title: Padomes Lēmums 2014/75/KĀDP ( 2014. gada 10. februāris ) par Eiropas Savienības Drošības izpētes institūtu

text:
               12.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 41/13

      PADOMES LĒMUMS 2014/75/KĀDP
   (2014. gada 10. februāris)
   par Eiropas Savienības Drošības izpētes institūtu
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 28. pantu un 31. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2001. gada 20. jūlijā pieņēma Vienoto rīcību 2001/554/KĀDP (1).

               (2)

               Eiropas Savienības Drošības izpētes institūtam (“Institūts”) būtu Eiropas Savienībai un tās dalībvalstīm jāpalīdz kopējās ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP), tostarp kopējās drošības un aizsardzības politikas (KDAP), kā arī citas Savienības ārējās darbības īstenošanā, darbojoties Padomes politiskā uzraudzībā un ievērojot Savienības Augstā pārstāvja ārlietās un drošības politikas jautājumos (AP) darbības virzienu.

               (3)

               Institūtam būtu jānodrošina juridiskas personas statuss, un tam būtu jādarbojas pilnīgā intelektuālā neatkarībā, nesakarot Padomes un AP pienākumus.

               (4)

               Saskaņā ar Vienotās rīcības 2001/554/KĀDP 19. pantu AP 2011. gada 20 septembrī Padomei iesniedza ziņojumu par Institūta darbības pārskatīšanu. Politikas un drošības komiteja (PDK) iepazinās ar minēto ziņojumu un 2012. gada 1. februārī ieteica Padomei grozīt Vienoto rīcību 2001/554/KĀDP.

               (5)

               Juridiskas skaidrības labad ir nepieciešams iepriekšējos grozījumus un papildu ierosinātās izmaiņas konsolidēt vienā jaunā lēmumā un atcelt Vienoto rīcību 2001/554/KĀDP,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Darbības turpināšana un atrašanās vieta
   1.   Eiropas Savienības Drošības izpētes institūts, kas izveidots ar Vienoto rīcību 2001/554/KĀDP, (“Institūts”) turpina darbību saskaņā ar šo lēmumu.
   2.   Visas esošās tiesības un pienākumi un visi saistībā ar Vienoto rīcību 2001/554/KĀDP pieņemtie noteikumi paliek neskarti. Jo īpaši paliek spēkā visi esošie darba līgumi un visas no tiem izrietošās tiesības.
   3.   Institūta mītne atrodas Parīzē. Lai atvieglotu darbības organizēšanu Briselē, Institūtam ir koordinācijas birojs Briselē. Institūta struktūra ir elastīga, un īpaša uzmanība tiek veltīta kvalitātei un efektivitātei, tostarp attiecībā uz darbinieku skaitu.
   2. pants
   Misija un uzdevumi
   1.   Institūts ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm veicina ES stratēģiskā skatījuma attīstību Savienības kopējās ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP) un kopējās drošības un aizsardzības politikas (KDAP) jomā, tostarp konfliktu novēršanu un miera veidošanu, kā arī citas Savienības ārējās darbības jomā, lai nostiprinātu ES analīzes, prognozēšanas un sakaru veidošanas spējas tās ārējā darbībā.
   2.   Institūta galvenie uzdevumi ir uz politiku orientētas analīzes veikšana, informēšana, rezultātu izplatīšana un apspriešana, sakaru veidošanas pasākumu un darbsemināru rīkošana un Savienības un dalībvalstu ierēdņiem un ekspertiem paredzētas atbilstīgas dokumentācijas apkopošana.
   3.   Institūts arī veicina saskarsmi ar akadēmiskajām aprindām, ideju laboratorijām un atbilstīgiem pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem visā Eiropas reģionā, Atlantijas reģionā un plašākā starptautiskā kopienā, darbojoties kā starpnieks starp Savienības iestādēm un ārējo ekspertu kopienu, tostarp drošības struktūrām.
   3. pants
   Politiskā uzraudzība un darbības virziens
   1.   Institūta darbības politisko uzraudzību veic Politikas un drošības komiteja (PDK) Padomes vadībā. Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos (AP) saskaņā ar AP pienākumiem KĀDP un jo īpaši KDAP jomā nosaka Institūta darbības virzienu.
   2.   Šo politisko uzraudzību veic un darbības virzienu nosaka, neapdraudot Institūta intelektuālo neatkarību un darbības autonomiju tā misijas un uzdevumu īstenošanā.
   4. pants
   Juridiskas personas statuss
   Lai Institūts varētu veikt savas funkcijas un sasniegt mērķus, tam ir juridiskas personas statuss. Tas jo īpaši var slēgt līgumus, pirkt vai pārdot kustamo un nekustamo īpašumu un būt puse tiesas procesos. Institūts ir bezpeļņas organizācija. Dalībvalstis veic pasākumus, kas nepieciešami, lai Institūtam piešķirtu tādu tiesībspēju un rīcībspēju, kāda saskaņā ar tās valsts tiesību aktiem tiek piešķirta juridiskajām personām.
   5. pants
   Valde
   1.   Institūtam ir Valde, kas apstiprina tā gada darba programmu un ilgtermiņa darba programmu, un atbilstošo budžetu. Valde ir forums, kurā apspriež ar Institūta misiju, uzdevumiem, darbību un personālu saistītus jautājumus.
   2.   Valdes priekšsēdētājs ir AP vai AP pārstāvis. Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD) īsteno Valdes sekretariāta funkcijas.
   3.   Valdē ir pa vienam katras dalībvalsts ieceltam pārstāvim. Katru Valdes locekli var pārstāvēt vai pavadīt aizstājējs. Valdes darbā piedalās Komisija, kura arī ieceļ savu pārstāvi.
   4.   Institūta direktors vai direktora pārstāvis parasti piedalās Valdes sanāksmēs. Valdes sanāksmēs var piedalīties arī Militārā štāba ģenerāldirektors un Militārās komitejas priekšsēdētājs vai to vietnieki.
   5.   Valde pieņem lēmumus ar dalībvalstu pārstāvju kvalificētu balsu vairākumu, balsis skaitot saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (LES) 16. panta 4. un 5. punktu, neskarot šā lēmuma 11. panta 2. un 3. punktu. Valde pieņem savu reglamentu.
   6.   Valde var nolemt izveidot ad hoc darba grupas vai pastāvīgas komitejas, kuras nodarbojas ar Valdes vispārējā kompetencē esošiem konkrētiem tematiem vai jautājumiem un kuras darbojas Valdes uzraudzībā. Lēmumā par šādas darba grupas vai komitejas izveidi nosaka tās pilnvaras, sastāvu un darbības ilgumu.
   7.   Valdes sanāksmes sasauc priekšsēdētājs vismaz divas reizes gadā. Tās sasauc arī pēc vismaz vienas trešdaļas Valdes locekļu lūguma.
   6. pants
   Direktors
   1.   Pamatojoties uz AP ieteikumu, Valde ieceļ Institūta direktoru, kas ir kādas dalībvalsts valstspiederīgais. Direktoru ieceļ uz trīs gadu laikposmu, un šo laikposmu var pagarināt uz vienu termiņu, kura ilgums ir divi gadi.
   2.   Par direktora amata kandidātiem būtu jāizraugās personas, kurām ir ilgākā laikposmā iegūtas zināšanas un pieredze ārlietās, drošības politikā un diplomātijā un kuras ir veikušas atbilstīgu pētniecību. Dalībvalstis iesniedz kandidatūras AP, kas par to informē Valdi. Priekšatlases procesu rīko AP vadībā. Priekšatlases komisiju veido trīs EĀDD pārstāvji un trīs dalībvalstu pārstāvji no triju prezidentvalstu komandas vidus, un tās priekšsēdētājs ir AP vai AP pārstāvis. Pamatojoties uz priekšatlases rezultātiem, AP sniedz Valdei ieteikumu ar vismaz trīs kandidātu sarakstu, kas sastādīts priekšatlases komisijas izvēles secībā.
   3.   Direktors ir Institūta likumīgais pārstāvis.
   4.   Direktors ir atbildīgs par visu pārējo Institūta darbinieku pieņemšanu darbā. Valdes locekļus iepriekš informē par analītiķu iecelšanu amatā.
   5.   Pēc tam, kad ir saņemts Valdes apstiprinājums, un ņemot vērā finansiālās sekas pēc Institūta gada budžeta pieņemšanas, direktors var iecelt amatā direktora vietnieku. Direktora vietnieku ieceļ amatā ilgākais uz trīs gadu laikposmu, un šo laikposmu var pagarināt uz vienu termiņu, kura ilgums ir divi gadi.
   6.   Direktors nodrošina 2. pantā minētās Institūta misijas un uzdevumu izpildi. Direktors nodrošina augsta līmeņa kompetences un profesionālisma saglabāšanu Institūtā, kā arī efektivitāti un iedarbīgumu Institūta darbību īstenošanā.
   Direktors ir atbildīgs arī par šādiem jautājumiem:

               a)

               Institūta gada programmas izstrāde, kā arī gada pārskata sagatavošana par Institūta darbību;

               b)

               Valdes darba sagatavošana;

               c)

               Institūta ikdienas vadīšana;

               d)

               visi ar personālu saistītie jautājumi;

               e)

               ieņēmumu un izdevumu pārskata sagatavošana un Institūta budžeta izpilde;

               f)

               PDK informēšana par gada darba programmu;

               g)

               saskares un ciešas sadarbības nodrošināšana ar Savienības, valstu un starptautiskām iestādēm atbilstīgajās jomās.

         Direktoram, apspriežoties ar Valdi, būtu arī jāpēta iespējas papildu iemaksām Institūta budžetā.
   7.   Direktors ir pilnvarots slēgt līgumus, pieņemt darbā budžetā apstiprināto personālu un segt jebkādus izdevumus, kas vajadzīgi Institūta darbībai, saskaņā ar apstiprināto Institūta darba programmu un budžetu.
   8.   Direktors sagatavo gada pārskatu par Institūta darbību līdz nākamā gada 31. martam. Gada pārskatu pārsūta Valdei un ar AP starpniecību Padomei, kas pārskatu nosūta Eiropas Parlamentam, Komisijai un dalībvalstīm.
   9.   Direktors ir pakļauts Valdei.
   7. pants
   Personāls
   1.   Institūta personālu, kuru veido analītiķi un administratīvie darbinieki un kuriem ir līgumdarbinieku statuss, izraugās no dalībvalstu valstspiederīgo vidus.
   Pieņemot darbā Institūta analītiķus, balstās uz to intelektuālajiem nopelniem, pieredzi un zināšanām, kas atbilst Institūta 2. pantā noteiktajai misijai un uzdevumiem, un izmanto taisnīgas un pārredzamas konkursa procedūras.
   Padome pēc direktora ieteikuma pieņem noteikumus attiecībā uz Institūta personālu.
   2.   Pētnieki un stažieri var tikt pieņemti darbā ad hoc un uz īsu termiņu.
   Vienojoties ar direktoru un pēc tam, kad par to informēta Valde, pētniekus uz konkrētu laikposmu var norīkot darbā Institūtā vai nu amatos, kas paredzēti Institūta organizatoriskajā struktūrā, vai īpašu uzdevumu un projektu īstenošanai, kas atbilst 2. pantā izklāstītajai Institūta misijai un uzdevumiem.
   Dienesta interesēs Institūta personālu uz konkrētu laikposmu var norīkot darbā amatā ārpus Institūta saskaņā ar Institūta personāla noteikumiem.
   Noteikumus par norīkošanu darbā pieņem Valde pēc Direktora priekšlikuma saņemšanas.
   8. pants
   Neatkarība un autonomija
   Direktoram un analītiķiem ir intelektuāla neatkarība un darbības autonomija Institūta darbību īstenošanā.
   9. pants
   Darba programma
   1.   Līdz katra gada 31. oktobrim direktors izstrādā nākamā gada darba programmas projektu, kam pievienots indikatīvs ilgtermiņa perspektīvu apraksts turpmākajiem gadiem, ko iesniedz Valdei apstiprināšanai.
   2.   Līdz katra gada 30. novembrim Valde apstiprina gada darba programmu.
   10. pants
   Budžets
   1.   Visus Institūta ieņēmumu un izdevumu posteņus iekļauj tāmē, ko sastāda katram finanšu gadam, kurš atbilst kalendārajam gadam, un uzrāda Institūta budžetā, kurā iekļauj darbinieku sarakstu.
   2.   Institūta budžetā uzrādītie ieņēmumi un izdevumi ir līdzsvarā.
   3.   Institūta ieņēmumus veido dalībvalstu iemaksas atbilstīgi nacionālā kopienākuma (NKI) apjomam. Pēc direktora priekšlikuma un pēc Valdes apstiprinājuma konkrētiem projektiem, kas atbilst 2. pantā izklāstītajai Institūta misijai un uzdevumiem, var pieņemt papildu iemaksas no citiem avotiem, jo īpaši no dalībvalstīm vai Savienības iestādēm.
   11. pants
   Budžeta procedūra
   1.   Līdz katra gada 31. oktobrim direktors Valdei iesniedz Institūta gada budžeta projektu, kurā ietver administratīvos izdevumus, darbības izdevumus un paredzamos ieņēmumus nākamajam finanšu gadam, tostarp papildu iemaksas konkrētiem projektiem, kas minētas 10. panta 3. punktā.
   2.   Līdz katra gada 30. novembrim Valde ar dalībvalstu pārstāvju vienprātīgu lēmumu apstiprina Institūta gada budžetu.
   3.   Ja rodas neizbēgami, ārkārtēji vai neparedzēti apstākļi, direktors Valdei var iesniegt budžeta grozījumu projektu. Valde, pienācīgi ņemot vērā steidzamību, pieņem budžeta grozījumus ar vienbalsīgu dalībvalstu pārstāvju lēmumu.
   4.   Līdz katra gada 31. martam direktors Padomei un Valdei iesniedz detalizētu pārskatu par visiem iepriekšējā finanšu gada ieņēmumiem un izdevumiem, tostarp Institūta darbības pārskatu.
   5.   Valde direktoram sniedz apstiprinājumu par Institūta budžeta izpildi.
   12. pants
   Finanšu noteikumi
   Valde ar Padomes piekrišanu un pēc direktora priekšlikuma saņemšanas sagatavo detalizētus finanšu noteikumus, kuros jo īpaši nosaka procedūru, kas jāievēro Institūta budžeta sastādīšanā, izpildē un kontrolē.
   13. pants
   Privilēģijas un imunitāte
   1.   Direktora un Institūta personāla privilēģijas un imunitāte ir paredzēta Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju 2001. gada 15. oktobra Lēmumā par Eiropas Savienības Drošības izpētes institūta un Eiropas Savienības Satelītcentra un to struktūru un personāla privilēģijām un imunitāti. Kamēr minētais lēmums nav stājies spēkā, uzņemošā valsts var direktoram un Institūta personālam piešķirt tajā paredzētās privilēģijas un imunitāti.
   2.   Institūta privilēģijas un imunitāte ir noteikta protokolā (Nr. 7) par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā, kas pievienots LES un Līgumam par Eiropas Savienības darbību (LESD).
   14. pants
   Juridiskā atbildība
   1.   Institūta līgumisko atbildību reglamentē konkrētajam līgumam piemērojamie tiesību akti.
   2.   Eiropas Savienības Tiesai ir jurisdikcija pieņemt spriedumu, ievērojot jebkuru šķīrējtiesas klauzulu, kas ietverta Institūta noslēgtā līgumā.
   3.   Darbinieku personisko atbildību pret Institūtu reglamentē attiecīgie Institūta personālam piemērojamie noteikumi.
   15. pants
   Piekļuve dokumentiem
   Valde pēc direktora priekšlikuma saņemšanas pieņem noteikumus par publisku piekļuvi Institūta dokumentiem, ņemot vērā principus un ierobežojumus, kas noteikti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1049/2001 (2).
   16. pants
   ES klasificētas informācijas aizsardzība
   Institūts piemēro Padomes Lēmumu 2013/488/ES (3).
   17. pants
   Sadarbība ar dalībvalstīm un Savienības iestādēm, struktūrām un aģentūrām
   Lai īstenotu 2. pantā noteikto misiju un uzdevumus, Institūts cieši sadarbojas ar dalībvalstīm un EĀDD. Vajadzības gadījumā Institūts arī izveido darba attiecības ar Savienības iestādēm, kā arī ar attiecīgām Savienības struktūrām un aģentūrām, tostarp ar Eiropas Drošības un aizsardzības koledžu (EDAK), lai apmainītos ar pieredzi un konsultācijām kopīgu interešu jomās. Kopā ar Savienības iestādēm, struktūrām un aģentūrām Institūts arī var īstenot kopīgus projektus.
   18. pants
   Datu aizsardzība
   Valde pēc direktora priekšlikuma saņemšanas pieņem īstenošanas noteikumus attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 45/2001 (4).
   19. pants
   Ziņošana
   Vēlākais līdz 2016. gada 31. jūlijam AP iesniedz Padomei ziņojumu par šā lēmuma īstenošanu, kam vajadzības gadījumā pievienoti atbilstīgi ieteikumi.
   20. pants
   Atcelšana
   Vienoto rīcību 2001/554/KĀDP atceļ.
   21. pants
   Stāšanās spēkā
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2014. gada 10. februārī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         C. ASHTON

      (1)  Padomes Vienotā rīcība 2001/554/KĀDP (2001. gada 20. jūlijs) par Eiropas Savienības Drošības izpētes institūta izveidi (OV L 200, 25.7.2001., 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 31.5.2001., 43. lpp.).

      (3)  Padomes Lēmums 2013/488/ES (2013. gada 23. septembris) par drošības noteikumiem ES klasificētas informācijas aizsardzībai (OV L 274, 15.10.2013., 1. lpp.).

      (4)  Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp.).


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums (ES) 2015/2240 (2015. gada 25. novembris), ar ko izveido programmu Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu, uzņēmumu un iedzīvotāju sadarbspējas risinājumu un kopīgu sistēmu nodrošināšanai (programma ISA2) kā līdzekli publiskā sektora modernizācijai (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               4.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 318/1

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/2240
   (2015. gada 25. novembris),
   ar ko izveido programmu Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu, uzņēmumu un iedzīvotāju sadarbspējas risinājumu un kopīgu sistēmu nodrošināšanai (programma ISA2
      ) kā līdzekli publiskā sektora modernizācijai
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 172. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),
   saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),
   tā kā:

               (1)

               Vairākās ministru deklarācijās (pieņemtas Mančestrā 2005. gada 24. novembrī, Lisabonā 2007. gada 19. septembrī, Malmē 2009. gada 18. novembrī un Granadā 2010. gada 19. aprīlī) ministri aicināja Komisiju veicināt sadarbību starp dalībvalstīm, ieviešot pārrobežu un starpnozaru sadarbspējas risinājumus, kuri nodrošinātu efektīvāku un drošāku publisko pakalpojumu sniegšanu. Turklāt dalībvalstis atzina, ka ir jāsniedz uzlaboti publiskie pakalpojumi, tērējot mazāk resursu, un ka e-pārvaldes potenciālu var paaugstināt, Eiropas publiskās pārvaldes iestādēs veicinot sadarbības kultūru un uzlabojot sadarbspējas apstākļus.

               (2)

               Komisija savā 2010. gada 19. maija paziņojumā “Digitālā programma Eiropai” (DPE), kas ir viena no Komisijas stratēģijas “Eiropa 2020” pamatiniciatīvām, uzsvēra, ka sadarbspēja ir būtiska informācijas un komunikācijas tehnoloģiju (IKT) sociālā un ekonomiskā potenciāla maksimālai realizēšanai un ka tādējādi digitālā programma var būt efektīva tikai tad, ja tiek nodrošināta sadarbspēja.

               (3)

               Komisija ar 2010. gada 16. decembra paziņojumu “Virzība uz Eiropas publisko pakalpojumu sadarbspēju” ieviesa Eiropas sadarbspējas stratēģiju (EIS) un Eiropas sadarbspējas satvaru (EIF).

               (4)

               Sadarbspēja sekmē politikas veiksmīgu īstenošanu un sniedz lielisku iespēju novērst pārrobežu elektroniskos šķēršļus, vēl vairāk sekmējot pilnīgi jaunu vispārēju publisko pakalpojumu rašanos vai izstrādes stadijā esošo pakalpojumu konsolidāciju Savienības līmenī. Sadarbspēja īpaši nepieciešama turpmākajos apsvērumos minētās politikas efektīvai un rezultatīvai īstenošanai.

               (5)

               Iekšējā tirgus jomā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/123/EK (4) uzliek dalībvalstīm par pienākumu piedāvāt pakalpojumu sniedzējiem iespēju elektroniski pāri robežām nokārtot visas procedūras un formalitātes, kuras vajadzīgas, lai sniegtu pakalpojumus ārpus uzņēmējdarbības veikšanas dalībvalsts.

               (6)

               Uzņēmējdarbības tiesību jomā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/17/ES (5) prasa nodrošināt dalībvalstu centrālo reģistru, komercreģistru un uzņēmumu reģistru sadarbspēju, izmantojot centrālo platformu. Uzņēmumu reģistru savienojamība nodrošinās informācijas pārrobežu apmaiņu starp reģistriem, kā arī Savienības līmenī atvieglos uzņēmumu un iedzīvotāju piekļuvi datiem par uzņēmumiem, tādējādi uzlabojot uzņēmējdarbības vides juridisko noteiktību Savienībā.

               (7)

               Vides jomā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/2/EK (6) uzliek pienākumu pieņemt kopīgus īstenošanas noteikumus, kas paredz tehniskās sadarbspējas kārtību. Jo īpaši minētā direktīva prasa pielāgot dalībvalstu infrastruktūru, lai Savienībā nodrošinātu telpisko datu kopu un pakalpojumu sadarbspēju un pieejamību.

               (8)

               Tieslietu un iekšlietu jomā uzlabota Eiropas datu bāzu sadarbspēja ir pamats Vīzu informācijas sistēmai (7), Šengenas Informācijas sistēmai II (8), Eiropas daktiloskopijas sistēmai (9) un Eiropas e-tiesiskuma portālam (10). Turklāt Padome 2012. gada 24. septembrī pieņēma secinājumus, kuros aicināja ieviest Eiropas tiesību aktu identifikatoru un uzsvēra, ka vajadzīgs sadarbspējīgs risinājums dalībvalstu oficiālajos vēstnešos un oficiālajos valdības laikrakstos publicētās juridiskās informācijas meklēšanai un apmaiņai, izmantojot unikālus identifikatorus un strukturētus metadatus. Sadarbība starp Eiropas Aģentūru lielapjoma IT sistēmu darbības pārvaldībai brīvības, drošības un tiesiskuma telpā un ar šo lēmumu izveidoto programmu varētu radīt sinerģiju, kas palīdzētu sasniegt attiecīgos šo struktūru mērķus.

               (9)

               Vietējo, valsts un Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu sadarbspēja palīdz sasniegt mērķus, ko Eiropas Parlaments izvirzījis 2012. gada 29. marta rezolūcijā par 2010. gada ziņojumu par ES pilsonību: likvidējot šķēršļus ES pilsoņu tiesību īstenošanai.

               (10)

               Sadarbspēja ir bijis būtisks panākumu priekšnosacījums muitas, nodokļu un akcīzes nodokļu jomā, nodrošinot Eiropas IKT sistēmu darbību dalībvalstīs un atbalstot sadarbspējīgus uzņēmējdarbības pakalpojumus, kam finansējumu piešķir saskaņā ar programmām “Fiscalis 2013” un “Muita 2013”. Minētās programmas ievieš un izmanto Komisija un publiskās pārvaldes iestādes. Instrumenti, kas izveidoti, īstenojot programmas “Fiscalis 2013” un “Muita 2013”, ir pieejami apmaiņai un atkalizmantošanai citās politikas jomās. Turklāt Padomes 2014. gada 26. maija secinājumos par ES muitas savienības pārvaldības reformu dalībvalstis un Komisija tika aicinātas izstrādāt stratēģiju par kopīgi pārvaldītām un ekspluatētām IT sistēmām visās ar muitu saistītajās jomās.

               (11)

               Veselības jomā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2011/24/ES (11) ir paredzēti noteikumi drošu, augstas kvalitātes pārrobežu veselības aprūpes pakalpojumu pieejamības veicināšanai. Ar minēto direktīvu tiek izveidots e-veselības tīkls, lai risinātu elektronisko veselības sistēmu sadarbspējas problēmu. E-veselības tīkla dalībnieki var pieņemt pamatnostādnes par minimālo datu kopumu, ar ko var apmainīties pāri robežām neparedzētas un ārkārtas aprūpes gadījumā, un par e-recepšu pakalpojumiem pāri robežām.

               (12)

               Saistībā ar Eiropas fondiem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (12) 122. pantā iekļauts pienākums informācijas apmaiņu starp atbalsta saņēmējiem un vadošajām iestādēm, sertifikācijas iestādēm, revīzijas iestādēm un starpniekstruktūrām veikt, izmantojot elektroniskās datu apmaiņas sistēmas. Minētajām sistēmām jāveicina sadarbspēja ar dalībvalstu un Savienības sistēmām un jānodrošina iespēja, ka atbalsta saņēmēji visu nepieciešamo informāciju iesniedz tikai vienreiz.

               (13)

               Publiskā sektora informācijas jomā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2013/37/ES (13) ir uzsvērts, ka publiskā sektora iestādēm, ja tas ir iespējams un ir lietderīgi, dokumenti būtu jādara pieejami atvērtā mašīnlasāmā formātā kopā ar to metadatiem cik vien iespējams augstā precizitātes un detalizācijas līmenī tādā formā, kas nodrošina sadarbspēju, atkalizmantošanu un pieejamību.

               (14)

               Elektroniskās identifikācijas jomā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 910/2014 (14) valstu elektroniskās identifikācijas shēmu sadarbspējas nolūkā izveido sadarbspējas sistēmu.

               (15)

               IKT standartizācijas jomā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1025/2012 (15) norādīta atsauce uz sadarbspēju kā standartizācijas būtisku rezultātu.

               (16)

               Pētniecības un inovācijas jomā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1291/2013 (16), ar ko izveido pamatprogrammu “Apvārsnis 2020”, skaidri norādīts, ka sadarbspējas risinājumi un standarti IKT jomā ir nozaru partnerību izšķirošie veicinātāji Savienības līmenī. Sadarbība, kas vērsta uz vienotām, atvērtām tehnoloģiju platformām, kurām ir plašāka un līdzsvarojoša ietekme, ļaus plašam ieinteresēto personu lokam gūt labumu no jauniem sasniegumiem un radīt papildu inovācijas.

               (17)

               Publiskā iepirkuma jomā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/23/ES (17), 2014/24/ES (18) un 2014/25/ES (19) prasa dalībvalstīm ieviest elektronisko iepirkumu. Tajās paredzēts, ka līdzekļi un iekārtas, kuri izmantojami saziņai ar elektroniskiem saziņas līdzekļiem, kā arī to tehniskie parametri ir savietojami ar vispārēji izmantotiem IKT produktiem. Turklāt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/55/ES (20) paredz Eiropas standartu izstrādi attiecībā uz elektronisko rēķinu sagatavošanu publiskā iepirkuma jomā, lai nodrošinātu elektronisko rēķinu sagatavošanas sistēmu sadarbspēju Savienībā.

               (18)

               Tāpēc ir būtiski, lai ar sadarbspēju un tās iespējamiem izmantošanas veidiem saistītā politika pēc iespējas visefektīvākā un galalietotājam visatbilstošākajā veidā būtu saskaņota Savienības līmenī. Lai sadarbspējas jomā Savienībā likvidētu sadrumstalotību, būtu jāveicina vienota izpratne par sadarbspēju Savienībā un holistiska pieeja sadarbspējas risinājumiem.

               (19)

               Sadarbspēja ir būtisks elements arī Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentā (EISI), kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1316/2013 (21) platjoslas tīklu infrastruktūras un pakalpojumu jomā. Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 283/2014 (22) par pamatnostādnēm attiecībā uz Eiropas tīkliem telekomunikāciju infrastruktūras jomā skaidri noteikts, ka viena no EISI darbības prioritātēm ir sadarbspēja, savienojamība, Eiropas digitālo pakalpojumu infrastruktūras ilgtspējīga ekspluatācija, darbība un pilnveidošana, kā arī koordinēšana Savienības līmenī. Lai veicinātu pārrobežu sadarbspēju, Regulā (ES) Nr. 283/2014 jo īpaši ir paredzēti tā dēvētie moduļi, tādi kā e-identifikācija, e-piegāde un automatizētā tulkošana.

               (20)

               Politiskā līmenī Padome vairākkārt ir aicinājusi nodrošināt aizvien labāku sadarbspēju Eiropā un turpināt centienus modernizēt Eiropas publiskās pārvaldes iestādes. Eiropadome 2013. gada 24. un 25. oktobrī pieņēma secinājumus, kuros tika uzsvērts, ka publiskās pārvaldes iestāžu modernizācija būtu jāturpina, nekavējoties ieviešot uz sadarbspēju balstītus pakalpojumus, piemēram, e-pārvaldi, e-veselību, e-rēķinus un e-iepirkumu. Dalībvalstu apņemšanās ir būtiska, lai nodrošinātu strauju sadarbspējīgas e-sabiedrības izveidi Savienībā un panāktu valsts pārvaldes iestāžu iesaistīšanos, mudinot izmantot tiešsaistes procedūras. Turklāt, lai izveidotu efektīvāku, vienkāršotu un lietotājiem draudzīgu e-pārvaldi, varētu būt, ka Eiropas publiskajā pārvaldē ar dalībvalstu atbalstu ir jāveic atsevišķi pielāgojumi. Lai veicinātu uzņēmumu un iedzīvotāju uzticēšanos digitālajiem pakalpojumiem, izšķiroša nozīme ir efektīviem tiešsaistes publiskajiem pakalpojumiem.

               (21)

               Vienas nozares sadarbspējas perspektīva ir saistīta ar risku, ka atšķirīgu vai nesaderīgu risinājumu pieņemšana dalībvalstu vai nozaru līmenī radīs jaunas elektroniskas barjeras, kuras traucētu iekšējā tirgus pienācīgai darbībai un ar to saistītajām pārvietošanās brīvībām un negatīvi ietekmētu tirgu atvērtību un konkurētspēju, kā arī vispārējas nozīmes pakalpojumu sniegšanu uzņēmumiem un iedzīvotājiem. Lai mazinātu šo risku, dalībvalstīm un Savienībai būtu jāpastiprina kopīgie centieni izvairīties no tirgus sadrumstalotības. Tām būtu jānodrošina pārrobežu vai starpnozaru sadarbspēja tiesību aktu īstenošanā, vienlaikus mazinot administratīvos šķēršļus un izmaksas un uzlabojot efektivitāti, kā arī tām būtu jāveicina kopīgi saskaņoti IKT risinājumi, tai pašā laikā nodrošinot atbilstīgu pārvaldību.

               (22)

               Visās iniciatīvās par kopīgu risinājumu izveidošanu, uzlabošanu vai ekspluatāciju attiecīgā gadījumā būtu jāņem vērā vai papildus jānodrošina pieredzes un risinājumu apmaiņa, kā arī apmaiņa un popularizēšana paraugprakses, tehnoloģiskās neitralitātes un pielāgojamības jomā, vienlaikus vienmēr piemērojot drošības, privātuma un personas datu aizsardzības principus. Šajā ziņā būtu jāveicina atbilstība EIF, kā arī specifikāciju un standartu atvērtība.

               (23)

               Izmantojot vairākas secīgas programmas, ir mēģināts panākt, ka saskaņoti tiek izstrādātas un īstenotas vispārējās un nozaru sadarbspējas stratēģijas, tiesiskie regulējumi un pamatnostādnes, kā arī pakalpojumi un rīki, lai nodrošinātu atbilstību Savienības mēroga politikas prasībām, piemēram, i) ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumiem Nr. 1719/1999/EK (23) un Nr. 1720/1999/EK (24) izveidotā programma datu apmaiņai starp pārvaldes iestādēm (1999.–2004. gadam) (“programma IDA”); ii) ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu 2004/387/EK (25) izveidotā programma Viseiropas elektroniskās vadības pakalpojumu savietojamības nodrošināšanai valsts pārvaldes iestādēm, uzņēmumiem un pilsoņiem (2005.–2009. gadam) (“programma IDABC”) un iii) ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 922/2009/EK (26) izveidotā programma Eiropas valstu pārvaldes iestāžu sadarbspējas risinājumiem (2010.–2015. gadam) (“programma ISA”). Ar šo lēmumu izveidotajai programmai vajadzētu būt balstītai uz minēto programmu īstenošanā gūto pieredzi.

               (24)

               Programmās IDA, IDABC un ISA paredzētās darbības ir devušas nozīmīgu ieguldījumu sadarbspējas nodrošināšanā, īstenojot informācijas elektronisku apmaiņu starp Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm. Eiropas Parlaments savā rezolūcijā par konkurētspējīgu digitālo vienoto tirgu: e-pārvalde kā virzītājspēks (2012. gada 20. aprīlis) atzina programmas ISA ieguldījumu un būtisko lomu, definējot, veicinot un atbalstot Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu sadarbspējas risinājumu un sistēmu ieviešanu, nodrošinot sinerģiju un veicinot risinājumu atkalizmantošanu, kā arī pārvēršot publiskās pārvaldes iestāžu sadarbspējas prasības digitālo pakalpojumu specifikācijās un standartos.

               (25)

               Lēmuma Nr. 922/2009/EK darbība beidzas 2015. gada 31. decembrī. Tāpēc ir vajadzīga jauna Savienības programma sadarbspējas risinājumu un kopīgu sistēmu nodrošināšanai Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm, uzņēmumiem un iedzīvotājiem (“programma ISA
                  2”) nolūkā izstrādāt, saglabāt un veicināt holistisku pieeju sadarbspējai, lai novērstu sadarbspējas jomas sadrumstalotību un nepieļautu elektroniskās barjeras Savienībā, lai veicinātu efektīvu un rezultatīvu pārrobežu vai starpnozaru elektronisku mijiedarbību starp Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm, no vienas puses, un starp Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm, uzņēmumiem un iedzīvotājiem, no otras puses, lai identificētu, izstrādātu un ekspluatētu sadarbspējas risinājumus, ar kuriem palīdz īstenot Savienības politiku un darbības, un lai veicinātu sadarbspējas risinājumu atkalizmantošanu Eiropas publiskās pārvaldes iestādēs.

               (26)

               Līdzās Eiropas publiskajām pārvaldes iestādēm uzņēmumi un iedzīvotāji arī ir sadarbspējas risinājumu galalietotāji, jo tie izmanto publiskās pārvaldes iestāžu nodrošinātos publiskos elektroniskos pakalpojumus. Principu, atbilstīgi kuram uzsvaru liek uz lietotāju, jo īpaši piemēro attiecībā uz sadarbspējas risinājumu galalietotājiem. Attiecībā uz uzņēmumiem jo īpaši būtu jānodrošina, ka tiek iekļauti mazie un vidējie uzņēmumi (MVU) un mikrouzņēmumi, ņemot vērā to lielo ieguldījumu Savienības ekonomikā.

               (27)

               Kopīgām sistēmām un risinājumiem, kurus izveido vai ekspluatē programmā ISA
                  2, cik vien iespējams būtu jāveido sadarbspējas joma ar mērķi atvieglot mijiedarbību starp Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm, uzņēmumiem un iedzīvotājiem, kā arī nodrošināt, atvieglot un sniegt iespējas īstenot pārrobežu vai starpnozaru sadarbspēju.

               (28)

               Vajadzētu būt iespējai programmā ISA
                  2 paredzētās darbības īstenot, izmantojot “iteratīvo metodoloģiju”.

               (29)

               Tā kā aizvien lielāks skaits publisko pakalpojumu kļūst “automātiski digitāli”, ir svarīgi publiskos izdevumus IKT risinājumiem izmantot pēc iespējas efektīvāk. Šāda efektivitāte būtu jāveicina, nodrošinot, ka šādu pakalpojumu ieviešana tiek plānota pietiekami agrīnā posmā, un, ja iespējams, nodrošinot apmaiņu ar risinājumiem un to atkalizmantošanu, lai publisko izdevumu izlietojums būtu pēc iespējas lietderīgāks. Programmai ISA
                  2 vajadzētu veicināt šā mērķa īstenošanu.

               (30)

               Sadarbspēja un attiecīgi arī risinājumi, kas izveidoti un tiek ekspluatēti saskaņā ar programmu ISA
                  2, palīdz pilnībā izmantot e-pārvaldes un e-demokrātijas potenciālu, ļaujot ieviest vienas pieturas aģentūras un sniegt savienotus un pārredzamus publiskos pakalpojumus, tādējādi mazinot administratīvo slogu un pazeminot izmaksas.

               (31)

               Tāpat kā galalietotājiem, arī uzņēmumiem un iedzīvotājiem būtu jāgūst labums no kopīgiem, atkalizmantojamiem un sadarbspējīgiem apkalpošanas risinājumiem, kurus nodrošina procesu labāka integrācija un datu apmaiņa starp Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu tehniskām struktūrvienībām.

               (32)

               Savās darbībās Savienībai būtu jāievēro vienlīdzīgas attieksmes princips. Savienības iedzīvotājiem Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās vajadzētu būt tiesībām uz vienlīdzīgu attieksmi. Savienībai būtu jāņem vērā prasības, kas saistītas ar cīņu pret sociālo atstumtību. Šajā ziņā visā Savienībā ar publisko pakalpojumu sadarbspēju saistīto stratēģiju izstrādē būtu jāiekļauj princips “pieejamība visiem”, ņemot vērā visneaizsargātākos iedzīvotājus un vismazapdzīvotākos apgabalus, lai novērstu digitālo plaisu un atstumtību, kā aicināts Eiropas Parlamenta 2012. gada 20. aprīļa rezolūcijā par konkurētspējīgu digitālo vienoto tirgu: e-pārvalde kā virzītājspēks. Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm ieviešot elektroniskos publiskos pakalpojumus, ir jāizmanto iekļaujoša (e-iekļautības) pieeja, ar kuru vajadzības gadījumā sniegs tehnisku atbalstu un apmācību, lai mazinātu atšķirības IKT risinājumu izmantošanā, un kura paredzēs pakalpojumu daudzkanālu sniegšanas sistēmu, tostarp vajadzības gadījumā saglabājot tradicionālos piekļuves veidus.

               (33)

               Atbilstīgi programmai ISA
                  2 izstrādātajiem sadarbspējas risinājumiem vajadzētu būt saskaņā ar galalietotāju tiesībām piekļūt informācijai un saturam un to izplatīt, izmantot un nodrošināt lietojumprogrammas un pakalpojumus un izmantot savu izraudzīto galiekārtu neatkarīgi no galalietotāja vai pakalpojumu sniedzēja atrašanās vietas vai no informācijas, satura, lietojumprogrammas vai pakalpojuma sniegšanas, izcelsmes vai piegādes vietas, izmantojot savus interneta piekļuves pakalpojumus, kā to paredz Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2015/2120 (27).

               (34)

               Programmai ISA
                  2 vajadzētu būt vienam no Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu modernizēšanas instrumentiem. Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu modernizēšana un to sadarbspējas palielināšana ir nozīmīgs ieguldījums digitālā vienotā tirgus izveides pabeigšanā, lai iedzīvotājiem sniegtu iespēju pilnībā izmantot ieguvumus, ko piedāvā sadarbspējīgi e-pakalpojumi, no e-pārvaldes līdz e-veselībai, par prioritāti nosakot tādu šķēršļu novēršanu kā nesavienoti e-pakalpojumi. Sadarbspējas trūkums bieži vien apgrūtina digitālo savienoto pakalpojumu ieviešanu un uzņēmumiem un iedzīvotājiem paredzētu vienas pieturas aģentūru izveidi.

               (35)

               Sadarbspēja ir tieši saistīta ar atvērtām specifikācijām un standartiem un ir atkarīga no to izmantošanas. Programmai ISA
                  2 būtu jāveicina un attiecīgā gadījumā jāatbalsta pašreizējo sadarbspējas risinājumu daļēja vai pilnīga standartizācija. Šāda standartizācija būtu jāpanāk atbilstīgi citām standartizācijas darbībām Savienības līmenī, sadarbojoties ar Eiropas standartizācijas organizācijām un citām starptautiskām standartizācijas organizācijām.

               (36)

               Nodrošinot sadarbspēju, Eiropas publiskās pārvaldes iestādes paliks pietiekami atvērtas un elastīgas, lai attīstītos un spētu aptvert jaunus uzdevumus un jomas. Sadarbspēja ir priekšnoteikums tam, lai neradītu tehnoloģiskas barjeras un lai būtu iespējama tehniskā attīstība un tiktu sekmēta inovācija. Izstrādājot sadarbspējas risinājumus un kopīgas sistēmas, ar programmu ISA
                  2 būtu jāveicina sadarbspēja starp Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm, ievērojot tehnoloģisko neitralitāti, lai neradītu tehnoloģiskas barjeras un varētu palielināt konkurenci un sekmēt inovāciju, kas uzlabos Savienības vispārējo konkurētspēju.

               (37)

               Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu modernizācija ir viena no galvenajām prioritātēm, lai varētu sekmīgi īstenot stratēģiju “Eiropa 2020” un digitālo vienoto tirgu (DVT). Šajā kontekstā Komisijas 2011., 2012. un 2013. gadā publicētie gada izaugsmes pētījumi norāda uz to, ka Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu kvalitātei ir tieša ietekme uz ekonomikas vidi un tādēļ tai ir izšķiroša nozīme produktivitātes, konkurētspējas, ekonomiskās sadarbības, izaugsmes un nodarbinātības veicināšanā. Tas skaidri noteikts konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos, kuros pausts aicinājums veikt konkrētus pasākumus, lai īstenotu Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu reformu.

               (38)

               Regulā (ES) Nr. 1303/2013 paredzēts tematiskais mērķis “uzlabot publisko iestāžu un ieinteresēto personu institucionālo spēju un efektīvu valsts pārvaldi”. Šajā kontekstā programma ISA
                  2 būtu jāsaista ar citām iniciatīvām, ar kurām tiek veicināta Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu modernizācija, jo īpaši saistībā ar darbu sadarbspējas jomā, un būtu jācenšas panākt sinerģiju ar tām.

               (39)

               Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu sadarbspēja attiecas uz visiem pārvaldes līmeņiem, proti, Savienības, valsts, reģionālo un vietējo līmeni. Tādēļ ir svarīgi nodrošināt, ka līdzdalība programmā ISA
                  2 ir pēc iespējas plašāka un ka risinājumos ņem vērā visu pārvaldes līmeņu vajadzības un attiecīgā gadījumā arī uzņēmumu un iedzīvotāju vajadzības.

               (40)

               Valsts, reģionālo un vietējo publiskās pārvaldes iestāžu centienus var atbalstīt, izmantojot konkrētus instrumentus, kurus paredz Eiropas strukturālie un investīciju fondi, jo īpaši daļa attiecībā uz institucionālās spējas palielināšanu, kas vajadzības gadījumā ietver Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu darbinieku apmācību. Ciešai sadarbībai programmas ISA
                  2 īstenošanā būtu jāpalielina sagaidāmie ieguvumi no šādu instrumentu izmantošanas, nodrošinot, ka finansētie projekti ir pielāgoti Savienības mēroga sadarbspējas sistēmām un specifikācijām, piemēram, EIF.

               (41)

               Ar šo lēmumu tiek noteikts visam programmas ISA
                  2 darbības laikam paredzētais finansējums, kas Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīguma par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (28) 17. punkta nozīmē Eiropas Parlamentam un Padomei ir galvenā atsauce ikgadējās budžeta procedūras laikā.

               (42)

               Būtu jāapsver iespēja izmantot pirmspievienošanās fondus, lai veicinātu kandidātvalstu dalību programmā ISA
                  2 un tādu risinājumu pieņemšanu un turpmāku ieviešanu šajās valstīs, kuri nodrošināti saskaņā ar šo programmu.

               (43)

               Programmai ISA
                  2 būtu jāveicina jebkādu turpmāku iniciatīvu īstenošana saistībā ar stratēģiju “Eiropa 2020” un DPE. Lai izvairītos no centienu dublēšanās, programmā ISA
                  2 būtu jāņem vērā citas Savienības programmas un iniciatīvas IKT risinājumu, pakalpojumu un infrastruktūras jomā, jo īpaši instruments EISI, programma “Apvārsnis 2020” un Eiropas e-pārvaldes rīcības plāns 2011.–2015. gadam, kas paredzēts Komisijas 2010. gada 15. decembra paziņojumā. Komisijai minētās darbības būtu jākoordinē, īstenojot programmu ISA
                  2, kā arī plānojot turpmākās iniciatīvas, kas varētu ietekmēt sadarbspēju. Plānojot programmas ISA
                  2 komitejas sanāksmes, racionalizācijas nolūkā būtu pēc iespējas jāņem vērā to sanāksmju grafiks, kas saistītas ar citām attiecīgajām Savienības iniciatīvām un programmām.

               (44)

               Savienības tiesību aktos par personu aizsardzību saistībā ar personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 95/46/EK (29), Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2002/58/EK (30) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 45/2001 (31) paredzētie principi un noteikumi būtu jāpiemēro risinājumiem, kas tiek ekspluatēti saskaņā ar programmu ISA
                  2 un ir saistīti ar personas datu apstrādi. Ar šādiem risinājumiem attiecīgi būtu jāīsteno tehniski un organizatoriski pasākumi, lai ievērotu Savienības tiesību aktos noteiktās datu aizsardzību prasības. Jo īpaši būtu automātiski jānodrošina, ka personas datus apstrādā tikai tad, ja tie ir atbilstīgi, būtiski un to apmērs nav pārmērīgs salīdzinājumā ar nolūkiem, kādiem dati ir vākti. Izstrādājot un ieviešot sadarbspējas risinājumus, pienācīgi būtu jāņem vērā ietekme uz personas datu aizsardzību.

               (45)

               Izvērtējot programmu ISA
                  2, Komisijai īpaša uzmanība būtu jāpievērš tam, vai izstrādātie un ieviestie risinājumi atstāj pozitīvu vai negatīvu ietekmi uz publiskā sektora modernizēšanu un uzņēmumu un iedzīvotāju vajadzību apmierināšanu, piemēram, samazinot tiem uzlikto administratīvo slogu un izmaksas un uzlabojot vispārējo mijiedarbību starp Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm, no vienas puses, un starp Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm un uzņēmumiem, un iedzīvotājiem, no otras puses.

               (46)

               Ja programmas ISA
                  2 mērķiem ir jārīko iepirkuma konkurss par ārpakalpojumu sniegšanu, tad ir jāpiemēro Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (32) un Direktīvas 2014/23/ES, 2014/24/ES un 2014/25/ES.

               (47)

               Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šā lēmuma īstenošanai, Komisijai būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras pieņemt pastāvīgo darba programmu. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (33).

               (48)

               Komisijai būtu jāpieņem īstenošanas akti, kas jāpiemēro nekavējoties, ja pienācīgi pamatotos gadījumos saistībā ar pastāvīgo darba programmu, piemēram, ja pastāv risks, ka varētu tikt pārtraukta pakalpojumu sniegšana, tas vajadzīgs nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ.

               (49)

               Šā lēmuma mērķi ir izstrādāt, saglabāt un veicināt holistisku pieeju sadarbspējai, sekmēt efektīvu un rezultatīvu pārrobežu vai starpnozaru elektronisko mijiedarbību starp Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm, no vienas puses, un starp Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm, uzņēmumiem un iedzīvotājiem, no otras puses, identificēt, izstrādāt un ekspluatēt sadarbspējas risinājumus, ar kuriem palīdz īstenot Savienības politiku un darbības, un veicināt sadarbspējas risinājumu atkalizmantošanu Eiropas publiskās pārvaldes iestādēs. Ņemot vērā to, ka minētos mērķus nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, jo dalībvalstīm valstu līmenī būtu sarežģīti un dārgi ieviest Savienības līmeņa koordinēšanas funkciju, bet ierosinātās rīcības mēroga un iedarbības dēļ tos var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā lēmumā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Priekšmets un mērķi
   1.   Ar šo lēmumu laikposmam no 2016. līdz 2020. gadam izveido programmu Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu, uzņēmumu un iedzīvotāju sadarbspējas risinājumu un kopīgu sistēmu nodrošināšanai (“programma ISA
      2”).
   Programmas ISA
      2 mērķi ir šādi:

               a)

               izstrādāt, saglabāt un veicināt holistisku pieeju sadarbspējai Savienībā, lai novērstu sadarbspējas jomas sadrumstalotību Savienībā;

               b)

               sekmēt efektīvu un rezultatīvu pārrobežu vai starpnozaru elektronisko mijiedarbību starp Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm, no vienas puses, un starp Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm un uzņēmumiem, un iedzīvotājiem, no otras puses, un veicināt efektīvākas, vienkāršotas un lietotājam draudzīgas e-pārvaldes izveidi publiskās pārvaldes valsts, reģionālā un vietējā līmenī;

               c)

               identificēt, izstrādāt un ekspluatēt sadarbspējas risinājumus, ar kuriem palīdz īstenot Savienības politiku un darbības;

               d)

               veicināt sadarbspējas risinājumu atkalizmantošanu Eiropas publiskās pārvaldes iestādēs.

         Lai uzlabotu mijiedarbību starp Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm, no vienas puses, un starp Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm un uzņēmumiem, un iedzīvotājiem, no otras puses, programmā ISA
      2 ņem vērā sadarbspējas sociālos, ekonomiskos un citus aspektus, kā arī MVU un mikrouzņēmumu īpašo situāciju.
   2.   Programma ISA
      2 nodrošina, ka ar EIF starpniecību sadarbspēja un tās īstenošana tiek vienoti izprasta dalībvalstu publiskās pārvaldes iestādēs. Komisija ar programmas ISA
      2starpniecību pārrauga EIF īstenošanu.
   3.   Programma ISA
      2 ir programmas ISA pēctece un nostiprina, sekmē un paplašina programmas ISA darbības.
   2. pants
   Definīcijas
   Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:

               1)

               “sadarbspēja” ir dažādu un atšķirīgu organizāciju spēja mijiedarboties savstarpēji izdevīgu un saskaņotu kopīgu mērķu sasniegšanā, un tā ietver informācijas un zināšanu apmaiņu starp organizācijām atbilstīgi to darbības procesiem, izmantojot datu apmaiņu starp to attiecīgām IKT sistēmām;

               2)

               “sadarbspējas sistēma” ir tādu organizāciju saskaņota pieeja sadarbspējai, kuras vēlas sadarboties, lai nodrošinātu publisko pakalpojumu kopīgu sniegšanu, un kas šīs sistēmas piemērojamības jomā ar to nosaka tādu kopīgu elementu kopumu kā vārdu krājums, jēdzieni, principi, politika, pamatnostādnes, ieteikumi, standarti, specifikācijas un prakse;

               3)

               “kopīgas sistēmas” ir atsauces arhitektūra, specifikācijas, jēdzieni, principi, politika, ieteikumi, standarti, metodoloģija, pamatnostādnes, semantiskie aktīvi un līdzīgas pieejas un dokumenti, tos izmantojot gan atsevišķi, gan apvienoti kā kopumu;

               4)

               “kopīgi pakalpojumi” ir organizatoriskās un tehniskās iespējas nodrošināt vienotu iznākumu Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm, tostarp vispārīga veida operatīvās sistēmas, lietojumprogrammas un digitālo infrastruktūru, kas atbilst kopīgām lietotāju prasībām dažādās politikas jomās vai ģeogrāfiskajos apgabalos, kā arī tos atbalstošo operacionālo pārvaldību;

               5)

               “vispārīgi rīki” ir sistēmas, etalona platformas, koplietošanas un sadarbības platformas un vispārēji komponenti, kas atbilst kopīgām lietotāju prasībām dažādās politikas jomās vai ģeogrāfiskajos apgabalos;

               6)

               “sadarbspējas risinājumi” ir vai nu neatkarīgi finansēti un saskaņā ar programmu ISA
                  2 izstrādāti, vai arī sadarbībā ar citām Savienības iniciatīvām izstrādāti kopīgi pakalpojumi un vispārīgi rīki, kuri sekmē dažādu un atšķirīgu organizāciju sadarbību un kuru pamatā ir Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu identificētās prasības;

               7)

               “darbības” ir projekti, risinājumi ekspluatācijas posmā un papildpasākumi;

               8)

               “projekts” ir laikā ierobežota precīzi noteiktu uzdevumu secība, kurus veic, lai apmierinātu identificētas lietotāju vajadzības, izmantojot pakāpenisku pieeju;

               9)

               “apturētas darbības” ir programmas ISA
                  2 darbības, kuru finansēšana uz noteiktu laikposmu ir apturēta, bet kuru mērķis joprojām ir spēkā un kuru pārraudzība un novērtēšana programmā ISA
                  2 turpinās;

               10)

               “papildpasākumi” ir šādi pasākumi:

                           a)

                           stratēģiski pasākumi;

                           b)

                           informēšanas, programmas ISA
                              2 priekšrocību popularizēšanas un izpratnes veidošanas pasākumi, kas paredzēti Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm un vajadzības gadījumā arī uzņēmumiem un iedzīvotājiem;

                           c)

                           pasākumi programmas ISA
                              2 pārvaldības atbalstam;

                           d)

                           pasākumi saistībā ar pieredzes apmaiņu, kā arī paraugprakses apmaiņu un veicināšanu;

                           e)

                           pasākumi pašreizējo sadarbspējas risinājumu atkalizmantošanas veicināšanai;

                           f)

                           pasākumi interešu kopienas veidošanai un veiktspējas palielināšanai; kā arī

                           g)

                           pasākumi sinerģijas veidošanai ar iniciatīvām, kuras ir būtiskas sadarbspējai citās Savienības politikas jomās;

               11)

               “publiskās pārvaldes iestādēm paredzēti atbalsta instrumenti” ir sadarbspējas rīki, sistēmas, pamatnostādnes un specifikācijas, kas sniedz atbalstu Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm sadarbspējas risinājumu izstrādē, ieviešanā un ekspluatācijā;

               12)

               “Eiropas publiskās pārvaldes iestādes” ir publiskās pārvaldes iestādes Savienības, valsts, reģionālā un vietējā līmenī;

               13)

               “galalietotāji” ir Eiropas publiskās pārvaldes iestādes, uzņēmumi, tostarp MVU un mikrouzņēmumi, un iedzīvotāji;

               14)

               “būtiskākie sadarbspējas veicinātāji” ir sadarbspējas risinājumi, kas ir nepieciešami, lai publiskās pārvaldes iestādes varētu efektīvi un rezultatīvi sniegt publiskos pakalpojumus;

               15)

               “Eiropas sadarbspējas atskaites arhitektūra” jeb “EIRA” ir vispārīga struktūra, kas sastāv no principiem un pamatnostādnēm, ko piemēro sadarbspējas risinājumu īstenošanai Savienībā;

               16)

               “Eiropas sadarbspējas kartogrāfija” jeb “EIC” ir Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm paredzēta tādu sadarbspējas risinājumu krātuve, kurus nodrošinājušas Savienības iestādes un dalībvalstis, kas pieejami vienotā formātā un kuri atbilst īpašiem atkalizmantošanas un sadarbspējas kritērijiem, ko var iekļaut EIRA.

         3. pants
   Darbības
   Ar programmu ISA
      2 atbalsta un veicina:

               a)

               pašreizējo pārrobežu vai starpnozaru sadarbspējas risinājumu un kopīgu sistēmu izvērtēšanu, pilnveidi, ekspluatāciju un atkalizmantošanu;

               b)

               jaunu pārrobežu vai starpnozaru sadarbspējas risinājumu un kopīgu sistēmu izstrādi, ieviešanu, pabeigšanu, ekspluatāciju un atkalizmantošanu;

               c)

               ierosināto vai pieņemto Savienības tiesību aktu ietekmes uz IKT novērtēšanu;

               d)

               tādu trūkumu atklāšanu Savienības un valsts līmeņa tiesību aktos, kuri traucē Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu pārrobežu vai starpnozaru sadarbspējai;

               e)

               tādu mehānismu izstrādi, ar kuriem mēra un kvantificē sadarbspējas risinājumu priekšrocības, tostarp metodoloģijas izmaksu ietaupījumu izvērtēšanai;

               f)

               kopējās sadarbspējas jomas kartēšanu un analīzi Savienībā, izveidojot, uzturot un pilnveidojot EIRA un EIC kā instrumentus, ar kuriem veicina pašreizējo sadarbspējas risinājumu atkalizmantošanu un identificē jomas, kurās šādu risinājumu joprojām trūkst;

               g)

                  EIS, EIF un EIRA uzturēšanu, atjaunināšanu, veicināšanu un īstenošanas pārraudzību;

               h)

               pašreizējo kopīgo specifikāciju un standartu izvērtēšanu, atjaunināšanu un izplatīšanu, kā arī jaunu kopīgo specifikāciju un atvērto specifikāciju un standartu izstrādi, ieviešanu un izplatīšanu, izmantojot Savienības standartizācijas platformas un attiecīgā gadījumā sadarbojoties ar Eiropas vai starptautiskajām standartizācijas organizācijām;

               i)

               tādas platformas uzturēšanu un publiskošanu, kas ļauj piekļūt paraugpraksei un sadarboties šajā jomā, un šāda platforma darbojas kā līdzeklis izpratnes veidošanai un pieejamo risinājumu – tostarp drošības un drošuma sistēmu – izplatīšanai, un platforma palīdz novērst centienu dublēšanos, vienlaikus mudinot risinājumu un standartu atkalizmantošanu;

               j)

               jaunu sadarbspējas pakalpojumu un rīku pabeigšanu un pašreizējo sadarbspējas pakalpojumu un rīku pagaidu uzturēšanu un ekspluatāciju;

               k)

               paraugprakses identificēšanu un popularizēšanu nolūkā izstrādāt pamatnostādnes, ar ko koordinēt sadarbspējas iniciatīvas un mudināt un atbalstīt kopienas, kas strādā ar jautājumiem saistībā ar pārrobežu vai starpnozaru elektronisko mijiedarbību galalietotāju starpā.

         Līdz 2016. gada 8. septembrim Komisija izstrādā komunikācijas stratēģiju nolūkā uzlabot informēšanu un palielināt izpratni par programmu ISA
      2 un tās priekšrocībām, stratēģijas mērķauditorijā iekļaujot uzņēmumus, tostarp MVU, un iedzīvotājus, un šim nolūkam izmantojot lietotājam draudzīgus līdzekļus programmas ISA
      2 tīmekļa vietnē.
   4. pants
   Vispārīgi principi
   Darbības, ko uzsāk vai turpina saskaņā ar programmu ISA
      2:

               a)

               ir lietderīgas un pamatotas uz identificētām vajadzībām un programmas mērķiem;

               b)

               atbilst šādiem principiem:

                           —

                           subsidiaritāte un proporcionalitāte,

                           —

                           uzsvars uz lietotāju,

                           —

                           iekļautība un pieejamība,

                           —

                           publisko pakalpojumu sniegšana tādā veidā, kas novērš digitālo plaisu,

                           —

                           drošība, privātuma ievērošana un datu aizsardzība,

                           —

                           daudzvalodība,

                           —

                           administratīvā vienkāršošana un modernizēšana,

                           —

                           pārredzamība,

                           —

                           informācijas saglabāšana,

                           —

                           atklātums,

                           —

                           atkalizmantojamība un dublēšanās nepieļaušana,

                           —

                           tehnoloģiskā neitralitāte, risinājumi, kas pēc iespējas lielākā mērā atbilst nākotnes vajadzībām, un pielāgojamība,

                           —

                           efektivitāte un rezultativitāte;

               c)

               ir elastīga, paplašināma un attiecināma uz citām darbības vai politikas jomām; un

               d)

               ir finansiāli, organizatoriski un tehniski ilgtspējīga.

         5. pants
   Darbības
   1.   Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm un saskaņā ar 8. pantu īsteno darbības, kas izklāstītas pastāvīgajā darba programmā, kura izveidota saskaņā ar 9. pantu.
   2.   Darbības, ko īsteno kā projektus, attiecīgā gadījumā sastāv no šādiem posmiem:

               —

               uzsākšana,

               —

               plānošana,

               —

               izpilde,

               —

               pabeigšana un galīgā novērtēšana,

               —

               pārraudzība un kontrole.

         Konkrētu projektu posmus nosaka un precizē tad, kad attiecīgo darbību iekļauj pastāvīgajā darba programmā. Komisija regulāri pārrauga projektu attīstības gaitu.
   3.   Īstenot programmu ISA
      2 palīdz papildpasākumi.
   6. pants
   Atbilstības kritēriji
   Visas darbības, ko plānots finansēt saskaņā ar programmu ISA
      2, atbilst visiem turpmāk minētajiem atbilstības kritērijiem:

               a)

               programmas ISA
                  2 mērķiem, kas noteikti 1. panta 1. punktā;

               b)

               vienai vai vairākām programmas ISA
                  2 darbībām, kas noteiktas 3. pantā;

               c)

               programmas ISA
                  2 vispārīgajiem principiem, kas noteikti 4. pantā;

               d)

               finansēšanas nosacījumiem, kas noteikti 11. pantā.

         7. pants
   Prioritarizācija
   1.   Ņemot vērā 2. punktu, visas darbības, kas atbilst atbilstības kritērijiem, tiek sakārtotas prioritārā secībā saskaņā ar šādiem prioritarizācijas kritērijiem:

               a)

               darbības ieguldījums sadarbspējas jomā, ko mēra pēc tā, cik svarīga un nepieciešama ir attiecīgā darbība nolūkā pilnveidot sadarbspējas jomu Savienībā;

               b)

               darbības tvērums, ko mēra pēc tā, kāda ir darbības horizontālā ietekme uz attiecīgajām nozarēm pēc tam, kad attiecīgā darbība ir pabeigta;

               c)

               darbības ģeogrāfiskais mērogs, ko mēra pēc tā, cik dalībvalstu un Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu ir iesaistītas;

               d)

               darbības steidzamība, ko mēra pēc tās potenciālās ietekmes, ņemot vērā citu finansējuma avotu trūkumu;

               e)

               darbības atkalizmantojamība, ko mēra pēc tā, cik lielā mērā tās rezultātus var atkalizmantot;

               f)

               pašreizējo kopīgo sistēmu un sadarbspējas risinājumu elementu atkalizmantošana darbībā;

               g)

               darbības saikne ar Savienības iniciatīvām, ko mēra pēc tā, kāds attiecīgajai darbībai ir sadarbības un ieguldījuma apmērs attiecībā pret Savienības iniciatīvām, tādām kā DVT.

         2.   Šā panta 1. punktā minētie prioritarizācijas kritēriji ir līdzvērtīgi. Tās kritērijiem atbilstīgās darbības, kas atbilst lielākam skaitam kritēriju nekā citas kritērijiem atbilstīgās darbības, pastāvīgajā darba programmā iekļauj prioritārā kārtā.
   8. pants
   Īstenošanas noteikumi
   1.   Programmas ISA
      2 īstenošanā pietiekami ņem vērā Eiropas sadarbspējas stratēģiju un EIF.
   2.   Lai nodrošinātu valstu un Savienības informācijas sistēmu sadarbspēju, sadarbspējas risinājumus nosaka, ņemot vērā spēkā esošus un jaunus Eiropas standartus vai publiski pieejamas vai atvērtas specifikācijas par informācijas apmaiņu un pakalpojumu integrāciju.
   3.   Sadarbspējas risinājumu izveidē vai pilnveidē pēc iespējas izmanto vai ievēro viedokļu un pieredzes apmaiņu, kā arī paraugprakses apmaiņu un veicināšanu. Šajā nolūkā Komisija organizē attiecīgo ieinteresēto personu tikšanās un rīko konferences, darbseminārus un citas sanāksmes par programmā ISA
      2 iekļautajiem jautājumiem.
   4.   Īstenojot sadarbspējas risinājumus saskaņā ar programmu ISA
      2, vajadzības gadījumā pienācīgi ņem vērā EIRA.
   5.   Tādēļ sadarbspējas risinājumus un to atjauninājumus iekļauj EIC un attiecīgā gadījumā dara pieejamus atkalizmantošanai Eiropas publiskās pārvaldes iestādēm.
   6.   Komisija vienmēr mudina dalībvalstis un dod tām iespēju iesaistīties darbībā vai projektā jebkurā tā posmā.
   7.   Lai izvairītos no dublēšanās, programmas ISA
      2 finansētajos sadarbspējas risinājumos vajadzības gadījumā atsaucas uz rezultātiem, kas gūti attiecīgajās Savienības vai dalībvalstu iniciatīvās, un atkalizmanto pašreizējos sadarbspējas risinājumus.
   8.   Lai panāktu pēc iespējas lielāku sinerģiju un nodrošinātu komplementārus un apvienotus centienus, darbības vajadzības gadījumā koordinē ar citām attiecīgajām Savienības iniciatīvām.
   9.   Saskaņā ar programmu ISA
      2 izveidotos vai uzlabotos sadarbspējas risinājumus balsta uz pieredzes apmaiņu, kā arī paraugprakses apmaiņu un veicināšanu. Programma ISA
      2 veicina darbības kopienu veidošanai saistībā ar kopīgu interešu sistēmām un risinājumiem, iesaistot attiecīgās ieinteresētās personas, tostarp nevalstiskās organizācijas un augstskolas.
   9. pants
   Pastāvīgā darba programma
   1.   Lai īstenotu darbības, Komisija līdz 2016. gada 8. jūnijam pieņem īstenošanas aktus, ar kuriem izveido pastāvīgo darba programmu visam šā lēmuma piemērošanas laikposmam. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 12. panta 2. punktā. Komisija pieņem īstenošanas aktus, ar kuriem vismaz reizi gadā groza minēto pastāvīgo darba programmu.
   Pastāvīgajā darba programmā identificē, prioritarizē, dokumentē, atlasa, izstrādā, īsteno, ekspluatē un novērtē darbības, popularizē to rezultātus un, ievērojot 11. panta 5. punktu, aptur vai izbeidz to finansēšanu.
   2.   Lai darbības iekļautu pastāvīgajā darba programmā, tām jāatbilst 6. un 7. pantam.
   3.   Projektu, kas uzsākts un izstrādāts saskaņā ar programmu ISA vai citu Savienības iniciatīvu, var iekļaut pastāvīgajā darba programmā jebkurā tā īstenošanas posmā.
   10. pants
   Budžeta noteikumi
   1.   Līdzekļus dara pieejamus, ja projekts vai risinājums tā ekspluatācijas posmā ir iekļauts pastāvīgajā darba programmā vai pēc projekta posma veiksmīgas pabeigšanas, kā noteikts pastāvīgajā darba programmā un tās grozījumos.
   2.   Grozījumus pastāvīgajā darba programmā attiecībā uz budžeta piešķīrumiem, kuri pārsniedz EUR 400 000 vienai darbībai, pieņem saskaņā ar 12. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
   3.   Programmas ISA
      2 darbībām var būt nepieciešams ārējo pakalpojumu iepirkums, uz ko attiecas Savienības iepirkuma noteikumi, kuri noteikti Regulā (ES, Euratom) Nr. 966/2012.
   11. pants
   Darbību finansēšana
   1.   Kopīgo sistēmu un vispārīgo rīku izstrādi, ieviešanu un pilnveidi finansē no programmas ISA
      2 līdzekļiem. Šādu sistēmu un rīku lietošanu finansē Eiropas publiskās pārvaldes iestādes.
   2.   Kopīgo pakalpojumu izstrādi, ieviešanu, pabeigšanu un pilnveidi finansē no programmas ISA
      2 līdzekļiem. Minēto pakalpojumu centralizētu ekspluatāciju Savienības līmenī arī var finansēt no programmas ISA
      2 līdzekļiem, ja šāda darbība kalpo Savienības interesēm un ja tā ir pienācīgi pamatota pastāvīgajā darba programmā. Visos pārējos gadījumos šādu pakalpojumu lietošanu finansē no citiem avotiem.
   3.   Sadarbspējas risinājumus, kuri pārņemti programmā ISA
      2 vai nu lai tos pabeigtu, vai arī lai uzturētu pagaidu kārtā, finansē no programmas ISA
      2 līdzekļiem, līdz tos pārņem citas programmas vai iniciatīvas.
   4.   Papildpasākumus finansē no programmas ISA
      2 līdzekļiem.
   5.   Darbības finansēšanu var apturēt vai izbeigt saskaņā ar pārraudzības un kontroles rezultātiem atbilstīgi 5. pantam, kā arī pamatojoties uz izvērtējumu par to, vai darbība joprojām apmierina identificētās vajadzības, un uz darbības efektivitātes un rezultativitātes izvērtējumu.
   12. pants
   Komiteju procedūra
   1.   Komisijai palīdz Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu, uzņēmumu un iedzīvotāju sadarbspējas risinājumu komiteja (ISA
      2 komiteja). Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
   2.   Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
   3.   Pienācīgi pamatotu, nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ Komisija saskaņā ar procedūru kura minēta Regulas (ES) Nr. 182/2011 8. pantā, pieņem īstenošanas aktus, kas jāpiemēro nekavējoties. Minētie akti paliek spēkā uz laikposmu, kas nepārsniedz sešus mēnešus.
   13. pants
   Pārraudzība un novērtēšana
   1.   Komisija regulāri pārrauga programmas ISA
      2 īstenošanu un ietekmi, lai izvērtētu to, vai programmas ISA
      2 darbības joprojām apmierina identificētās vajadzības. Komisija apzina arī sinerģiju ar komplementārām Savienības programmām.
   2.   Komisija katru gadu ziņo ISA
      2 komitejai, Eiropas Parlamenta atbildīgajai komitejai vai komitejām, Padomei un Reģionu komitejai par programmas ISA
      2 īstenošanu un rezultātiem.
   Komisija saskaņā ar 9. panta 1. punktu izveidotās pastāvīgās darba programmas īstenošanas gaitā regulāri pārrauga sadarbspējas risinājumu īstenošanu un atkalizmantošanu Savienībā.
   3.   Komisija veic programmas ISA
      2 starpposma novērtējumu līdz 2019. gada 30. septembrim un galīgo novērtējumu līdz 2021. gada 31. decembrim, un minēto novērtējumu rezultātus dara zināmus Eiropas Parlamentam un Padomei līdz tiem pašiem datumiem. Šajā sakarā Eiropas Parlamenta atbildīgā komiteja vai komitejas var aicināt Komisiju iesniegt novērtējumu rezultātus un atbildēt uz komitejās darbojošos deputātu uzdotajiem jautājumiem.
   4.   Šā panta 3. punktā minētajās novērtēšanās analizē inter alia programmas ISA
      2 darbību būtiskumu, efektivitāti, rezultativitāti, lietderību, tostarp attiecīgā gadījumā uzņēmumu un iedzīvotāju apmierinātību, ilgtspēju un saskaņotību. Galīgajā novērtējumā analizē arī to, kādā mērā programma ISA
      2 ir sasniegusi savus mērķus, proti, sadarbspējas risinājumu atkalizmantošanu Savienībā, īpašu uzmanību pievēršot Eiropas publiskās pārvaldes iestāžu paustajām vajadzībām.
   5.   Novērtējumos programmas ISA
      2 rezultātus vērtē pēc tā, vai ir sasniegti 1. panta 1. punktā noteiktie mērķi, un pēc tā, vai ir ievēroti 4. panta b) punktā izklāstītie principi. Mērķu sasniegšanu jo īpaši mēra pēc būtiskāko sadarbspēju veicinošo faktoru un atbalsta instrumentu skaita, kuri ir nodrošināti publiskās pārvaldes iestādēm un kurus lieto Eiropas publiskās pārvaldes iestādes. Programmas ISA
      2 rezultātu un ietekmes mērījumu rādītājus definē pastāvīgajā darba programmā.
   6.   Novērtējumos analizē to darbību ieguvumus, kas veicina Savienības kopīgās politikas attīstību, identificē iespējamo pārklāšanos un analizē saistību ar jomām, kurās jāveic uzlabojumi, un pārliecinās, vai pastāv sinerģija ar citām Savienības iniciatīvām, jo īpaši ar EISI.
   Novērtējumos izvērtē to, vai programmas ISA
      2 darbības ir būtiskas vietējām un reģionālajām iestādēm nolūkā uzlabot publiskās pārvaldes iestāžu sadarbspēju un publisko pakalpojumu sniegšanas efektivitāti.
   7.   Novērtējumos attiecīgā gadījumā iekļauj šādu informāciju:

               a)

               kvantificējami un kvalificējami ieguvumi, ko sadarbspējas risinājumi nodrošina, saistot IKT ar galalietotāju vajadzībām;

               b)

               kvantificējāmā un kvalificējamā ietekme, ko rada uz IKT balstīti sadarbspējas risinājumi.

         8.   Programmas vispārējā novērtējumā apskata arī pabeigtas vai apturētas darbības. Tās pārrauga, ņemot vērā šo darbību vietu Eiropas sadarbspējas jomā, un vērtē, pamatojoties uz popularitāti lietotāju vidū, pielietojumu un atkalizmantojamību.
   14. pants
   Starptautiskā sadarbība
   1.   Eiropas Ekonomikas zona citas valstis un kandidātvalstis var iesaistīties programmā ISA
      2, pamatojoties uz to attiecīgajiem nolīgumiem ar Savienību.
   2.   Tiek veicināta sadarbība ar citām trešām valstīm un starptautiskām organizācijām vai struktūrām, jo īpaši saistībā ar Eiropas un Vidusjūras partnerību un Austrumu partnerību, un ar kaimiņvalstīm, jo īpaši Rietumbalkānu un Melnās jūras reģiona valstīm. Programma ISA
      2 nesedz saistītās izmaksas.
   3.   Ja nepieciešams, ISA
      2 programma sekmē tās nodrošināto risinājumu atkalizmantošanu trešās valstīs.
   15. pants
   Ārpussavienības iniciatīvas
   Neskarot Savienības citas politikas jomas, sadarbspējas risinājumus, kuri izveidoti vai darbojas saskaņā ar programmu ISA
      2, var izmantot ārpussavienības iniciatīvās nekomerciāliem nolūkiem, ciktāl nerodas papildu izmaksas Savienības vispārējam budžetam un netiek apdraudēta sadarbspējas risinājuma galvenā Savienības mērķa sasniegšana.
   16. pants
   Datu aizsardzība
   Ja personas datu apstrādē izmanto programmas ISA
      2 risinājumus, ievēro Direktīvās 95/46/EK un 2002/58/EK un Regulā (EK) Nr. 45/2001 paredzētos principus un noteikumus.
   17. pants
   Finanšu noteikumi
   1.   Finansējums programmas ISA
      2 īstenošanai tās piemērošanas laikposmā ir EUR 130 928 000.
   2.   Gada apropriācijas apstiprina Eiropas Parlaments un Padome atbilstīgi daudzgadu finanšu shēmai.
   3.   No programmai ISA
      2 paredzētā finanšu piešķīruma var segt arī izdevumus, kuri saistīti ar sagatavošanas, pārraudzības, kontroles, revīzijas un novērtēšanas darbībām, kuras regulāri veicamas, lai programmu pārvaldītu un sasniegtu tās mērķus.
   18. pants
   Stāšanās spēkā
   Šis lēmums stājas spēkā trešajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   To piemēro no 2016. gada 1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim.
   Neatkarīgi no šā panta otrās daļas, 13. pantu piemēro no 2016. gada 1. janvāra līdz 2021. gada 31. decembrim.

      Strasbūrā, 2015. gada 25. novembrī

            Eiropas Parlamenta vārdā–

            priekšsēdētājs

         M. SCHULZ

            Padomes vārdā–

            priekšsēdētājs

         N. SCHMIT

      (1)  OV C 12, 15.1.2015., 99. lpp.

      (2)  OV C 140, 28.4.2015., 47. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta nostāja 2015. gada 11. novembra nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2015. gada 23. novembra lēmums.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV L 376, 27.12.2006., 36. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/17/ES (2012. gada 13. jūnijs), ar ko Padomes Direktīvu 89/666/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/56/EK un 2009/101/EK groza attiecībā uz centrālo reģistru, komercreģistru un uzņēmumu reģistru savstarpējo savienojamību (OV L 156, 16.6.2012., 1. lpp.).

      (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/2/EK (2007. gada 14. marts), ar ko izveido Telpiskās informācijas infrastruktūru Eiropas Kopienā (INSPIRE) (OV L 108, 25.4.2007., 1. lpp.).

      (7)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 767/2008 (2008. gada 9. jūlijs) par Vīzu informācijas sistēmu (VIS) un datu apmaiņu starp dalībvalstīm saistībā ar īstermiņa vīzām (VIS regula) (OV L 218, 13.8.2008., 60. lpp.).

      (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1987/2006 (2006. gada 20. decembris) par otrās paaudzes Šengenas Informācijas sistēmas (SIS II) izveidi, darbību un izmantošanu (OV L 381, 28.12.2006., 4. lpp.).

      (9)  Padomes Regula (EK) Nr. 2725/2000 (2000. gada 11. decembris) par pirkstu nospiedumu salīdzināšanas sistēmas Eurodac izveidi, lai efektīvi piemērotu Dublinas konvenciju (OV L 316, 15.12.2000., 1. lpp.).

      (10)  https://e-justice.europa.eu

      (11)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/24/ES (2011. gada 9. marts) par pacientu tiesību piemērošanu pārrobežu veselības aprūpē (OV L 88, 4.4.2011., 45. lpp.).

      (12)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (13)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/37/ES (2013. gada 26. jūnijs), ar ko groza Direktīvu 2003/98/EK par valsts sektora informācijas atkalizmantošanu (OV L 175, 27.6.2013., 1. lpp.).

      (14)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 910/2014 (2014. gada 23. jūlijs) par elektronisko identifikāciju un uzticamības pakalpojumiem elektronisko darījumu veikšanai iekšējā tirgū un ar ko atceļ Direktīvu 1999/93/EK (OV L 257, 28.8.2014., 73. lpp.).

      (15)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1025/2012 (2012. gada 25. oktobris) par Eiropas standartizāciju, ar ko groza Padomes Direktīvas 89/686/EEK un 93/15/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/9/EK, 94/25/EK, 95/16/EK, 97/23/EK, 98/34/EK, 2004/22/EK, 2007/23/EK, 2009/23/EK un 2009/105/EK, un ar ko atceļ Padomes Lēmumu 87/95/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1673/2006/EK (OV L 316, 14.11.2012., 12. lpp.).

      (16)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1291/2013 (2013. gada 11. decembris), ar ko izveido Pētniecības un inovācijas pamatprogrammu “Apvārsnis 2020” (2014.–2020. gads) un atceļ Lēmumu Nr. 1982/2006/EK (OV L 347, 20.12.2013., 104. lpp.).

      (17)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/23/ES (2014. gada 26. februāris) par koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu (OV L 94, 28.3.2014., 1. lpp.).

      (18)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV L 94, 28.3.2014., 65. lpp.).

      (19)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/25/ES (2014. gada 26. februāris) par iepirkumu, ko īsteno subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, un ar ko atceļ Direktīvu 2004/17/EK (OV L 94, 28.3.2014., 243. lpp.).

      (20)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/55/ES (2014. gada 16. aprīlis) par elektroniskajiem rēķiniem publiskā iepirkuma procedūrās (OV L 133, 6.5.2014., 1. lpp.).

      (21)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1316/2013/ES (2013. gada 11. decembris), ar ko izveido Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu, groza Regulu (ES) Nr. 913/2010 un atceļ Regulu (EK) Nr. 680/2007 un Regulu (EK) Nr. 67/2010 (OV L 348, 20.12.2013., 129. lpp.).

      (22)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 283/2014 (2014. gada 11. marts) par pamatnostādnēm Eiropas komunikāciju tīkliem telekomunikāciju infrastruktūras jomā, ar ko atceļ Lēmumu Nr. 1336/97/EK (OV L 86, 21.3.2014., 14. lpp.).

      (23)  Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 1719/1999/EK (1999. gada 12. jūlijs), ar ko definē pamatnostādņu kopumu, kā arī vispārējas intereses projektus attiecībā uz Eiropas komunikāciju tīkliem elektroniskai datu apmaiņai starp pārvaldes iestādēm (IDA) (OV L 203, 3.8.1999., 1. lpp.).

      (24)  Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 1720/1999/EK (1999. gada 12. jūlijs), ar ko pieņem vairākas darbības un pasākumus, lai nodrošinātu to, ka Eiropas komunikāciju tīkli elektroniskai datu apmaiņai starp pārvaldes iestādēm (IDA) būtu savietojami un pieejami (OV L 203, 3.8.1999., 9. lpp.).

      (25)  Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums 2004/387/EK (2004. gada 21. aprīlis) par Viseiropas elektroniskās pārvaldības pakalpojumu savietojamības nodrošināšanu valsts pārvaldes iestādēm, uzņēmumiem un pilsoņiem (IDABC) (OV L 144, 30.4.2004., 62. lpp.).

      (26)  Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 922/2009/EK (2009. gada 16. septembris) par Eiropas valstu pārvaldes iestāžu sadarbspējas risinājumiem (ISA) (OV L 260, 3.10.2009., 20. lpp.).

      (27)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2015/2120 (2015. gada 25. novembris), ar ko nosaka pasākumus sakarā ar piekļuvi atvērtam internetam un groza Direktīvu 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem un Regulu (ES) Nr. 531/2012 par viesabonēšanu publiskajos mobilo sakaru tīklos Savienībā (OV L 310, 26.11.2015., 1. lpp.).

      (28)  OV C 373, 20.12.2013., 1. lpp.

      (29)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.).

      (30)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (Direktīva par privātās dzīves aizsardzību un elektronisko komunikāciju) (OV L 201, 31.7.2002., 37. lpp.).

      (31)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp.).

      (32)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (2012. gada 25. oktobris) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.).

      (33)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.).


title: 2008/903/EK: Padomes Lēmums ( 2008. gada 27. novembris ) par Šengenas acquis noteikumu pilnīgu piemērošanu Šveices Konfederācijā

text:
               5.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 327/15

      PADOMES LĒMUMS

   (2008. gada 27. novembris)
   par Šengenas acquis noteikumu pilnīgu piemērošanu Šveices Konfederācijā
   (2008/903/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (turpmāk “Nolīgums”) (1), ko parakstīja 2004. gada 26. oktobrī (2) un kas stājās spēkā 2008. gada 1. martā (3), un jo īpaši tā 15. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Nolīguma 15. panta 1. punktā paredzēts, ka Šengenas acquis noteikumi attiecas tikai uz Šveices Konfederāciju saskaņā ar attiecīgu Padomes lēmumu, kuru pieņem pēc tam, kad ir konstatēts, ka ir izpildīti minētā acquis piemērošanai vajadzīgie nosacījumi.

               (2)

               Pēc tam, kad Padome konstatēja, ka Šveices Konfederācija ir izpildījusi noteikumus, kas nepieciešami Šengenas acquis datu aizsardzības daļas piemērošanai, tā ar savu Lēmumu 2008/421/EK (4) padarīja Šengenas acquis noteikumus, kuri attiecas uz Šengenas Informācijas sistēmu, piemērojamus Šveices Konfederācijā no 2008. gada 14. augusta.

               (3)

               Padome ir konstatējusi, ka saskaņā ar spēkā esošajām Šengenas izvērtēšanas procedūrām, kā izklāstīts Izpildu komitejas 1998. gada 16. septembra Lēmumā par Šengenas izvērtēšanas un īstenošanas pastāvīgās komitejas izveidošanu (SCH/Com-ex (98) 26 def.) (5), attiecīgajās dalībvalstīs ir izpildīti nosacījumi, kas vajadzīgi Šengenas acquis piemērošanai visās pārējās Šengenas acquis jomās – robežas lidostās, sauszemes robežas, policijas sadarbība, Šengenas Informācijas sistēma, jūras robežas un vīzas.

               (4)

               Padome 2008. gada 27. novembrī secināja, ka Šveices Konfederācija ir izpildījusi nosacījumus visās minētajās jomās.

               (5)

               Attiecībā uz Šengenas acquis izvērtēšanu un īstenošanu uz robežām lidostās – turpmākas izvērtēšanas apmeklējumi būtu jāveic vēlāk.

               (6)

               Tādējādi var noteikt dienu, no kuras minētajās dalībvalstīs var pilnībā piemērot Šengenas acquis, proti, dienu, no kuras būtu jāatceļ personu pārbaudes pie iekšējām robežām ar attiecīgajām dalībvalstīm. Ja turpmāki izvērtēšanas apmeklējumi uz robežām lidostās izrādītos neveiksmīgi, būtu jāpārskata diena, kas noteikta, lai piemērotu Šengenas acquis, kas regulē personu pārbaužu atcelšanu uz robežām lidostās.

               (7)

               Agrākajā no noteiktajām dienām būtu jāatceļ tādi ierobežojumi saistībā ar Šengenas Informācijas sistēmas izmantošanu, kas paredzēti Lēmumā 2008/421/EK.

               (8)

               Saskaņā ar Nolīguma 15. panta 4. punktu un 14. panta 1. punktu Nolīgumā starp Kopienu un Šveices Konfederāciju par kritērijiem un mehānismiem, ar ko nosaka valsti, kas ir atbildīga par dalībvalstī vai Šveicē iesniegtu patvēruma lūguma iesniegumu (6), pēdējais minētais nolīgums būtu jāīsteno no 2008. gada 12. decembra.

               (9)

               Nolīgumā starp Šveices Konfederāciju un Dānijas Karalisti par tiesību un pienākumu noteikšanu starp Dāniju un Šveices Konfederāciju attiecībā uz Šengenas acquis noteikumiem atbilstīgi Eiropas Kopienas dibināšanas līguma IV sadaļai noteikts, ka Šengenas acquis attiecībā uz īstenošanu, piemērošanu un pilnveidošanu stājas spēkā tajā pašā dienā, kad stājas spēkā nolīgums.

               (10)

               Saskaņā ar 2003. gada Pievienošanas akta 15. panta 1. punkta otro daļu un tādēļ, ka Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste piemēro daļu no Šengenas acquis noteikumiem, kā paredzēts Padomes Lēmumā 2004/926/EK (2004. gada 22. decembris) par to, kā Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste piemēro daļu no Šengenas acquis noteikumiem (7), un jo īpaši tā 1. panta pirmajā daļā, attiecīgo dalībvalstu attiecībās ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karalisti būtu jāpiemēro tikai daļa no Šengenas acquis noteikumiem, ko attiecīgās dalībvalstis piemēro attiecībās ar dalībvalstīm, kuras pilnībā piemēro Šengenas acquis.

               (11)

               Saskaņā ar Nolīguma 15. panta 1. punkta trešo daļu un tādēļ, ka Kipra, no vienas puses, un Bulgārija un Rumānija, no otras puses, piemēro daļu no Šengenas acquis noteikumiem, kā paredzēts attiecīgi 2003. gada Pievienošanās akta 3. panta 2. punktā un 2005. gada Pievienošanās akta 4. panta 2. punktā, tikai daļa šajās dalībvalstīs piemērojamo Šengenas aquis noteikumu būtu jāpiemēro arī Šveices Konfederācijas attiecībās ar šīm dalībvalstīm.

               (12)

               Nolīgumā starp Šveices Konfederāciju, Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par Šengenas acquis īstenošanu, piemērošanu un pilnveidošanu un attiecībā uz kritērijiem un mehānismiem, ar ko nosaka valsti, kas atbild par Šveicē, Islandē vai Norvēģijā iesniegtu patvēruma lūgumu izskatīšanu, noteikts, ka Šengenas acquis attiecībā uz īstenošanu, piemērošanu un pilnveidošanu stājas spēkā tajā pašā dienā, kad spēkā stājas nolīgums,

         IR NOLĒMUSI ŠĀDI.
   1. pants
   1.   Visus Šengenas acquis noteikumus, kas uzskaitīti nolīguma A un B pielikumā, un jebkuru tiesību aktu, kas paredz viena vai vairāku šādu noteikumu turpmāku izstrādāšanu, no 2008. gada 12. decembra piemēro Šveices Konfederācijai tās attiecībās ar Beļģijas Karalisti, Čehijas Republiku, Dānijas Karalisti, Vācijas Federatīvo Republiku, Igaunijas Republiku, Grieķijas Republiku, Spānijas Karalisti, Francijas Republiku, Itālijas Republiku, Latvijas Republiku, Lietuvas Republiku, Luksemburgas Lielhercogisti, Ungārijas Republiku, Maltas Republiku, Nīderlandes Karalisti, Austrijas Republiku, Polijas Republiku, Portugāles Republiku, Slovēnijas Republiku, Slovākijas Republiku, Somijas Republiku un Zviedrijas Karalisti.
   Ciktāl šie noteikumi reglamentē personas pārbaudes atcelšanu pie iekšējām robežām, attiecībā uz robežām lidostās tos piemēro no 2009. gada 29. marta. Padome ar vienkāršu balsu vairākumu var nolemt atlikt šo dienu, balsojot Padomes locekļiem, kuri pārstāv valdības tajās dalībvalstīs, uz kurām attiecas Šengenas acquis noteikumi, kas regulē personas pārbaudes atcelšanu uz iekšējām robežām. Šādā gadījumā Padome ar vienprātīgu šo locekļu lēmumu nosaka citu dienu.
   No 2008. gada 8. decembra atceļ visus ierobežojumus par to, kā attiecīgās dalībvalstis izmanto Šengenas Informācijas sistēmu.
   2.   Šengenas acquis noteikumus, ko piemēro Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atbilstīgi Lēmuma 2004/926/EK 1. pantam un jebkuram tiesību aktam, kas paredz viena vai vairāku šo noteikumu turpmāku izstrādāšanu, no 2008. gada 12. decembra piemēro Šveices Konfederācijai tās attiecībās ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti.
   3.   Šengenas acquis noteikumus, ko piemēro Kiprai, no vienas puses, un Bulgārijai un Rumānijai, no otras puses, saskaņā ar attiecīgi 2003. gada Pievienošanās akta 3. panta 1. punktu un 2005. gada Pievienošanās akta 4. panta 1. punktu un jebkuru tiesību aktu, kas paredz viena vai vairāku šo noteikumu turpmāku izstrādāšanu, piemēro Šveices Konfederācijai tās attiecībās ar Kipru, Bulgāriju un Rumāniju no 2008. gada 12. decembra.
   2. pants
   Atkāpjoties no Padomes Regulas (EK) Nr. 539/2001 (2001. gada 15. marts), ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas (8), II pielikuma, Šveicei ir ļauts saglabāt atbrīvojumu no vīzu prasības attiecībā uz Antigvu un Barbudu, Bahamu salām, Barbadosu, Sentkitsu un Nevisu no 2008. gada 12. decembra līdz dienai, kad stājas spēkā nolīgumi par vīzu režīma atcelšanu starp Eiropas Kopienu un katru no šīm valstīm.
   3. pants
   Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2008. gada 27. novembrī

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētāja

         M. ALLIOT-MARIE

      (1)  OV L 53, 27.2.2008., 52. lpp.

      (2)  Padomes Lēmumi 2004/849/EK (OV L 368, 15.12.2004., 26. lpp.) un 2004/860/EK (OV L 370, 17.12.2004., 78. lpp.).

      (3)  Padomes Lēmumi 2008/146/EK (OV L 53, 27.2.2008., 1. lpp.) un 2008/149/TI (OV L 53, 27.2.2008., 50. lpp.).

      (4)  OV L 149, 7.6.2008., 74. lpp.

      (5)  OV L 239, 22.9.2000., 138. lpp.

      (6)  OV L 53, 27.2.2008., 5. lpp.

      (7)  OV L 395, 31.12.2004., 70. lpp.

      (8)  OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp.


title: Padomes Lēmums ( 2014. gada 2. septembris ), ar ko pieņem Padomes nostāju par Eiropas Savienības 2015. finanšu gada vispārējā budžeta projektu

text:
               3.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/1

         PADOMES LĒMUMS
   (2014. gada 2. septembris),
   ar ko pieņem Padomes nostāju par Eiropas Savienības 2015. finanšu gada vispārējā budžeta projektu
   (2014/C 295/01)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 314. panta 3. punktu saistībā ar Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 106.a pantu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2014. gada 25. jūnijā iesniedza priekšlikumu, kurā izklāstīts Eiropas Savienības 2015. finanšu gada vispārējā budžeta projekts (1).

               (2)

               Padome izskatīja Komisijas priekšlikumu, lai noteiktu nostāju, kas attiecībā uz ieņēmumiem atbilstu Padomes Lēmumam 2007/436/EK, Euratom (2007. gada 7. jūnijs) par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu (2) un attiecībā uz izdevumiem atbilstu Padomes Regulai (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 (2013. gada 2. decembris), ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam (3),

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   Vienīgais pants
   Padome 2014. gada 2. septembrī pieņēma Padomes nostāju par Eiropas Savienības 2015. finanšu gada vispārējā budžeta projektu.
   Visu tekstu informācijai vai lejupielādei var apskatīt Padomes tīmekļa vietnē: http://www.consilium.europa.eu/

      Briselē, 2014. gada 2. septembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         S. GOZI

      (1)  COM(2014) 300 final.

      (2)  OV L 163, 23.6.2007., 17. lpp.

      (3)  OV L 347, 20.12.2013., 884. lpp.


title: Komisijas lēmums (2003. gada 5. novembris), ar ko izveido Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju komitejuDokuments attiecas uz EEZ.

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32004D0009

Oficiālais Vēstnesis L 003 , 07/01/2004 Lpp. 0034 - 0035

		Komisijas lēmums(2003. gada 5. novembris),ar ko izveido Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju komiteju(Dokuments attiecas uz EEZ)(2004/9/EK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,tā kā:(1) 2001. gada jūnijā Komisija pieņēma Lēmumus 2001/527/EK [1] un 2001/528/EK [2], ar ko izveido attiecīgi Eiropas Vērtspapīru regulatoru komiteju un Eiropas Vērtspapīru komiteju.(2) Savās 2002. gada 5. februāra un 21. novembra rezolūcijās Eiropas Parlaments atbalstīja četru līmeņu pieeju Eiropas vērtspapīru tirgus regulējumam, kas atbalstīts Viedo komitejas nobeiguma ziņojumā, un aicināja attiecināt dažus minētās pieejas aspektus uz banku nozari un apdrošināšanas nozari, ja Padome skaidri apņemsies uzsākt reformu, lai nodrošinātu pareizu institūciju līdzsvaru.(3) 2002. gada 3. decembrī Padome aicināja Komisiju īstenot šādus pasākumus banku nozarē un apdrošināšanas nozarē, kā arī fondēto pensiju nozarē, un cik vien iespējams drīz izveidot jaunas komitejas, kas darbotos kā padomdevējas iepriekš minētajās nozarēs.(4) Ar Padomes Direktīvu 91/675/EEK (1991. gada 19. decembris), ar ko izveido Apdrošināšanas komiteju [3], izveidoja komiteju, kas dod padomus Komisijai par tiesību aktu izstrādi apdrošināšanas jomā.(5) Ar mērķi atcelt Apdrošināšanas komitejas padomdevējas funkcijas Komisija ir iesniegusi projektu Direktīvai, ar kuru cita starpā groza Direktīvu 91/675/EEK, Padomes Pirmo direktīvu 73/239/EEK (1973. gada 24. jūlijs) par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu tiešās apdrošināšanas nozarē, kas nav dzīvības apdrošināšana [4], ar grozījumiem, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/83/EK (2002. gada 5. novembris) par dzīvības apdrošināšanu [5] un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/87/EK (2002. gada 16. decembris) par papildu uzraudzību kredītiestādēm, apdrošināšanas uzņēmumiem un ieguldījumu sabiedrībām finanšu konglomerātos un par grozījumiem Padomes Direktīvās 73/239/EEK, 79/267/EEK, 92/49/EEK, 93/6/EEK un 93/22/EEK, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvās 98/78/EK un 2000/12/EK [6].(6) Lai veiktu šādu grozījumu, atbilstoši un vienlaicīgi jāizveido jauna padomdevēja grupa, kas konsultētu Komisiju par Kopienas tiesību aktu izstrādi apdrošināšanas un fondēto pensiju jomā, turpmāk tekstā – "Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju komiteja".(7) Lai to nodrošinātu, šim lēmumam jāstājas spēkā vienlaicīgi ar direktīvu, ar ko atceļ Apdrošināšanas komitejas padomdevējas funkcijas.(8) Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju komiteja var izskatīt jebkuru jautājumu, kas attiecas uz Kopienas noteikumu piemērošanu apdrošināšanas un fondēto pensiju jomā, un jo īpaši konsultē Komisiju par priekšlikumiem jauniem tiesību aktiem šajās jomās, kurus Komisija paredz iesniegt Eiropas Parlamentā un Padomē. Tomēr fondēto pensiju jomā Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju komiteja neizskata tiesību aspektus, kas skar darba tiesības un sociālās tiesības, piemēram, pensiju plānu organizāciju, jo īpaši obligātu dalību darba koplīgumos un darba koplīgumu rezultātus,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsIzveido padomdevēju grupu apdrošināšanas un fondēto pensiju jautājumos Kopienā, kuras nosaukums ir "Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju komiteja", turpmāk tekstā – "Komiteja".2. pants1. Pēc Komisijas pieprasījuma Komiteja konsultē Komisiju par apdrošināšanas, pārapdrošināšanas un fondēto pensiju politikas jautājumiem, kā arī par Komisijas priekšlikumiem šajās jomās. Komiteja izskata visus jautājumus par Kopienas noteikumu piemērošanu, kas attiecas uz apdrošināšanas, pārapdrošināšanas un fondēto pensiju nozari, un jo īpaši direktīvas par apdrošināšanu, pārapdrošināšanu un fondētajām pensijām.2. Komiteja neizskata īpašus jautājumus par atsevišķiem apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas uzņēmumiem vai fondēto pensiju iestādēm.3. Komiteja neapspriež jautājumus, kas attiecas uz darba tiesībām un sociālajām tiesībām, piemēram, pensijas plānu organizāciju, jo īpaši jautājumus, kas skar obligātu dalību darba koplīgumos un darba koplīgumu rezultātus.3. pants1. Komitejas sastāvā ir dalībvalstu augsta līmeņa pārstāvji. Komitejas priekšsēdētājs ir Komisijas pārstāvis.2. Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju uzraudzītāju komitejas pārstāvis, kura izveidota ar Komisijas Lēmumu 2004/6/EK [7], piedalās Komitejas sanāksmēs kā novērotājs.3. Komiteja dalībai savās sanāksmēs var uzaicināt ekspertus un novērotājus.4. Komitejas sekretariāta funkcijas nodrošina Komisija.5. Komiteja pieņem savu reglamentu.4. pantsKomiteja pieņem savu reglamentu. Tā sanāk regulāri un ikreiz, kad tas vajadzīgs. Ja Komisija uzskata to par vajadzīgu, tā var sasaukt Komitejas ārkārtas sanāksmi.5. pantsŠis lēmums stājas spēkā tajā pašā dienā, kad stājas spēkā direktīva, ar ko atceļ Apdrošināšanas komitejas padomdevējas funkcijas.Briselē, 2003. gada 5. novembrīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisFrederik Bolkestein[1] OV L 191, 13.7.2001., 43. lpp.[2] OV L 191, 13.7.2001., 45. lpp.[3] OV L 374, 31.12.1991., 32. lpp.[4] OV L 228, 16.8.1973., 3. lpp.[5] OV L 345, 19.12.2002., 1. lpp.[6] OV L 35, 11.2.2003., 1. lpp.[7] OV L 3, 7.1.2004., 30. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes lēmums (2004. gada 19. februāris), ar ko Kopienas vārdā noslēdz Protokolu 1979. gada Konvencijai par gaisa pārrobežu piesārņojumu lielos attālumos ar noturīgiem organiskajiem piesārņotājiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32004D0259

Oficiālais Vēstnesis L 081 , 19/03/2004 Lpp. 0035 - 0036

		Padomes lēmums(2004. gada 19. februāris),ar ko Kopienas vārdā noslēdz Protokolu 1979. gada Konvencijai par gaisa pārrobežu piesārņojumu lielos attālumos ar noturīgiem organiskajiem piesārņotājiem(2001/259/EK)EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 175. panta 1. punktu saistībā ar 300. panta 2. punkta pirmās daļas pirmo teikumu un 300. panta 3. punkta pirmo daļu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2],apspriedušies ar Reģionu komiteju,tā kā:(1) Saskaņā ar Līguma 174. pantu viens no Kopienas vides politikas mērķiem ir veicināt pasākumus, kas ļauj starptautiskā līmenī risināt reģionu vai pasaules mēroga vides problēmas.(2) Kopiena 1998. gada 24. jūnijā Orhūsā ir parakstījusi Protokolu 1979. gada Konvencijai par gaisa pārrobežu piesārņojumu lielos attālumos ar noturīgiem organiskajiem piesārņotājiem (turpmāk – "Protokols").(3) Šā Protokola mērķis ir kontrolēt, samazināt vai likvidēt noturīgu organisko piesārņotāju izplūdi, emisiju un zudumus, kuru pārnesei atmosfērā lielā attālumā var būt ievērojama kaitīga ietekme uz cilvēku veselību vai vidi.(4) Šis Protokols paredz pārtraukt vai samazināt trīspadsmit tādu vielu, ko uzskata par noturīgiem organiskajiem piesārņotājiem, ražošanu un lietošanu. Papildus tam pusēm jāveic efektīvi pasākumi, lai samazinātu vai stabilizētu dažu vielu kopējo gada emisiju.(5) Šo Protokolu var ratificēt, pieņemt, apstiprināt vai tam pievienoties tās valstis un reģionālās ekonomiskās integrācijas organizācijas, kas ir Konvencijas Līgumslēdzējas puses.(6) Tā kā lielākā daļa Protokola noteikumu attiecas uz vides aizsardzību un cilvēku veselības aizsardzību, par juridisko pamatu būtu jāizvēlas 175. panta 1. punkts saistībā ar 300. pantu.(7) Šis Protokols sekmē Kopienas vides politikas mērķu sasniegšanu. Tādēļ Kopienai šis Protokols būtu jāapstiprina iespējami īsā laikā.(8) Kopiena jau ir pieņēmusi tiesību aktus jautājumos, ko reglamentē šis Protokols, to skaitā Padomes 1978. gada 21. decembra Direktīvu 79/117/EEK, ar kuru aizliedz laist tirgū un izmantot augu aizsardzības līdzekļus, kas satur konkrētas aktīvās vielas [3], un Padomes 1996. gada 16. septembra Direktīvu 96/59/EK par polihlorbifenilu un polihlorterfenilu (PHB/PHT) apglabāšanu [4],IR PIEŅĒMUSI ŠĀDU LĒMUMU.1. pantsAr šo Kopienas vārdā apstiprina Protokolu 1979. gada Konvencijai par gaisa pārrobežu piesārņojumu lielos attālumos ar noturīgiem organiskajiem piesārņotājiem.Protokola teksts ir pievienots šim lēmumam.2. pantsPadomes priekšsēdētājs ir pilnvarots iecelt personu vai personas, kas ir pilnvarotas Kopienas vārdā deponēt apstiprināšanas dokumentu Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāram saskaņā ar Protokola 16. pantu.Briselē, 2004. gada 19. februārīPadomes vārdā —priekšsēdētājsM. McDowell[1] Atzinums sniegts 2003. gada 20. novembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[2] Atzinums sniegts 2003. gada 29. oktobrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).[3] OV L 33, 8.2.1979., 36. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 807/2003 (OV L 122, 16.5.2003., 36. lpp.).[4] OV L 243, 24.9.1996., 31. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes lēmums (2002. gada 16. decembris) par 2002. gada 23. oktobrī Briselē parafētā nolīguma par tekstilizstrādājumu tirdzniecību starp Eiropas Kopienu un Nepālas Karalisti parakstīšanu Kopienas vārdā un par tā provizorisku piemērošanu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32002D0993

Oficiālais Vēstnesis L 348 , 21/12/2002 Lpp. 0120 - 0153

		Padomes Lēmums(2002. gada 16. decembris)par 2002. gada 23. oktobrī Briselē parafētā nolīguma par tekstilizstrādājumu tirdzniecību starp Eiropas Kopienu un Nepālas Karalisti parakstīšanu Kopienas vārdā un par tā provizorisku piemērošanu(2002/993/EK)EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 133. pantu saistībā ar 300. panta 2. punkta pirmās daļas pirmo teikumu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā:(1) Komisija Eiropas Kopienas vārdā ir risinājusi sarunas par nolīgumu ar Nepālas Karalisti par tekstilizstrādājumu tirdzniecību.(2) Nolīgums tika parafēts 2002. gada 23. oktobrī.(3) Ir lietderīgi, ievērojot savstarpīgumu, piemērot šo nolīgumu provizoriski no 2003. gada 1. janvāra, līdz tiek pabeigtas attiecīgās procedūras, lai to oficiāli noslēgtu.(4) Ņemot vērā tā iespējamu noslēgšanu nākotnē, šis nolīgums jāparaksta Kopienas vārdā,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsAr šo tiek apstiprināta nolīguma par tekstilizstrādājumu tirdzniecību starp Eiropas Kopienu un Nepālas Karalisti parakstīšana Kopienas vārdā, ievērojot Padomes Lēmumu par minētā nolīguma noslēgšanu.Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.2. pantsŅemot vērā minētā nolīguma noslēgšanu, Padomes priekšsēdētājs ar šo ir pilnvarots izraudzīt personas, kam piešķirtas pilnvaras parakstīt nolīgumu Kopienas vārdā.3. pantsNolīgumu, ievērojot savstarpīgumu, piemēro provizoriski no 2003. gada 1. janvāra līdz tā noslēgšanas procedūru pabeigšanai.Briselē, 2002. gada 16. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājaM. Fischer Boel--------------------------------------------------