstīts iepriekš, Kirasao ir pārkāpusi UNCLOS 117. un 118. pantu.

         7.2.   Nesadarbošanās un noteikumu neizpilde (NNN zvejas regulas 31. panta 5. punkts)

               (170)

               Komisija analizēja, vai Kirasao ir veikusi reālus noteikumu izpildes pasākumus attiecībā uz operatoriem, kuri ir atbildīgi par NNN zveju, un vai ir piemērotas pietiekami smagas sankcijas, lai atņemtu pārkāpējiem ieguvumus no NNN zvejas.

               (171)

               Komisijas Kirasao apmeklējumos 2013. gada martā un jūnijā tika konstatēti vairāki fakti, kuri liecināja par to, ka Kirasao nav pildījusi savus karoga valsts pienākumus. Konkrētāk, saskaņā ar UNCLOS 94. pantu un IPOA IUU noteikumiem viens no karoga valsts pienākumiem ir reāli piemērot savu jurisdikciju un administratīvo, tehnisko un sociālo kontroli attiecībā uz sava karoga kuģiem. Komisija minētajos apmeklējumos konstatēja būtiskas problēmas saistībā ar Kirasao spēju zvejniecības un flotes pārvaldības sistēmas jomā, kā arī saistībā ar uzraudzības, kontroles un pārraudzības pasākumu un procedūru īstenošanas kvalitāti.

               (172)

               Pirmkārt, pamatojoties uz informāciju, ko Komisija ieguva apmeklējumos 2013. gada martā un jūnijā, tika konstatēts arī tas, ka par NNN zvejas darbībām piemērojamo sankciju sistēma ir nepietiekama – ar sankcijām neizdodas reāli nodrošināt atbilstību, atturēt no pārkāpumiem neatkarīgi no vietas, kur tie izdarīti, un atņemt pārkāpējiem ieguvumus no to nelikumīgajām darbībām.

               (173)

               Otrkārt, apmeklējumos tika atklātas būtiskas Kirasao izsekojamības shēmas nepilnības. Dažādās dokumentu pārbaudēs uz vietas tika konstatēts, ka Kirasao iestādes nespēj nodrošināt izsekojamību visos zvejas darbību posmos (zveja, citā kuģī pārkraušana, izkraušana, transportēšana, eksports un tirdzniecība).

               (174)

               Treškārt, būtiskas nepilnības tika konstatētas attiecībā uz Kirasao tāljūras flotes kontroles sistēmu. Par flotes un tās nozvejas kontroli atbild Ekonomikas attīstības ministrija (MED), kas ir atbildīga arī par zvejas licenču izdošanu, apturēšanu un anulēšanu. Kirasao nav Zvejas uzraudzības centra (FMC). Kirasao tāljūras flotes tehnisko parametru dēļ valstij ir ierobežota administratīvā, organizatoriskā un tehniskā spēja kontrolēt tās tāljūras flotes darbības, kā arī pienākumu un noteikumu izpildi. Lai gan ar riņķvadiem zvejojošie Kirasao kuģi ir aprīkoti ar mūsdienīgiem datu pārsūtīšanas līdzekļiem, nav iespējams nodrošināt iesniegto datu pārbaudi un analīzi pietiekamā līmenī, jo MED telpās uzstādītajai VMS programmatūrai ir ierobežotas funkcijas un dati galvenokārt tiek vākti papīra formātā.

               (175)

               Ceturtkārt, Kirasao iestādes nenodrošina saņemto VMS datu pastāvīgu uzraudzību. Programmatūrai, ko izmanto VMS datu nolasīšanai un vākšanai, ir ierobežota tehniskā un operatīvā funkcionalitāte. Apgādes kuģi ir aprīkoti ar VMS, un tiem dati būtu jāpārsūta sistemātiski, savukārt zivju transportkuģi ir aprīkoti ar VMS, taču tiem dati jāpārsūta tikai tad, kad tie pārvadā zivis.

               (176)

               Piektkārt, Komisija apmeklējumos 2013. gada martā un jūnijā konstatēja, ka Kirasao karoga tāljūras kuģu un Kirasao kompetento iestāžu darbību saskaņošana un sadarbība datu ziņošanas jomā nav pietiekama, lai nodrošinātu efektīvu zvejas darbību uzraudzības, kontroles un pārraudzības sistēmu. Šis fakts liecina par to, ka Kirasao kā karoga valsts nespēj uzraudzīt un kontrolēt savas flotes zvejas darbības un īstenot savu jurisdikciju pār katru tās karoga kuģi, kā prasīts UNCLOS 94. pantā. Kirasao veikums uzraudzības, kontroles un pārraudzības jomā neatbilst arī IPOA IUU 24. punkta ieteikumiem, kuros karoga valstis tiek aicinātas nodrošināt visaptverošu un reālu zvejas darbību uzraudzību, kontroli un pārraudzību.

               (177)

               Sestkārt, tas, ka trūkst cilvēkresursu, kuģu pārsūtīto datu precizitāte netiek pārbaudīta katru dienu, kā arī MED ierēdņiem domātajās procedūru vadlīnijās vai rokasgrāmatās nav paredzētas konkrētas un speciālas pārbaudes, ir uzskatāms par Kirasao kā karoga valsts starptautisko pienākumu pārkāpumu, jo īpaši ņemot vērā UNCLOS 94. pantu. Kirasao nav izpildījusi arī IPOA IUU ieteikumus, jo īpaši 34. punktu.

               (178)

               Ņemot vērā 173.–176. apsvērumā aprakstīto situāciju, Kirasao nevarēja pierādīt, ka tā pilda UNCLOS 94. panta 2. punkta b) apakšpunktā definētās prasības, kurās paredzēts, ka karoga valsts saskaņā ar tās tiesību aktiem uzņemas jurisdikciju pār katru kuģi, kurš kuģo ar tās karogu, un tā kapteini, virsniekiem un apkalpi.

               (179)

               Kirasao arī neizpildīja starptautiskos juridiskos pienākumus, kuri izriet no UNCLOS 118. panta, kas reglamentē valstu sadarbību dzīvo resursu saglabāšanas un pārvaldības jomā. Konkrētāk, tas, ka Kirasao nav oficiāla un pastāvīga Zvejniecības uzraudzības centra, kas darbotos kā vienots kontaktpunkts, būtiski ierobežo efektīvu sadarbību ar trešām valstīm, kuras ir iesaistītas Kirasao kuģu īstenotā tunzivju pārkraušanā citā kuģī un izkraušanā.

               (180)

               Tāpēc Kirasao nevarēja pierādīt, ka tā NNN zvejas aizkavēšanas, novēršanas un izskaušanas jomā sadarbojas un saskaņo darbības ar citām valstīm, kā noteikts IPOA IUU 28. punktā (precīzāk, 28.6. punktā), kurā paredzēts, ka valstīm būtu jāizstrādā sadarbības mehānismi, ar kuriem inter alia ātri reaģēt uz NNN zveju.

               (181)

               Attiecībā uz nozvejas sertifikācijas sistēmu Komisija apmeklējumos 2013. gada martā un jūnijā konstatēja vairākas nepilnības Kirasao nozvejas sertifikātu apstiprināšanas pārvaldības sistēmā. Kirasao iestādes apstiprināja nozvejas sertifikātus, neveicot reālu informācijas pārbaudi un kontroli uz vietas un tādējādi neievērojot ICCAT Ieteikumā 09-11 paredzētās prasības (38). Tika konstatēts arī tas, ka Kirasao iestādes vispār nesadarbojas ar izkraušanas valstīm (t. i., Kotdivuāru, Senegālu, Ganu). Nozvejas sertifikācijas sistēmas pamatā ir tikai dokumentu pārbaudes. Kuģu kustību jūrā var uzraudzīt, izmantojot VMS, taču ar kuģu kustības uzraudzības pamatsistēmu nevar savākt vēsturiskus datus un šī sistēma nesniedz brīdinājumus. Šie fakti liecina, ka Kirasao neievēro UNCLOS 118. un 119. panta noteikumus.

               (182)

               Saistībā ar nozvejas sertifikātu pārbaudīšanu vienīgais pieejamais kontroles līdzeklis ir VMS. Tāpēc par kuģiem, kuri pastāvīgi zvejo ārpus Kirasao ūdeņiem un lielāko nozvejas daļu izkrauj vai pārkrauj citā kuģī Kotdivuārā un Angolā, Kirasao iestādēm ir pieejama tikai operatoru sniegtā informācija. Izkraušanas un citā kuģī pārkraušanas ostās kontrole nenotiek. Turklāt ar izkraušanas un citā kuģī pārkraušanas valstīm nav izveidota sadarbība.

               (183)

               Kirasao nav izveidojusi nozvejas ziņošanas sistēmu, kas nodrošinātu visu nozvejas datu reāllaika reģistrēšanu, un nav izstrādājusi arī elektroniska zvejas žurnāla sistēmu. Tādējādi tā nav nodrošinājusi pilnīgu kontroli un izsekojamību, efektīvas VMS datu un izkraušanas datu pārbaudes, kā arī informāciju par izkraušanu un pārkraušanu citā kuģī. Tāpēc Kirasao paveiktais šajā jomā neatbilst IPOA IUU 28. punkta ieteikumiem.

               (184)

               No 2010. gada 7. oktobra galvenais Kirasao zivsaimniecības tiesību akts, ar ko reglamentē starptautiskās zvejniecības nozari, ir Valsts dekrēts par zvejniecību atklātā jūrā (Landsbesluit visserij op volle zee – PB No 109). Kirasao 2010. gada Valsts dekrētā ir paredzēta starptautiska licencēšanas sistēma. Dekrētā ir iekļauti nosacījumi par pārkraušanu citā kuģī, ziņošanas pienākumiem un VMS.

               (185)

               Galvenais valsts zivsaimniecības tiesību akts, kurā paredzēti noteikumi par zvejniecību Kirasao teritoriālajos ūdeņos un tās zvejas zonā, ir 1991. gada Valsts dekrēts par zivsaimniecību (Visserijlandsverordening).

               (186)

               Attiecībā uz Kirasao tiesisko un administratīvo regulējumu Komisija apmeklējumos 2013. gada martā un jūnijā konstatēja Kirasao izveidoto struktūru un sistēmu nepilnības. Konkrētāk, nav izveidots pārkāpumu un Kirasao piemēroto sankciju reģistrs, kas palīdzētu pārbaudīt, vai kuģu īpašnieki agrāk nav veikuši NNN zvejas darbības. Vispārējais administratīvo sankciju un sodu apmērs ir nepietiekams un nenodrošina visaptverošu un atturošu sankciju sistēmu. Saskaņā ar Kirasao iesniegto informāciju tās tiesību aktos nav paredzēti administratīvo noteikumu izpildes pasākumi. Tāpēc par NNN zvejas nodarījumiem atbildīgajām privātpersonām nevar piemērot administratīvu sodu un Kirasao valdība nevar īstenot preventīvus un noteikumu izpildes pasākumus. Rīkojoties, kā iepriekš aprakstīts, Kirasao nav izpildījusi UNCLOS 94. panta prasības.

               (187)

               Komisija apmeklējumos 2013. gada martā un jūnijā, ņemot vērā Kirasao sniegto informāciju, konstatēja, ka, lai gan tika atzītas Kirasao tiesiskā un administratīvā regulējuma nepilnības, Kirasao kompetentās iestādes nav veikušas pasākumus, lai īstenotu vajadzīgās procedūras NNN Rīcības kodeksa pieņemšanai un Kirasao zivsaimniecības tiesību akta pārskatīšanai.

               (188)

               Tāpēc Komisijas savāktie pierādījumi liecina, ka Kirasao veikums reālu noteikumu izpildes pasākumu ieviešanas jomā neatbilst arī IPOA IUU 21. punkta ieteikumiem, kuros valstis tiek aicinātas nodrošināt, lai sankcijas par kuģu veikto NNN zveju būtu pietiekami smagas, lai reāli aizkavētu, novērstu un izskaustu NNN zveju un atņemtu ieguvumus no šādas zvejas.

               (189)

               Attiecībā uz Kirasao iestāžu pašreizējo tiesībspēju un rīcībspēju jānorāda, ka ANO Tautas attīstības indeksā Kirasao attīstības līmenis nav norādīts. Tomēr saskaņā ar Pasaules Bankas sagatavoto Pasaules attīstības indeksu (39) Kirasao tiek uzskatīta par valsti, kurā ir augsts ienākumu līmenis. Ņemot vērā Kirasao statusu, netiek uzskatīts, ka būtu jāanalizē tās kompetento iestāžu pašreizējās iespējas.

               (190)

               Pamatojoties uz informāciju, kas tika iegūta Komisijas Kirasao apmeklējumos 2013. gada martā un jūnijā, nevar uzskatīt, ka Kirasao iestādēm trūkst finanšu resursu. Drīzāk tām nav vajadzīgās tiesiskās un administratīvās vides un pilnvaru pildīt savus pienākumus. Būtu arī jāuzsver, ka Komisija saskaņā ar IPOA IUU 85. un 86. punktu, kuros ieteikta rīcība attiecībā uz īpašām jaunattīstības valstu vajadzībām, palīdzēja Kirasao piemērot ES NNN zvejas regulu, īstenojot īpašu, Komisijas finansētu tehniskās palīdzības programmu (40).

               (191)

               Ņemot vērā visu iepriekš minēto informāciju, var secināt, ka saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 3. punktu un 5. punkta b) un d) apakšpunktu Kirasao nav izpildījusi pienākumus, kuri saskaņā ar starptautiskajām tiesībām tai kā karoga valstij uzlikti attiecībā uz sadarbību un noteikumu izpildes pasākumiem.

         7.3.   Starptautisko noteikumu neīstenošana (NNN zvejas regulas 31. panta 6. punkts)

               (192)

               Kirasao ir ratificējusi UNCLOS. Turklāt no 2010. gada 17. novembra Kirasao ir sadarbības partnere, kas nav ICCAT Līgumslēdzēja puse.

               (193)

               Lai paskaidrotu, kā Kirasao īsteno starptautiskos noteikumus, jānorāda, ka Nīderlandes Karaliste 2007. gadā Nīderlandes Antiļu vārdā ratificēja UNCLOS un ka Kirasao tiek īstenoti visi likumdošanas instrumenti, kurus līdz 2010. gada 10. oktobrim pieņēma Nīderlandes Antiļas.

               (194)

               Komisija analizēja visu informāciju, ko tā uzskatīja par būtisku attiecībā uz Kirasao kā tādas sadarbības partneres statusu, kura nav ICCAT Līgumslēdzēja puse. Komisija analizēja arī visu informāciju, ko tā uzskatīja par būtisku attiecībā uz Kirasao piekrišanu piemērot ICCAT pieņemtos saglabāšanas un pārvaldības pasākumus.

               (195)

               Komisija analizēja pieejamo ICCAT informāciju par atbilstību. Šajā nolūkā Komisija izmantoja ICCAT Atbilstības kopsavilkuma tabulas (41).

               (196)

               Attiecībā uz 2012. gadu ICCAT Saglabāšanas un pārvaldības pasākumu atbilstības komiteja (COC) norādīja, ka Kirasao nav izpildījusi tās pienākumu laicīgi iesniegt ICCAT komisijai ziņojumus, statistiku un datus. Ziņojumā par COC sanāksmi (42) iekļautajās atbilstības kopsavilkuma tabulās norādīts, ka Kirasao novēloti vai nepilnīgi iesniedza šādu informāciju: informāciju par I uzdevumu (flotes parametri) saistībā ar gada ziņojumiem/statistiku; informāciju par iekšējiem pasākumiem (attiecībā uz kuģiem, kuru garums pārsniedz 20 m) saglabāšanas un pārvaldības pasākumu jomā; informāciju par piekļuves nolīgumiem; ziņojumu par citā kuģī pārkraušanas darbībām; atbilstības tabulas par kvotām un nozvejas limitiem. Iepriekš minētā ICCAT noteikumu un ieteikumu (galvenokārt ICCAT Ieteikuma 11-12) neievērošana un citi šā lēmuma 7.1. un 7.2. sadaļā izklāstītie fakti liecina, ka Kirasao nepilnīgi ievēro savus karoga valsts pienākumus pārvaldības un saglabāšanas pasākumu jomā, kuri noteikti UNCLOS 117. un 118. pantā.

               (197)

               Attiecībā uz flotē piemēroto politiku Komisija konstatēja, ka visi Kirasao rūpnieciskās zvejas kuģi pieder ārvalstu kuģu īpašniekiem un ka Kirasao var tikai identificēt faktisko kuģa īpašnieku. Komisija uzskata, ka faktiskā īpašnieka kontaktinformācijas pieejamība nav pietiekams pierādījums karoga valsts un kuģu reālai saiknei un ka šī situācija neatbilst UNCLOS 91. panta nosacījumiem par kuģu valstspiederību.

               (198)

               Turklāt, pamatojoties uz apmeklējumos 2013. gada martā un jūnijā iegūto informāciju, jākonstatē, ka atklātā jūrā zvejojošos kuģus reģistrē viena iestāde (Kirasao Jūrniecības iestāde – MAC), bet visus pārvaldības un uzraudzības pasākumus veic cita iestāde (Ekonomikas attīstības ministrija – MED). Šāda funkciju sadalījuma dēļ būtu vajadzīga cieša kompetento iestāžu sadarbība un darbību saskaņošana. Komisija apmeklējumos 2013. gada martā un jūnijā konstatēja, ka šāda MAC un MED sadarbība nepastāv. Minētajos Komisijas apmeklējumos konstatētie fakti liecina arī par to, ka Kirasao kuģu reģistrācijas procedūrās netiek ņemta vērā kuģu un to īpašnieku iepriekšēja dalība NNN zvejas darbībās. Tika konstatēts, ka Kirasao kompetentās iestādes, reģistrējot kuģi, nepārbauda kuģa vēsturi un tā iespējamu dalību NNN zvejas darbībās. Tas nozīmē, ka Kirasao neievēro ICCAT Rezolūcijā 05-07 paredzētās prasības par kuģu reģistrēšanu vai karoga piešķiršanu kuģiem un nepilda UNCLOS 94. panta prasības. Kirasao veikums zvejas kuģu reģistrācijas jomā neatbilst arī IPOA IUU 36. un 38. punkta ieteikumiem, kuros karoga valstis tiek aicinātas nepiešķirt karogu kuģiem, kuri izdarījuši pārkāpumus, un novērst kuģu karoga maiņu, kuras mērķis ir neievērot saglabāšanas un pārvaldības pasākumus vai valsts, reģionālā vai starptautiskā līmenī pieņemtus nosacījumus. Turklāt iepriekš aprakstītais Kirasao veikums zvejas kuģu reģistrācijas jomā neatbilst IPOA IUU 39. punkta ieteikumiem, kuros valstis tiek aicinātas veikt visus iespējamos pasākumus, tostarp nepiešķirt kuģim zvejas pilnvarojumu un tiesības kuģot ar attiecīgās valsts karogu, lai nepieļautu, ka kuģi pastāvīgi maina karogus, t. i., veic atkārtotu un ātru kuģa karoga maiņu nolūkā izvairīties no saglabāšanas un pārvaldības pasākumu vai nosacījumu īstenošanas.

               (199)

               Papildus iepriekš minētajam jānorāda, ka Kirasao tur ne tikai valsts reģistru, bet arī bez apkalpes fraktētu kuģu reģistru, atļaujot citas valsts karoga kuģiem īslaicīgi kuģot ar Kirasao karogu. Jānorāda, ka Kirasao iestādes, reģistrējot bez apkalpes fraktētu kuģu sarakstā kuģi, kas nekuģo ar Kirasao karogu, par to vienkārši informē attiecīgo karoga valsti. Šādos gadījumos Kirasao iestādes neveic papildu pārbaudes par operatoriem un/vai kuģu faktiskajiem īpašniekiem. Jānorāda arī tas, ka ir bijuši gadījumi, kad Kirasao karoga zivju transportkuģus ICCAT reģistrēja cita valsts (Filipīnas), nepaziņojot par to Kirasao iestādēm. Visbeidzot jānorāda, ka šāda Kirasao rīcība neatbilst UNCLOS 94. pantam, kurā paredzēti karoga valstu pienākumi attiecībā uz sava karoga kuģiem. Saistībā ar to jāpiebilst, ka Starptautiskā transporta darbinieku federācija (ITF) uzskata Kirasao par “izdevīgu karogu” (43).

               (200)

               Jānorāda arī tas, ka Kirasao pretēji IPOA IUU 25., 26. un 27. punkta ieteikumiem nav izstrādājusi Valsts rīcības plānu NNN zvejas apkarošanai.

               (201)

               Ņemot vērā visu iepriekš minēto informāciju, var secināt, ka saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 3. un 6. punktu Kirasao nav izpildījusi pienākumus, kuri saskaņā ar starptautiskajām tiesībām tai uzlikti attiecībā uz starptautiskajiem noteikumiem un saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem.

         7.4.   Jaunattīstības valstu īpašie ierobežojumi

               (202)

               Jāatgādina, ka Kirasao nav iekļauta Regulas (EK) Nr. 1905/2006 II pielikumā, kurā valstis klasificētas atbilstīgi to attīstības līmenim, un Kirasao attīstības līmenis nav norādīts arī ANO Tautas attīstības indeksā. Tomēr saskaņā ar Pasaules Bankas 2013. gada Pasaules attīstības indeksu (44) Kirasao tiek uzskatīta par valsti, kurā ir augsts ienākumu līmenis.

               (203)

               Ņemot vērā apmeklējumos konstatētos faktus un Pasaules Bankas noteikto Kirasao attīstības rādītāju, Kirasao nevar uzskatīt par valsti ar īpašiem ierobežojumiem, kuri tieši izriet no tās attīstības līmeņa. Netika iegūti apstiprinoši pierādījumi, kas liecinātu, ka pienākumus, kas uzlikti starptautiskajās tiesībās, Kirasao nav pildījusi nepietiekama valsts attīstības līmeņa dēļ. Nav arī konkrētu pierādījumu, lai konstatētās zvejas darbību uzraudzības, kontroles un pārraudzības nepilnības saistītu ar nepietiekamu tiesībspēju, rīcībspēju un infrastruktūru.

               (204)

               Jānorāda arī tas, ka Komisija 2011. gadā jau finansēja īpašus tehniskās palīdzības pasākumus Kirasao saistībā ar NNN zvejas apkarošanu (45). Nav pierādījumu, ka Kirasao būtu ņēmusi vērā sniegtos ieteikumus attiecīgo nepilnību novēršanai.

               (205)

               Ņemot vērā visu iepriekš minēto, saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 7. punkta nosacījumiem var secināt, ka Kirasao attīstības statusu un vispārējo veikumu zivsaimniecības jomā nepasliktina tās attīstības līmenis.

         8.   SECINĀJUMS PAR NESADARBĪGU TREŠO VALSTU NOTEIKŠANAS IESPĒJAMĪBU

               (206)

               Ņemot vērā iepriekš minētos secinājumus par to, ka Gana, Kirasao un Koreja nav izpildījušas pienākumus, kuri saskaņā ar starptautiskajām tiesībām tām uzlikti kā karoga, ostas, krasta vai tirgus valstīm, un nav veikušas pasākumus, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu NNN zveju, saskaņā ar NNN zvejas regulas 32. pantu būtu jāpaziņo šīm valstīm par iespējamību, ka tās var tikt noteiktas kā valstis, kuras Komisija uzskata par nesadarbīgām trešām valstīm NNN zvejas apkarošanā.

               (207)

               Saskaņā ar NNN zvejas regulas 32. panta 1. punktu Komisijai būtu jāpaziņo Ganai, Kirasao un Korejai par iespējamību, ka tās var tikt noteiktas par nesadarbīgām trešām valstīm. Komisijai attiecībā uz Ganu, Kirasao un Koreju būtu arī jāveic visi NNN zvejas regulas 32. pantā noteiktie pasākumi. Pienācīgas pārvaldības labad jānosaka laikposms, kurā šīs valstis var sniegt rakstiskas atbildes uz šo paziņojumu un mainīt situāciju.

               (208)

               Turklāt paziņošana Ganai, Kirasao un Korejai par iespējamību, ka tās var tikt noteiktas par valstīm, kuras Komisija uzskata par nesadarbīgām valstīm, šā lēmuma īstenošanas nolūkā nedz kavē Komisiju vai Padomi veikt turpmākus pasākumus, nedz arī automātiski nozīmē, ka tādi tiks veikti nesadarbīgo valstu noteikšanas un šādu valstu saraksta izveides nolūkā,

         IR NOLĒMUSI ŠĀDI.
   Vienīgais pants
   Ar šo Ganas Republikai, Kirasao un Korejas Republikai paziņo par iespējamību, ka tās var tikt noteiktas kā trešās valstis, kuras Komisija uzskata par nesadarbīgām trešām valstīm nelegālas, nereģistrētas un neregulētas zvejas apkarošanā.

      Briselē, 2013. gada 26. novembrī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas locekle

         Maria DAMANAKI

      (1)  OV L 286, 29.10.2008., 1. lpp.

      (2)  Par tirgus valsti un attiecīgiem pasākumiem skatīt FAO Starptautiskā NNN zvejas aizkavēšanas, novēršanas un izskaušanas rīcības plāna (IPOA IUU) 65.–76. punktu un FAO 1995. gada Atbildīgas zivsaimniecības rīcības kodeksa 11.2. punktu.

      (3)  Zvērināta iekšējā revidenta (QIA) 2011. gada 12. jūlija vēstule.

      (4)  ESAO, “Ownership and Control of Ships” (“Īpašumtiesības un kontrole pār kuģiem”), ziņojums, izgūts no http://www.oecd.org/dataoecd/53/9/17846120.pdf

      (5)  FAO, “Comprehensive record of fishing vessels, refrigerated transport vessels, supply vessels and beneficial ownership” (“Zvejas kuģu, transporta refrižeratorkuģu, apgādes kuģu un faktisko īpašumtiesību visaptverošs saraksts”), ziņojums par FAO Zivsaimniecības departamenta pētījumu, 2010. gada marts (izgūts no ftp://ftp.fao.org/FI/DOCUMENT/global_record/eims_272369.pdf) un IPOA IUU 18. punkts.

      (6)  Koreja ir parakstījusi zvejas nolīgumus ar 13 valstīm (Krieviju, Japānu, Ķīnu, Tuvalu, Zālamana Salām, Kiribati, Papua-Jaungvineju, Kuka Salām, Franciju, Irānu, Austrāliju, Mauritāniju un Ekvadoru).

      (7)  NMFS ziņojums, 24. lpp.

      (8)  Informācija izgūta no vietnes http://hdr.undp.org/en/statistics/

      (9)  CCAMLR, Komisijas 30. sanāksmes ziņojums, Austrālija, Hobārta, 2011. gada 24. oktobris–4. novembris, CCAMLR–XXX, 9.12.–9.28. punkts.

      (10)  IOTC Atbilstības komitejas sagatavotais Atbilstības ziņojums par Koreju, Atbilstības komitejas 8. sesija, 2011. gada 14.–16. marts, IOTC-2011-S15-CoC25Rev1[E].

      (11)  IOTC2012. gada 10. marta Atbilstības ziņojums, IOTC-2012-CoC09-CR14_Rev1[E].

      (12)  IOTC2013. gada 12. februāra apkārtraksts.

      (13)  ICCAT identifikācijas vēstule, 2010. gada 4. marts, ICCAT apkārtraksts Nr. 590, 2010. gada 4. marts.

      (14)  ICCAT identifikācijas vēstule, 2011. gada 18. janvāris, ICCAT apkārtraksts Nr. 173, 2011. gada 18. janvāris.

      (15)  ICCAT vēstule, kurā izteiktas bažas, 2012. gada 21. februāris, ICCAT apkārtraksts Nr. 636, 2012. gada 21. februāris.

      (16)  ICCAT vēstule, kurā izteiktas bažas, 2013. gada 11. februāris, ICCAT apkārtraksts Nr. 610, 2013. gada 11. februāris.

      (17)  Skat. 8. atsauci.

      (18)  Par tirgus valsti un attiecīgiem pasākumiem skatīt FAO Starptautiskā nelegālās, nereģistrētās un neregulētās zvejas aizkavēšanas, novēršanas un izskaušanas rīcības plāna 65.–76. punktu un FAO 1995. gada Atbildīgas zivsaimniecības rīcības kodeksa 11.2. punktu.

      (19)  Informācija izgūta no vietnes http://www.nmfs.noaa.gov/ia/iuu/msra_page/2013_biennial_report_to_congress__jan_11__2013__final.pdf

      (20)  Informācija izgūta no vietnēm http://www.neafc.org/mcs/iuu/blist un http://iuu-vessels.org/iuu/iuu/search

      (21)  ICCAT Ieteikums 06-11, ar ko izveido programmu attiecībā uz pārkraušanu citā kuģī, paredzot, ka ICCAT konvencijas apgabalā visas tunzivju un tunzivjveidīgo sugu pārkraušanas darbības jāveic ostā.

      (22)  ICCAT Ieteikums 03-14 par minimālajiem standartiem kuģu satelītnovērošanas sistēmas (VMS) ieviešanai ICCAT konvencijas apgabalā.

      (23)  Skat. 8. atsauci.

      (24)  OV L 378, 27.12.2006., 41. lpp.

      (25)  Attiecīgā informācija izgūta no FCWC tīmekļa vietnes http://www.fcwc-fish.org/

      (26)  ICCAT vēstule, 2010. gada 4. marts, ICCAT apkārtraksts Nr. 592, 2010. gada 4. marts.

      (27)  ICCAT vēstule, 2011. gada 18. janvāris, ICCAT apkārtraksts Nr. 174, 2011. gada 18. janvāris.

      (28)  ICCAT vēstule, 2012. gada 21. februāris, ICCAT apkārtraksts Nr. 634, 2012. gada 21. februāris.

      (29)  ICCAT Ieteikums 09-01 par Lielacu tunzivju daudzgadu saglabāšanas un pārvaldības programmu.

      (30)  ICCAT Ieteikums 10-01 par Lielacu tunzivju daudzgadu saglabāšanas un pārvaldības programmu.

      (31)  ICCAT Ieteikums 11-01 par Lielacu tunzivju un dzeltenspuru tunzivju daudzgadu saglabāšanas un pārvaldības programmu.

      (32)  ICCAT vēstule, 2013. gada 11. februāris, ICCAT apkārtraksts Nr. 609, 2013. gada 11. februāris.

      (33)  ICCAT vēstule, 2013. gada 30. aprīlis, ICCAT apkārtraksts Nr. 2104, 2013. gada 30. aprīlis.

      (34)  NMFS ziņojums, 23. lpp.

      (35)  Skat. 8. atsauci.

      (36)  Palīdzība jaunattīstības valstīm pareizi īstenot Regulu (EK) Nr. 1005/2008 par nelegālu, nereģistrētu un neregulētu (NNN) zveju, EuropeAid/129609/C/SER/Multi.

      (37)  Informācija izgūta no vietnes http://www.southpacificrfmo.org/assets/Convention-and-Final-Act/2272942-v1-SPRFMOSignedFinalAct.pdf

      (38)  ICCAT Ieteikums 09-11: ICCAT Ieteikums, ar ko groza Ieteikumu 08-12 par ICCAT Zilo tunzivju nozvejas dokumentēšanas programmu.

      (39)  Informācija izgūta no vietnes http://data.worldbank.org/country/CW. Šī informācija izmantota ANO Tautas attīstības indeksa un Regulas (EK) Nr. 1905/2006 vietā, jo šajos dokumentos Kirasao nav minēta.

      (40)  Palīdzība jaunattīstības valstīm pareizi īstenot Regulu (EK) Nr. 1005/2008 par nelegālu, nereģistrētu un neregulētu (NNN) zveju, EuropeAid/129609/C/SER/Multi, 2011. gada 13.–27. jūnijs.

      (41)  ICCAT 18. īpašās sanāksmes protokola 10. pielikuma 3. papildinājums, 2013. gada janvāris; Divu gadu ziņojums par 2012.–2013. gadu, I DAĻA (2012.), 1. sēj.

      (42)  Skat. 41. atsauci.

      (43)  Informācija izgūta no vietnes http://www.itfglobal.org/flags-convenience/flags-convenien-183.cfm

      (44)  Informācija izgūta no vietnes http://data.worldbank.org/country/CW

      (45)  Skat. 40. atsauci.