title: 2008/499/EK, Euratom: Eiropas Parlamenta 2007. gada 24. aprīļa Lēmums par kontu slēgšanu saistībā ar Eiropas Savienības 2005. finanšu gada vispārējā budžeta izpildi, III iedaļa - Komisija

text:
               15.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 187/23

         EIROPAS PARLAMENTA
   2007. gada 24. aprīļa Lēmums
   par kontu slēgšanu saistībā ar Eiropas Savienības 2005. finanšu gada vispārējā budžeta izpildi, III iedaļa – Komisija
   (2008/499/EK, Euratom)
   EIROPAS PARLAMENTS,
   ņemot vērā Eiropas Savienības 2005. finanšu gada vispārējo budžetu (1),
   ņemot vērā Eiropas Kopienu galīgos gada pārskatus par 2005. finanšu gadu – I sējums (SEC(2006)0916 – C6-0263/2006, SEC(2006)0915 – C6-0262/2006) (2),
   ņemot vērā Komisijas gada ziņojumu budžeta izpildes apstiprinātājai iestādei par paveikto darbu attiecībā uz lēmumiem par 2004. gada budžeta izpildes apstiprinājumu (COM(2006)0642 un COM(2006)0641) un Komisijas darba dokumentu – Pielikumu Komisijas ziņojumam Eiropas Parlamentam par paveikto darbu attiecībā uz lēmumiem par 2004. gada budžeta izpildes apstiprinājumu (SEC(2006)1376, SEC(2006)1377),
   ņemot vērā Komisijas paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Sasniegumi politikā 2005. gadā” (COM(2006)0124),
   ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Kopsavilkuma pārskats par Komisijas sasniegumiem vadības jomā 2005. gadā” (COM(2006)0277),
   ņemot vērā Komisijas gada ziņojumu budžeta izpildes apstiprināšanas iestādei par 2005. gadā veikto iekšējo revīziju (COM(2006)0279),
   ņemot vērā Komisijas ziņojumu par dalībvalstu atbildēm uz Revīzijas palātas 2004. gada pārskatu (COM(2006)0184),
   ņemot vērā Zaļo grāmatu par Eiropas pārredzamības iniciatīvu, ko Komisija pieņēma 2006. gada 3. maijā (COM(2006)0194),
   ņemot vērā Revīzijas palātas Atzinumu Nr. 2/2004 par “vienotas revīzijas” modeli (un priekšlikumu Kopienas iekšējās kontroles pamatsistēmai) (3),
   ņemot vērā Komisijas paziņojumu par integrētas iekšējās kontroles sistēmas plānu (COM(2005)0252),
   ņemot vērā Komisijas rīcības plānu integrētas iekšējās kontroles struktūras ieviešanai (COM(2006)0009),
   ņemot vērā 2006. gada 19. jūlijā publicēto pirmo ziņojumu par progresu, īstenojot Komisijas rīcības plānu integrētas iekšējās kontroles pamatsistēmas izveidei (SEC(2006)1009),
   ņemot vērā 2006. gada 13. novembrī publicēto Lordu palātas Eiropas Savienības komitejas ziņojumu “Finanšu pārvaldība un krāpšana Eiropas Savienībā: priekšstati, fakti un ierosinājumi”,
   ņemot vērā Revīzijas palātas gada pārskatu par 2005. finanšu gada budžeta izpildi (4), kā arī tās īpašos ziņojumus kopā ar pārbaudīto iestāžu atbildēm,
   ņemot vērā deklarāciju par pārskatu ticamību, kā arī par pakārtoto darījumu likumību un pareizību, ko Revīzijas palāta ir iesniegusi saskaņā ar EK līguma 248. pantu (5),
   ņemot vērā Padomes 2007. gada 27. februāra ieteikumu (5710/2007 – C6-0081/2007),
   ņemot vērā EK līguma 274., 275. un 276. pantu, kā arī Euratom līguma 179.a un 180.b pantu,
   ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (6), un it īpaši tās 145., 146. un 147. pantu,
   ņemot vērā Revīzijas palātas Atzinumu Nr. 4/2006 par projektu Padomes regulai, ar ko groza Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 (7),
   ņemot vērā Reglamenta 70. pantu un V pielikumu,
   ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un citu attiecīgo komiteju atzinumus (A6-0095/2007),

               A.

               tā kā saskaņā ar EK līguma 274. pantu Komisija uzņemas atbildību par budžeta izpildi, ievērojot pareizas finanšu pārvaldības principus,

               1.

               sniedz Komisijai apstiprinājumu par Eiropas Savienības 2005. finanšu gada vispārējā budžeta izpildi;

               2.

               izklāsta savus konstatējumus turpmāk tekstā iekļautajā rezolūcijā;

               3.

               uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo lēmumu un rezolūciju, kas ir tā neatņemama daļa, Padomei, Komisijai, Eiropas Kopienu Tiesai, Revīzijas palātai, Eiropas Investīciju bankai, kā arī dalībvalstu valsts un reģionālajām revīzijas iestādēm un nodrošināt to publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā).

            Priekšsēdētājs

         Hans-Gert PÖTTERING

            Ģenerālsekretārs

         Harald RØMER

      (1)  OV L 60, 8.3.2005.

      (2)  OV C 264, 31.10.2006., 1. lpp.

      (3)  OV C 107, 30.4.2004., 1. lpp.

      (4)  OV C 263, 31.10.2006., 1. lpp.

      (5)  OV C 263, 31.10.2006., 10. lpp.

      (6)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK, Euratom) Nr. 1995/2006 (OV L 390, 30.12.2006., 1. lpp.).

      (7)  OV C 273, 9.11.2006., 2. lpp.

    ---documentbreak---

               15.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 187/25

         EIROPAS PARLAMENTA
   2007. gada 24. aprīļa Rezolūcija
   ar konstatējumiem, kas ir neatņemama daļa no lēmuma par Eiropas Savienības 2005. finanšu gada vispārējā budžeta izpildes apstiprināšanu, III iedaļa – Komisija
   EIROPAS PARLAMENTS,
   ņemot vērā Eiropas Savienības 2005. finanšu gada vispārējo budžetu (1),
   ņemot vērā Eiropas Kopienu galīgos gada pārskatus par 2005. finanšu gadu – I sējums (SEC(2006)0916 – C6-0263/2006, SEC(2006)0915 – C6-0262/2006) (2)

   ņemot vērā Komisijas gada ziņojumu budžeta izpildes apstiprinātājai iestādei par paveikto darbu attiecībā uz lēmumiem par 2004. gada budžeta izpildes apstiprinājumu (COM(2006)0642 un COM(2006)0641) un Komisijas darba dokumentu – Pielikumu Komisijas ziņojumam Eiropas Parlamentam par paveikto darbu attiecībā uz lēmumiem par 2004. gada budžeta izpildes apstiprinājumu (SEC(2006)1376, SEC(2006)1377),
   ņemot vērā Komisijas paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Sasniegumi politikā 2005. gadā” (COM(2006)0124),
   ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Kopsavilkuma pārskats par Komisijas sasniegumiem vadības jomā 2005. gadā” (COM(2006)0277),
   ņemot vērā Komisijas gada pārskatu par 2005. gadā veiktajām iekšējām revīzijām, kurš adresēts iestādei, kas atbrīvo no atbildības (COM(2006)0279),
   ņemot vērā Komisijas ziņojumu par dalībvalstu atbildēm uz Revīzijas palātas 2004. gada pārskatu (COM(2006)0184),
   ņemot vērā Zaļo grāmatu par Eiropas pārredzamības iniciatīvu, ko Komisija pieņēma 2006. gada 3. maijā (COM(2006)0194),
   ņemot vērā Revīzijas palātas Atzinumu Nr. 2/2004 par “vienotas revīzijas” modeli (un priekšlikumu Kopienas iekšējās kontroles pamatsistēmai) (3),
   ņemot vērā Komisijas paziņojumu par integrētas iekšējās kontroles sistēmas plānu (COM(2005)0252),
   ņemot vērā Komisijas rīcības plānu integrētas iekšējās kontroles struktūras ieviešanai (COM(2006)0009),
   ņemot vērā 2006. gada 19. jūlijā publicēto pirmo ziņojumu par progresu, īstenojot Komisijas rīcības plānu integrētas iekšējās kontroles pamatsistēmas izveidei (SEC(2006)1009),
   ņemot vērā 2006. gada 13. novembrī publicēto Lordu palātas Eiropas Savienības komitejas ziņojumu “Finanšu pārvaldība un krāpšana Eiropas Savienībā: priekšstati, fakti un ierosinājumi”,
   ņemot vērā Revīzijas palātas gada pārskatu par 2005. finanšu gada budžeta izpildi (4), kā arī tās īpašos ziņojumus kopā ar pārbaudīto iestāžu atbildēm,
   ņemot vērā deklarāciju par pārskatu ticamību, kā arī par pakārtoto darījumu likumību un pareizību, ko Revīzijas palāta ir iesniegusi saskaņā ar EK līguma 248. pantu (5)

   ņemot vērā Padomes 2007. gada 27. februāra ieteikumu (5710/2007 – C6-0081/2007),
   ņemot vērā EK līguma 274., 275. un 276. pantu, kā arī Euratom līguma 179.a un 180.b pantu,
   ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (6), un it īpaši tās 145., 146. un 147. pantu,
   ņemot vērā Revīzijas palātas Atzinumu Nr. 4/2006 par projektu Padomes regulai, ar ko groza Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 (7),
   ņemot vērā Reglamenta 70. pantu un V pielikumu,
   ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un citu attiecīgo komiteju atzinumus (A6-0095/2007),

               A.

               tā kā EK līguma 274. pantā noteikts, ka Komisija ir atbildīga par Kopienas budžeta izpildi un ka tas jāveic sadarbībā ar dalībvalstīm un ievērojot pareizas finanšu pārvaldības principus;

               B.

               tā kā visefektīvākais veids, kā Komisija var apliecināt, ka tā patiesi vēlas nodrošināt pārredzamību un pareizu finanšu pārvaldību, ir darīt visu iespējamo, lai atbalstītu pasākumus, kuru mērķis ir finanšu pārvaldības uzlabošana, nolūkā saņemt pozitīvu ticamības deklarāciju no Eiropas Revīzijas palātas;

               C.

               tā kā uzlabojumi Eiropas Savienības finanšu pārvaldībā jāatbalsta un jāstimulē, cieši uzraugot sasniegumus Komisijā un dalībvalstīs;

               D.

               tā kā ES politiku īstenošanai raksturīga Kopienas budžeta “dalīta pārvaldība”, kuru īsteno Komisija un dalībvalstis un saskaņā ar kuru 80 % Kopienas izdevumu pārvalda dalībvalstis;

               E.

               tā kā tam, ka dalībvalstis uzņemas kontroles pienākumus saistībā ar finanšu informācijas sagatavošanu, un prasībai par kopsavilkumiem par pieejamām revīzijām un deklarācijām, it īpaši īstenojot 44. punktu Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (8), ievērojami jāuzlabo Kopienas budžeta pārvaldība, jānodrošina ES integrētas iekšējās kontroles pamatsistēmas pabeigšana un jāveicina pozitīvas ticamības deklarācijas saņemšana;

               F.

               tā kā 2005. gada 12. aprīļa (9) un 2006. gada 27. aprīļa rezolūcijā (10) par attiecīgi 2003. un 2004. gada budžeta izpildes apstiprināšanu Parlaments ierosināja, lai visas dalībvalstis sniedz ex ante paziņojumu par informācijas sniegšanu un ikgadēju ex post ticamības deklarāciju par ES finansējuma izlietojumu;

               G.

               tā kā saskaņā ar vispārējo principu, ko vēlas ieviest Parlaments, atbilstoši EK līgumam Komisijai ir pilnībā jāuzņemas galīgā atbildība par Kopienas budžeta pārvaldību un dalībvalstīm – pilnvaras pārvaldīt to rīcībā nodotos līdzekļus;

               H.

               tā kā Ekonomikas un finanšu padome 2005. gada 8. novembra secinājumos noraidīja Parlamenta priekšlikumu par valsts līmeņa deklarācijām (11);

               I.

               tā kā Iestāžu nolīguma 44. punktā ir noteikts, ka dalībvalstu attiecīgās revīzijas iestādes izstrādās novērtējumu par pārvaldības un kontroles sistēmu atbilstību Kopienas noteikumiem un ka dalībvalstis tādēļ apņemas atbilstīgā valsts līmenī sagatavot ikgadēju kopsavilkumu par pieejamām revīzijām un deklarācijām;

               J.

               tā kā efektīvas iekšējās kontroles princips ir viens no budžeta principiem, kas noteikts Finanšu regulā, kura grozīta ar Regulu (EK, Euratom) Nr. 1995/2006, kā tas ierosināts iepriekš minētajā Komisijas rīcības plānā;

               K.

               tā kā pārskata par 2005. gadu 2.10. punktā Revīzijas palāta saistībā ar integrētas iekšējās kontroles pamatsistēmas izveidi uzsver, ka “viens no svarīgākajiem Komisijas apstiprinātajiem mērķiem ir kontroles mehānismu proporcionalitāte un rentabilitāte”, norādot, ka šajā kontekstā nozīmīga loma var būt vienkāršošanas principam (piemēram, fiksētas likmes un vienreizēja maksājuma plašāka izmantošana, iepirkumu un dotāciju noteikumu vienkāršošana) un par budžeta izpildes uzdevumiem atbildīgo trešo pušu revīzijas sertifikātu un ticamības deklarāciju izmantošanai;

               L.

               tā kā iepriekš minētajos Ekonomikas un finanšu padomes 2005. gada 8. novembra secinājumos pausts viedoklis, ka integrētas iekšējās kontroles pamatsistēmas ieviešanai un tiesību aktu vienkāršošanai kontroles jomā ir būtiska nozīme, un pieprasīts, lai Komisija izvērtē pārbaužu izmaksas pa izdevumu jomām (5. punkts);

               M.

               tā kā Parlamenta Budžeta kontroles komitejas darbs kopumā un jo īpaši budžeta izpildes apstiprināšanas procedūra ir daļa no procesa, kura mērķis ir: 1) saskaņā ar Līgumu no Komisijas kopumā un no komisāriem, kā arī no visiem citiem iesaistītajiem dalībniekiem panākt pilnīgu atbildību par ES finanšu pārvaldību; 2) īstenot ikgadēju procedūru, kas sekmētu šā mērķa sasniegšanu un dotu Parlamentam iespēju pastāvīgi tieši sazināties ar galvenajām par šo pārvaldību atbildīgajām pusēm; 3) uzlabot finanšu pārvaldību ES, ņemot vērā Revīzijas palātas revīzijas rezultātus, un tādējādi izveidot stabilāku pamatu lēmumu pieņemšanai;

               N.

               tā kā Budžeta komitejai nākamajā budžeta procedūrā pienācīgi jāņem vērā 2005. gada budžeta izpildes apstiprināšanas rezultāti un ieteikumi;

               O.

               tā kā ar Eiropas Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. decembra nolēmumu Lietā F-17/05 Carvalho tika atcelts Komisijas 2004. gada 22. septembra lēmums pagarināt invaliditāti,

         HORIZONTĀLIE JAUTĀJUMI
   Ticamības deklarācija
   Pārskatu ticamība

               1.

               atzīmē, ka ar dažiem izņēmumiem, kas norādīti apsvērumos, Revīzijas palāta uzskata, ka Eiropas Kopienu galīgie gada pārskati ticami atspoguļo Kopienu finansiālo stāvokli 2005. gada 31. decembrī, kā arī Kopienu darbības un naudas līdzekļu plūsmas minētajā datumā noslēgtajā finanšu gadā (1. nodaļa, Ticamības deklarācija, V–VIII punkts); aicina Revīzijas palātu turpmākajos gada ziņojumos iekļaut sīkākas piezīmes par politikas jomām un īpaši skartajām dalībvalstīm;

               2.

               īpaši atzinīgi vērtē Komisijas centienus pieņemt finanšu gada pārskatus Finanšu regulā šo pārskatu sagatavošanai noteiktajos termiņos;

               3.

               tomēr pauž bažas par Revīzijas palātas apsvērumiem saistībā ar kļūdām grāmatvedības sistēmā reģistrētajās summās (īstermiņa parādiem un ilgtermiņa un īstermiņa priekšfinansējumam norādītas pārāk lielas summas) un kļūdām vietējās grāmatvedības sistēmās dažos ģenerāldirektorātos;

               4.

               aicina Komisiju steidzami veikt pasākumus Revīzijas palātas konstatēto trūkumu novēršanai, lai tie neietekmētu 2006. gada finanšu pārskatu ticamību;

               5.

               atzinīgi vērtē to, ka, atbildot uz Parlamenta vairākkārtējiem pieprasījumiem, Finanšu regulas jaunais 61. pants paredz, ka Komisijas grāmatvedis paraksta pārskatus un ir pilnvarots pārbaudīt saņemto informāciju un pievienot atrunas; uzsver, ka grāmatvedim jābūt skaidram pilnvarojumam īstenot šo pienākumu, it īpaši attiecībā uz pārbaužu veikšanu; aicina Komisiju informēt Budžeta kontroles komiteju par to, kādas organizatoriskas izmaiņas tā ir veikusi vai plāno veikt, lai grāmatvedis varētu pildīt savus pienākumus saskaņā ar jauno 61. pantu;

               6.

               norāda, ka 2004. gada budžeta izpildes apstiprināšanas rezolūcijas rezultātā Komisija ir iesniegusi informāciju par nezināmajiem kontiem; pauž nožēlu par to, ka sniegtā informācija vēl nav nodrošinājusi caur šiem kontiem veikto darījumu pārredzamību; norāda, ka līdzekļi, kas iegrāmatoti šajos kontos, jāpārvieto atpakaļ uz budžetu kā citi ieņēmumi; šajā sakarā aicina Komisiju paskaidrot, kāpēc lielveikala Economat norēķinu konti, kas tika pārvaldīti ārpus budžeta, vēl joprojām nav iekļauti budžetā;

               7.

               pauž nožēlu, ka grāmatvedis, kā Revīzijas palāta norāda 2005. gada pārskata 1.49. punktā, nav pilnībā ievērojis 2. un 12. grāmatvedības noteikumu attiecībā uz bilances jauno struktūru un noformējumu un pārskatīto veidu, kādā atspoguļo Kopienas pensiju saistības; norāda, ka Komisijas grāmatvedis 2006. gada oktobrī pārskatīja 2. un 12. grāmatvedības noteikumu;

               8.

               pauž bažas par Revīzijas palātas norādītajām kļūdām reģistrētajās priekšfinansējuma summās un aicina Komisiju steidzami veikt pasākumus šo trūkumu novēršanai, lai nodrošinātu, ka pārskati atspoguļo Kopienas finanšu stāvokli pēc iespējas precīzāk; atgādina Komisijai tās pienākumu ik pēc sešiem mēnešiem sniegt budžeta lēmējinstitūcijai ziņojumu par priekšfinansējuma operāciju pārvaldību;

         Budžeta pārvaldība

               9.

               pauž bažas par vēl nenokārtotu saistību atkārtotu pieaugumu un prasa panākt augstāku izlietojuma līmeni nākamo trīs gadu laikā;

               10.

               norāda, ka saskaņā ar n+2 noteikumu anulēto apropriāciju lielākā daļa attiecas uz Eiropas Sociālo fondu (ESF); aicina dalībvalstis nodrošināt, lai maksājumu pieprasījumi Komisijai tiktu iesniegti ātrāk, jo ESF finansētie pasākumi ir paredzēti uzlabojumiem nodarbinātības un cilvēkresursu jomā un tiem ir izšķiroša nozīme Lisabonas stratēģijas mērķu sasniegšanā; lēns izlietojums rada nopietnas bažas, it īpaši ņemot vērā jaunizveidoto Eiropas Globalizācijas fondu un tā mērķi;

               11.

               aicina Komisiju un Revīzijas palātu pienācīgi reģistrēt līdzekļu saņēmējus, kuru projekti pretendē uz salīdzinoši nelielu finansējumu, un nelielas organizācijas, kuras nevar atļauties piesaistīt nepieciešamos speciālistus revīzijas un izvērtējuma veikšanai, lai panāktu pareizo samēru starp projektu izmaksām un revīzijas un ziņojumu sniegšanas izmaksām un cilvēkresursiem;

         Pakārtoto darījumu likumība

               12.

               atzīmē Revīzijas palātas apsvērumus, ka jomās, kurās Komisija ir adekvāti īstenojusi pārraudzības un kontroles sistēmas, pakārtotie darījumi kopumā ir likumīgi un pareizi (1. nodaļa, Ticamības deklarācija, IX punkts);

               13.

               tomēr pauž nožēlu, ka attiecībā uz Komisijas izdevumu sevišķi svarīgām jomām (KLP izdevumi, kuriem nepiemēro integrēto administrācijas un kontroles sistēmu (IAKS), struktūrfondi, iekšējā nozaru politika, ārējās darbības, SAPARD) Revīzijas palāta norāda, ka pārraudzības un kontroles sistēmām jākļūst efektīvākām, jo joprojām pastāv kļūdas, kas šajās jomās neļauj sniegt pozitīvu ticamības deklarāciju (1. nodaļa, Ticamības deklarācija, IX–XI punkts);

               14.

               pauž nopietnas bažas par lielo kļūdu skaitu, kuras Revīzijas palāta ir atklājusi galasaņēmēju līmenī, un norāda, ka dalītas pārvaldības gadījumā par kļūdu novēršanu, identificēšanu un koriģēšanu galasaņēmēja līmenī atbildīgas ir dalībvalstis, bet vienlaikus Komisija ir atbildīga par skaidru, efektīvu un lietderīgu vadlīniju sniegšanu dalībvalstīm par to, kā novērst, noteikt un labot šādas kļūdas;

               15.

               aicina Komisiju turpināt uzlabot dalībvalstīm deleģēto kontroles funkciju efektīvu pārraudzību; uzskata, ka Komisijai gadījumos, kad dalībvalsts kontroles sistēmas joprojām ir nepietiekamas, jānosaka skaidri termiņi un jāpiemēro sankcijas, ja termiņi tiek pārkāpti;

               16.

               uzskata, ka saistībā ar ticamības deklarāciju galvenokārt jāpievēršas jautājumam par to, vai pārraudzības un kontroles sistēmas tiek pareizi piemērotas Kopienas un dalībvalsts līmenī un vai tās nodrošina pakārtoto darījumu likumību un pareizību;

               17.

               tādēļ uzskata, ka Revīzijas palātas revīzijas dos iespēju noteikt atklāto trūkumu cēloņus un palīdzēs novērst ierobežojumus daudz lielākā mērā nekā tikai norādīšana uz kļūdām darījumos;

               18.

               atzinīgi vērtē pārskatīto ticamības deklarācijas metodi, ko Revīzijas palāta sāka ieviest 2002. gadā, un it īpaši pēdējās izmaiņas, kuras tika apstiprinātas 2006. gada februārī (12) un kuras pirmo reizi tiks īstenotas palātas pārskatā par 2006. gadu;

         Dalībvalstu pārvaldības deklarācijas

               19.

               norāda, ka saskaņā ar EK līguma 274. pantu visām dalībvalstīm pilnībā jāuzņemas pārvaldības pienākumi un jāveic atbilstoši pasākumi, lai mazinātu kļūdu risku pakārtotajos darījumos;

               20.

               atzinīgi vērtē Iestāžu nolīgumā panākto vienošanos, ka dalībvalstīm ik gadus jāsagatavo kopsavilkums par revīzijām un deklarācijām, un uzskata to par pirmo soli virzienā uz dalībvalsts pārvaldības deklarācijām;

               21.

               vērš uzmanību uz to, ka steidzami jāievieš dalībvalstu atbilstoša politiskā līmeņa deklarācijas, kas aptver visus Kopienas līdzekļus, kuriem piemēro dalītu pārvaldību, kā ierosināts iepriekš minētajās Parlamenta rezolūcijās par 2003. un 2004. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu;

               22.

               uzsver, cik nozīmīgs ir rīcības plāns integrētas iekšējās kontroles pamatsistēmas izveidei, un pilnībā atbalsta Komisijas priekšlikumu, kas iekļauts 5. pasākumā, proti, ka “dalībvalstīm vajadzētu nozīmēt koordinējošu iestādi” visās Kopienas politikas jomās, lai nodrošinātu pārskatu par ticamību apliecinošiem dokumentiem saistībā ar attiecīgās dalībvalsts pārvaldītajiem Kopienas līdzekļiem;

               23.

               norāda, ka valstis, nevis reģioni, ir ES locekles, un tādēļ uzskata par nepieņemamu, ka dalībvalsts noraida dalībvalsts pārvaldības deklarāciju sava administratīvā iedalījuma dēļ, un uzskata, ka visām dalībvalstīm jāspēj uzņemties atbildību par saņemtā ES finansējuma pārvaldību, vai nu izmantojot vienu dalībvalsts pārvaldības deklarāciju, vai vairākas deklarācijas valsts sistēmā;

               24.

               uzskata, ka dalībvalstu pārvaldības deklarācijas, kas varētu izpausties ne tikai kā viena deklarācija, bet arī kā vairāku deklarāciju kopums valsts sistēmā, lai atzītu dažās dalībvalstīs pastāvošo federālo un decentralizēto politisko sistēmu, kā norādīts 2006. gada 2. februāra rezolūcijā par dalībvalstu pārvaldības deklarācijām (13), noteikti uzlabotu dalībvalstu attiecīgo pārraudzības un kontroles sistēmu kvalitāti un, neskarot Revīzijas palātas neatkarību, veicinātu pozitīvas ticamības deklarācijas saņemšanu no tās, jo šādas deklarācijas ir būtisks elements ES integrētas iekšējās kontroles pamatsistēmas izveidē un tāpēc tām būtu liela nozīme pozitīvas ticamības deklarācijas saņemšanā;

               25.

               ļoti atzinīgi vērtē Nīderlandes iniciatīvu – šīs valsts valdība apstiprināja tādu valsts līmeņa deklarāciju par Kopienas līdzekļu pārvaldību, kura pamatosies uz apakšdeklarācijām par dažādām izdevumu jomām un kuru pēdējā instancē Nīderlandes valdības vārdā parakstīs finanšu ministrs;

               26.

               atzinīgi vērtē arī Apvienotās Karalistes un Zviedrijas lēmumu veikt pasākumus, lai ieviestu valsts līmeņa deklarācijas par Kopienas līdzekļu pārvaldību, Apvienotās Karalistes gadījumā iekļaujot noteikumu, ka deklarāciju paraksta vadoša amatpersona ar pienācīgu kompetenci attiecīgajā jomā; turklāt norāda, ka Dānijas valsts revīzijas iestāde sniegs revīzijas atzinumu par Kopienas finansējuma pārvaldību saskaņā ar dalītu pārvaldību;

               27.

               pauž bažas, ka, neņemot vērā šīs iniciatīvas, kurās dalībvalstu deklarācijas ir atbalstītas, vairums dalībvalstu ir pret to ieviešanu;

               28.

               tomēr aicina Komisiju līdz 2007. gada beigām iesniegt Padomei priekšlikumu par tādu dalībvalsts (pārvaldības) deklarāciju par visiem Kopienas līdzekļiem, kam piemēro dalītu pārvaldību, kura pamatotos uz apakšdeklarācijām, ko sniedz dažādas dalībvalsts struktūras, kuras atbildīgas par izdevumu pārvaldību; uzskata, ka kopēja pieeja attiecībā uz dalībvalstu deklarāciju īstenošanu un to uzbūvi, ja tā tiek īstenota saskaņā ar šiem principiem un, ja iespējams, nodrošinot valsts revīzijas iestāžu dalību, ir vajadzīga, lai nodrošinātu dalībvalsts deklarācijas noderību Komisijai un Revīzijas palātai;

               29.

               aicina Padomi steidzami atsākt šā jautājuma apspriešanu;

               30.

               aicina dalībvalstu parlamentus (it īpaši dalībvalstu publisko finanšu uzraudzības komisijas, Kopienas un Eiropas Kopienas lietu komiteju konferences (COSAC) komitejas) apspriest dalībvalstu deklarāciju ieviešanu un informēt Parlamentu par šīs diskusijas rezultātiem;

         Iestāžu nolīguma 44. punkts

               31.

               tā kā Iestāžu nolīguma 44. punktā ir noteikts, ka dalībvalstu attiecīgās revīzijas iestādes izstrādās novērtējumu par pārvaldības un kontroles sistēmu atbilstību Kopienas noteikumiem un ka dalībvalstis tādēļ apņemas atbilstīgā valsts līmenī sagatavot ikgadēju kopsavilkumu par pieejamām revīzijām un deklarācijām;

               32.

               uzskata, ka Iestāžu nolīguma 44. punktā minētajām revīzijas iestādēm jāuzņemas šī jaunā atbildība par ES līdzekļu vietēju izlietojumu un ka šai valsts līmeņa kontrolei jāveido pamats dalībvalstu pārvaldības deklarāciju sagatavošanai, ko veic dalībvalstu iestādes;

               33.

               uzsver, ka šis ir vienīgais veids, kā piešķirt reālu nozīmi dalībvalstu pārvaldības deklarācijām, kurām Parlamenta izpratnē patiesi jānodrošina, ka dalībvalsts pārraudzības un kontroles sistēmas darbojas pareizi;

               34.

               aicina Komisiju pieprasīt no dalībvalstīm Iestāžu nolīguma 44. punktā minēto informāciju un, pamatojoties uz šo informāciju, izstrādāt dokumentu, kurā būtu analizētas katras dalībvalsts Kopienas līdzekļu pārvaldības un kontroles sistēmas stiprās un vājās puses un veikto revīziju rezultāti, un aicina šo dokumentu nosūtīt Parlamentam un Padomei;

               35.

               uzskata, ka būtu īpaši lietderīgi, ja Ekonomikas un finanšu padome Komisijas izstrādāto galīgo dokumentu ņemtu par pamatu salīdzinošai analīzei un diskusijai par dalībvalstu sistēmu piemērotību no Kopienas budžeta saņemto līdzekļu kontrolei;

         Maksājumu apturēšana un finanšu korekcijas

               36.

               atgādina Komisijas 2005. gada 15. jūnija paziņojumu par integrētas iekšējās kontroles sistēmas plānu (COM(2005)0252), kura B punktā teikts: “Ja dalībvalsts nevar atbilstīgi novērst kļūdu iespējamību, Komisija aizsargās EK budžetu, stingri piemērojot spēkā esošos noteikumus maksājumu apturēšanai un finanšu korekcijām.”;

         Maksājumu apturēšana

               37.

               apliecina Komisijai, ka pilnībā atbalsta tiesību aktu par maksājumu apturēšanu stingru piemērošanu un atzinīgi vērtē jau ierosinātos pasākumus līdzekļu nepārskaitīšanai gadījumos, kad Komisijai nav pilnīgas pārliecības par pārvaldības un kontroles sistēmu uzticamību dalībvalstī, kura ir līdzekļu saņēmēja;

               38.

               uzskata, ka gadījumā, ja atkārtoti tiek iekļautas atrunas saistībā ar izdevumu programmām kādā dalībvalstī, maksājumu apturēšana kā piespiedu līdzeklis varētu veicināt dalībvalsts lielāku iesaistīšanos saņemto Kopienas līdzekļu pienācīgā izlietošanā;

               39.

               aicina Komisiju vienkāršot noteikumus un nepieciešamības gadījumā piemērot spēkā esošos tiesību aktus par maksājumu apturēšanu, kā arī savlaicīgi informēt Padomi, Parlamentu un Revīzijas palātu par maksājumu apturēšanu un tās rezultātiem;

               40.

               uzstāj, ka maksājumi ir pilnībā vai daļēji jāaptur, ja dalībvalstis nepilda pamatprasības, kā integrētās administrācijas un kontroles sistēmas (IAKS) gadījumā Grieķijā, un ja Grieķijas varas iestādes nenovērš pastāvošās problēmas noteiktajos termiņos, ko paredz kopīgi pieņemtais rīcības plāns, kuru Komisija ir pieprasījusi Grieķijas varasiestādēm, lai nodrošinātu pilnībā darbotiesspējīgu IAKS;

               41.

               uzskata, ka ES tēlu negatīvi ietekmē tas, ka atsevišķas dalībvalstis var izmantot atšķirīgus kontroles standartus;

         Daudzgadu maksājumu finanšu korekcijas

               42.

               uzskata, ka dalītas vai decentralizētas pārvaldības gadījumā Komisijai pilnībā jāpiemēro Finanšu regulas 53. panta 5. punkts, tādējādi uzņemoties galīgo atbildību par budžeta izpildi saskaņā ar EK līguma 274. pantu, piemērojot “grāmatojumu noskaidrošanas procedūru vai finanšu korekciju mehānismus”;

               43.

               uzsver, ka Kopienas programmu izdevumu daudzgadu rakstura dēļ vienīgi daudzgadu cikla beigās Komisija var ķerties pie “grāmatojumu noskaidrošanas procedūras vai finanšu korekciju mehānismiem”, kuru mērķis ir a posteriori labot konstatētās kļūdas, ja ir pieejama visaptveroša un skaidri saprotama dokumentācija par programmas īstenošanu; turklāt uzsver vajadzību finanšu korekcijas veikt uzreiz, kad dalībvalstis konstatē neizlabotus pārkāpumus, negaidot daudzgadu cikla beigas;

               44.

               ar bažām atzīmē, ka Revīzijas palāta ļoti kritiski vērtē Komisijas piemērotās finanšu korekcijas, kuras “nevar uzskatīt par mehānismiem kļūdu novēršanai, savlaicīgai identificēšanai un koriģēšanai”, kurās pienācīgi nav ņemti vērā pakārtotajos darījumos, t. i., galasaņēmēja līmenī, identificētie trūkumi un kuras “neveicina dalībvalstu centienus novērst pārkāpumus vai uzlabot to pārvaldības un kontroles sistēmas” (Revīzijas palātas gada pārskata 1.64. un 6.35. punkts);

               45.

               atzīmē, ka galīgo lēmumu un koriģējošo pasākumu (14) mērķis ir atņemt Kopienas finansējumu izdevumiem, kas neatbilst Kopienas noteikumiem, un ka šādi lēmumi, kuri ir Komisijas kompetencē, jāuzskata par galveno instrumentu kontroles un uzraudzības sistēmās;

               46.

               atzīmē, ka galīgie koriģējošie pasākumi, ja tos tieši nepiemēro darījumiem galasaņēmēja līmenī, praktiski nozīmē, kā to norāda Revīzijas palāta, ka nelikumīgo un nepareizo darījumu izmaksas tiek novirzītas no Kopienas budžeta uz attiecīgās dalībvalsts nodokļu maksātājiem kopumā, nevis galasaņēmēju, kurš ir atbildīgs par kļūdu (Revīzijas palātas gada pārskata 1.65. punkts); norāda, ka tāpēc šiem labojumiem ir tikai ierobežota preventīva un atturoša ietekme uz līdzekļu saņēmējiem un pārvaldītājiem;

               47.

               tādēļ uzsver, cik liela nozīme ir atbilstīgām dalībvalstu sistēmām kļūdu novēršanas un identifikācijas uzlabošanai galasaņēmēja līmenī, lai Komisijai mazāk vajadzētu piemērot galīgos koriģējošos pasākumus;

               48.

               norāda, ka saskaņā ar apropriāciju efektīvas un lietderīgas izlietošanas principu līdzekļi ir efektīvi jāatgūst; uzskata, ka uzlabota līdzekļu atgūšana apliecinātu ES sankciju efektivitāti un vēl vairāk palielinātu Eiropas iestāžu uzticamību;

               49.

               norāda, ka efektīva līdzekļu atgūšana var notikt tikai ar dalībvalstu iestāžu starpniecību; tāpēc saistībā ar līdzekļu atgūšanu aicina ņemt vērā attiecīgo dalībvalstu iestāžu izmaksas;

               50.

               pauž pārliecību, ka līdzekļu atgūšanas līmeni var uzlabot, publiskojot to parādnieku identitāti, kuri nevēlas veikt maksājumus, lai gan tiesa ir atzinusi to atbildību un attiecīgais spriedums stājies spēkā;

               51.

               izdara secinājumu, ka Komisijai no savas puses un ņemot vērā Revīzijas palātas nopietno kritiku jāveic visi atbilstīgie pasākumi, lai nepieļautu kļūdas un pārkāpumus, un pauž nožēlu, ka Komisija acīmredzot vairāk uzmanības pievērš galīgajiem finanšu korekcijas mehānismiem, kam, kā norāda Revīzijas palāta, ir nopietni trūkumi un ko “nevar uzskatīt par mehānismiem kļūdu novēršanai, savlaicīgai identificēšanai un koriģēšanai” (Revīzijas palātas gada pārskata 1.64. punkts);

               52.

               pauž nožēlu par Komisijas pausto kritiku Revīzijas palātai attiecībā uz finanšu korekcijas pasākumiem, ko Komisija piemērojusi 2005. gadā, kura īpaši izpaudās Revīzijas palātas gada pārskata iesniegšanā Budžeta kontroles komitejai 2006. gada 23. oktobrī, jo pilsoņu uzticība Eiropas iestāžu darbībai cita starpā pamatojas uz Revīzijas palātai kā ārējas revīzijas iestādei garantēto neatkarību;

               53.

               aicina Komisiju sniegt gan Parlamentam, gan Revīzijas palātai izsmeļošu definīciju par dažādajā koncepcijām, kuras ietilpst jēdzienā “finanšu korekcijas mehānismi”, kā arī informāciju par 2005. gadā veikto korekciju apjomiem;

               54.

               aicina Komisiju turpmāk iesniegt detalizētu gada pārskatu, kurā iekļauti finanšu korekciju faktiskie apjomi;

         Komisijas iekšējās kontroles sistēma
   Rīcības plāns integrētas iekšējās kontroles pamatsistēmas izveidei

               55.

               atzinīgi vērtē Komisijas 2006. gada 17. janvārī pieņemto Komisijas paziņojumu Padomei, Eiropas Parlamentam un Revīzijas palātai “Rīcības plāns integrētas iekšējās kontroles struktūras ieviešanai” (COM(2006)0009 un SEC(2006)0049)), kurā norādīti 16 konkrēti pasākumi, kas jāveic, lai veicinātu ES līdzekļu efektīvāku iekšējo kontroli;

               56.

               atzinīgi vērtē pirmo pusgada rezultātu ziņojumu par iepriekš minētā rīcības plāna īstenošanu, kuru Komisija iesniedza 2006. gada 19. jūlijā (SEC(2006)1001) saskaņā ar Parlamenta prasību rezolūcijā par 2004. gada budžeta izpildes apstiprināšanu; sagaida, ka otro pusgada rezultātu ziņojumu Parlaments saņems līdz 2008. gada 1. janvārim;

               57.

               tomēr pauž nožēlu, ka saskaņā ar ziņojumā sniegto informāciju dažu pasākumu īstenošana vēl nemaz nav uzsākta, kas jau nozīmē zināmu aizkavēšanos plānotajā grafikā, it īpaši attiecībā uz 7., 9. un 10. pasākumu (15);

         Izmaksu lietderība – Darbības izdevumu un kontroles sistēmas izmaksu samērības analīze – Kļūdu koeficients vai pieļaujams kļūdu risks

               58.

               norāda, ka 2005. gada pārskatā Revīzijas palāta saistībā ar integrētas iekšējās kontroles pamatsistēmas izveidi pauž viedokli, ka “viens no svarīgākajiem Komisijas apstiprinātajiem mērķiem ir kontroles mehānismu proporcionalitāte un rentabilitāte” (2.9. un 2.10. punkts);

               59.

               turklāt atgādina, ka Ekonomikas un finanšu padome 2005. gada 8. novembrī, kā jau iepriekš minēts, visvairāk uzsvēra integrētas iekšējās kontroles sistēmas īstenošanas nepieciešamību un norādīja, ka “saskaņā ar Revīzijas palātas Atzinumu Nr. 2/2004 Padome atzina, ka tai jāpanāk vienota izpratne ar Eiropas Parlamentu par riskiem, kas būtu pieņemami pakārtotajos darījumos, ņemot vērā kontroles izmaksas un devumu dažādajās politikas jomās un attiecīgo izdevumu apjomu”; sagaida, ka Padome nekavējoties rīkosies saskaņā ar savu lēmumu;

               60.

               atgādina iepriekš minētā rīcības plāna 4. pasākumu, kurā saskaņā ar Parlamenta ieteikumiem ierosināts uzsākt “starpiestāžu dialogu par riskiem, kas būtu pieņemami uzskaites pamatā esošajos darījumos”;

               61.

               atgādina arī 10. pasākumu, kurā ierosināts sagatavot pārbaužu izmaksu analīzi, ņemot vērā to, ka “jāsasniedz atbilstošs līdzsvars starp pārbaužu ieguvumiem un izmaksām”, kā arī norādīts, ka rezultāti tiks iesniegti 2007. gadā; tomēr atzīmē, ka šā pasākuma īstenošana tikko aizsākusies;

               62.

               šajā sakarā uzsver, cik svarīgs ir Revīzijas palātas Atzinums Nr. 2/2004 par vienotu revīzijas modeli, it īpaši jautājumā par vajadzību nodrošināt saskaņotību starp līmeni, kurā tiek pieņemti tiesību akti, piešķirts finansējums un gūts labums no kontroles (24. punkts), proporcionalitāti starp kontroles izmaksām un tās sniegtajiem ieguvumiem (25. punkts) un kontroles pārredzamību (26. punkts);

               63.

               pievienojas Revīzijas palātai, kas Atzinumā Nr. 4/2006 pauž nožēlu, ka vēl ir jānosaka pieļaujamu riska līmeņu un kontroles izmaksu un guvumu samēra attiecība un ka vēl nav precizēts, kā noteikt “pieļaujamu riska līmeni”, kaut gan šim jēdzienam ir izšķiroša nozīme iekšējās kontroles sistēmā;

               64.

               tādēļ uzskata, ka Komisijai saskaņā ar kontroles sistēmu proporcionalitātes un rentabilitātes (izmaksu lietderības) principu ir jāizvērtē attiecība starp, no vienas puses, katrai politikas jomai pieejamajiem līdzekļiem un, no otras puses, – šo līdzekļu daļu, kura paredzēta kontroles sistēmai pa izdevumu jomām, un šādi atklātu kļūdu dēļ zaudētajiem līdzekļiem;

               65.

               aicina Komisiju pilnībā publiskot metodes, ko tā izmanto kļūdu līmeņa noteikšanai, un mudina Komisiju uzsākt iestāžu dialogu par revīzijas metodiku;

               66.

               uzskata par būtisku, lai Komisijai būtu skaidrs plāns, kā panākt pozitīvu ticamības deklarāciju;

               67.

               aicina Komisiju veikt salīdzinošu analīzi, tādējādi izveidojot vienīgo pamatu, kas dos iespēju noteikt “pieļaujamu riska līmeni”, un nosūtīt to Parlamentam, Padomei un Revīzijas palātai saskaņā ar Ekonomikas un finanšu padomes norādījumiem;

               68.

               uzskata, ka izmaksu un guvumu attiecībai starp kontroles pasākumos ieguldītajiem līdzekļiem un kontrolēs gūtajiem rezultātiem jābūt galvenajam faktoram, kuru Revīzijas palāta ņem vērā, sniedzot ticamības deklarāciju;

         Politiskā un administratīvā atbildība Komisijā

               69.

               uzsver, ka dienestu gada darbības pārskatos iekļautās informācijas atšķirības ir šīs procedūras trūkums; pauž bažas par Revīzijas palātas konstatējumu, ka daži gada darbības pārskati vēl joprojām nesniedz pietiekamus pierādījumus ticamības deklarācijas sagatavošanai (pārskata par 2005. gadu 2.15., 2.18. un 2.19. punkts);

               70.

               aicina Komisiju nodrošināt, lai tās gada darbības pārskatos un paziņojumos sīkāk – ja iespējams, dalībvalstu līmenī – tiktu izvērtētas pašreizējās sistēmas, atklātie trūkumi un to finansiālā ietekme;

               71.

               atkārtoti aicina Komisiju nodrošināt, lai tās ģenerālsekretārs, gatavojot kopsavilkuma ziņojumu, sagatavo ticamības deklarāciju, kurā iekļautas atsauces uz visu ģenerāldirektoru deklarācijām, tādējādi uzsverot viņu atbalstu komisāriem šā ziņojuma pieņemšanā;

         Komisāru līdzdalība

               72.

               uzsver, kāda nozīme ir Komisijas iekšējā revidenta gada pārskatā par iekšējām revīzijām paustajam viedoklim, ka “pilnīga komisāru iesaistīšana politisko risku novērtēšanā nodrošinās labāku risku vispārējo pārvaldību un līdz ar to uzlabos plānošanu, resursu sadali un politikas īstenošanu” (16);

               73.

               norāda uz kritiku, ka komisāri nav pilnībā iesaistīti; aicina Komisiju noteikt, kādi pasākumi ir nepieciešami komisāru pilnīgai iesaistīšanai, ko prasa iekšējais revidents, un vienlaicīgi arī attiecību starp ģenerāldirektoriem un komisāriem precizēšanai, kā arī aicina sniegt Parlamentam izsmeļošu informāciju šajā jautājumā;

               74.

               pauž nožēlu par kvalitātes atšķirībām informācijā, ko komisāri iesniedza Budžeta kontroles komitejā, un pauž cerību, ka tas neatspoguļo nozīmi, kādu atsevišķi komisāri piešķir pareizai finanšu pārvaldībai savā kompetences jomā; uzstāj, ka, izņemot dažus izņēmumus, komisāriem jābūt labāk sagatavotiem uzklausīšanām saistībā ar 2006. gada budžeta izpildes apstiprināšanu;

         Ētika

               75.

               ļoti atzinīgi vērtē iepriekš minēto Komisijas Eiropas pārredzamības iniciatīvu, kurā ierosināts uzsākt “diskusiju ar citām ES iestādēm par ES iestāžu amatpersonu profesionālās ētikas noteikumiem un standartiem”; aicina šo diskusiju uzsākt ātri, lai attiecīgie pasākumi stātos spēkā, kad 2009. gada jūnijā darbību uzsāks Parlamenta nākamais sasaukums un 2009. gada novembrī – jaunā Komisija;

               76.

               atbalsta šādu diskusiju uzsākšanu un aicina Komisiju aizpildīt pastāvošo robu un nodrošināt, ka komisāriem saistošā rīcības kodeksā tiek iekļauti ētikas noteikumi un svarīgākās vadlīnijas, kas komisāriem jāievēro savā amatā, jo sevišķi – ieceļot līdzstrādniekus, it īpaši savos birojos;

               77.

               aicina Komisiju pievērst pienācīgu uzmanību un saistībā ar Pārredzamības iniciatīvu ierosināt risinājumus situācijai, ka ievērojams skaits agrāk un pašlaik jutīgus amatus ieņemošu augsta ranga darbinieku ir pametuši Komisiju, dažos gadījumos dodoties bezalgas atvaļinājumā, lai pievienotos lobistiem un juridiskām firmām, kas, piemēram, pārstāv klientus, par kuriem Konkurences ģenerāldirektorāts veic izmeklēšanu vai kuri pārsūdz viņiem uzliktos sodus;

         Pārredzamība

               78.

               atzinīgi vērtē Komisijas pārredzamības iniciatīvu un sagaida, ka tā novedīs pie praktiskiem pasākumiem un likumdošanas iniciatīvām, kuru rezultātā ES līdzekļu izmantojumam un pārvaldībai tiks nodrošināta pārredzamība; sagaida, ka dalībvalstis atbalstīs un papildinās šo nozīmīgo iniciatīvu, no savas puses nodrošinot ES līdzekļu izlietojuma pilnīgu pārredzamību;

               79.

               sagaida, ka administrāciju, sadarbībojoties ar Budžeta kontroles komiteju, iesaistīs turpmākajās pārrunās saistībā ar attiecīgo likumdošanas iniciatīvu sagatavošanu;

               80.

               ļoti iesaka Komisijai pēc iespējas vairāk mudināt dalībvalstis sniegt publisku piekļuvi informācijai par projektiem un saņēmējiem attiecībā uz visiem ES līdzekļiem, kas tiek pārvaldīti kopīgi;

               81.

               sagaida, ka tiks izveidota vienkārša un pārredzama sistēma, lai ar centrālas un viegli pieejamas tīmekļa vietnes starpniecību sniegtu piekļuvi visai šai informācijai;

               82.

               atzinīgi vērtē Komisijas iniciatīvas, lai nodrošinātu publisku piekļuvi informācijai par līdzekļiem, kas izmaksāti saskaņā ar Kopienas lauksaimniecības atbalsta shēmām;

               83.

               sagaida, ka Komisija pēc iespējas ātrāk uzdos dalībvalstīm standartizēt internetā izvietojamo informāciju par lauksaimniecības finansējumu, lai to varētu salīdzināt starp visām valstīm;

               84.

               atzinīgi vērtē to, ka Komisija ir atzinusi vajadzību sniegt piekļuvi informācijai par dažādām ekspertu grupām, kuras tā izmanto darbā;

               85.

               ļoti mudina Komisiju pabeigt pārredzamības uzlabošanas procesu, sniedzot vieglu piekļuvi informācijai par to, kas ir pārstāvēts šajās grupās un kādi ir viņu pienākumi;

               86.

               aicina Komisiju publicēt komisāru, ģenerāldirektorātu un/vai biroju izmantoto grupu dalībnieku vārdus un īpašo padomdevēju vārdus;

         NOZARU JAUTĀJUMI
   Ieņēmumi

               87.

               atzinīgi vērtē to, ka Revīzijas palātas pārbaudēs netika konstatēti būtiski pārkāpumi attiecībā uz dalībvalstu PVN un NKI pašu resursu maksājumiem;

         PVN

               88.

               pauž nožēlu par Revīzijas palātas atsaukšanos uz lielo skaitu joprojām spēkā esošo atrunu par 2005. gada PVN deklarācijām un to, ka nav tāda efektīva instrumenta, kas nodrošinātu, ka dalībvalstis sniedz atbilstošu informāciju, lai Komisija spētu lemt par rezervju pārvaldīšanu (gada pārskata 4.13. līdz 4.15. punkts);

               89.

               aicina Komisiju risināt šo jautājumu kopā ar dalībvalstīm Padomdevējas komitejas pašu resursu jautājumos regulārajās sanāksmēs un informēt Parlamenta kompetento komiteju par pasākumiem, ko tā veikusi vai plāno veikt, lai likvidētu šīs rezerves;

         NKI

               90.

               pauž nožēlu par to, ka Revīzijas palāta savā gada pārskatā par 2005. finanšu gadu atzīmēja, ka Komisija joprojām pienācīgi nepārrauga pakārtotos nacionālos kontus un ka Komisijas pārbaudes saistībā ar kontroles un pārraudzības sistēmām aprobežojās ar dokumentu pārbaudi (4.16. punkts);

               91.

               turklāt atzīmē, ka saskaņā ar Revīzijas palātas minēto kopš 2005. gada ir spēkā jau 2002. gadā pieņemtie jaunie noteikumi par netieši mērāmo finanšu starpniecības pakalpojumu sadalījumu, kas saskaņā ar Statistikas biroja viedokli izraisīs ievērojamu NKI pieaugumu; pauž nožēlu par to, ka Komisija vēl nav iesniegusi Padomei priekšlikumu par šo izmaiņu piemērošanu, aprēķinot pašu resursus (4.20. un 4.21. punkts);

               92.

               nosoda to, ka netieši mērāmo finanšu starpniecības pakalpojumu gadījumā Komisija acīmredzot izmanto citu pieeju atšķirībā no nelegālās darbības iekļaušanas NKI (4.19. punkts), kas tiek iekļauta pašu resursu aprēķinā, lai gan dalībvalstīm nav nodrošināta vienveidīga pieeja, un tāpēc Komisija ir norādījusi atrunas, paredzot iespēju retrospektīvi izmainīt skaitļus;

               93.

               pieņem, ka netieši mērāmo finanšu starpniecības pakalpojumu sadalījums automātiski tiks iekļauts pašu resursu lēmumā saistībā ar NKI pašu resursiem, jo Komisija priekšlikumā Padomes lēmumam par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu (COM(2006)0099) šajā sakarā neiekļāva nekādas ierobežojošas atrunas;

               94.

               aicina Komisiju steidzami rīkoties, lai novērstu Revīzijas palātas norādītos trūkumus;

         Kopējā lauksaimniecības politika

               95.

               ļoti atzinīgi vērtē Revīzijas palātas atzinumu, ka IAKS, ja to pareizi piemēro, ir efektīva pārraudzības sistēma kļūdu vai nepareizu izdevumu riska ierobežošanai;

               96.

               tomēr pauž bažas par Revīzijas palātas atkārtoto kritiku attiecībā uz procedūrām, ko pašreiz piemēro KLP norēķinos (apliecinātājiestāžu ziņojumi un lēmumi par atbilstību), jo šīs procedūras (saskaņā ar Revīzijas palātas viedokli) nav paredzētas, lai nodrošinātu, ka maksājumi galīgajiem saņēmējiem (lauksaimniekiem un uzņēmējiem) ir likumīgi un pareizi;

               97.

               atkārtoti atzīmē, ka ļoti svarīga ir dalībvalstu un Komisijas sadarbība, lai nodrošinātu garantijas darbībām saistībā ar galīgajiem saņēmējiem, un prasa Komisijai paātrināt pēcmaksājumu pārbaudes un nodrošināt nepareizu maksājumu atgūšanu;

               98.

               pauž nožēlu par to, ka Revīzijas palāta turpina konstatēt problēmas IAKS īstenošanā Grieķijā, un pilnībā atbalsta rīcības plānu, ko Komisija ir pieprasījusi Grieķijas iestādēm (tostarp konkrētus termiņus un uzdevumus kļūdu labošanai), kā arī atbalsta Komisijas nodomu (kā norādīts kompetentajai Parlamenta komitejai) nodrošināt, ka gadījumā, ja Grieķijas valdība noteiktajā termiņā neatrisinās pašreizējās problēmas, tiks strikti piemēroti spēkā esošie tiesību akti par maksājumu apturēšanu;

               99.

               norāda uz pašreizējām problēmām IAKS īstenošanā Revīzijas palātas pārbaudītajās jaunajās dalībvalstīs (valstīs, kurās uz šīs sistēmas darbību vēl nevar paļauties) un aicina Komisiju un šīs dalībvalstis darīt visu iespējamo, lai novērstu konstatētos trūkumus;

               100.

               atzīmē arī nopietnos trūkumus, ko Revīzijas palāta konstatējusi pārbaudēs saistībā ar lauku attīstību, eksporta kompensāciju maksājumos un jo īpaši olīveļļas nozarē Spānijā, Grieķijā un Itālijā, un aicina Komisiju līdz 2007. gada beigām veikt stingrākas pārbaudes šajās nozarēs un par rezultātiem informēt Parlamentu pirms 2006. gada budžeta izpildes apstiprināšanas procedūras; norāda, ka iespējas, kas saistītas ar olīveļļas nozares reformas neseno īstenošanu un ražojošajām dalībvalstīm pieejamo lauksaimniecības informācijas sistēmu pilnīgu izveidi un darbību, minimizē pārkāpumu risku attiecībā uz atbalstu, kas sniegts saskaņā ar tirgus kopīgo organizāciju;

               101.

               atbalsta Komisijas noteiktās finanšu korekcijas attiecībā uz olīveļļas ražošanas atbalstu, lai mazinātu Kopienas budžetam nodarītos zaudējumus, un atbalsta Komisijas priekšlikumu Padomei par sistēmas vienkāršošanu;

         Strukturāli pasākumi, nodarbinātība un sociālie jautājumi

               102.

               ir īpaši gandarīts par to, ka saistībā ar Eiropas pārredzamības iniciatīvu un saskaņā ar jaunajiem noteikumiem par struktūrfondiem laika posmam no 2007. līdz 2013. gadam dalībvalstīm būs jāsniedz informācija par Kopienas finansējuma saņēmējiem un Komisijai būs jādara šī informācija zināma atklātībai; aicina Komisiju visu šo informāciju un informāciju par saņēmējiem saistībā ar visām pārējām ES politikām publicēt sabiedrībai viegli pieejamā veidā un tā, lai informāciju no dažādām dalībvalstīm varētu salīdzināt;

               103.

               atzīmē un atzinīgi vērtē to, ka saskaņā ar šiem jaunajiem noteikumiem par struktūrfondiem laika posmam no 2007. līdz 2013. gadam Komisija neatmaksās izdevumus, ja vien tā iepriekš nebūs saņēmusi neatkarīgas iestādes rakstisku apliecinājumu, ar ko apstiprina, ka valstī pienācīgi darbojas vadības un kontroles sistēmas, kas atbilst Kopienas noteikumiem (17);

               104.

               pauž nožēlu par to, ka jau kārtējo gadu Revīzijas palāta dalībvalstu kontroles sistēmās konstatē nepilnības un ievērojamu skaitu kļūdu, kas negatīvi ietekmē dalībvalstu galīgo izdevumu deklarāciju uzticamību (gada pārskata 6.26. un 6.29. punkts); pauž nožēlu arī par to, ka saskaņā ar Revīzijas palātas viedokli Komisija neveic efektīvu pārraudzību attiecībā uz dalībvalstīm uzticētajām pārbaudēm, un aicina Komisiju nekavējoties novērst minētās nepilnības;

               105.

               atzīmē, ka pareizas finanšu pārvaldības un ticamības deklarāciju nolūkā papildus centieniem novērst konstatētās kļūdas vissvarīgākais uzdevums tomēr ir nodrošināt pienācīgu pārraudzības sistēmu darbību, kas savukārt ļautu Komisijai pienācīgi pārraudzīt iespējamos riskus attiecībā uz Kopienas budžetu un veikt atbilstošas finanšu korekcijas;

               106.

               pauž nožēlu par to, ka dažās dalībvalstīs turpinās konkrētās problēmas, kuru dēļ izvirza pastāvīgas atrunas, un prasa Komisijai cieši pārraudzīt minēto dalībvalstu iestāžu rīcību, pārliecināties, ka šāda rīcība ir piemērota, un informēt Parlamenta kompetento komiteju par paveikto;

               107.

               pauž nožēlu arī par to, ka saskaņā ar Revīzijas palātas viedokli dalībvalstis nav pienācīgi pildījušas prasību sistemātiski un regulāri sniegt Komisijai informāciju par Kopienas ieguldījuma atcelšanu un atgūstamajiem līdzekļiem (gada pārskata 6.36. punkts);

               108.

               aicina Komisiju darīt visu iespējamo, lai nodrošinātu, ka dalībvalstis pienācīgi pilda minēto prasību sniegt informāciju, un neveikt nevienu maksājumu, pirms dalībvalstu iestādes nav sniegušas prasīto informāciju;

               109.

               ir informēts par to, ka laika posmā no 2004. līdz 2006. gadam Komisija veica pasākumus, lai uz pagaidu laiku apturētu ERAF un ESF maksājumus dažām dalībvalstīm, kurās tika konstatētas kļūdas un izvirzītas pastāvīgas atrunas, un atbalsta šādu rīcību;

               110.

               saskaņā ar šīs rezolūcijas 38. un turpmākajos punktos pausto un ņemot vērā, ka viena dalībvalsts nav sniegusi garantijas, aicina Komisiju kā institūciju, kam uzticēta galīgā atbildība par Kopienas līdzekļu pareizu finanšu pārvaldību, piemērot Kopienas noteikumus par maksājumu apturēšanu (18);

         Iekšējās politikas jomas

               111.

               pauž nožēlu par to, ka saskaņā ar Revīzijas palātas sniegto informāciju Komisijas tiešās pārvaldības jomās vēl aizvien ir sastopamas iepriekšējos gados novērotās problēmas (kļūdas izdevumu atlīdzināšanā, piemērojamo noteikumu sarežģītība un efektīvas sodu sistēmas trūkums), un aicina Komisiju turpināt centienus vienkāršot un precizēt dalītu izmaksu programmu noteikumus, it īpaši attiecībā uz dokumentācijas nozīmīgumam atbilstošiem laika intervāliem (Revīzijas palātas 2005. gada pārskata 7.29. punkts), pienācīgi konsultējoties ar finanšu atbalsta saņēmējiem, darīt visu iespējamo, lai precizētu piemērojamos noteikumus, rokasgrāmatas un veidlapas un nodrošinātu, ka pašreizējo sodu sistēmu efektīvi un pienācīgi piemēro visos atbilstīgajos gadījumos (vajadzības gadījumā ierosinot nepieciešamās izmaiņas, lai šo sistēmu padarītu efektīvāku), kā arī papildus uzlabot pēc valstu aģentūru sistēmu revīzijām veikto pasākumu apjomu un kvalitāti, uzlabojot informāciju un savstarpējas apmaiņas (Revīzijas palātas 2005. gada pārskata 7.29. punkts un Parlamenta grozījums pārskatītās Finanšu regulas īstenošanas kārtības 35.a pantam (jauns) (19); aicina Komisiju paskaidrot budžeta lēmējinstitūcijai, kādus pasākumus Komisija šajā pilnvaru laikā plāno veikt, lai saņemtu ticamības deklarāciju bez atrunām tiešās pārvaldības jomā;

         Transports un tūrisms

               112.

               atzīmē, ka 2005. gada budžeta galīgi pieņemtajā un gada laikā grozītajā variantā kopsummā EUR 917 200 000 bija paredzēti pasākumiem transporta nozarē kā saistību apropriācijas un EUR 931 800 000 bija pieejami kā maksājumu apropriācijas; tālāk atzīmē, ka no šīm kopsummām:

                           —

                           EUR 671 400 000 bija pieejami kā saistību apropriācijas Eiropas transporta tīkliem (TEN-T) un EUR 747 900 000 – kā maksājumu apropriācijas,

                           —

                           EUR 15 900 000 bija pieejami kā saistības un EUR 18 100 000 – kā maksājumi transporta drošībai,

                           —

                           EUR 30 500 000 bija pieejami kā saistības Marko Polo programmai un EUR 8 200 000 – kā maksājumi,

                           —

                           EUR 69 000 000 bija pieejami kā saistības un EUR 62 000 000 – kā maksājumi transporta aģentūrām;

               113.

               atzinīgi vērtē gan saistību, gan maksājumu apropriāciju joprojām augsto izlietojuma līmeni TEN-T projektos, abos gadījumos sasniedzot gandrīz 100 %, bet pauž nožēlu, ka, neskatoties uz to, projektu īstenošana joprojām ir lēna un neapmierinoša, pat ņemot vērā, ka transporta infrastruktūras projektu pabeigšana parasti prasa vairākus gadus;

               114.

               pauž bažas, ka ES ieguldījuma līmenis nevienā projektā nebija skaidri zināms, jo Finanšu regulā nav noteikts, vai ES finansējums 10 % apmērā attiecas uz līdzšinējiem izdevumiem, vai uz projekta kopējām paredzamajām izmaksām; atzīmē, ka tā rezultātā Revīzijas palāta ir norādījusi uz līdzekļu pārtēriņu EUR 146 miljonu apmērā; atzinīgi vērtē to, ka Komisija tagad ir ieņēmusi skaidru nostāju un piekrīt, ka ieguldījuma maksimālais apjoms jānosaka procentos no projekta galīgajām izmaksām;

               115.

               atzinīgi vērtē to, ka tagad Enerģētikas un transporta ģenerāldirektorāts veic revīzijas par 49 % no TEN-T projektu kopējām izmaksām, taču aicina nostiprināt sasniegto, veicot revīzijas 20 % visu projektu;

               116.

               pauž bažas par kļūdas līmeni, kas atklāts pētniecības līgumos transporta jomā un kas pārsniedz vidējo kļūdas līmeni, un aicina labot situāciju šajā jomā; aicina Revīzijas palātu to atkārtoti izskatīt savā 2006. gada pārskatā;

               117.

               ar bažām atzīmē, ka saistību apropriāciju izlietojuma līmenis attiecībā uz transporta drošību bija zems – 74 % no pieejamajām apropriācijām; pauž bažas arī par Marko Polo programmas saistību apropriāciju izlietojuma līmeni, kas bija 53 %; uzskata šos izlietojuma līmeņus attiecībā uz galveno mērķi, kas noteikts Baltajā grāmatā par transportu, par pilnīgi nepieņemamiem, it īpaši maksājumu apropriāciju izlietojuma kraso samazinājumu;

               118.

               aicina Komisiju katru gadu nosūtīt Parlamentam un Padomei detalizētāku aprakstu par izdevumiem visās budžeta pozīcijās, ņemot vērā par attiecīgo pozīciju izteiktās piezīmes;

         Vide, sabiedrības veselība un pārtikas nekaitīgums

               119.

               uzskata, ka vispārējie izpildes rādītāji budžeta pozīcijām, kas attiecas uz vidi, sabiedrības veselību un pārtikas nekaitīgumu, ir apmierinoši;

               120.

               aicina Komisiju veikt pasākumus, lai turpinātu veicināt palīdzību pieteikumu iesniedzējiem saistībā ar daudzgadu programmām; atzinīgi vērtē centienus vairāk precizēt uzaicinājumus uz konkursiem un vairāk palīdzēt pieteikumu iesniedzējiem, lai novērstu tādu projektu pieteikumu iesniegšanu, kuri nepārprotami nav tiesīgi saņemt finansējumu vai ir sliktas kvalitātes; atzīmē, ka darbs jāturpina, lai panāktu apmierinošu situāciju; aicina Komisiju izpētīt dažādas īstenošanas stadijas, lai īstenošanas fāze attiecīgajā gadā tiktu sasniegta ātrāk;

               121.

               atzīmē, ka gan vides, gan veselības un pārtikas nekaitīguma politikas jomās maksājumu izpildes līmenis bija zemāks par 80 %; atzīst, ka ir grūti plānot vajadzīgās maksājumu apropriācijas, jo Komisija daļēji ir atkarīga no tā, cik ātri notiek saņēmēju un līgumslēdzēju rēķinu iesniegšana; tomēr aicina Komisiju turpināt uzlabot tās savas procedūras, kas ietekmē maksājumu apropriāciju izlietojumu;

               122.

               pauž cerību, ka saskaņā ar jauno finanšu shēmu ieviestais modelis, t. i., visu pasākumu vienā politikas jomā apvienošana vienā programmā un budžeta pozīcijā, veicinās pieejamo apropriāciju efektīvu izlietojumu;

         Kultūra un izglītība

               123.

               uzskata prasību, kuras jāievēro pieteikuma iesniedzējam jaunajās daudzgadu programmās, piemēram, “Jaunatne darbībā”, “Eiropa pilsoņiem” un “Kultūra 2007”, tālāku vienkāršošanu par vajadzīgu soli ceļā uz pilsoņiem draudzīgāku Eiropu un sagaida, ka Komisija turpinās apzināt šādas iespējas atbilstoši pārskatītajai finanšu regulai;

               124.

               uzskata, ka Komisijai, piemērojot Finanšu regulas noteikumus, jāpārbauda, vai līgumu piešķiršanu standartizēt, izmantojot vienotas likmes risinājumus un pamatojoties uz Komisijas lēmumiem par programmu finansējumu;

               125.

               aicina Komisiju pielikt vēl vairāk pūļu, lai uzraudzītu darbu visās 99 dalībvalstu aģentūrās, kuras iesaistītas programmu pārvaldībā un kuru revīzijas veikšanas kārtībā vairākos gadījumos ir atklāti ievērojami trūkumi;

               126.

               sagaida, ka Izglītības, audiovizuālās nozares un kultūras izpildaģentūras darbs uzlabos darbības procedūras; uzsver, ka organizācijas, kas ietilpst tās darbības jomā, ir atkarīgas no uzticamas un savlaicīgas informācijas par projektiem sniegto atbalstu; atzīmē, ka pieteikuma iesniedzēji bieži ir ļoti mazas organizācijas vai fiziskas personas, kurām nav līdzekļu vai zināšanu revīzijas profesionālai veikšanai;

               127.

               atzīmē, ka projektu revīzijas izmaksas uz vietas ir ārkārtīgi augstas; tomēr uzskata, ka mērķis ir pēc iespējas samazināt kļūdas risku un tādēļ jānodrošina līdzsvars starp veiktās kontroles izmaksām un tās efektivitāti, lai panāktu līdzekļu optimālu sadalījumu Kopienas politikas īstenošanai un kontroles pasākumu veikšanai;

               128.

               vēlas nodrošināt, ka attiecībā uz saziņas atbalstu informācijas kampaņās, kas tiek veidotas, sadarbojoties dalībvalstīm un Komisijai, tiek ievērots papildinājuma princips, un aicina Komisiju prasīt no dalībvalstīm apliecinājumu, ka finansiāls atbalsts netiek izmantots, lai vienkārši aizstātu attiecīgās dalībvalsts ieguldījumu valsts pasākumos, kas saistīti ar ES informācijas politiku;

               129.

               prasa Komisijai nodrošināt, lai valstu aģentūras, piešķirot atbalsta līdzekļus, nepārkāpj vispārējos kritērijus, kā tas notika Polijā ar homoseksuāliem jauniešiem saistītā projektā, un ņem vērā EK līguma 13. pantu un lai programmas kritēriju neievērošanas gadījumos tiek izskatīta iespēja pieprasīt piešķirto ES līdzekļu atmaksu;

         Sieviešu tiesības un dzimumu līdztiesība

               130.

               norāda, ka saskaņā ar EK līguma 3. panta 2. punktu sieviešu un vīriešu līdztiesības veicināšana ir ES pamatprincips un mērķis, kas skar visas Kopienas pasākumus un politikas jomas; atkārtoti prasa, lai integrētu pieeju dzimumu līdztiesības veicināšanai pienācīgi ņem vērā kā prioritāru mērķi, plānojot budžetu saskaņā ar dzimumu līdztiesības principu, un aicina Komisiju sniegt informāciju izvērtēšanai;

               131.

               atkārto prasību par informācijas, kas saistīta ar dzimumu līdztiesības nodrošināšanas politiku un konkrētiem datiem par dzimumu līdztiesību, iekļaušanu ziņojumā par budžeta izpildes apstiprināšanu; pauž nožēlu, ka Komisija nav sniegusi šādu informāciju;

               132.

               ar bažām norāda uz maksājumu izpildes zemo līmeni – 58 % – Daphne programmā; ņem vērā Komisijas argumentus saistībā ar augstu standartu saglabāšanu projektu atlasē, bet atzīmē, ka daudziem augstas kvalitātes projektiem tika liegts finansiālais atbalsts, un tādēļ atzinīgi vērtē finansējuma palielināšanu Daphne programmas trešajam posmam, taču pauž bažas par administratīvo kapacitāti, kura nav mainījusies; tādēļ pieprasa veikt izpēti, lai precīzāk noteiktu maksājumu izpildes zemā līmeņa iespējamos iemeslus;

               133.

               vērš galveno uzmanību uz to, ka nav nekādu datu saistībā ar dzimumu līdztiesības veicināšanu, kam bija piešķirts atbalsts no struktūrfondiem, un aicina Komisiju šo situāciju novērst;

               134.

               uzskata, ka lielāka uzmanība jāpievērš sieviešu līdzdalībai uz zināšanām balstītā sabiedrībā un līdz ar to arī augstas kvalitātes apmācībai un sieviešu nodarbinātībai informācijas un komunikācijas tehnoloģiju jomā;

               135.

               atzinīgi vērtē Komisijas ievērojamos panākumus ikgadējo mērķu sasniegšanā attiecībā uz sieviešu pieņemšanu darbā, kā arī iecelšanu vadošos amatos un citos A*/AD līmeņa amatos Komisijas administrācijā; mudina Komisiju turpināt darbu šajā jomā;

         Pilsoņu brīvības, tieslietas un iekšlietas

               136.

               atzinīgi vērtē to, ka ir panākts zināms progress attiecībā uz saistību izpildes līmeni brīvības, drošības un tiesiskuma telpas jomā; izsaka nožēlu par aizvien zemāko maksājumu izpildes līmeni (saskaņā ar informāciju, kas saņemta no Revīzijas palātas – 79,8 %, salīdzinot ar 83,8 % 2004. gadā); atzīmē, ka šis līmenis Komisijā ir viens no viszemākajiem; aicina Tieslietu, brīvības un drošības ģenerāldirektorātu uzlabot budžeta turpmāko izpildi;

         Pētniecība un attīstība

               137.

               pauž nožēlu par to, ka saskaņā ar Revīzijas palātas sniegto informāciju Komisijai vēl aizvien nav izdevies ieviest drošu sistēmu ar personālu saistīto izdevumu reģistrēšanai pētniecības jomā; uzskata, ka “ir svarīgi nodrošināt to, ka dotāciju nolīgumā ir paredzēts pienākums pamatot konkrētajā pasākumā iesaistītā personāla darba laiku” (gada pārskata 7.7. punkts) (20);

               138.

               ar bažām atzīmē, ka revīzijas un sertifikātu sistēma, neskatoties uz tās augstajām izmaksām, 2005. gadā vēl nav nodrošinājusi gaidītās garantijas, jo Revīzijas palāta ir atklājusi kļūdainus pārskatus par izdevumiem, kas saistīti ar personālu, un par vispārējiem izdevumiem, attiecībā uz kuriem tikuši izdoti nevainojami revīzijas sertifikāti; tomēr norāda, ka revīzijas sertifikātu kvalitāte pēc šo sertifikātu prasību publicēšanas ir uzlabojusies; aicina Komisiju turpināt pilnveidot revīzijas sertifikātu kritērijus, lai uzlabotu to lietderību;

               139.

               mudina Komisiju paātrināt to pasākumu īstenošanu, kuri paredzēti iepriekš minētajā rīcības plānā integrētas iekšējās kontroles struktūras ieviešanai, it īpaši 7. pasākumu “Veicināt paraugpraksi, lai uzlabotu ieguvumu un izmaksu attiecību revīzijās projektu līmenī”;

               140.

               aicina Komisiju izpildīt Septītās pamatprogrammas dalības noteikumu prasību cita starpā ieviest vienotas likmes maksājumu procedūru un informēt kompetento komiteju saistībā ar termiņa vidusposma pārskatu;

               141.

               pauž nožēlu par to, ka saskaņā ar Revīzijas palātas sniegto informāciju vēl aizvien ir vērojama nenoteiktība pārāk vispārēju līguma noteikumu dēļ un trūkst skaidrības, it īpaši attiecībā uz subsīdiju piešķiršanas kritērijiem un par sertifikāciju atbildīgo revidentu neatkarību, un atzīmē, ka Komisija ir apņēmusies (21) vienkāršot attiecīgo Kopienas pamatsistēmu un mainīt revīzijas sertifikātu izmantošanu;

               142.

               atzīmē arī, ka Komisijas Iekšējās revīzijas dienests uzskata par riskantu situāciju, kad saistību apropriāciju piešķiršanas procesā efektīvas pārbaudes sistēmas trūkuma dēļ paliek neidentificētas nepamatotas summas, un tāpēc aicina Komisiju pieņemt atbilstīgus uzraudzības pasākumus;

         Ārējie pasākumi

               143.

               atzīmē, ka Revīzijas palāta, veicot deleģēto maksājumu izlasveida pārbaudi, nekonstatēja nevienu kļūdu, tomēr atlasītajos piedāvājumos un īstenotāju struktūru veiktajās darbībās tā tādas atklāja;

               144.

               uzskata, ka prioritārā kārtā jānodrošina to Kopienas politikas jomu konsekvence, kuras ietekmē jaunattīstības valstis, un šajā nolūkā skaidri jānosaka darba dalīšana ģenerāldirektorātos, kas atbild par ārējo pasākumu īstenošanu;

               145.

               ar bažām atzīmē, ka saskaņā ar Revīzijas palātas sniegto informāciju EuropeAid, veicot riska analīzi, neņēma vērā riskus, kas saistīti ar dažāda veida īstenotājām struktūrām (NVO, starptautiskās organizācijas, valsts iestādes utt.) un izmantotajām finansēšanas metodēm (subsīdijas, atbalsts no budžeta, uzticības fondi utt.); aicina Komisiju uzlabot skaidrību, vairāk izmantojot diferencētus ziņojumus par atsevišķu palīdzības instrumentu efektivitāti; ierosina attiecībā uz jautājumu par atbalstu jaunattīstības valstīm izskatīt posmu sistēmas ieviešanu, lai sākotnējā posmā, atbalstot atsevišķus projektus, tiktu izpildīti arī pamatnosacījumi budžeta atbalsta piešķiršanai, t. i., tiktu izveidota demokrātiska budžeta kontrole un neatkarīgas revīzijas struktūras;

               146.

               pauž nožēlu it īpaši par to, ka EuropeAid veiktās pārbaudes sniedz ierobežotu ieguldījumu vispārējā pārliecībā par pakārtoto darījumu likumību un pareizību, jo tās nepietiekami ietver īstenotāju struktūru darījumus (gada pārskata 8.12. punkts);

               147.

               aicina EuropeAid pildīt īstenotājām struktūrām piemērojamu pārbaužu programmu un veltīt visus savus centienus to dažādo NVO ex post revīzijām, ar kurām tas sadarbojas;

               148.

               pauž bažas saistībā ar Revīzijas palātas apgalvojumu attiecībā uz TACIS programmas izdevumu efektivitāti, ka 2005. gada beigās Komisija nevarēja noteikt, kādu ieguldījumu šī programma ir devusi atomelektrostaciju drošības uzlabošanā (gada pārskata 8.36. punkts); uzskata šādu kritiku par ļoti nopietnu, jo tā atklāj garantiju trūkumu attiecībā uz vienu no Kopienas darbības prioritārajiem pamatprincipiem – izlietoto līdzekļu atdevi;

               149.

               atzīmē Revīzijas palātas kritiku attiecībā uz Kopējās Relex informācijas sistēmas (CRIS) ierobežoto izmantošanu, no kuras tiek iegūta niecīga vai netiek iegūta nemaz finanšu informācija, uz ko pamatojoties būtu jāveic detalizētāka riska analīze (gada pārskata 8.6. punkts); aicina Komisiju steidzami novērst šo CRIS trūkumu un izmantot sistēmas pilno potenciālu, lai iegūtu kontroles sistēmām vajadzīgo informāciju;

               150.

               norāda uz informāciju no Komisijas (atbilde uz rakstisku jautājumu E-4481-06), ka krāpšanas un kukuļņemšanas lietā saistībā ar Lesoto augstienes ūdens projektu Lesoto Augstākā tiesa ir piespriedusi soda naudas trim firmām, kuras saņēmušas ES atbalstu: Schneider Electric SA (Francija), Impregilo Spa (Itālija) un Lahmeyer International GmbH (Vācija);

               151.

               kritizē to, ka Lesoto augstienes ūdens projekta lietā Komisija acīmredzami nav pieņēmusi nekādus lēmumus saskaņā ar Finanšu regulas 93. panta 1. punkta e) apakšpunktu (izslēgšana no līdzdalības iepirkuma piešķiršanas procedūrā); sagaida, ka Komisija vēlākais līdz 2007. gada jūnijam paziņos par attiecīgiem lēmumiem un vēlākais 2007. gada septembrī kopā ar Eiropas Investīciju banku (kura arī ir iesaistīta) iesniegs Parlamentam visaptverošu ziņojumu par šo lietu, skaidri norādot līdzekļu atgūšanai veiktos pasākumus;

         Attīstība

               152.

               atzinīgi vērtē to, ka no 4,98 % līdz 6,83 % palielinājusies ES līdzekļu daļa, ko tērē veselības pamataprūpei un pamatizglītībai; tomēr pauž nožēlu, ka šī daļa vēl arvien nav ne tuvu 20 % mērķim, ko noteica 2005. gada budžetā; nevar piekrist, ka Komisija izmanto likumīgo un nepieciešamo mērķi labāk koordinēt palīdzības sniedzējus un uzdevumu sadali starp tiem, lai attaisnotu pārāk mazos ieguldījumus veselības pamataprūpes un pamatizglītības jomās, un aicina Komisiju nekavējoties veikt pasākumus, lai sasniegtu paredzēto 20 % mērķi, kā arī vismaz divas reizes gadā rakstiski informēt Parlamentu par panākumiem īstenošanas procesā un par aprēķinos iekļautajiem kritērijiem;

               153.

               pauž nožēlu par to, Komisija līdz šim nav izstrādājusi visaptverošu stratēģiju, lai kopā ar saņēmējvalstīm valstu jaunajos stratēģiskajos plānos par prioritāti noteiktu veselības aprūpes un izglītības jomas;

               154.

               pauž nožēlu arī par to, ka pretēji Komisijas solījumiem valstu stratēģiskajos plānos, kas šobrīd tiek gatavoti, nesniedz skaidru darbības virziena raksturojumu attiecībā uz tūkstošgades attīstības mērķiem (TAM), nemaz nerunājot par īpašiem uzdevumiem un laika plānojumu, lai īstenotu atsevišķus tūkstošgades attīstības mērķus, un pauž nožēlu, ka šajos dokumentos nav pietiekami atspoguļots Kopienas ieguldījums šo mērķu sasniegšanā;

               155.

               atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumus par dažu budžeta pozīciju nepilnīgu izpildi, īpaši Kopienas līdzdalībai pasākumos, kurus veic nevalstiskas organizācijas un kuri ir vērsti uz jaunattīstības valstīm (21 02 03. pozīcija), vidi jaunattīstības valstīs (21 02 05. pozīcija), nabadzības izraisītu slimību apkarošanu jaunattīstības valstīs (21 02 07 02. postenis), atbalstu iedzīvotāju politikas un reproduktīvās veselības aprūpei (21 02 07 03. postenis) un decentralizētu atbalstu (21 02 13. pozīcija); tomēr mudina pielikt visas pūles, lai pilnībā izpildītu budžetu;

               156.

               aicina Komisiju stingrāk uzraudzīt kvalificētā darbaspēka aizplūšanu no jaunattīstības valstīm uz ES valstīm un ierosināt atbilstošus pasākumus, kas kvalificētām personām no jaunattīstības valstīm atvieglotu uzturēšanos attiecīgajā valstī vai atgriešanos dzimtenē, lai līdzekļu devēja veiktie pasākumi, tostarp veselības aprūpes un izglītības jomā, dotu ilglaicīgu un efektīvu ieguldījumu nabadzības apkarošanā jaunattīstības valstīs;

               157.

               atzinīgi vērtē to, ka Revīzijas palāta ir konstatējusi Komisijas pārraudzības un kontroles sistēmu uzlabošanos; taču pauž nožēlu par to, ka šī uzlabošanās neattiecas uz izpildiestāžu uzraudzību, kontroli un revīziju; uzskata par nepieņemamu, ka tādējādi ķēdes vissvarīgākajā posmā starp Eiropas nodokļu maksātāju un finansējuma tiešo saņēmēju jaunattīstības valstī arvien rodas tik daudzas būtiskas kļūdas; aicina Komisiju īpaši parūpēties par to, lai īstenotu noteiktās valsts iepirkuma procedūras un nerastos dubultā uzskaite;

               158.

               aicina Komisiju aktīvi rīkoties, lai Revīzijas palāta varētu efektīvi kontrolēt ES finanšu līdzekļus, kas paredzēti pasākumiem, kurus veic starptautiskas organizācijas, īpaši ANO aģentūras;

               159.

               vēlas, lai Komisija dotu norādījumus tās delegācijām saņēmējvalstīs ziņojumos obligāti norādīt ES līdzekļu izlietojuma konkrētos rezultātus tā, lai Komisija varētu izvērtēt ES attīstības sadarbības rezultātus un tos publicēt;

               160.

               aicina Komisiju regulāri pārbaudīt tās delegācijām piešķirto darbības līdzekļu izlietojumu un to darbības jomu saskaņotību ar Eiropas Savienības prioritātēm;

               161.

               atzinīgi vērtē Komisijas centienus īstenot stratēģiju par to, kā apkārtējās vides jautājumus iekļauj attīstības sadarbībā, un aicina Komisiju arī turpmāk lielāku uzmanību pievērst attīstības politikas vides aspektiem, tostarp pasākumiem par videi draudzīgas enerģijas piegādes veicināšanu;

               162.

               pauž prieku par kopējo pozitīvo veikumu saistībā ar Komisijas humāno palīdzību cunami katastrofā cietušajiem; taču pauž nožēlu par to, ka ārkārtas palīdzības pasākumi netika pietiekami koordinēti; aicina Komisiju skaidrāk definēt Humānās palīdzības ģenerāldirektorāta un Vides ģenerāldirektorāta (Kopienas procedūra katastrofu novēršanai) lomu, kā arī izstrādāt koncepcijas, lai, koordinējot dažādus līdzekļu devējus, nodrošinātu atbalstu attiecīgajiem reģioniem, un atzinīgi vērtē Komisijas gatavību regulāri rakstiski informēt Parlamentu par panākto progresu;

               163.

               atkārtoti konstatē, ka Eiropas attīstības fonda integrēšana ES budžetā kopumā veicinātu Eiropas attīstības sadarbības saskaņotību, nodrošinātu lielāku pārskatāmību un efektivitāti, kā arī radītu demokrātiskas kontroles iespējas;

         ES un Vidusjūras reģiona valstu partnerība

               164.

               pauž gandarījumu par Revīzijas palātas vērtējumu, ka Komisija ir ievērojami uzlabojusi MEDA programmas pārvaldību; mudina Komisiju turpināt uzlabot tās efektivitāti un lietderību un nodrošināt vienmērīgu pāreju uz jaunajiem finanšu instrumentiem; uzstāj, ka Komisijai jāinformē Parlaments par to mērķu īstenošanu praksē, kas noteikti saskaņā ar jaunajiem instrumentiem izstrādātajos stratēģijas dokumentos un indikatīvajās programmās;

               165.

               aicina Komisiju iesniegt apjomīgāku novērtēšanas sistēmu attiecībā uz ārējās palīdzības izdevumiem, kur saikne starp izdevumiem un politiskajiem rezultātiem vai tās trūkums ir labāk pārredzams, lai Eiropas Parlaments kā budžeta lēmējiestāde varētu efektīvāk pielietot savas prerogatīvas un pildīt pienākumus;

         Austrumu kaimiņi

               166.

               pauž gandarījumu par Komisijas centieniem vēl vairāk uzlabot TACIS projektu pārvaldību Krievijā un citās saņēmējvalstīs; atzīst, ka Komisija ir novērsusi daudzus trūkumus, kas atzīmēti Revīzijas palātas Īpašajā ziņojumā Nr. 2/2006;

               167.

               ar interesi gaida izvērtējumu saistībā ar ieguldījumu, kuru Komisija 2006. gadā uzsāka no TACIS programmas, lai uzlabotu dažādu atomelektrostaciju drošību;

               168.

               atkārtoti prasa, lai Komisija kopā ar ANO aģentūrām noskaidro, kādas ir Revīzijas palātas tiesības piekļūt šo aģentūru pārvaldītajiem projektiem;

               169.

               aicina Komisiju pieprasīt to līdzekļu izsekojamību, kurus Eiropas Savienība piešķīrusi starptautiskām organizācijām, piemēram, ANO aģentūrām un Pasaules Bankai, kā arī šo līdzekļu pārvaldības pārredzamību un nosūtīt šo informāciju Parlamentam;

               170.

               uzskata, ka Eiropas Savienības tēlam jābūt pamanāmākam; aicina Komisiju un Padomi turpināt apsvērt saziņas metodi, lai nodrošinātu Eiropas Savienības ārpolitikas lielāku pārredzamību un atpazīstamību;

         Pirmspievienošanās stratēģija

               171.

               atzīmē Revīzijas palātas apgalvojumu, ka tās revidētajos SAPARD darījumos atklātas būtiskas kļūdas un ka, neskatoties uz uzlabojumiem Komisijas uzraudzības un kontroles sistēmās, dalībvalstīs tika konstatēti ievērojami trūkumi (9.10. un 9.19. punkts);

               172.

               tāpēc iesaka Komisijai uzlabot savas dalībvalstu uzraudzības sistēmas, īpašu uzmanību veltīt galīgo izdevumu deklarācijām, kas attiecas uz programmām kopumā, un nodrošināt, ka īpaši stingri tiek uzraudzītas SAPARD maksātājas struktūras;

               173.

               pauž bažas par EDIS akreditācijas procesa aizkavēšanos saistībā ar PHARE un ISPA Bulgārijā, kā rezultātā šis process netika pilnībā pabeigts pirms paplašināšanās; atzīmē, ka sagatavošanās fāze ir pagarināta Bulgārijai, kura ir progresējusi, bet kurai joprojām jāuzlabo uzraudzības un kontroles sistēmas un administratīvā kapacitāte, kas vajadzīga projektu savlaicīgai un efektīvai īstenošanai; mudina Komisiju turpināt sadarbību ar Bulgārijas un Rumānijas varas iestādēm, lai sniegtu tām atbalstu saistībā ar pielāgošanos EDIS prasībām;

               174.

               pauž prieku par Revīzijas palātas novērtējumu, ka decentralizētā pārvaldība, kas tika ieviesta attiecībā uz CARDS projektiem Horvātijā, ir noritējusi bez problēmām; aicina Komisiju turpināt sadarboties ar valstu izpildaģentūrām, lai veicinātu to pārvaldības spējas;

               175.

               atzīstot, cik svarīgi ir sadarboties ar starptautiskām finanšu iestādēm, uzstāj, ka Komisijai jāpiedalās kopīgos projektos tikai tad, ja tie nodrošina līdzekļu efektīvu izlietojumu; uzstāj, ka ES palīdzībai jābūt tādai, kas nodrošina nepārprotamu pievienoto vērtību, un prasa, lai Komisija cieši uzrauga kopīgo projektu īstenošanu;

               176.

               aicina Komisiju turpināt darbu, lai veiksmīgi īstenotu Finanšu un administratīvajā pamatnolīgumā iekļauto pārbaudes klauzulu, kā arī izstrādāt vadlīnijas par informāciju, kas saskaņā ar vienošanos jāsniedz ANO aģentūru ziņojumos par projektu īstenošanu, tādējādi aizsargājot ES finanšu intereses un Revīzijas palātas prerogatīvas;

         Administratīvie izdevumi

               177.

               ar gandarījumu atzīmē, ka Revīzijas palāta nekonstatēja nopietnas kļūdas attiecībā uz administratīvo izdevumu likumību;

               178.

               aicina Komisiju līdz 2007. gada beigām informēt Parlamentu par to, kāds progress attiecībā uz pretkorupcijas tiesību aktu pieņemšanu panākts jaunajās dalībvalstīs, it īpaši Rumānijā un Bulgārijā; pauž nožēlu, ka Rumānijas valdības tieslietu ministra ierosināto pretkorupcijas likumu bloķēja Rumānijas parlaments; pilnībā atbalsta valdības centienus panākt šā likuma apstiprināšanu un īstenošanu;

               179.

               tomēr pauž bažas par invaliditātes pensiju pieaugošajām izmaksām un uzskata par nepieļaujamu, ka konflikti attiecībās ar Komisijas darbiniekiem tiek risināti, izmantojot obligāto invaliditātes pensiju saistībā ar psiholoģiskiem traucējumiem;

         Aģentūras

               180.

               uzskata, ka aizvien pieaugošais aģentūru skaits ne vienmēr atspoguļo Savienības un tās pilsoņu faktiskās vajadzības; tāpēc aicina Komisiju iesniegt izmaksu un ieguvumu pētījumu pirms katras jaunas aģentūras izveides un aicina Revīzijas palātu sniegt atzinumu par izmaksu un ieguvumu pētījumu, pirms Parlaments pieņem lēmumu;

               181.

               aicina Komisiju ik pēc pieciem gadiem iesniegt pētījumu par ikvienas esošās aģentūras pievienoto vērtību; aicina visas attiecīgās institūcijas aģentūras pievienotās vērtības negatīva novērtējuma gadījumā īstenot nepieciešamos pasākumus, no jauna formulējot konkrētās aģentūras pilnvaras vai slēdzot to;

               182.

               pauž nožēlu par to, ka saskaņā ar Revīzijas palātas gada pārskatā sniegto informāciju arī 2005. gadā aģentūrās bija vērojami trūkumi saistībā ar darbā pieņemšanu un līgumu piešķiršanas procedūrām (vēl aizvien nebija ieviesta uz darbības jomām balstīta pārvaldība);

               183.

               norāda, ka Iekšējās revīzijas dienests (IRD) savā 2005. gada pārskatā iekļāva atrunu, ka tam ir pārāk maz Finanšu regulā noteiktajām prasībām atbilstošu darbinieku, lai aģentūrās veiktu revīziju katru gadu; aicina iekšējo revidentu pēc iespējas ātrāk paskaidrot budžeta lēmējinstitūcijai, cik papildu darbinieki šim nolūkam ir vajadzīgi;

               184.

               uzskata, ka, ņemot vērā regulatīvo aģentūru pieaugošo skaitu, vairāk nekā jebkad agrāk nepieciešams precizēt Kopienas dažādo institucionālo dalībnieku pienākumus pret šīm aģentūrām un izstrādāt skaidrus noteikumus šajā jomā, tostarp par uzraudzības uzdevumu sadali;

               185.

               pauž nožēlu, ka Komisija nav spējusi panākt nekādu progresu sarunās par projektu iestāžu nolīgumam par Eiropas regulatīvo aģentūru darbības pamatprincipiem (COM(2005)0059), kuru pieņēma 2005. gada februārī;

               186.

               atzīmē, ka ar IRD palīdzību aģentūras ir sākušas savu iekšējās kontroles departamentu izveidi un ka nākotnē IRD veiks periodiskas šo departamentu pārbaudes; uzskata arī, ka IRD jāpārbauda, vai aģentūru iekšējās kontroles sistēmas darbojas pareizi, un jāinformē Parlaments par tā veiktajām pārbaudēm un sasniegto progresu;

               187.

               aicina Komisiju izskatīt iespēju organizēt revīziju katrā ES aģentūrā, lai pārbaudītu to darbību it sevišķi attiecībā uz cilvēkresursu vadību, budžetu un to, vai tās izpilda savus uzdevumus;

               188.

               atzīmē, ka vairākas aģentūras ir izveidojušas Kopīgo atbalsta dienestu finanšu pārvaldības informācijas sistēmu pielāgošanas nolūkā, lai tās padarītu savienojamas ar Komisijas lietotajām sistēmām; atzīmē, ka iemaksas šim dienestam pārvaldīja ārpus aģentūru budžeta sistēmām (2005. gada pārskata 10.27. punkts); uzskata – tāpat kā Revīzijas palāta –, ka šādā sadarbībā nevajadzētu ignorēt budžeta vienotības un pārredzamības principus un šādas iemaksas Kopīgajā atbalsta dienestā līdz ar to vajadzētu uzskatīt par aģentūru budžeta sistēmās iekļautiem piešķirtiem ieņēmumiem;

               189.

               aicina Revīzijas palātu savā gada ziņojumā izveidot papildu nodaļu par aģentūrām, lai gūtu skaidrāku priekšstatu par ES līdzekļu izlietojumu aģentūrās;

         Eiropas skolas

               190.

               atzīmē Revīzijas palātas labvēlīgo ziņojumu par Eiropas skolu gada pārskatiem; tomēr piebilst, ka Revīzijas palātas pārskatā ir norādīts, ka skolu iekšējās kontroles sistēmā netiek ievērots kredītrīkotāju un grāmatvežu pienākumu nošķiršanas princips un ka pilnvarošanas uzdevumus attiecībā uz visām budžeta pozīcijām veic divi nodaļas vadītāji, neparedzot finanšu līdzekļu griestus; cer, ka Revīzijas palātas norādītie trūkumi tiks novērsti ar jauno Eiropas skolu finanšu regulu (kas ir spēkā kopš 2007. gada 1. janvāra); cer, ka turpmāk Komisija par ilgtspējīgu skolu politiku uzņemsies plašāku atbildību, kas samērojama ar tās daļu Eiropas skolu finansējumā un nevis ar tās formālajām balsstiesībām augstākajās lēmējiestādēs, un strādās virzienā uz ilgtermiņa un ieinteresētajām pusēm uzticamu politiku, kas garantē plānošanas noteiktību; aicina vidējā termiņā izmainīt balsstiesības, lai tās atbilstu finansējuma daļai;

         Jautājumi saistībā ar Kopienas ēkām

               191.

               atzīmē Infrastruktūras un loģistikas biroja (Briselē) ģenerāldirektora gada darbības pārskatā minēto sūdzību attiecībā uz strukturālo deficītu, ko rada Berlaymont ēkas uzturēšanas izmaksas pēc tās atjaunošanas (22), kā arī viņa atsauces uz virkni grāmatvedības un pārvaldības problēmu; uzskata, ka steidzami jāatrisina uzsvērtās strukturālā deficīta problēmas, un aicina Komisiju īstenot atbilstīgus pasākumus un informēt par to Parlamentu;

               192.

               atgriezīsies arī pie citiem jautājumiem saistībā ar Berlaymont ēku, tiklīdz būs pieejams paredzētais Revīzijas palātas īpašais ziņojums par ēku politiku;

               193.

               norāda uz Komisijas 2007. gada 21. februāra ziņojumiem par liftu un eskalatoru karteli, kura locekļiem piespriests naudas sods vairāk nekā EUR 990 miljonu apmērā; sagaida, ka līdz 2007. gada septembrim Komisija iesniegs ziņojumu, kurā parādīs, kādā apmērā par šā karteļa upuriem kļuva arī Kopienas iestādes saistībā ar dažādiem ēku projektiem un kādi pasākumi ir veikti, lai pieprasītu zaudējumu segšanu;

         SECINĀJUMI PAR REVĪZIJAS PALĀTAS IZDOTAJIEM ĪPAŠAJIEM ZIŅOJUMIEM
   Īpašais ziņojums Nr. 6/2005 par Eiropas transporta tīklu (TEN-T)

               194.

               norāda, ka jaunajam 2007.–2013. gada finanšu plānam būs nozīmīga ietekme uz TEN-T, jo finansējuma apjoms, par kuru panākta vienošanās, ir aptuveni par 40 % mazāks, nekā sākotnēji ierosināja Komisija; uzskata, ka tā rezultātā projektu atlase un prioritāšu piešķiršana kļūs vēl svarīgāka;

               195.

               pauž viedokli, ka pašreizējos finansiālajos apstākļos priekšroka jādod prioritāro projektu pārrobežu sadaļām, kuras paredz iesaistīt vairāk nekā vienu dalībvalsti;

               196.

               aicina dalībvalstis atbalstīt Eiropas pievienotās vērtības pieeju, nevis cīnīties par “pienācīgas daļas” principu;

               197.

               pauž viedokli, ka Komisijai vēl vairāk jāuzlabo sadarbība ar dalībvalstīm prioritāru projektu atlasē valstu un ES līmenī;

               198.

               šajā sakarā pauž nopietnas bažas par TEN-T prioritāro projektu lēno īstenošanas gaitu un mudina Komisiju un dalībvalstis uzlabot ES transporta infrastruktūras finansējuma koordināciju gada un daudzgadu programmās;

               199.

               aicina Komisiju turpināt īstenot centienus, lai izstrādātu skaidru tiesisko pamatu un procedūras, garantētu stingru uzraudzību un vispusīgu projektu un programmu novērtēšanu un izveidotu visaptverošu tādu skaidru kritēriju sarakstu, kuri ļauj pārskatāmā veidā noteikt prioritāros projektus;

               200.

               lūdz Komisiju precizēt procedūru Eiropas koordinatoru iecelšanai, izstrādājot reglamentējošus noteikumus attiecībā uz to ziņojumu saturu;

               201.

               aicina Komisiju noteikt skaidru un pārredzamu institucionālās atbildības sadalījumu, kā arī Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta un Enerģētikas un transporta ģenerāldirektorāta darbību koordinācijas pamatsistēmu, lai novērstu vienu un to pašu projektu divkāršu finansēšanu;

               202.

               atzīmē, ka Revīzijas palāta pirmo izmaksu un guvumu analīzi attiecībā uz izpildaģentūras izveidi ir atzinusi par virspusēju; prasa Revīzijas palātai novērtēt otro analīzi, kas tika pabeigta 2005. gada jūlijā, līdz tam laikam, kad kompetentā komiteja gatavos savu iniciatīvas ziņojumu;

               203.

               norāda, ka Padomes 2002. gada 19. decembra Regulas (EK) Nr. 58/2003, ar ko nosaka statūtus izpildaģentūrām, kurām uztic konkrētus Kopienas programmu pārvaldības uzdevumus (23), 3. panta 1. punktā prasīta iepriekšēja izmaksu un ieguvumu analīze, ņemot vērā vairākus faktorus, pirms Komisija var pieprasīt izpildaģentūras dibināšanu; pauž nožēlu, ka Komisija pašā sākumā nav iesniegusi Eiropas Revīzijas palātai izpildaģentūras izveides izmaksu un ieguvumu apmierinošu analīzi; līdz ar Eiropas Revīzijas palātu joprojām nav pārliecināts par tās izmaksu un ieguvumu novērtējuma saistībā ar Kopienas finansiālā atbalsta ārēja pārvaldījuma izveidi TEN-T projektiem pārstrādātās versijas kvalitāti; aicina, lai turpmāk Komisija cenšas saņemt pozitīvu vērtējumu no Eiropas Revīzijas palātas par izmaksu un ieguvumu analīzi, pirms tā iesniedz priekšlikumu budžeta lēmējiestādēm par izpildaģentūras izveidi;

               204.

               pauž viedokli, ka Komisijai jāapsver iespēja ierosināt palielināt Kopienas ieguldījumu TEN-T budžeta pozīcijā attiecībā uz pārrobežu projektiem; šajā sakarā atzinīgi vērtē sadarbības nolīgumu ar Eiropas Investīciju banku;

         Īpašais ziņojums Nr. 1/2006 par Eiropas Sociālā fonda ieguldījumu skolas priekšlaicīgas pamešanas apkarošanā

               205.

               piešķir lielu nozīmi efektīvai un atbildīgai ES budžeta izlietošanai un tāda principa piemērošanai, saskaņā ar kuru no valsts līdzekļiem nevajadzētu finansēt iniciatīvas, ko nav iespējams pienācīgi pārbaudīt, un tāpēc pauž nožēlu, ka netika atklāta skaidra korelācija starp skolas priekšlaicīgas pamešanas gadījumu skaita samazināšanu un ES finansējumu;

               206.

               atzīst, ka Komisijas rīcībā ir piemērots uzraudzības un kontroles mehānisms, lai nodrošinātu pareizas finanšu vadības principu ievērošanu, bet uzsver, ka šis mehānisms ir jāuzlabo atbilstoši Komisijas pašas apgalvojumiem; aicina Komisiju nākt klajā ar atbilstīgiem ierosinājumiem;

               207.

               mudina Komisiju strādāt kopā ar dalībvalstīm un to statistikas birojiem, lai pienācīgi definētu un identificētu skolas priekšlaicīgas pamešanas gadījumus un veicinātu informācijas un paraugprakses apmaiņu starp visām tām vietējām un valsts organizācijām, kuras ir atbildīgas par skolas priekšlaicīgas pamešanas problēmas risināšanu;

               208.

               aicina visas 27 dalībvalstis panākt vienotu izpratni par vērtēšanas standartiem un definīcijām attiecībā uz skolas priekšlaicīgas pamešanas problēmu, lai nodrošinātu, ka valstu dati ir salīdzināmi, kā arī par nepieciešamo kvalitātes līmeni, lai noteiktu, vai Lisabonas stratēģijas prioritātes šajā jomā patiešām tiek īstenotas;

               209.

               aicina Komisiju nodrošināt, ka jaunajās dalībvalstīs cik vien drīz iespējams un laicīgi tiek veikts vispusīgs novērtējums, lai vajadzības gadījumā īstenotu atbilstīgus pasākumus problēmas novēršanai; turklāt aicina Revīzijas palātu vienlaicīgi veikt revīziju jaunajās dalībvalstīs, līdzīgu tai, kādu tā iepriekš veica 15 dalībvalstīs, par skolas priekšlaicīgas pamešanas problēmas novēršanai paredzēto līdzekļu ietekmi;

         Īpašais ziņojums Nr. 2/2006 par TACIS finansēto projektu izpildi Krievijas Federācijā

               210.

               uzsver, ka, neskatoties uz pozitīvajiem rezultātiem daudzās jomās, TACIS programmas vispārējā ietekme ne vienmēr ir bijusi tik efektīva un ilgtspējīga, kā plānots; norāda, ka Revīzijas palātas konstatētie pārkāpumi pārsvarā ir saistīti ar Komisijas nepareizu rīcību plānošanas procesā;

               211.

               aicina Komisiju iesaistīt Krievijas valdību turpmākā dialogā, lai rūpīgi noteiktu valsts vajadzības un virzību, un meklēt iespējas definēt un identificēt prioritātes un mērķus, kas jāsasniedz; uzskata, ka Komisijai jāievēro izmaksu lietderības princips, un tādēļ mudina Komisiju turpmāk uzraudzīt un novērtēt šo programmu daudz piesardzīgāk un rūpīgāk;

               212.

               mudina Komisiju turpināt īstenot politiku, kas paredz koncentrēšanos uz ierobežotu skaitu nozaru un programmu; uzskata, ka Komisijai ir jāpārorientējas no projektu pieejas uz programmu pieeju, jo projektu pieejas izmantošana pārāk bieži ir novedusi pie ierobežota dialoga, līdzdalības un elastības, kā arī pie neatkarīgi īstenojamiem projektiem, ar kuriem, maz ticams, varētu sasniegt plašākus un ilgāka termiņa mērķus, kas izklāstīti pašreizējā partnerības un sadarbības nolīgumā;

               213.

               aicina Komisiju sagatavot juridiskā pamata priekšlikumu, kas TACIS līdzekļus ļautu izmantot līdzfinansēšanai ar Krievijas Federāciju, un uzskata par būtisku reģionālo un vietējo dalībnieku un sociālo partneru finansiālu iesaistīšanu un lielāku privātā sektora līdzdalību;

               214.

               aicina Komisiju nodrošināt biežu uz projektiem balstītu novērtēšanu pēc to pabeigšanas, lai uzlabotu atgriezenisko saiti ar pagātnes pieredzi un arī lai sniegtu skaidru informāciju par īstenošanas procesā esošajiem projektiem un dažādām programmām, atvieglotu sabiedrības piekļuvi informācijai un palielinātu atvērtību un pārredzamību attiecībā uz līdzekļu izlietojumu un lēmumu pieņemšanu;

         Īpašais ziņojums Nr. 3/2006 par Eiropas Komisijas sniegto humāno palīdzību cunami upuriem

               215.

               atzinīgi vērtē Revīzijas palātas vispārējo pozitīvo novērtējumu attiecībā uz Humānās palīdzības ģenerāldirektorāta atbildes reakciju, nodrošinot humānās palīdzības sniegšanu;

               216.

               mudina Komisiju precizēt Humānās palīdzības ģenerāldirektorāta un Vides ģenerāldirektorāta lomu (ar civilās aizsardzības mehānisma starpniecību) reakcijā uz humānās palīdzības vajadzībām, lai varētu nodrošināt saskaņotu rīcību;

               217.

               aicina Komisiju pastiprināt Humānās palīdzības ģenerāldirektorāta lomu nolūkā turpināt uzlabot tā koordināciju un reaģēšanas kapacitāti, lai ātri un efektīvi apmierinātu nākotnē iespējamo humanitāro katastrofu upuru vajadzības un veltītu pienācīgu uzmanību tam, cik liela nozīme ir saiknei starp īstermiņa humāno palīdzību un ilgāka termiņa rehabilitāciju un atjaunošanu; atzīmē, ka pašlaik par abiem posmiem atbild atšķirīgi ģenerāldirektorāti un uz tiem attiecas atšķirīgas procedūras un pilnvaras;

               218.

               pieprasa īstenot pareizu finanšu pārvaldību un uzskata, ka ir jāsniedz detalizēta finanšu informācija, lai atvieglotu projektu īstenošanas efektīvu uzraudzību;

               219.

               uzsver Revīzijas palātas ieteikumu Humānās palīdzības ģenerāldirektorātam pilnveidot savu uzraudzības sistēmu;

               220.

               saprot, ka izņēmuma gadījumos var būt neizbēgama preču cenu un darbaspēka izmaksu palielināšanās; tomēr aicina Komisiju apsvērt pasākumus, kas paredzēti pēc iespējas stingrākas izmaksu kontroles un uzraudzības nodrošināšanai;

               221.

               pauž bažas par zīmola reklamēšanu un sacensību par atpazīstamību starp humānās palīdzības sniedzējiem humanitāru katastrofu gadījumos, kuras pārlieku piesaista ietekmīgu plašsaziņas līdzekļu uzmanību, jo šādai rīcībai ir negatīva ietekme uz humānās palīdzības koordinēšanu un to, kā šo palīdzību uztver katastrofu upuri;

               222.

               prasa Komisijai skaidri definēt, kas ir NVO;

         Īpašais ziņojums Nr. 4/2006 par Phare ieguldījumu projektiem Bulgārijā un Rumānijā

               223.

               pauž nožēlu par Komisijas praksi iepriekš nepierādīt nepieciešamību pēc atsevišķiem no Phare programmas līdzekļiem finansētiem projektiem, tādējādi pārkāpjot likumības un pareizības principus;

               224.

               aicina Komisiju iesaistīt Bulgārijas un Rumānijas varas iestādes savstarpējā sadarbībā nolūkā precīzāk identificēt abu valstu vajadzības un spējas, kā arī censties definēt un noteikt prioritātes un mērķus, kas jāsasniedz;

               225.

               norāda, ka vēl daudz ir jādara, neraugoties uz to, ka noteikti pasākumi jau ir veikti, lai atrisinātu nepietiekamas administratīvās kapacitātes problēmu, novērstu trūkumus līgumtiesībās un nodrošinātu līdzfinansējuma prasību ievērošanu;

               226.

               aicina Komisiju īpašu uzmanību pievērst administratīvu struktūru un tādu informācijas sistēmu izveidei Rumānijā un Bulgārijā, ar kuru palīdzību varētu pārvaldīt un kontrolēt ES līdzekļus un uzraudzīt par šo līdzekļu ieguldīšanu atbildīgo departamentu reorganizāciju;

               227.

               aicina Komisiju nodrošināt, ka tiek sniegta skaidra informācija par pašreizējiem projektiem un dažādajām programmām un par Rumānijas un Bulgārijas administrācijas vispārējo pārvaldības un neatkarīgas uzraudzības spēju, kā arī nodrošināt, ka tiek panākta lielāka atvērtība un pārredzamība attiecībā uz līdzekļu izlietojumu un atbilstīgo lēmumu pieņemšanu;

               228.

               aicina Komisiju sniegt neatkarīgu atzinumu par Rumānijas un Bulgārijas administratīvo iestāžu spēju īstenot Kopienas finansējuma pareizu pārvaldību;

         Īpašais ziņojums Nr. 6/2006 par vides aspektiem, Komisijai sadarbojoties attīstības jomā

               229.

               aicina Komisiju, pamatojoties uz jaunās attīstības politikas dokumentu, ko parakstīja 2005. gada decembrī, izstrādāt visaptverošu vides stratēģiju attiecībā uz savu sadarbību attīstības jomā;

               230.

               uzskata, ka šādā stratēģijā par nozīmīgu jāatzīst ne tikai vides jautājumu integrēšana visās attīstības programmās un projektos, bet arī vides jautājumu noteikšana par prioritāriem saistībā ar izdevumiem;

               231.

               uzskata, ka apmācība vides jautājumu integrēšanā jānosaka par obligātu attiecīgajās pamatnozarēs strādājošajām amatpersonām; mudina Komisiju pēc iespējas drīzāk pabeigt darbu pie rokasgrāmatas par vides jautājumu integrēšanu;

               232.

               prasa Komisijai nodrošināt, ka tai ir pietiekama iekšējā speciālā kompetence vides jomā un ka tiek gan formulētas, gan ievērotas skaidras vides integrācijas procedūras;

               233.

               aicina Komisiju vairāk izmantot dalībvalstu valsts atbalsta administrācijas iestāžu un tādu privāto uzņēmumu kompetenci, kuriem ir vispāratzīta pieredze sadarbībā ar valsts atbalsta administrācijas iestādēm vides projektu vadīšanā saistībā ar valsts sadarbības programmām attīstības jomā;

               234.

               uzstāj, ka projekti jāplāno, pamatojoties uz detalizētiem aprakstiem, kuros skaidri definēti mērķi, un ka jāiesaista ārēji uzraugi, kas novērtētu katra projekta sekmīgas īstenošanas līmeni un skaidri identificētu jebkādas neveiksmes vai trūkumus;

         Īpašais ziņojums Nr. 7/2006 par ieguldījumiem lauku attīstībā: vai tie efektīvi risina problēmas lauku apvidos?

               235.

               atzinīgi vērtē šā ziņojuma publicēšanu un mudina Komisiju novērst ziņojumā identificētos trūkumus, kam nav veltīta uzmanība jaunajā lauku attīstības regulā vai tās detalizētajos īstenošanas noteikumos, it īpaši valstu programmu apstiprināšanas procesā;

               236.

               it īpaši aicina Komisiju noteikt skaidrākas stratēģijas attiecībā uz specifiskiem mērķiem un strādāt ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm, lai uzlabotu mērķu, finansējuma saņēmēju un zonu noteikšanu, kā arī vispiemērotāko projektu atlasi un iekļautu to visu 2007.–2013. gada plānošanas dokumentos;

               237.

               uzskata, ka, iespējams, ir nedaudz jāpagarina valstu programmu apstiprināšanas termiņš Komisijā, lai ļautu tai veikt rūpīgāku analīzi, jo valstu programmu kvalitāte lielā mērā noteiks to, vai līdzekļu piešķiršana vistrūcīgākajām zonām un līdzekļu saņēmējiem ir skaidri pamatota un vai ieguldījumu pasākumu efektivitāti vislabāk var novērtēt nākotnē;

               238.

               atkārtoti uzsver, cik lielu nozīmi tas piešķir efektīvai un atbildīgai ES budžeta līdzekļu izlietošanai un tāda principa piemērošanai, saskaņā ar kuru no valsts līdzekļiem nevajadzētu finansēt iniciatīvas, ko nav iespējams pienācīgi pārbaudīt; uzsver, ka šajā kontekstā valstu programmās ir būtiski noteikt skaidrus mērķus un stratēģijas;

               239.

               uzskata, ka ieguldījumu pasākumu divkāršie – strukturālie un lauksaimniecības – mērķi būtu jāīsteno, izmantojot rūpīgi līdzsvarotu nozaru (attiecībā uz lauksaimniecību) un teritoriālo (attiecībā uz ekonomikas un sociālo kohēziju) pieeju;

               240.

               uzskata KLP otro pīlāru par nepieciešamu instrumentu turpmākai ES lauku apvidu attīstībai un tāpēc aicina Komisiju mudināt dalībvalstis analizēt ieguldījumu projektu panākumu pamatfaktorus un izplatīt informāciju par veiksmīgas prakses piemēriem;

               241.

               aicina Komisiju, cieši sadarbojoties ar dalībvalstīm, uzlabot uzraudzības un novērtēšanas sistēmas, piemēram, izveidojot attiecīgus kvalitatīvus rādītājus, kas ļauj dalībvalstīm un Komisijai noteikt, vai pasākumi bijuši veiksmīgi un kuri mērķi tika sasniegti;

               242.

               atzinīgi vērtē to, ka diskusija par šo īpašo ziņojumu notika vienlaikus ar pirmo iepazīstināšanu ar Komisijas priekšlikumu reformēt augļu un dārzeņu nozari, kas stāsies spēkā no 2008. gada;

         Īpašais ziņojums Nr. 8/2006 “Lielāki panākumi? Augļu un dārzeņu ražotāju darbības programmām paredzētā Eiropas Savienības atbalsta efektivitāte”

               243.

               atkārto savas saistības par labu Kopienas atbalstam augļu un dārzeņu nozarei ES, kurš nepieciešams, lai veicinātu šīs nozares ilgtspējību un konkurētspēju;

               244.

               uzsver, ka ražotāju organizācijas ir augļu un dārzeņu produktu tirgus kopīgās organizācijas stūrakmens, tāpēc piekrīt Komisijas centieniem mudināt un atbalstīt audzētājus saistībā ar ražotāju organizāciju veidošanu;

               245.

               pauž atbalstu pakāpeniskai intervences pasākumu, tādu kā izņemšana no tirgus vai atbalsts apstrādātiem produktiem, atcelšanai, kurus tas uzskata par pretrunīgiem saistībā ar augļu un dārzeņu nozarē noteiktajiem mērķiem;

               246.

               uzskata, ka augļu un dārzeņu ražotāju organizācijām paredzēto darbības programmu atbalsta sistēmas ir ievērojami daudzsološāks instruments nekā intervences pasākumi;

               247.

               atzīmē un atzinīgi vērtē 2009. gadā paredzēto novērtēšanas pētījumu un aicina Komisiju izveidot piemērotu uzraudzības un kontroles mehānismu attiecībā uz augļu un dārzeņu nozari, lai nodrošinātu atbilstību pareizas finanšu pārvaldības principam;

               248.

               atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos uzlabot savu datu vākšanas kapacitāti un izstrādāt atbilstīgus kvantitatīvos un kvalitatīvos rādītājus, kuri nepieciešami efektivitātes un lietderības noteikšanai; uzskata, ka ar šo rādītāju palīdzību būs iespējams novērtēt plašāku priekšrocību spektru, kas piemīt programmām un kas būtu jānovēro augstākā apkopojuma līmenī; turklāt ierosina, lai Komisija pēc iespējas drīzāk pārskata esošo rādītāju un statistikas datu attiecināmību un precizitāti;

               249.

               piekrīt Revīzijas palātas viedoklim, ka rūpīgi jāpārskata pašreizējā sistēma, lai uzlabotu tās efektivitāti un lietderību; tāpēc aicina Komisiju un dalībvalstis cieši uzraudzīt un palielināt ražotāju darbības programmu sistēmas efektivitāti un lietderību, kā arī izpētīt daudzsološāko rezultātu veiksmes faktorus un, pamatojoties uz tiem, izdarīt secinājumus par labāku īstenošanu dalībvalstu līmenī, it īpaši organizatoriski vājākos reģionos;

               250.

               tāpēc atbalsta Revīzijas palātas ieteikumus precizēt un vienkāršot atbilstības kritērijus, lai palielinātu pārredzamību un samazinātu ar maksājumu shēmām saistītās administratīvās izmaksas;

               251.

               aicina Komisiju saskaņot atbalsta shēmas procedūras un noteikumus ar Lauku attīstības fondiem, lai precizētu, kad tie var papildināt viens otru un kad tie ir savstarpēji izslēdzoši;

               252.

               aicina Komisiju cieši uzraudzīt un kontrolēt šīs shēmas īstenošanu jaunajās dalībvalstīs;

         Revīzijas palātas Īpašais ziņojums Nr. 9/2006 par Komisijas, Parlamenta un Padomes rakstiskās tulkošanas izdevumiem

               253.

               uzsver, ka visu ES iestāžu valodu dienestu – gan rakstiskās, gan mutiskās tulkošanas – kopējās izmaksas ir tikai 1 % no kopējā ES budžeta;

               254.

               pauž izbrīnu par to, ka institūcijas līdz šim nav veikušas aprēķinus ne par kopējām rakstiskās tulkošanas izmaksām (24), ne par izmaksām par vienu lapu; atzīmē, ka 2005. gadā Komisijā (1 450 tulkotāju) iztulkoja 1 324 000 lapu, Parlamentā (550 tulkotāju) – 1 080 000 lapu un Padomē (660 tulkotāju) – 475 000 lapu; turklāt atzīmē, ka Revīzijas palāta ir aprēķinājusi, ka 2003. gadā kopējās tulkošanas izmaksas bija EUR 414 200 000, tostarp EUR 214 800 000 – Komisijai, EUR 99 000 000 – Parlamentam un EUR 100 400 000 – Padomei; atzīmē, ka minētajā gadā lapas vidējās izmaksas bija EUR 166,37, t. i., Komisijā šīs izmaksas bija EUR 150,2 par vienu lapu, Parlamentā – EUR 149,7 un Padomē – EUR 251,8;

               255.

               uzskata, ka institūcijām ir jāveic attiecīgie pasākumi, lai turpinātu uzlabot to tulkošanas dienestu darba produktivitāti salīdzinājumā ar produktivitāti privātajā sektorā;

               256.

               uzskata, ka ir vajadzīgi paskaidrojumi par to, kāpēc cenas, ko Parlaments maksā ārštata tulkotājiem, vidēji ir par 12 % augstākas nekā Komisijas maksātās cenas;

               257.

               atzinīgi vērtē to, ka Komisija un Padome pēc ES paplašināšanās par 10 dalībvalstīm ir spējušas ierobežot tulkošanas apjoma pieaugumu, tādējādi ierobežojot izmaksu palielinājumu;

               258.

               uzskata, ka minētajām trijām institūcijām tulkošanas izmaksas ik gadu ir jānosaka, izmantojot vienādus kritērijus un aprēķināšanas metodes; uzskata, ka aprēķinātās summas jāizmanto ne tikai budžeta nolūkā, bet arī lai informētu par attiecīgajām izmaksām lietotājus;

               259.

               atzinīgi vērtē Komisijas gatavību 2006. gadā pievērsties pilnvarojuma procedūrām un tulkošanas pieprasījumu izvērtēšanai; atzinīgi vērtē arī to, ka 2003. gadā Padome izveidoja pamatdokumentu sarakstu, tādējādi ierobežojot citu tekstu tulkošanu;

               260.

               iesaka vairāk izmantot tulkojamo dokumentu un rakstisko kopsavilkumu garuma ierobežojumus;

               261.

               aicina Parlamenta komitejas un delegācijas nodrošināt tekstus tikai tajās valodās, kurās runā komiteju locekļi un to aizstājēji; ierosina papildu valodu versijas nodrošināt pēc īpaša pieprasījuma;

               262.

               kopumā uzskata, ka institūcijām jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu augstu tulkošanas kvalitātes līmeni; tāpēc uzskata, ka Padomei, Parlamentam un Komisijai ir jāziņo Revīzijas palātai un Parlamenta Budžeta kontroles komitejai par pasākumiem, kas līdz 2006. gada budžeta izpildes apstiprināšanas procedūrai veikti, lai pārraudzītu un uzlabotu tulkojumu kvalitāti;

               263.

               uzskata, ka institūcijām ir jāturpina uzlabot vadībai pieejamo informāciju tulkošanas procesa pārraudzībai, ņemot vērā Revīzijas palātas ieteiktos izpildes rādītājus (25);

               264.

               uzskata, ka Padomei, Parlamentam un Komisijai ir efektīvi jāizmanto tādi iekšējie un ārējie resursi kā datubāzes, datorizēta tulkošana, tāldarbs un ārpakalpojumi;

               265.

               uzskata, ka katrai institūcijai, pirms tā nosūta dokumentu ārštata tulkotājiem, ir jāpārliecinās par neizmantoto tulkošanas jaudu divās pārējās institūcijās;

         Revīzijas palātas Īpašais ziņojums Nr. 10/2006 par 1. un 3. mērķa programmu ex post novērtējumu 1994.–1999. gadam (struktūrfondi)

               266.

               aicina Komisiju pierādīt, kādā mērā ir konsolidēta metodoloģija ex ante, starpposma un ex post novērtējumam, lai iespēju robežās 2000.–2006. finanšu gada ex post novērtējumā izvairītos no tādām loģiskām kļūdām, kādas norādītas Revīzijas palātas īpašajā ziņojumā;

               267.

               iesaka pastiprināt Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta (ĢD REGIO) un Nodarbinātības, sociālo lietu un vienlīdzīgu iespēju ģenerāldirektorāta (ĢD EMPL) sadarbību attiecībā uz kopīgiem jautājumiem par novērtēšanas metodēm;

               268.

               atzīmē, ka HERMIN modeļa pašreizējās izmantošanas metodika rada būtiskas problēmas; pauž bažas par to, ka pašreizējā metodika neļauj pienācīgi ņemt vērā pakalpojumu nozares, piemēram, tūrisma, būtisko lomu dažu valstu tautsaimniecībā; pauž bažas, ka struktūrfondu ietekmes novērtējumu būs ļoti sarežģīti veikt valstīs, kas pievienojās Eiropas Savienībai 2004. gadā, jauno tirgus ekonomiku īpašo apstākļu dēļ; aicina Komisiju pirms 2000.–2006. gada novērtējuma sākšanas norādīt, kādā mērā tā ir mainījusi attiecīgo metodiku, ņemot vērā šo kritiku;

               269.

               aicina arī paplašināt minēto metodiku, lai izvērtētu mikroekonomisko ietekmi; uzskata, ka privātie ieguldījumi ir svarīgi struktūrfondu ietekmes sekmēšanā ilgtermiņā un darba vietu radīšanā; uzstāj, ka tas jāņem vērā 2000.–2006. gada ex post novērtējumā;

               270.

               lai kopumā nodrošinātu saskaņotu pieeju struktūrfondu novērtējumā, pieprasa Revīzijas palātas īpašā ziņojuma secinājumus ņemt vērā nākamajos ex ante, starpposma un ex post novērtējumos 2000.–2006. gada, 2007.–2013. gada un turpmākajos plānošanas periodos;

               271.

               atbalsta viedokli, ka struktūrfondu novērtēšana jāuzskata par pastāvīgu procesu, kurā regulāri ņem vērā dažādos ex ante, starpposma un ex post novērtējumos gūtos secinājumus; aicina dalībvalstis iesaistīties šajā procesā un aicina Komisiju norādīt, kā tā plāno iespējami drīzā laikā ieviest šos principus praksē;

               272.

               uzskata, ka turpmākajos novērtējumos ir jāizceļ arī šī netiešā struktūrfondu ietekme, lai tādējādi iedzīvotājiem apliecinātu struktūrfondu radīto pievienoto vērtību Eiropā;

               273.

               prasa Komisijai, lai 2000.–2006. gada ex post novērtējuma virzības grupa izpēta iespējas palielināt sadarbību ar akadēmiskajām aprindām (lai ietvertu ārēju ekspertu atzinumus), veidojot partnerību ar specializētiem institūtiem un veicot pētījumus par konkrētiem jautājumiem;

               274.

               uzskata, ka šāda sadarbība ļautu veikt detalizētāku novērtējumu un labāk izmantot struktūrfondu potenciālu; aicina Komisiju ņemt vērā šo pieeju, lai izveidotu ekonomiskās, sociālās un teritoriālās kohēzijas pasākumu novērtējuma paraugmodeli, kas būtu īpaši ES paredzēts modelis, tomēr to varētu izmantot arī kā piemēru pasaules mērogā.

      (1)  OV L 60, 8.3.2005.

      (2)  OV C 264, 31.10.2006., 1. lpp.

      (3)  OV C 107, 30.4.2004., 1. lpp.

      (4)  OV C 263, 31.10.2006., 1. lpp.

      (5)  OV C 263, 31.10.2006., 10. lpp.

      (6)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK, Euratom) Nr. 1995/2006 (OV L 390, 30.12.2006., 1. lpp.).

      (7)  OV C 273, 9.11.2006., 2. lpp.

      (8)  OV C 139, 14.6.2006., 1. lpp.

      (9)  OV L 196, 27.7.2005., 1. lpp.

      (10)  . OV L 340 6.12.2006., 5. lpp.

      (11)  Sk. Padomes dokumentu 14138/05.

      (12)  Revīzijas palātas pārskata par 2005. gadu 1.59. punkts.

      (13)  OV C 288 E, 25.11.2006., 83. lpp.

      (14)  ELVGF kontu likvidācija, struktūrfondu darbības programmu slēgšana un ārējo darbību decentralizētas pārvaldības revīzijas pabeigšana.

      (15)  7. pasākums: veicināt labo praksi, lai uzlabotu ieguvumu un izmaksu attiecību revīzijās projektu līmenī; 9. pasākums: izstrādāt efektīvus instrumentus revīzijas un pārbaužu rezultātu apmaiņai un veicināt vienotas revīzijas pieeju; 10. pasākums: sagatavot pārbaužu izmaksu sākotnēju aprēķinu un analīzi.

      (16)  Iekšējo revidentu pārskats par 2005. gadu budžeta izpildes apstiprinātājai iestādei (Finanšu regulas 86. panta 4. punkts), COM(2006)0279, 2.1. punkts, 4. lpp.

      (17)  Padomes Regula (EK) Nr. 1083/2006, 71. pants (OV L 210, 31.7.2006., 25. lpp.).

      (18)  Finanšu regulas īstenošanas kārtības 106. panta 4. punkts un nozarēm paredzēti noteikumi, kas izklāstīti Regulas (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem, 38. panta 5. punktā un 39. panta 2. punktā.

      (19)  Sk. pieņemtos tekstus 13.12.2007., P6_TA(2007)0027, grozījums Nr. 10.

      (20)  Sk. arī Revīzijas palātas Atzinumu Nr. 1/2006 par Septīto pētniecības un attīstības pamatprogrammu.

      (21)  Tās paziņojumā “Kopsavilkuma pārskats par Komisijas sasniegumiem vadības jomā 2005. gadā”.

      (22)  Infrastruktūras un loģistikas biroja gada darbības pārskata 2.2.1.2. punkts “Riska pārvaldība”, 23. lpp.

      (23)  OV L 11, 16.1.2003., 1. lpp.

      (24)  Saskaņā ar Revīzijas palātas norādīto šādas kopējās izmaksas ietver izmaksas par tulkotāju, sekretāru, vadības un apkalpojošā personāla darbu, darba plānošanu, ēkām, IT un cilvēkresursu pārvaldību (t. i., apmācību).

      (25)  Sk. Revīzijas palātas Īpašā ziņojuma 53. un 88. punktu.