title: Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumus Nr. 1349/2008/EK ( 2008. gada 16. decembris ), ar kuru groza Lēmumu Nr. 1719/2006/EK, ar ko laikposmam no 2007. gada līdz 2013. gadam izveido programmu Jaunatne darbībā (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               24.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 348/113

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMUS Nr. 1349/2008/EK
   (2008. gada 16. decembris),
   ar kuru groza Lēmumu Nr. 1719/2006/EK, ar ko laikposmam no 2007. gada līdz 2013. gadam izveido programmu “Jaunatne darbībā”
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 149. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. novembra Lēmumu Nr. 1719/2006/EK (3) laikposmam no 2007. gada līdz 2013. gadam izveidoja programmu “Jaunatne darbībā”.

               (2)

               Lēmuma Nr. 1719/2006/EK 10. panta 2. punktā paredzēts, ka programmas īstenošanai vajadzīgos pasākumus, kas nav minētā lēmuma 1. punktā uzskaitītie pasākumi, pieņem saskaņā ar tā 9. panta 3. punktā minēto procedūru, proti, konsultēšanās procedūru, kas izveidota ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (4).

               (3)

               Šis formulējums Lēmumā Nr. 1719/2006/EK rada situāciju, kad dotāciju piešķiršanas lēmumiem, kas nav minētā lēmuma 10. panta 1. punktā minētie, piemēro konsultēšanās procedūru un Eiropas Parlamenta kontroles tiesības.

               (4)

               Šie atlases lēmumi galvenokārt attiecas uz dotācijām, kurās nav iesaistītas lielas summas un kurām nav vajadzīgi politiski jutīgi lēmumi.

               (5)

               Šāda procedūras kārtība par diviem līdz trim mēnešiem pagarina termiņus dotāciju piešķiršanai kandidātiem. Tā rada daudzus kavējumus piešķīrumu saņēmējiem, ir nesamērīgi liels slogs programmas pārvaldībai, un, ņemot vērā piešķirto dotāciju veidu, tai nav pievienotās vērtības.

               (6)

               Lai nodrošinātu ātrāku un efektīvāku atlases lēmumu īstenošanu, konsultēšanās procedūra ir jāaizstāj ar Komisijas pienākumu nekavējoties informēt Eiropas Parlamentu un dalībvalstis par pasākumiem, kas Lēmuma Nr. 1719/2006/EK īstenošanai pieņemti bez komitejas dalības,

         IR NOLĒMUŠI ŠĀDI.
   1. pants
   Ar šo Lēmumu Nr. 1719/2006/EK groza šādi.

               1)

               Svītro 9. panta 3. punktu.

               2)

               Lēmuma 10. panta 2. punktu aizstāj ar šādu punktu:
               “2.   Komisija divās darbdienās pēc attiecīgo lēmumu pieņemšanas informē 9. pantā minēto komiteju un Eiropas Parlamentu par visiem citiem atlases lēmumiem, ko tā pieņēmusi attiecībā uz šā lēmuma īstenošanu. Šajā informācijā iekļauj saņemto pieteikumu raksturojumu un analīzi, novērtēšanas un atlases procedūras aprakstu, kā arī finansējumam pieteikto projektu sarakstu un sarakstu ar projektiem, kuriem finansējums atteikts.”.

         2. pants
   Komisija līdz 2010. gada 25. jūnijam iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šā lēmuma ietekmi.
   3. pants
   Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Strasbūrā, 2008. gada 16. decembrī

            Eiropas Parlamenta vārdā —

            priekšsēdētājs

         H.-G. PÖTTERING

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         B. LE MAIRE

      (1)  OV C 224, 30.8.2008., 113. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2008. gada 2. septembra Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts) un Padomes 2008. gada 20. novembra Lēmums.

      (3)  OV L 327, 24.11.2006., 30. lpp.

      (4)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.


title: Padomes Lēmums 2012/700/KĀDP ( 2012. gada 13. novembris ) lai saistībā ar Eiropas Drošības stratēģiju atbalstītu Kartahenas rīcības plāna (2010–2014) īstenošanu, kuru pieņēmušas 1997. gada Konvencijas par kājnieku mīnu izmantošanas, uzglabāšanas, ražošanas un nodošanas aizliegumu un to iznīcināšanu dalībvalstis

text:
               14.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 314/40

         PADOMES LĒMUMS 2012/700/KĀDP
   (2012. gada 13. novembris)
   lai saistībā ar Eiropas Drošības stratēģiju atbalstītu Kartahenas rīcības plāna (2010–2014) īstenošanu, kuru pieņēmušas 1997. gada Konvencijas par kājnieku mīnu izmantošanas, uzglabāšanas, ražošanas un nodošanas aizliegumu un to iznīcināšanu dalībvalstis
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 26. panta 2. punktu un 31. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Savienībai būtu jātiecas pēc augsta līmeņa sadarbības visās starptautisko attiecību jomās, lai saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu mērķiem un principiem inter alia saglabātu mieru, novērstu konfliktus un stiprinātu starptautisko drošību.

               (2)

               Eiropadome 2003. gada 12. decembrī pieņēma Eiropas Drošības stratēģiju, kurā ir apzinātas globālas problēmas un apdraudējumi un kurā izskan aicinājums pēc likumos balstītas starptautiskas kārtības, kuras pamatā būtu efektīva daudzpusējība un starptautiskas iestādes ar sekmīgu darbību.

               (3)

               Eiropas Drošības stratēģijā ir atzīts, ka Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūti ir galvenais starptautisko attiecību pamats, un ir atbalstīta Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) stiprināšana un tās spēju pilnveidošana, lai tā varētu pildīt tai uzticētos pienākumus un efektīvi rīkoties.

               (4)

               Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 1996. gada 10. decembra Rezolūcijā 51/45 visas valstis ir mudinātas enerģiski tiekties pēc efektīva un juridiski saistoša starptautiska nolīguma, lai aizliegtu kājnieku mīnu izmantošanu, uzglabāšanu, ražošanu un nodošanu.

               (5)

               Konvencija par kājnieku mīnu izmantošanas, uzglabāšanas, ražošanas un nodošanas aizliegumu un to iznīcināšanu (“Konvencija”) tika pieņemta parakstīšanai 1997. gada 3. decembrī stājās spēkā 1999. gada 1. martā. Tā ir vienīgais visaptverošais starptautiskais instruments, kurā izskatīti visi ar kājnieku mīnām saistītie aspekti, tostarp to izmantošana, uzglabāšana, ražošana, tirdzniecība, atmīnēšana un palīdzība cietušajiem.

               (6)

               Padome 2008. gada 23. jūnijā pieņēma Vienoto rīcību 2008/487/KĀDP (1), ar ko atbalsta Konvencijas vispārēju piemērošanu un īstenošanu. 2012. gada 1. oktobrī 160 valstis bija paudušas piekrišanu, ka šī konvencija tām ir saistoša.

               (7)

               Konvencijas dalībvalstis 2009. gada 3. decembrī pieņēma Kartahenas rīcības plānu (2010–2014) (“Kartahenas rīcības plāns”) par visu Konvencijas aspektu vispārēju piemērošanu un īstenošanu. Ar to Konvencijas dalībvalstis pauda atzinību un papildu uzmundrinājumu, ka, – kā paredzēts Kartahenas rīcības plāna rīcībā Nr. 62, – Konvencijas īstenošanā pilnībā piedalās un savu ieguldījumu dod Starptautiskā Sauszemes mīnu aizlieguma kustība (“ICBL”), Starptautiskā Sarkanā Krusta komiteja (“SSKK”), Sarkanā Krusta un Sarkanā Pusmēness nacionālās biedrības, Starptautiskā Sarkanā Krusta un Sarkanā Pusmēness nacionālās biedrības federācija (“IFRC”), ANO, Ženēvas Starptautiskais humānās atmīnēšanas centrs (“GICHD”), starptautiskas un reģionālas organizācijas, mīnu sprādzienos cietušie un viņu organizācijas, kā arī citas pilsoniskās sabiedrības organizācijas.

               (8)

               Konvencijas dalībvalstis 2010. gada 3. decembrī pieņēma “Īstenošanas atbalsta vienības (Implementation Support Unit) dalībvalstu direktīvu” (“ISU”), kurā dalībvalstis vienojās par to, ka ISU būtu jāsniedz konsultācijas un tehnisks atbalsts dalībvalstīm attiecībā uz Konvencijas īstenošanu un vispārēju piemērošanu, jāveicina dalībvalstu saziņa, kā arī jāsekmē komunikācijas un informācijas pasākumi saistībā ar Konvenciju gan vēršoties pie valstīm, kas nav Konvencijas dalībvalstis, gan vēršoties pie sabiedrības. ISU tika pilnvarota uzturēt sakarus un pienācīgi saskaņot darbību ar attiecīgajām starptautiskajām organizācijām, kas piedalās ar Konvenciju saistītajā darbā, tostarp ar ICBL, SSKK, IFRC, ANO un GICHD.

               (9)

               Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālā asambleja 2011. gada 2. decembrī pieņēma Rezolūciju 66/29 par Konvencijas par kājnieku mīnu izmantošanas, uzglabāšanas, ražošanas un nodošanas aizliegumu un to iznīcināšanu īstenošanu. Ģenerālā asambleja atgādināja, ka Konvencijas Otrajā pārskatīšanas konferencē starptautiskā kopiena ir pārskatījusi Konvencijas īstenošanu un ka Konvencijas dalībvalstis ir pieņēmušas Kartahenas rīcības plānu, kurā ir uzsvērts, cik svarīga ir Konvencijas pilnīga un efektīva īstenošana un Konvencijas ievērošana, tostarp īstenojot Kartahenas rīcības plānu. Konvencijas dalībvalstis aicināja visas valstis, kas vēl to nav izdarījušas, ratificēt Konvenciju vai tai pievienoties un mudināja visas valstis turpināt sekot šim jautājumam visaugstākajā politiskajā līmenī, kā arī veicināt Konvencijas ievērošanu ar divpusējas, apakšreģionālas, reģionālas un daudzpusējas saziņas starpniecību, ar informatīviem pasākumiem, semināriem un citiem līdzekļiem.

               (10)

               2012. un 2013. gadā notiks Konvencijas dalībvalstu sanāksmes. Pēc tam, 2014. gadā, starptautiskā kopiena pulcēsies Konvencijas Trešajā pārskatīšanas konferencē, lai izvērtētu panākto, īstenojot Kartahenas rīcības plānu. Līdz minētajam laikam tiks sagaidīts, ka rīcības plāna īstenošana būs devusi būtisku ieguldījumu virzībā uz mērķi – izbeigt ciešanas un cilvēku upurus, ko izraisījušas kājnieku mīnas,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   1.   Lai saistībā ar Eiropas Drošības stratēģiju un saskaņā ar attiecīgajiem starptautiskās kopienas lēmumiem atbalstītu Kartahenas rīcības plāna (2010–2014) (“Kartahenas rīcības plāns”) īstenošanu, kuru pieņēmušas 1997. gada Konvencijas par kājnieku mīnu izmantošanas, uzglabāšanas, ražošanas un nodošanas aizliegumu un to iznīcināšanu (“Konvencija”) dalībvalstis, Savienība tiecas sasniegt šādus mērķus:

               a)

               atbalstīt Konvencijas dalībvalstu centienus īstenot Kartahenas rīcības plāna aspektus attiecībā uz palīdzību cietušajiem;

               b)

               atbalstīt Konvencijas dalībvalstu centienus īstenot Kartahenas rīcības plāna atmīnēšanas aspektus;

               c)

               veicināt Konvencijas vispārēju piemērošanu;

               d)

               izrādīt Savienības un tās dalībvalstu nemitīgo apņēmību atbalstīt Konvenciju un to izlēmīgo gribu sadarboties ar valstīm, kam vajadzīgs atbalsts, lai pildītu Konvencijas saistības, un sniegt tām atbalstu, kā arī pastiprināt Savienības vadošo lomu, tiecoties īstenot Konvencijas redzējumu – pilnīgi izbeigt kājnieku mīnu izraisītās ciešanas un cilvēku upurus.

         2.   Visus 1. punktā minētos mērķus sasniegt tā, lai tie stiprinātu Konvencijas vēsturiski ieviesto partnerības un sadarbības kultūru starp valstīm, nevalstiskām organizācijām un citām organizācijām un vietējiem partneriem, īpaši cieši sadarbojoties ar attiecīgajiem dalībniekiem, lai uzlabotu šādas sadarbības konkrētas izpausmes.
   3.   Lai sasniegtu 1. punktā minētos mērķus, Savienība īsteno šādus projektus:

               a)

               palīdzība cietušajiem – līdz pat astoņos gadījumos sniegt tehnisku atbalstu, izstrādāt līdz pat pieciem starpposma novērtējumiem un īstenot līdz pat pieciem turpmākiem pasākumiem;

               b)

               atmīnēšana – izstrādāt līdz pat pieciem starpposma novērtējumiem un veikt līdz pat pieciem turpmākiem pasākumiem;

               c)

               konvencijas vispārēja piemērošana – atbalstīt augsta līmeņa darba grupu, kas izstrādā pētījumu par tādu robežu drošību, uz kurām neizmanto kājnieku mīnas, un rīkot līdz pat trim semināriem par vispārēju piemērošanu;

               d)

               Savienības apņēmības izrādīšana – organizēt iesākuma un kopsavilkuma pasākumus, nodrošināt piekļuvi Konvencijas tīmekļa vietnei, padarīt plaši pieejamas Konvencijas dalībvalstu apņemšanās attiecībā uz palīdzību cietušajiem, rīkot preses apmeklējumus un izdot informatīvus materiālus un publikācijas.

         Pielikumā ir pievienots sīki izstrādāts projektu apraksts.
   2. pants
   1.   Par šā lēmuma īstenošanu atbild Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos (“Augstais pārstāvis”).
   2.   Lēmuma 1. panta 3. punktā minēto projektu tehniski īsteno īstenošanas atbalsta vienība (“ISU”), ko pārstāv Ženēvas Starptautiskais humānās atmīnēšanas centrs (“GICHD”). ISU veic šos uzdevumus Augstā pārstāvja kontrolē. Šajā nolūkā Augstais pārstāvis panāk vajadzīgās vienošanās ar GICHD.
   3. pants
   1.   Finanšu atsauces summa 1. panta 3. punktā minēto projektu īstenošanai ir EUR 1 030 000.
   2.   Izdevumus, ko finansē no 1. punktā minētās summas, pārvalda saskaņā ar procedūrām un noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam.
   3.   Komisija uzrauga 1. punktā minēto izdevumu pareizu pārvaldību. Šajā nolūkā tā ar GICHD noslēdz finansēšanas nolīgumu, kurā ir paredzēts, ka ISU ir jānodrošina Savienības ieguldījuma pamanāmība atbilstoši tā apjomam.
   4.   Komisija cenšas noslēgt 3. punktā minēto finansēšanas nolīgumu, cik drīz vien iespējams pēc šā lēmuma stāšanās spēkā. Tā informē Padomi par jebkādām grūtībām minētajā procesā, kā arī par finansēšanas nolīguma noslēgšanas dienu.
   4. pants
   Augstais pārstāvis ziņo Padomei par šā lēmuma īstenošanu, pamatojoties uz ISU regulāri izstrādātiem ziņojumiem. Minētie ziņojumi ir Padomes veikta novērtējuma pamatā. Komisija sniedz informāciju par šā lēmuma īstenošanas finansiālajiem aspektiem.
   5. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
   Tas zaudē spēku 24 mēnešus pēc 3. panta 3. punktā minētā finansēšanas nolīguma noslēgšanas vai sešus mēnešus pēc tā stāšanās spēkā, ja minētajā laikposmā nav noslēgts finansēšanas nolīgums.

      Briselē, 2012. gada 13. novembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         V. SHIARLY

      (1)  OV L 165, 26.6.2008., 41. lpp.

      PIELIKUMS
      1.   Mērķis

      Šā lēmuma vispārējais mērķis ir sekmēt mieru un drošību, atbalstot Kartahenas rīcības plāna īstenošanu attiecībā uz visu Konvencijas aspektu vispārēju piemērošanu un īstenošanu.
      2.   Projektu apraksts

      Lai sasniegtu šā lēmuma 1. panta 1. punktā minētos mērķus, Savienība īstenos šādus projektus:
      2.1.   Palīdzība cietušajiem

      2.1.1.   Projekta mērķis

      Konvencijas dalībvalstīm tiek sniegts atbalsts, tām īstenojot Kartahenas rīcības plāna aspektus saistībā ar palīdzību cietušajiem, lai tās spētu labāk koordinēt un īstenot darbības, kas jēgpilni un pozitīvi mainīs to sieviešu, vīriešu, meiteņu un zēnu dzīvi, kuri kļuvuši par sauszemes mīnu un citu sprāgstošu pēckara palieku upuriem.
      2.1.2.   Projekta apraksts

                  —

                  Valsts tehnisko atbalstu, tostarp sākot un/vai atbalstot ministriju sadarbības procesus, ar kuriem valstu kontekstā īstenot saistības attiecībā uz palīdzību cietušajiem, ISU līdz pat trijos gadījumos sniegs Konvencijas dalībvalstīm, kuras vai nu a) ir maz iesaistījušās centienos īstenot Kartahenas rīcības plāna elementus attiecībā uz palīdzību cietušajiem un tāpēc tām noderētu stimuls, lai sāktu minētās darbības, vai b) tās ir izveidojušas valsts plānu vai arī to jau izstrādā un tāpēc tām vajadzētu būt īstenošanas pieredzei, ko izvērtēt, tādējādi šīs valstis drīzāk kļūtu par visaptveroša valsts starpposma novērtējuma kandidātēm saistībā ar Kartahenas rīcības plāna īstenošanas centieniem.

                  —

                  Visaptveroši valsts starpposma novērtējumi tiks veikti līdz pat trijos gadījumos. Minētajos novērtējumos iesaistīs ISU, kas sadarbībā ar galvenajiem iesaistītajiem dalībniekiem, piemēram, ICBL, palīdz saņēmējvalstīm izstrādāt detalizētu informatīvu dokumentu valsts līmeņa semināram, rīkot valsts līmeņa semināru un izstrādāt detalizētu secinājumu dokumentu, kurš veido “novērtējumu” un kurā tiks minētas neatrisinātās problēmas, noteikti mērķi un doti ieteikumi.

                  —

                  Turpmākie pasākumi tiks veikti līdz pat trijos gadījumos, atbildot uz starpposma novērtējumos ietvertajiem ieteikumiem. Minētajos turpmākajos pasākumos ietilps ISU sniegts papildu tehniskais atbalsts (piemēram, valstu plānu pārskatīšanai, projekta priekšlikuma vai priekšlikumu izstrādei utt.).

                  —

                     ISU, sadarbojoties ar nozīmīgiem partneriem, piemēram, ICBL, rīkos pasaules mēroga augsta līmeņa konferenci par palīdzību sauszemes mīnu un citu sprāgstošu pēckara palieku upuriem; konferences mērķis ir izmantot to pieredzi, kas gūta, saistībā ar Konvenciju sniedzot palīdzību cietušajiem, lai varētu izmantot iespējamas sinerģijas/lietderību saistībā ar tādu starptautisku instrumentu īstenošanu (piemēram, Konvencijas par kasešu munīciju (CCM), Parasto ieroču konvencijas V protokola Konvencijai par tādu noteiktu parastu ieroču lietojuma aizliegumu vai ierobežošanu, kurus var uzskatīt par pārlieku traumatīviem vai par tādiem, kuru darbība nav prognozējama (CCW) un Konvencijas par personu ar invaliditāti tiesībām (CRPD)), kuri attiecas uz to pašu priekšmetu un tām pašām ietekmētajām valstīm.

            2.1.3.   Projekta rezultāti

                  —

                  Tās tehniskā atbalsta saņēmējvalstis, kuras ir maz iesaistījušās centienos īstenot Kartahenas rīcības plāna aspektus attiecībā uz palīdzību cietušajiem, norādīs kontaktpunktu, kas turpinās veicināt saistību īstenošanu attiecībā uz palīdzību cietušajiem un piedalīsies vēlāk rīkotajās ar Konvenciju saistītajās darbībās.

                  —

                  Katrai tehniskā atbalsta saņēmējvalstij visos gadījumos tiek sniegts ziņojums, kurā ir ietverti ieteikumi par nākamajiem loģiskajiem pasākumiem, ko tā varētu veikt, īstenojot Kartahenas rīcības plāna aspektus attiecībā uz palīdzību cietušajiem.

                  —

                  Tehniskā atbalsta saņēmējvalstis piecos gadījumos izstrādās koncepcijas dokumentu un iesniegs dalībnieku sarakstu, lai valsts līmeņa semināri notiktu kā daļa no starpposma novērtējuma.

                  —

                  Starpposma novērtējuma saņēmējvalstis saņems detalizētu secinājumu dokumentu, kurā noteiktas neatrisinātās problēmas un ietverti mērķi un ieteikumi turpmākai darbībai.

                  —

                  Turpmāka atbalsta saņēmējvalstis spēs labāk izteikt savus nodomus izpildīt Kartahenas rīcības plāna saistības un savas atbalsta vajadzības (piemēram, valsts plānu pārskatīšana, projekta priekšlikuma vai priekšlikumu izstrāde utt.).

                  —

                  Tiks apzinātas iespējas izmantot iespējamo sinerģiju/lietderību saistībā ar tādu starptautisku instrumentu īstenošanu (piemēram, CCM, CCW V protokolu un CRPD), kuri attiecas uz to pašu priekšmetu un tām pašām ietekmētajām valstīm.

                  —

                  Ar plašu dalību augsta līmeņa konferencē tiks palielināta informētība par vispārējiem centieniem risināt cietušo personu vajadzības un nodrošināt viņu tiesības.

            2.1.4.   Atbalsta saņēmēji

                  —

                  Tās Konvencijas dalībvalstis, kuras ir ziņojušas, ka to pārziņā ir ievērojams skaits personu, kas cietušas no sauszemes mīnām.

                  —

                  Sievietes, vīrieši, meitenes un zēni, kuri ir kļuvuši par sauszemes mīnu un citu sprāgstošu pēckara palieku upuriem, kā arī viņu ģimenes un kopienas.

            2.2.   Atmīnēšana

      2.2.1.   Projekta mērķis

      Konvencijas dalībvalstīm tiek sniegts atbalsts, tām īstenojot Kartahenas rīcības plāna aspektus saistībā ar atmīnēšanu, lai šīs valstis pēc iespējas īsākā laikā varētu pabeigt atmīnēšanu un lai personas, kopienas un nācijas varētu izmantot zemi, kas kādreiz tika uzskatīta par bīstamu, lai iedzīvotāji tajā atkal var veikt ierastās darbības.
      2.2.2.   Projekta apraksts

                  —

                  Visaptveroši valstu starpposma novērtējumi tiks veikti līdz pat piecos gadījumos. Minētajos novērtējumos iesaistīs ISU, kas sadarbībā ar galvenajiem iesaistītajiem dalībniekiem, piemēram, ICBL, un ar GICHD atbalstu palīdzēs saņēmējvalstīm izstrādāt detalizētu informatīvu dokumentu valsts līmeņa semināram, rīkot valsts līmeņa semināru un izstrādāt detalizētu secinājumu dokumentu, kurš veido “novērtējumu” un kurā tiks norādītas neatrisinātās problēmas, noteikti mērķi un doti ieteikumi.

                  —

                  Turpmākie pasākumi tiks veikti līdz pat trijos gadījumos, atbildot uz starpposma novērtējumos ietvertajiem ieteikumiem. Minētajos turpmākajos pasākumos ietilps vai nu ISU sniegts papildu tehniskais atbalsts (piemēram, valstu plānu pārskatīšanai, projekta priekšlikuma vai priekšlikumu izstrādei utt.), vai saņēmējvalstīm tiks organizēti dienvidu–dienvidu apmaiņas apmeklējumi, lai savstarpēji izmantotu gūtās atziņas un uzlabotu turpmāko īstenošanu.

            2.2.3.   Projekta rezultāti

                  —

                  Starpposma novērtējuma saņēmējvalstis saņems detalizētu secinājumu dokumentu, kurā noteiktas neatrisinātās problēmas un ietverti mērķi ieteikumi turpmākai darbībai.

                  —

                  Turpmāka atbalsta saņēmējvalstis spēs labāk izteikt savus nodomus izpildīt Kartahenas rīcības plāna saistības un savas atbalsta vajadzības (piemēram, valsts plānu pārskatīšana, projekta priekšlikuma vai priekšlikumu izstrāde utt.), un saņēmējvalstis būs uzlabojušas izpratni par konkrētiem atmīnēšanas īstenošanas aspektiem.

            2.2.4.   Atbalsta saņēmēji

                  —

                  Konvencijas dalībvalstis, kas nav Savienības dalībvalstis un kas īsteno savus ar Konvenciju noteiktos atmīnēšanas pienākumus.

                  —

                  Sievietes, vīrieši, meitenes un zēni, kuru dzīvi ietekmē kājnieku mīnu esamība vai aizdomas par to esamību, kā arī viņu ģimenes un kopienas.

            2.3.   Konvencijas vispārēja piemērošana

      2.3.1.   Projekta mērķis

      Šķēršļi Konvencijas ievērošanai tiek novērsti tādā veidā, ka tiek sperti pirmie soļi uz Konvencijas vispārēju piemērošanu valstīs, kas nav Konvencijas dalībvalstis.
      2.3.2.   Projekta apraksts

                  —

                  Konvencijas vispārējas piemērošanas augsta līmeņa darba grupu atbalstīs ISU, tostarp atbalstot augsta līmeņa personas iesaistītu līderus no līdz sešām valstīm, kas nav Konvencijas dalībvalstis. Darba grupas dalībnieki piedalīsies vienā līdz divos citos pasākumos, lai piesaistītu uzmanību pastāvīgajiem centieniem panākt Konvencijas vispārēju piemērošanu un īstenošanu.

                  —

                     ISU sagatavos pētījumu par drošām robežām bez kājnieku mīnām, strādājot ar tiem, kam ir pieredze šajā jomā un pamatojoties uz darbu, ko 1990. gadu vidū veica SSKK. Pētījuma ziņojums būs pieejams dažādos veidos, tostarp tulkojumā, kopsavilkumu veidā, materiālos pieejamos formātos utt.

                  —

                     ISU sadarbībā ar galvenajiem iesaistītajiem dalībniekiem, piemēram, ICBL un Konvencijas vispārējas piemērošanas neoficiālās kontaktgrupas koordinatoru, organizēs līdz trim vispārējas piemērošanas semināriem. Minētie semināri notiks valsts, apakšreģiona vai reģiona līmenī, lai popularizētu Konvenciju starp valstīm un palīdzētu valstīm, kas nav Konvencijas dalībvalstis, pārvarēt reālus vai šķietamus šķēršļus, lai pievienotos Konvencijai, jo īpaši izmantojot pētījuma ziņojumu par drošām robežām bez kājnieku mīnām.

            2.3.3.   Projekta rezultāti

                  —

                  Līdz sešām valstīm, kas nav Konvencijas dalībvalstis, tiks iesaistītas ministriju vai augstākā līmenī attiecībā uz Konvencijas ievērošanu.

                  —

                  Tiks iegūta atjaunināta informācija par valstu, kas nav Konvencijas dalībvalstis, kājnieku mīnu politiku. Minētā informācija tiks izmantota būtisku dokumentu sagatavošanā Trešajai pārskatīšanas konferencei, tostarp izmantojot visaptverošu ziņojumu par panākumiem, kas gūti Konvencijas vispārējas piemērošanas mērķa sasniegšanā, kā arī par jomām, kurās vēl jāgūst sekmes.

                  —

                  Turpmākās darbības, kas izriet no augsta līmeņa darba grupas apmeklējumiem, veicinās Konvencijas dalībvalstu un nevalstisko organizāciju uzskatu popularizēšanu.

                  —

                  Arvien lielāka informācija tiks uzkrāta un apkopota publikācijā, kas risina biežāk minētos šķietamos šķēršļus, lai pievienotos Konvencijai, un ko var izmantot, lai atbalstītu vispārējas piemērošanas centienus.

                  —

                  Tiks panākts progress to iesaistīto valstu, kas nav Konvencijas dalībvalstis, virzībā uz pievienošanos Konvencijai un/vai tās normu piemērošanu.

            2.3.4.   Atbalsta saņēmēji

                  —

                  Valstis, kas nav Savienības dalībvalstis, kuras vēl nav ratificējušas, apstiprinājušas vai pieņēmušas Konvenciju vai tai pievienojušās.

                  —

                  Konvencijas dalībvalstis un nevalstiskas un starptautiskas organizācijas, kas ir iesaistītas centienos popularizēt Konvencijas vispārēju piemērošanu.

            2.4.   Savienības apņēmības uzskatāms apliecinājums

      2.4.1.   Projekta mērķis

                  —

                  Savienības un tās dalībvalstu pastāvīgo apņēmību atbalstīt Konvenciju uzskatāmi parādīt ar izlēmīgu gribu sadarboties ar tām valstīm un sniegt tām atbalstu, kurām tas nepieciešams, lai pildītu Konvencijas saistības, kā arī stiprināt Savienības vadošo lomu, tiecoties īstenot Konvencijas redzējumu – pilnīgi izbeigt kājnieku mīnu izraisītās ciešanas un cilvēku upurus.

            2.4.2.   Projekta apraksts

                  —

                  Lai popularizētu šo lēmumu, tiks rīkots ievadpasākums, un noslēguma pasākums, lai publicētu pasākumus, kas paredzēti šajā lēmumā un to rezultātus, tādējādi uzsverot Savienības ieguldījumu.

                  —

                  Ņemot vērā to, cik svarīgi ir izplatīt informāciju par saistībām, kuras Kartahenas konferencē uzņēmušās Konvencijas dalībvalstis, un par veidiem un līdzekļiem, kā tās īstenot, kā arī nepieciešamību minētos centienus vērst uz dažādām auditorijām (piemēram, dažādās valodās runājošas auditorijas, personas ar invaliditāti), tiks pārbaudīta Konvencijas tīmekļa vietne, lai nodrošinātu, ka tiek ievēroti augsti pieejamības standarti, un ka ISU pašreizējās publikācijas, kas atspoguļo Konvencijas dalībvalstu saistības palīdzēt cietušajiem, ir iztulkotas un publicētas Konvencijas tīmekļa vietnē, lai paplašinātu minēto saistību pieejamību dažādās valodās.

                  —

                  Pirms Konvencijas Trešās pārskatīšanas konferences 2014. gadā preses pārstāvjiem tiks noorganizēts mīnu skartas valsts apmeklējums.

                  —

                  Tiks pasūtīti informatīvi materiāli (piemēram, plakāti, reklāma, videomateriāli, reklāmas materiāli utt.), lai izmantotu radušās informēšanas iespējas.

            2.4.3.   Projekta rezultāti

                  —

                  Savienības un tās dalībvalstu ierēdņi būs labi informēti par šo lēmumu un to, kā tas var attiekties uz viņu darbu.

                  —

                  Konvencijas dalībvalstu izpratnes palīdzēt cietušajiem sasniedzamība tiks paplašināta, īpaši franciski runājošās mīnu skartajās valstīs.

                  —

                  Informācija par Konvenciju būs kļuvusi pieejamāka.

                  —

                  Tiks veicināta informētība par Savienības iesaistīšanos Konvencijā un tiks radīta un uzturēta informētība par šo lēmumu, kā to parāda preses ziņojumi, kuros atzīta Savienības apņēmības nozīme, un Konvencijas dalībvalstu sanāksmēs izteiktais atzinīgais novērtējums.

                  —

                  Tiks palielināta informētība par pastāvīgiem centieniem sekmēt Konvencijas vispārēju piemērošanu.

            2.4.4.   Atbalsta saņēmēji

      Konvencijas dalībvalstis un nevalstiskas un starptautiskas organizācijas, to pārstāvji un citas personas, kuras ir ieinteresētas vai iesaistītas centienos īstenot Konvenciju.


               15.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 468/213

         P7_TA(2013)0550
   Ziņojumi par faktu vākšanas braucieniem lūgumrakstu izvērtēšanai (Reglamenta 202. panta 5. punkta interpretācija)
   Eiropas Parlamenta 2013. gada 10. decembra lēmums par ziņojumiem par faktu vākšanas braucieniem lūgumrakstu izvērtēšanai (Reglamenta 202. panta 5. punkta interpretācija) (2013/2258(REG))
   (2016/C 468/32)

      Eiropas Parlaments,

               —

               ņemot vērā Konstitucionālo lietu komitejas priekšsēdētāja 2013. gada 26. novembra vēstuli,

               —

               ņemot vērā Reglamenta 211. pantu,

               1.

               nolemj piemērot šādu 202. panta 5. punkta interpretāciju:

                           “Faktu vākšanas braucienu un ziņojumu par šiem braucieniem vienīgais mērķis ir sniegt komitejai vajadzīgo informāciju, lai tā varētu tālāk izskatīt lūgumrakstu. Par šādu ziņojumu sagatavošanu ir atbildīgi vienīgi brauciena dalībnieki, kas cenšas panākt vienprātību. Ja vienprātība netiek panākta, ziņojumā jāizklāsta atšķirīgie fakta konstatējumi vai vērtējumi. Ziņojumu iesniedz komitejai apstiprināšanai ar vienu balsojumu, ja vien priekšsēdētājs vajadzības gadījumā nepaziņo, ka kādām ziņojuma daļām var iesniegt grozījumus. Reglamenta 52. pantu šiem ziņojumiem nepiemēro ne tieši, ne pēc analoģijas. Bez komitejas apstiprinājuma ziņojumus priekšsēdētājam nenosūta.”;

               2.

               uzdod priekšsēdētājam informatīvos nolūkos nosūtīt šo lēmumu Padomei un Komisijai.