title: 2006/809/EK,Euratom: Eiropas Parlamenta Lēmums ( 2006. gada 27. aprīlis ) par pārskatu slēgšanu saistībā ar Eiropas Savienības 2004. finanšu gada vispārējā budžeta izpildi, III iedaļa – Komisija

text:
               6.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 340/3

         EIROPAS PARLAMENTA LĒMUMS
   (2006. gada 27. aprīlis)
   par pārskatu slēgšanu saistībā ar Eiropas Savienības 2004. finanšu gada vispārējā budžeta izpildi, III iedaļa – Komisija
   (2006/809/EK, Euratom)
   EIROPAS PARLAMENTS,

               —

               ņemot vērā Eiropas Savienības 2004. finanšu gada vispārējo budžetu (1),

               —

               ņemot vērā Eiropas Kopienu galīgos pārskatus – 2004. finanšu gads – I sējums – Konsolidētie budžeta izpildes pārskati un konsolidētie finanšu pārskati (SEK(2005)1158 – C6-0352/2005, SEK(2005)1159 – C6-0351/2005) (2),

               —

               ņemot vērā Komisijas ziņojumu par paveikto darbu attiecībā uz lēmumiem par 2003. gada budžeta izpildes apstiprināšanu (KOM(2005)0449, KOM(2005)0448) un Komisijas darba dokumentu – Pielikums ziņojumam Eiropas Parlamentam par paveikto darbu attiecībā uz lēmumiem par 2003. gada budžeta izpildes apstiprināšanu (SEK(2005)1161),

               —

               ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Kopsavilkums par 2004. gadu” (KOM(2005)0256),

               —

               ņemot vērā Komisijas gada ziņojumu budžeta izpildes apstiprinātājai iestādei par 2004. gadā veiktajām iekšējām revīzijām (KOM(2005)0257),

               —

               ņemot vērā Revīzijas palātas atzinumu Nr. 2/2004 par “vienotas revīzijas” modeli (un priekšlikumu Kopienas iekšējās kontroles pamatsistēmai) (3),

               —

               ņemot vērā Komisijas 2005. gada 15. jūnija paziņojumu par integrētas iekšējās kontroles sistēmas [pamatsistēmas] plānu (KOM(2005)0252),

               —

               ņemot vērā Komisijas paziņojumu Padomei, Eiropas Parlamentam un Revīzijas palātai “Rīcības plāns integrētas iekšējās kontroles struktūras ieviešanai” (KOM(2006)0009),

               —

               ņemot vērā Revīzijas palātas pārskatu par 2004. gadu un to iestāžu atbildes, kurās veikta revīzija (4),

               —

               ņemot vērā deklarāciju par pārskatu ticamību un pakārtoto darījumu likumību un pareizību (5), kuru Revīzijas palāta ir sniegusi saskaņā ar EK līguma 248. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2006. gada 14. marta ieteikumu (5971/2006 – C6-0092/2006),

               —

               ņemot vērā EK līguma 274., 275. un 276. pantu, kā arī Euratom līguma 179.a pantu un 180.b pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (6), un it īpaši tās 145., 146. un 147. pantu,

               —

               ņemot vērā Reglamenta 70. pantu un V pielikumu,

               —

               ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un pārējo iesaistīto komiteju atzinumus (A6-0108/2006),

               A.

               tā kā saskaņā ar EK līguma 275. pantu Komisija ir atbildīga par pārskatu sagatavošanu,

               1.

               apstiprina pārskatu slēgšanu saistībā ar Eiropas Savienības 2004. finanšu gada vispārējā budžeta izpildi;

               2.

               uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo lēmumu Padomei, Komisijai, Eiropas Kopienu Tiesai, Revīzijas palātai, Eiropas Investīciju bankai, kā arī dalībvalstu valsts un reģionālajām revīzijas iestādēm, un nodrošināt tā publicēšanu “Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī” (L sērijā).

         Josep BORRELL FONTELLES

            priekšsēdētājs

         Julian PRIESTLEY

            ģenerālsekretārs

      (1)  OV L 53, 23.2.2004.

      (2)  OV C 302, 30.11.2005., 1. lpp.

      (3)  OV C 107, 30.4.2004., 1. lpp.

      (4)  OV C 301, 30.11.2005., 1. lpp.

      (5)  OV C 302, 30.11.2005., 100. lpp.

      (6)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

    ---documentbreak---

               6.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 340/5

         EIROPAS PARLAMENTA REZOLŪCIJA
   ar komentāriem, kuri ir neatņemama daļa no lēmuma par Eiropas Savienības 2004. finanšu gada vispārējā budžeta izpildes apstiprināšanu, III iedaļa – Komisija
   EIROPAS PARLAMENTS,

               —

               ņemot vērā Eiropas Savienības 2004. finanšu gada vispārējo budžetu (1),

               —

               ņemot vērā Eiropas Kopienu galīgos pārskatus – 2004. finanšu gads – I sējums – Konsolidētie budžeta izpildes pārskati un konsolidētie finanšu pārskati (SEK(2005)1158 – C6-0352/2005, SEK(2005)1159 – C6–0351/2005 (2),

               —

               ņemot vērā Komisijas ziņojumu par paveikto darbu attiecībā uz lēmumiem par 2003. gada budžeta izpildes apstiprināšanu (KOM(2005)0449, KOM(2005)0448) un Komisijas darba dokumentu – Pielikums ziņojumam Eiropas Parlamentam par paveikto darbu attiecībā uz lēmumiem par 2003. gada budžeta izpildes apstiprināšanu (SEK(2005)1161),

               —

               ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Kopsavilkums par 2004. gadu” (KOM(2005)0256),

               —

               ņemot vērā Komisijas gada ziņojumu budžeta izpildes apstiprinātājai iestādei par 2004. gadā veiktajām iekšējām revīzijām (KOM(2005)0257),

               —

               ņemot vērā Revīzijas palātas atzinumu Nr. 2/2004 par “vienotas revīzijas” modeli (un priekšlikumu Kopienas iekšējās kontroles pamatsistēmai) (3),

               —

               ņemot vērā Komisijas 2005. gada 15. jūnija paziņojumu Padomei, Eiropas Parlamentam un Revīzijas palātai par integrētas iekšējās kontroles sistēmas [pamatsistēmas] plānu (KOM(2005)0252),

               —

               ņemot vērā Komisijas paziņojumu Padomei, Eiropas Parlamentam un Revīzijas palātai “Rīcības plāns integrētas iekšējās kontroles struktūras ieviešanai” (KOM(2006)0009),

               —

               ņemot vērā Revīzijas palātas pārskatu par 2004. gadu un to iestāžu atbildes, kurās veikta revīzija (4),

               —

               ņemot vērā deklarāciju par pārskatu ticamību un pakārtoto darījumu likumību un pareizību (5), kuru Revīzijas palāta ir sniegusi saskaņā ar EK līguma 248. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2006. gada 14. marta ieteikumu (5971/2006 – C6-0092/2006),

               —

               ņemot vērā EK līguma 274., 275. un 276. pantu, kā arī Euratom līguma 179.a pantu un 180.b pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (6), un it īpaši tās 145., 146. un 147. pantu,

               —

               ņemot vērā Reglamenta 70. pantu un V pielikumu,

               —

               ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un pārējo iesaistīto komiteju atzinumus (A6-0108/2006),

               A.

               tā kā augstas kvalitātes finanšu informācija ir saistīta ar augstas kvalitātes finanšu vadības spēju un tā kā augstas kvalitātes finanšu vadība rada tiešu saimniecisku labumu;

               B.

               tā kā skaidri nosakot Komisijas atbildību par finanšu informācijas sagatavošanu un attiecībā uz šo informāciju pieprasot atbilstošus apstiprinājumus centralizētā līmenī, tiks uzlabota sniegtās informācijas kvalitāte;

               C.

               tā kā 2005. gada 12. aprīļa rezolūcijā par 2003. gada budžeta izpildes apstiprināšanu (7) Parlaments ierosināja, ka katrai dalībvalstij jāsniedz ex ante paziņojums par informācijas sniegšanu un ikgadēja ex post ticamības deklarācija (DAS) (8) par ES finansējuma izlietošanu;

               D.

               tā kā procedūras šim nolūkam ir paredzētas Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulā (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (9) un ieviestas ar Komisijas 2005. gada 21. jūnija Regulu (EK) Nr. 438/2001 (10) un ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (11) attiecībā uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fondu (ELVGF) un Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA);

               E.

               tā kā Regula (EK) Nr. 1290/2005 nosaka dalībvalstu ikgadējo ex post deklarāciju šādu triju līmeņu sistēmu: pirmkārt, maksātājaģentūras gada pārskati; otrkārt, maksātājaģentūras sniegtā DAS; treškārt, apliecinātājiestādes izsniegti iepriekšējo deklarāciju apliecinājumi; tā kā šie dalībvalstu paraksti papildina citus, kuri nepieciešami ikmēneša maksājumiem un iepriekšējai vērtēšanai;

               F.

               tā kā Regulas (EK) Nr. 1260/1999 38. panta 1. punkta f) apakšpunkts un Regulas (EK) Nr. 438/2001 15. pants attiecībā uz katru Kopienas iejaukšanos paredz dalībvalstu noslēguma deklarācijas no iestādes, kura ir neatkarīga no dažādajām pārvaldības un maksātājiestādēm;

               G.

               tā kā Ekonomikas un finanšu padome (Ecofin) 2005. gada 8. novembrī noraidīja Parlamenta priekšlikumu par dalībvalstu deklarācijām (12);

               H.

               tā kā saskaņā ar vispārējo principu, ko vēlas ieviest Parlaments, dalībvalstu attiecīgās politiskās iestādes ir atbildīgas par to rīcībā nodotajiem līdzekļiem;

               I.

               tā kā 80 % no Kopienas izdevumiem de facto kontrolē dalībvalstis un pienācīgas pārskatatbildības trūkums dalībvalstu centralizētā līmenī būs pastāvīgs šķērslis pozitīvas ticamības deklarācijas saņemšanai DAS;

               J.

               tā kā Parlamenta Budžeta kontroles komitejas darbs kopumā un jo īpaši budžeta izpildes apstiprināšanas procedūra ir process, kura mērķis ir saskaņā ar Līgumu panākt pilnīgu pārskatatbildību no Komisijas kopumā, kā arī no visiem iesaistītajiem dalībniekiem, radīt šim nolūkam labvēlīgu vidi un uzlabot finanšu vadību ES, tādējādi izveidojot stabilāku lēmumu pieņemšanas pamatu, ņemot vērā Revīzijas palātas veikto revīziju rezultātus;

               K.

               tā kā laba pārvalde organizācijā ir iespējama tikai tad, ja augstākā vadība sniedz labu piemēru;

               L.

               tā kā laba pārvalde nozīmē arī to, ka ir izveidota pareiza pilnvaru sadales sistēma starp finanšu kontrolieriem, grāmatvežiem un iekšējiem revidentiem, no vienas puses, un operatīvo vadību, no otras puses;

               M.

               tā kā efektīva un lietderīga iekšējā kontrole kā budžeta princips (13) jāiekļauj Finanšu regulā saskaņā ar ierosinājumiem iepriekš minētajā Komisijas paziņojumā par rīcības plānu integrētas iekšējās kontroles pamatsistēmas izveidei;

               N.

               tā kā Komisijas direktīvās un ieteikumos attiecībā uz privātā sektora grāmatvedību un revīziju norādīts, ka Komisija novērtē augstas kvalitātes finanšu pārskatu un revīziju nozīmi;

               O.

               tā kā ietekmīgākais veids, kā Komisija var apliecināt savu patieso apņemšanos panākt pārredzamību un finanšu informācijas un pārskatu augstu kvalitāti, ir rādīt labu piemēru, saņemot pozitīvu ticamības deklarāciju no Eiropas Revīzijas palātas,

         HORIZONTĀLIE JAUTĀJUMI
   Pārskatu ticamība

               1.

               atzīmē, ka līdzīgi kā iepriekšējā gadā, izņemot attiecībā uz efektīvu iekšējās kontroles procedūru neesamības ietekmi uz dažādiem ieņēmumiem un avansa maksājumiem, Revīzijas palāta uzskata, ka Eiropas Kopienu konsolidētie gada pārskati un to piezīmes ticami atspoguļo Kopienu 2004. gada ieņēmumus un izdevumus un to finansiālo stāvokli gada beigās (DAS II un III daļa);

               2.

               atzīmē Komisijas uzskatu, ka radušās problēmas tiks atrisinātas ar jauno grāmatvedības sistēmu 2005. gadā (Revīzijas palātas gada pārskata 1. nodaļas 17. punkts);

         Sākuma bilance

               3.

               atzīmē panākto saistībā ar jaunās grāmatvedības sistēmas ieviešanu; tomēr pauž dziļas bažas par Revīzijas palātas piezīmēm attiecībā uz kavēšanos ar 2005. gada sākuma bilances sagatavošanu; aicina Komisiju steidzami novērst Revīzijas palātas norādītos trūkumus, lai izvairītos no 2005. gada finanšu pārskatu ticamības apšaubīšanas;

               4.

               atzīmē, ka kredītrīkotājiem jāapstiprina skaitļi, kas vajadzīgi 2005. gada sākuma bilances sagatavošanai, un grāmatvedim jāsniedz šī finanšu informācija un jābūt pārliecinātam, ka tā ir “skaidra un patiesa” (Palātas gada ziņojuma1. nodaļas 45. punkts), tādējādi koleģiāli un saskaņā ar Līguma noteikumiem Komisijas priekšsēdētājam dodot iespēju parakstīt pārskatus Komisijas vārdā;

               5.

               uzskata par nepieņemamu neskaidrību par to, kuram ir galīgā atbildība par šo skaitļu noteikšanu; sagaida, ka šīs problēmas 2006. gadā atrisinās un ka šī kavēšanās nav radusies kredītrīkotāju un grāmatveža sadarbības trūkuma dēļ;

               6.

               Sagaida, ka pārskata par nezināmiem banku kontiem saistībā ar Komisijas aktivitātēm, ko Komisija uzsāka 2005. gada oktobrī, rezultāti tiks paziņoti Parlamentam un tiks izvērtēti.

               7.

               Sagaida, ka tādējādi izveidotie konti tiks auditēti un kontos kreditētie fondi tiks iekļauti vispārējā budžetā.

         Priekšfinansējums

               8.

               atzīmē, ka priekšfinansējuma apjoms – nauda, kas ir izsniegta no budžeta, bet vēl nav galīgi apstiprināta kā attaisnots izdevums vai izlietota, – ir apmēram EUR 64 000 miljoni (Palātas gada ziņojuma11. nodaļas 30. punkts), kas veido apmēram divas trešdaļas budžeta;

               9.

               uzskata, ka Komisijai jānodrošina pareiza politika (novēršot pārāk lielus avansa maksājumus un pārāk ilgu kavēšanos ar programmu un projektu slēgšanu) attiecībā uz priekšfinansējumu, lai ierobežotu to summu finansiālo nozīmi, kas nav izlietotas un/vai kas nav galīgi apstiprinātas kā attaisnoti izdevumi; aicina Komisiju iesniegt Parlamenta atbildīgajai komitejai priekšlikumu par to, kā tā plāno turpmāk pārvaldīt priekšfinansējumu, ņemot vērā iepriekš minētās piezīmes;

         Integrētas iekšējās kontroles pamatsistēmas izveide

               10.

               atzinīgi vērtē iepriekš minēto Revīzijas palātas atzinumu Nr. 2/2004, kurā iekļauts priekšlikums Kopienas iekšējās kontroles pamatsistēmai, kas veidotu finanšu kontroles trūkumu analīzes un nepieciešamo koriģējošo darbību noteikšanas sistēmu, un atgādina 57. punktā noteiktos principus:

                           —

                           “kopēji principi un standarti … (ir) vienlīdz jāpiemēro visos iestāžu un dalībvalstu vadības līmeņos”,

                           —

                           iekšējai kontrolei ir “jānodrošina pamatota” (ne pilnīga) “pārliecība par darījumu likumību un pareizību, kā arī par atbilstību saimnieciskuma, lietderības un efektivitātes principam”,

                           —

                           “kontroles izmaksām jābūt samērotām ar to sniegto guvumu gan finansiālā, gan arī politiskā nozīmē”,

                           —

                           “sistēmai ir jābūt balstītai uz loģisku ķēdes struktūru, kurā kontroles veic, reģistrē, un par tām tiek sagatavoti pārskati pēc vienota standarta, lai visas iesaistītās puses varētu tām uzticēties”;

               11.

               atzinīgi vērtē Barozu Komisijas izvirzīto stratēģisko mērķi, lai saņemtu pozitīvu DAS no Eiropas Revīzijas palātas, kā minēts Komisijas 2005. gada 26. janvāra paziņojumā “Stratēģiskie mērķi 2005.–2009. gadam, Eiropa 2010: Partnerība Eiropas atjaunošanai – konjunktūra, solidaritāte un drošība” (KOM(2005)0012);

               12.

               vienlīdz atzinīgi vērtē iepriekš minēto Komisijas paziņojumu par integrētas iekšējās kontroles pamatsistēmas plānu, kā arī ekspertu grupu un rīcības plānu, ko sagatavoja pēc Parlamenta 2003. gada rezolūcijas par budžeta izpildes apstiprināšanu un pēc Revīzijas palātas atzinuma Nr. 2/2004 saņemšanas;

               13.

               atbalsta Komisijas centienus prioritēt šo jautājumu; tomēr atzīst, ka, lai gan saskaņā ar Līgumu Komisijai ir ekskluzīva atbildība par budžeta izpildi, atbilstīgi dalītai pārvaldībai faktiski četri no katriem pieciem budžeta eiro ir dalībvalstu pārziņā; līdz ar to uzsver, ka ir būtiski, lai dalībvalstis aktīvi piedalās iniciatīvas izstrādē un lai Padomes prezidentūru laikā pusgada darba programmās šo jautājumu nosaka par galveno prioritāti un iekļauj to kā atsevišķu tematu;

               14.

               uzsver, ka, ja Komisijai ir jāatbild par izdevumiem, tās rīcībā jābūt mehānismiem, kas ļauj nodrošināt pārskatatbildību, un, ja Komisijai šie mehānismi nav pieejami, ir jāmaina noteikumi par tās pārskatatbildību;

               15.

               uzsver, ka trūkumus Eiropas Savienības finanšu vadībā nevar reducēt tikai līdz jautājumam par pozitīvu vai negatīvu DAS; līdz ar to aicina nepieļaut situāciju, ka tiek saņemta pozitīva DAS, neveicot attiecīgus finanšu vadības kvalitātes uzlabojumus;

               16.

               uzsver, ka Komisijai un dalībvalstīm ir kopīga atbildība par finanšu vadību un ka Komisijai kopīgi ar dalībvalstīm jānodrošina, lai Revīzijas palāta, veicot revīziju, iegūtu pierādījumus par uzlabojumiem attiecībā uz pienācīgu kļūdu riska pārvaldību;

               17.

               uzskata, ka cenšoties panākt uzlabojumus Eiropas Savienības finanšu vadībā, papildus jāveic uzlabojumu gaitas cieša uzraudzība un stimulēšana Komisijā un dalībvalstīs;

               18.

               atzīmē, ka dalībvalstīm jābūt atbildīgām par ES fondu izlietojumu un ka pārskatatbildība galvenokārt jānodrošina ar dalībvalstu parlamentu un plašsaziņas līdzekļu starpniecību; mudina Revīzijas palātu un dalībvalstu revīzijas iestādes veikt turpmākus pasākumus, lai nodrošinātu tām augstas kvalitātes un viegli pieejamu informāciju par vietējo finanšu kontroles sistēmu trūkumiem;

         Progresa ziņojums par integrētas iekšējās kontroles pamatsistēmas īstenošanu

               19.

               aicina Komisiju publicēt, kā arī iesniegt Budžeta kontroles komitejā detalizētu progresa ziņojumu par katru finanšu plāna jomu, precizējot noteiktā laikā sasniedzamos mērķus to pasākumu īstenošanai, kas noteikti par nepieciešamiem, lai izveidotu integrētu iekšējās kontroles pamatsistēmu, un ik pēc sešiem mēnešiem kompetentajai komitejai ziņot par šajā jautājumā panākto attīstību; turklāt sagaida, ka integrēta iekšējās kontroles pamatsistēma tiks īstenota no 2009. gada 1. maija, ļaujot Komisijai noteikt termiņu pozitīva ticamības apliecinājuma saņemšanai;

               20.

               prasa iesniegt arī detalizētu informāciju gan Komisijas, gan dalībvalstu līmenī (vajadzības gadījumā arī reģionālā līmenī) par īstenotajiem pasākumiem, neīstenotajiem pasākumiem, nokavējuma iemesliem, termiņiem, īstenošanas efektivitāti utt., lai iegūtu pilnīgu pārskatu par panāktajiem rezultātiem, kā arī par neizpildītajiem uzdevumiem, kas joprojām jārisina; aicina Komisiju iesniegt tam šo informāciju kā daļu no 2005. gada budžeta izpildes apstiprināšanas procedūras sagatavošanas darba;

               21.

               aicina Revīzijas palātu:

                           —

                           sekot piedāvātā rīcības plāna izpildei un to pārbaudīt, pamatojoties uz Komisijas veikto nepilnību novērtējumu, un praksē pārbaudīt pārraudzības un kontroles sistēmu efektivitāti, veicot kļūdas riska pārvaldību pārbaudes programmai, kas nepārtraukti ilgst vairāk nekā piecus gadus,

                           —

                           novērtēt attiecīgo apliecinājumu, ko ģenerāldirektorāti katru gadu sniedz par pārraudzības un kontroles sistēmu efektīvu darbību, un veikto papildpasākumu atbilstību gadījumā, ja tie nav pietiekami iedarbīgi, sevišķi dalībvalstīs;

               22.

               atzīmē Rīcības plānā paredzētos 16 konkrētos pasākumus; mudina Komisiju darīt visu iespējamo, lai nodrošinātu veiksmīgu rezultātu Eiropas Savienības un tās pilsoņu interesēs; uzsver, ka centienu un nodomu ex ante apstiprinājums, saņemot Parlamenta piekrišanu vai saskaņotu nostāju, ir pretrunā Parlamenta kā neatkarīgas iestādes pienākumam apstiprināt budžeta izpildi un ka Parlaments var spriest par Komisijas paveikto vienīgi ex post, izvērtējot sasniegtos rezultātus;

         Ticamības deklarācija

               23.

               atzīmē, ka pašreizējā vienotā ticamības deklarācija pienācīgi neatspoguļo veiksmīgās un neveiksmīgās jomas; atzīmē, ka daudzas līdzvērtīgas dalībvalstu revīzijas sistēmas ir veidotas tā, lai skatītu katru struktūru atsevišķi; ierosina, lai Revīzijas palāta pārskata ticamības deklarāciju sistēmu ar nolūku iedibināt īpašas ticamības deklarācijas konkrētiem Komisijas ģenerāldirektorātiem vispārējās ticamības deklarācijas ietvaros;

               24.

               atzīmē, ka šāda sistēma kopā ar līdzvērtīgu dalībvalstu ticamības deklarāciju sistēmu radīs matricu, kas palīdzēs noteikt visproblemātiskākās jomas gan horizontāli attiecībā uz Komisijas programmām, gan vertikāli attiecībā uz dalībvalstu pienākumiem;

         Vienkāršošana

               25.

               atzinīgi vērtē Komisijas iniciatīvu vienkāršot normatīvo vidi, kurai vajadzētu samazināt cita starpā gan atsevišķām personām, gan mazajiem un vidējiem uzņēmumiem izvirzītās birokrātiskas prasības; uzskata, ka galīgo mērķi – integrētu iekšējās kontroles sistēmu – varēs īstenot vienīgi tad, ja tiks ievērojami samazināta pārāk daudzu un pārmērīgi smagnēju normatīvo aktu pārvaldības nasta;

               26.

               uzsver, ka vienkāršība un pārredzamība ir finanšu kontroles divi vissvarīgākie principi; prasa, lai Komisija, izstrādājot sistēmas un programmas, izvērtē konkrētas sistēmas vēlamo rezultātu, to reglamentējošo noteikumu sarežģītības un kļūdu iespējamības savstarpējo attiecību;

               27.

               aicina Komisiju izstrādāt ziņojumu par to, cik efektīvi pašreizējā normatīvā vide ietekmē dalībvalstu dažādo iestāžu pārvaldības, ticamības un apliecinājuma deklarāciju sistēmas, ņemot vērā:

                           —

                           to, cik lielā mērā dalībvalstis īsteno spēkā esošos tiesību aktus, kā arī reglamentējošo mehānismu;

                           —

                           tās birokrātiskās un administratīvās izmaksas Eiropas nodokļu maksātājiem;

                           —

                           tās pievienoto vērtību, novēršot nepareizu administrēšanu un atgūstot Kopienas līdzekļus;

                           —

                           tās ietekmi uz pienākumu pareizu sadali;

                           —

                           dažādu pašreizējo deklarāciju sistēmu saskaņotību;

                           —

                           priekšrocības, ieviešot vienotu dalībvalstu deklarāciju procedūru saskaņā ar Finanšu regulu dažādu atsevišķu nozaru tiesību aktu vietā;

                     ņemot vērā iepriekš minētās analīzes rezultātus, aicina Komisiju izstrādāt atbilstošus tiesību aktu priekšlikumus;

         Dalībvalstu pārvaldības, ticamības un apliecinājuma deklarācijas

               28.

               pauž nožēlu par Padomes lēmumu atteikties apspriest valsts politikas līmeņa ex ante pārskatus un ex post deklarācijas; tāpēc aicina dalībvalstu sabiedrisko norēķinu komisijas un dalībvalstu parlamentus pieprasīt informāciju no valdības un noturēt parlamenta debates par valstu valdību nostāju attiecībā pret iepriekš minēto Ekonomikas un Finanšu padomes (Ecofin) secinājumu 12. punktu, kas formulēts šādi:
               “Ņemot vērā to, ka nevajadzētu apšaubīt Komisijas un dalībvalstu pašreizējo līdzsvaru vai vājināt pienākumus un atbildību operatīvā līmenī, Padome uzskata, ka esošās operatīvā līmeņa deklarācijas var kalpot kā svarīgs apliecinājums Komisijai un galu galā Revīzijas palātai, šīm deklarācijām vajadzētu būt noderīgām un rentablām un Komisijai un galu galā Revīzijas palātai tās vajadzētu ņemt vērā, lai sagatavotu pozitīvu ticamības deklarāciju”;

               29.

               noraida Padomes secinājumu, ka Parlamenta ierosinātie instrumenti varētu “radīt šaubas par Komisijas un dalībvalstu pašreizējo līdzsvaru”, jo Parlaments vienkārši uzsver dalībvalstu atbildību, kas noteikta EK līguma 274. panta pirmās daļas otrajā teikumā;

               30.

               atzinīgi vērtē Padomes iniciatīvas, lai pastiprinātu dalībvalstu atbildību par dalītas pārvaldības ietvaros veikto darbību pārraudzības uzlabošanu ar mērķi sasniegt pozitīvu ticamības apliecinājumu, un atzinīgi vērtē it īpaši Padomes apņemšanos sagatavot atbilstīgā valsts līmenī pieejamo revīziju un deklarāciju ikgadēju kopsavilkumu;

               31.

               atgādina – lai gan saskaņā ar EK līguma 274. pantu Komisija ir atbildīga par budžeta izpildi, dalībvalstu pienākums ir nodrošināt līdzekļu kontroli, īstenojot dalītu pārvaldību, kā noteikts nozaru regulējumā un dalībvalstu sīki izstrādātos noteikumos;

               32.

               vērš uzmanību uz to, ka katra dalībvalsts pēc saviem ieskatiem var izvēlēties piemērotāko veidu, kā organizēt šo kontroli, ņemot vērā valsts iestāžu un administratīvās struktūras un attiecīgos starptautiskos standartus, jo dalībvalstīm, tāpat kā Komisijai, ir jāievēro starptautiski standarti, kā arī vērš uzmanību uz to, ka praksē pienākumi ir sadalīti ļoti daudzām dažādām institūcijām, kuras darbojas valsts pārvaldes vai reģionālās pārvaldes ministriju pakļautībā;

               33.

               uzskata, ka Komisijai vajadzētu censties nodrošināt, lai maksātājaģentūras (kopējā lauksaimniecības politika) un vadošās iestādes (struktūrfondi) būtu izvietotas vienā un tajā pašā ģeogrāfiskās atrašanās vietā, un, ja iespējams, tās abas apvienot katrā dalībvalstī, lai nodrošinātu Komisijai iespēju veiksmīgi sekot tam, kur, kad un kādā veidā katrā dalībvalstī tiek tērēti ES līdzekļi;

               34.

               uzskata, ka tādēļ, ka pienākumi ir uzticēti tik daudzām revīzijas struktūrvienībām, ir atzinīgi jāvērtē un jāatbalsta iniciatīvas, kuru mērķis ir standartizēt revīzijas pasākumus;

               35.

               uzsver – EK līguma 274. pants turklāt paredz, ka dalībvalstis sadarbojas ar Komisiju, lai nodrošinātu to, ka apropriācijas izlieto saskaņā ar pareizas finanšu vadības principiem;

               36.

               tāpēc uzskata, ka Komisijai vajadzētu būt iespējai pieprasīt, lai katra dalībvalsts sniedz ticamu apliecinājumu tam, ka šī atbildība par kontroli tiek pilnībā īstenota, un jo īpaši tam, ka kļūdas risks notikušajos darījumos tiek pietiekami pārvaldīts;

               37.

               uzskata, ka politiska līmeņa deklarācija, kas aptver visus Kopienas līdzekļus dalītas pārvaldības ietvaros un ko paraksta finanšu ministri, kā piedāvāts iepriekš minētajā Parlamenta rezolūcijā par 2003. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu, joprojām ir nepieciešama un būtu liels solis uz priekšu;

               38.

               ar gandarījumu atzīmē, ka Padome un Komisija piekrīt iekšējās kontroles pastiprināšanai; uzskata, ka tā ir jāsasniedz, nepalielinot administratīvo slodzi, un tādēļ pamatā esošo tiesību aktu vienkāršošana ir obligāts priekšnoteikums; uzskata, ka, lai sasniegtu pozitīvu (DAS) ticamības apliecinājumu, galvenā uzmanība būtu jāpievērš līdzekļu pareizai finanšu vadībai dalītas pārvaldības ietvaros; uzskata, ka būtu lietderīgi attiecīgajos pamata tiesību aktos iekļaut atbilstīgus noteikumus; atzīmē, ka dalībvalstu attiecīgās revīzijas iestādes, kas nes daļu no pastiprinātās atbildības par struktūrfondiem, saskaņā ar valsts konstitucionālajām prasībām sagatavos novērtējumu par pārvaldības un pārraudzības sistēmu saskaņotību ar Kopienas regulām; atzinīgi vērtē to, ka dalībvalstis tādēļ ir apņēmušās atbilstīgā valsts līmenī sagatavot pieejamo revīziju un deklarāciju ikgadēju kopsavilkumu;

               39.

               vērš uzmanību uz to, ka iespējamās amatpersonas rangs, kura dalībvalsts vārdā parakstītu deklarāciju, nav lielākoties formalitāte, bet pirmkārt un galvenokārt tā ir zīme, kas apliecina parakstītāja pakļautībā darbojošos pārraudzības un kontroles sistēmu gaidāmo kvalitāti; atgādina Parlamenta 2006. gada 2. februāra rezolūciju par dalībvalstu pārvaldības deklarācijām (14), kurā atzīts, ka praksē šīs dalībvalstu deklarācijas varētu sastāvēt no “vairākām, nevis vienas deklarācijas šīs dalībvalsts ietvaros, lai apliecinātu dažās dalībvalstīs pastāvošo federālo un decentralizēto politisko sistēmu”;

               40.

               atzīmē dalībvalstu pretestību un vēlas rīkoties pragmatiski un konstruktīvi, un uzsver, ka ir svarīgi atrast veidu, kā atklāt nepilnības pastāvošajās kontroles un pārraudzības sistēmās un veikt piemērotu korektīvu rīcību, lai nodrošinātu ES līdzekļu labāku finanšu vadību;

               41.

               atzinīgi vērtē diskusiju par to, kura iestāde šim nolūkam būtu vispiemērotākā, un aicina Komisiju un Padomi izskatīt alternatīvu pieeju, ko rosina Padomes interese par deklarācijām nozaru līmenī, kā izklāstīts Ecofin secinājumu 9. punktā (15);

         Ex ante un ex post deklarācijas katrai finanšu plāna jomai

               42.

               vērš uzmanību uz šādiem skaitļiem:

                           —

                           periodam no 1994. līdz 1999. gadam Komisija apstiprināja 1 104 struktūrfondu programmas un 920 Kohēzijas fonda projektus (Palātas gada ziņojuma15. nodaļas 4. punkts),

                           —

                           periodam no 2000. līdz 2006. gadam apstiprinātas 606 struktūrfondu programmas, 1 163 Kohēzijas fonda projekti un 72 ISPA projekti (Palātas gada ziņojuma15. nodaļas 4. punkts),

                           —

                           katra programma var ietvert vairākus tūkstošus projektu (Palātas gada ziņojuma15. nodaļas 10. punkts),

                           —

                           kopējā lauksaimniecības politika (KLP) ietver 91 maksātājaģentūru (sk. Palātas gada ziņojuma 1 4.2. tabulu);

               43.

               pilnībā piekrīt Revīzijas palātai, kura apgalvo, ka “galvenos raksturīgos riskus strukturālo pasākumu izdevumu likumībai un pareizībai izraisa dalītā pārvaldība, kuru īsteno Komisija un dalībvalstis, kā arī plaša to organizāciju un iestāžu daudzveidība, kuras iesaistās pārvaldības procesā, un liels skaits programmu, kas katra var ietvert vairākus tūkstošus projektu, kuri tiek īstenoti vairākos gados, kā arī potenciālu nepilnību iespējas pārvaldības un kontroles sistēmās”; turklāt piekrīt apgalvojumam, ka “pastāv liels skaits nosacījumu, kas regulē izdevumu atbilstīgumu un kas ne vienmēr ir skaidri, tādējādi radot dažādu interpretāciju risku” (5. nodaļas 10. punkts);

               44.

               uzsver, ka ne Komisija, ne galu galā Revīzijas palāta nav spējīga rūpīgi pārbaudīt katru atsevišķu pirmā vai otrā līmeņa apliecinājumu un/vai revīzijas ziņojumu, ņemot vērā projektu, programmu un maksātājaģentūru ļoti lielo skaitu;

               45.

               tāpēc uzskata, ka pašreizējo lielo skaitu atsevišķu apliecinājumu un/vai revīzijas ziņojumu katrā lielākajā jomā vajadzētu konsolidēt dalībvalsts centrālajā līmenī, vienlaikus garantējot zemākā līmenī sagatavotajās deklarācijās ietvertās informācijas kvalitāti; suggests that Member States should thus participate actively in enhancing the usability of independent audit results in the chain of control; uzskata, ka šī pieeja būtu nozīmīgs ieguldījums vienkāršošanas procesā, tā sniegtu vērtīgu pārskatu par darījumu likumību un pareizību valsts līmenī un tādējādi palīdzētu gūt ticamu pārliecību;

               46.

               aicina Komisiju iesniegt priekšlikumus par šo papildpasākumu veidu un saturu, ņemot vērā iepriekš minētā rīcības plāna īstenošanu, lai izveidotu integrētu iekšējās kontroles pamatsistēmu, un aicina dalībvalstis veikt pagaidu pasākumu, nosakot dalībvalsts centrālā līmeņa iestādi, kura būs atbildīga par deklarāciju sagatavošanu un attiecīgās informācijas sniegšanu Komisijai;

         Ex ante paziņojums par informācijas publiskošanu

               47.

               atkārtoti uzsver, ka oficiālam ex ante paziņojumam par informācijas publiskošanu vajadzētu apstiprināt, ka dalībvalstīs izveidotās organizatoriskās struktūrvienības atbilst Kopienas tiesību aktu prasībām un ka tās efektīvi darbosies, nodrošinot krāpšanas un kļūdas riska pārvaldību notikušajos darījumos atbilstoši subsidiaritātes principam;

               48.

               uzskata, ka papildus dalībvalsts centrālā līmeņa ex ante paziņojumam par informācijas publiskošanu līdzvērtīgus paziņojumus varētu sagatavot katras par Kopienas līdzekļu pārvaldību un kontroli atbildīgās maksātājaģentūras (KLP) un vadošās iestādes (struktūrfondi) direktors;

         Ex-post ticamības deklarācija

               49.

               atzīmē, ka dalībvalsts centrālā līmeņa ex post ticamības deklarācijā varētu ņemt vērā pārskatatbildības procesa un vairuma Kopienas programmu daudzgadu raksturu, vienlaikus apliecinot kontroles sistēmu efektīvu darbību konkrētajā gadā;

               50.

               sagaida, ka dalībvalsts centrālā līmeņa ex post deklarācija tiks sagatavota, pamatojoties uz katras maksātājaģentūras (KLP) un vadošās iestādes (struktūrfondi) direktora deklarāciju un uz apliecinātājiestāžu direktoru apliecinājuma ziņojumiem;

         Finanšu regulas 53. panta 5. punkts

               51.

               uzstāj – kamēr dalībvalsts centrālajā līmenī nav veikta šāda konsolidācija pa nozarēm katrai finanšu plāna jomai un atzīmējot dalībvalstu vēlmi sniegt Komisijai nepieciešamo apliecinājumu, Komisijai vajadzētu pilnībā piemērot Finanšu regulas 53. panta 5. punktu, kurā noteikts, ka Komisija uzņemas galīgo atbildību par budžeta izpildi saskaņā ar EK līguma 274. pantu, piemērojot “grāmatojumu noskaidrošanas procedūru vai finanšu korekciju mehānismus”;

               52.

               aicina dalībvalstis sagatavot valsts līmeņa brīvprātīgu deklarāciju saskaņā ar 41. punktā izklāstīto kārtību; iesaka ikvienai dalībvalstij, kura sniedz šādu deklarāciju, piemērot mazāka apjoma revīzijas programmu, ja Komisija uzskata, ka šai dalībvalstij kļūdas risks faktiski būtu mazāks nekā tai, kura šādu deklarāciju nesniedz;

               53.

               tāpēc aicina Komisiju izveidot intensīvāku programmu ex post grāmatojumu noskaidrošanas pārbaudēm un pilnībā izmantot iespēju pārtraukt maksājumus vai veikt finanšu korekcijas, tiklīdz Komisija nevar iegūt ticamu apliecinājumu no dalībvalstīm;

               54.

               iesaka dalībvalstu parlamentiem (īpaši valstu sabiedrisko norēķinu komisijām un Eiropas Kopienas lietu komiteju konferences COSAC komitejām) apspriest šo jautājumu ar savas valsts valdību;

               55.

               aicina Komisiju un Revīzijas palātu, pamatojoties uz konkrētiem pierādījumiem, apstiprināt, ka konsolidācija dalībvalsts centrālajā līmenī un katrai finanšu plāna jomai, garantējot atsevišķu ziņojumu un/vai revīzijas ziņojumu kvalitāti, būs efektīvs pasākums, lai atbalstītu vienu vispārēju politiska līmeņa deklarāciju, kas aptver visus Kopienas līdzekļus dalītas pārvaldības ietvaros;

         Pārredzamība

               56.

               atzinīgi vērtē Komisijas iniciatīvu saistībā ar pārredzamību un sagaida, ka tā sekmēs konkrētu darbību un likumdošanas iniciatīvas, kas veicinās ES līdzekļu izlietojuma un pārvaldības pārredzamību;

               57.

               aicina Komisiju darīt visu, kas ir tās spēkos, lai mudinātu dalībvalstis nodrošināt publisku piekļuvi informācijai par projektiem un ES līdzekļu saņēmējiem dalītas pārvaldības ietvaros;

               58.

               uzskata, ka pašreizējā situācija, kad vairums dalībvalstu nav nodrošinājušas publisku piekļuvi informācijai par projektiem un ES līdzekļu saņēmējiem dalītas pārvaldības ietvaros, neveicina vispārēju pārredzamību ES; tādēļ neatlaidīgi mudina Komisiju un dalībvalstis novērst šo trūkumu;

               59.

               uzsver, ka veids, kādā Komisija šobrīd piemēro ex ante un ex post publiskošanas noteikumus līdzekļiem, kurus pārvalda tieši un centralizēti, rada problēmas, jo informācijas ieguve ir apgrūtināta, tādēļ ka ģenerāldirektorātiem ir dažādi datu publiskošanas veidi internetā;

               60.

               vērš uzmanību uz lielākas atklātības nepieciešamību attiecībā uz dažāda veida ekspertu grupām, kas sniedz padomus Komisijai, kā arī uz komitejām, kas piedalās komitoloģijas procedūrā;

               61.

               prasa, lai Komisija dara informāciju par dažāda veida ekspertu grupām, tostarp par šo grupu darbību un sastāvu, sabiedrībai viegli pieejamu;

         Dalībvalstu revīzijas iestāžu iespējamais ieguldījums

               62.

               atgādina, ka rezolūcijā par 2003. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu Parlaments uzskatīja, ka ir būtiski “izskatīt, kā valstu revīzijas iestādes var aktīvāk piedalīties šajā procesā” (77. punkts);

               63.

               uzskata, ka dalībvalstu revīzijas iestādes ir ieinteresētas zināt – un tādēļ tām ir pienākums noskaidrot —, vai dalībvalstu pārskatos ir vai nav faktisku vai neparedzētu izdevumu saistību, ko rada nespēja nodrošināt pienācīgu atbilstību ES regulējumam;

               64.

               uzskata, ka dalībvalstu revīzijas iestādes varētu veikt revīziju, pārbaudot valsts pārvaldes izveidotās iekšējās kontroles sistēmas, kā arī pašu valstī notikušo darījumu likumību un pareizību;

               65.

               aicina dalībvalstu revīzijas iestādes uzņemties atbildību par ES līdzekļu vietēja izlietojuma kontroli, lai nebūtu vajadzības apsvērt iespēju izveidot dalībvalstīs Revīzijas palātas vietējos birojus;

               66.

               uzskata, ka šāda revīzija – kuras uzmanības centrā ir valsts līmeņa pasākumi – varētu palīdzēt gūt lielāku pārliecību par to, ka ir nepieciešama efektīva kontrole, un kalpotu kā norāde dalībvalstu parlamenta deputātiem, veidojot savas valdības nostāju Ecofin; turklāt aicina valstu sabiedrisko norēķinu komisijas apspriest šo jautājumu ar savas valsts revīzijas iestādi;

               67.

               ierosina apsvērt iespēju uzaicināt dalībvalstu revīzijas iestāžu pārstāvjus un dalībvalstu parlamentu budžeta kontroles komitejas uz atbilstīgās Parlamenta komitejas iepazīstināšanu ar Revīzijas palātas gada pārskatu;

         Komisijas iekšējās kontroles sistēma
   Gada darbības pārskati un deklarācijas

               68.

               atzīmē – lai gan ir panākts zināms progress, Revīzijas palāta turpina ziņot, ka joprojām ir iespējami uzlabojumi;

               69.

               aicina dalībvalstis saskaņā ar dažās no tām pastāvošu labu praksi nodrošināt, lai dalībvalstu revīzijas iestādes un, ja nepieciešams, reģionālās revīzijas iestādes publisko gada revīzijas ziņojumu par izlietotajiem ES līdzekļiem;

               70.

               pauž bažas par to, ka Revīzijas palāta turpina ziņot: “Komisijas īstenotā rādītāju izstrāde un izmantošana joprojām ir nepietiekama, lai pastāvīgi uzraudzītu iekšējo kontroles sistēmu kvalitāti un pakārtoto darījumu likumību un pareizību” (1. nodaļas 53. punkts); pilnībā pievienojas Revīzijas palātas apsvērumam – kas pamatojas uz INTOSAI standartiem —, ka vadība ir atbildīga par tādu rādītāju izstrādi, kuri ļauj precīzi novērtēt paveikto;

               71.

               sagaida, ka Komisija, īpaši centrālie dienesti, kas ir atbildīgi par gada darbības pārskatu un deklarāciju vadlīnijām, dos priekšroku tādu rādītāju izstrādei, kuriem ir tieša saikne ar likumību un pareizību;

               72.

               atzinīgi vērtē Revīzijas palātas veikto pēcpārbaudi par ģenerāldirektoru formulētajām atrunām 2003. un 2004. gadā (1.2. tabula) un atzīmē,

                           —

                           ka piecās no septiņām finanšu plāna nozarēm Revīzijas palāta konstatēja nepilnības, kuras nebija iekļautas ģenerāldirektoru deklarācijās,

                           —

                           ka trijām nozarēm deklarācijas neattiecās uz Revīzijas palātas secinājumiem,

                           —

                           ka divām nozarēm deklarācijas bija ņemamas vērā pēc labojumiem,

                           —

                           ka divām nozarēm deklarācijas bija ņemamas vērā nekavējoties;

               73.

               aicina Komisijas ģenerāldirektorus sīkāk raksturot ticamības apliecinājuma avotu un nodrošināt, lai to deklarācijas sniedz patiesu un godīgu pārskatu par ĢD īstenoto kļūdas riska pārvaldību notikušajos darījumos;

         Kopsavilkuma ziņojums

               74.

               atgādina, ka rezolūcijā par 2003. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu Parlaments aicināja Komisiju “pārveidot ikgadējo kopsavilkumu par konsolidētu ticamības deklarāciju par Komisijas pārvaldības un finanšu kontrolēm kopumā” (62. punkts);

               75.

               ar vilšanos konstatē, ka Komisija “nerīkosies atbilstoši ieteikumiem”, to pamatojot ar tekstu iepriekš minētajā pielikumā Komisijas ziņojumam Eiropas Parlamentam par paveikto darbu attiecībā uz lēmumiem par 2003. gada budžeta izpildes apstiprināšanu:
               “Kopsavilkuma ziņojums ir dokuments, ar kura palīdzību Komisija pilda savu politisko pienākumu, analizējot gada darbības pārskatus un tiem pievienotās deklarācijas un pieņemot nostāju galvenajos horizontālā līmeņa jautājumos, ieskaitot atbilstošu rīcību jautājumos, kuriem jārod risinājums Komisijas līmenī. Šī pieeja pamatojas uz reformu, kuras rezultātā ģenerāldirektoriem un dienestu vadītājiem tika deleģētas pārvaldības pilnvaras attiecīgā komisāra politiskā uzraudzībā”;

               76.

               uzsver – lai gan pēc reformas galīgā atbildība par darījumiem tagad – un pamatoti – ir uzticēta budžeta pozīciju kredītrīkotājiem (ģenerāldirektoriem), galīgā atbildība par kontroles sistēmām ir jānostiprina centrā, nevis perifērijā; atzīmē, ka Revīzijas palāta atbalsta šo viedokli un šajā sakarā ir sniegusi nepārprotamu ieteikumu (1. nodaļas 57. punkts);

               77.

               nav pārliecināts, ka riski tiek kontrolēti, un uzskata – Komisijai nav pietiekama pamata apgalvot, ka situācija “kopumā ir apmierinoša”, kā teikts iepriekš minētajā paziņojumā “2004. gada Kopsavilkuma ziņojums” 7. lappusē;

               78.

               atzīmē, ka gada darbības pārskati un iepriekš minētais paziņojums par 2004. gada Kopsavilkuma ziņojumu ir iekšējās kontroles sistēmas elementi un ka iekšējā kontrole Komisijā nekad nebūs stingrāka par politisko gribu, kas to nosaka;

               79.

               uzskata – neparedzot nevienu konkrētu risinājumu —, ka turpmāk uzskaitītie pasākumi ir obligātais minimums, lai Kolēģija spētu pildīt EK līguma 274. panta prasības attiecībā uz situāciju Komisijā kā iestādē:

                           —

                           tā kā iekšējās kontroles sistēmu ir izveidojis Budžeta ģenerāldirektorāta Centrālais finanšu dienests un tā kā finanšu kontroles mehānismu decentralizācijai ir vajadzīga stingra centralizēta uzraudzība pār kontroles sistēmām, kuras darbojas atsevišķos dienestos, par šo direktorātu atbildīgajam ģenerāldirektoram vajadzētu sniegt oficiālu atzinumu par iekšējās kontroles sistēmu kvalitāti un efektivitāti,

                           —

                           tā kā kopsavilkuma ziņojumu sagatavo Komisijas ģenerālsekretārs un lai palīdzētu Komisijai kā iestādei pieņemt nostāju par kopsavilkuma ziņojuma saturu, ģenerālsekretāram, kurš uzņemas galīgo administratīvo atbildību par birokrātiskā aparāta darbu, vajadzētu sniegt oficiālu ticamības deklarāciju par tiešo atbildīgo (ģenerāldirektoru) sagatavoto deklarāciju kvalitāti,

                           —

                           Komisijas iekšējam revidentam vajadzētu novērtēt kontroles mehānismu kvalitāti un efektivitāti, kā tas izklāstīts vadības gada darbības pārskatos un kopsavilkuma ziņojumā, sniedzot revīzijas atzinumu par ģenerālsekretāra ticamības deklarācijas atbilstību,

                           —

                           atbildīgajam komisāram arī vajadzētu parakstīt ģenerāldirektora sagatavoto deklarāciju – iespējams, negatīva apliecinājuma veidā, lai izvairītos jebkādi ierobežot kredītrīkotājiem deleģētās pilnvaras —, jo tas ļautu likvidēt plaisu starp atsevišķām ģenerāldirektora ticamības deklarācijām un Kolēģijas sagatavoto iestādes ticamības deklarāciju;

               80.

               tāpēc aicina Komisiju nosūtīt savu nostāju par šiem apsvērumiem kompetentajai komitejai detalizēta un visaptveroša ziņojuma veidā, paskaidrojot un izklāstot visus attiecīgos jautājumus; sagaida, ka Komisija – ja tā nepiekrīt iepriekš izklāstītajiem apsvērumiem, – sīki izskaidros, kādā veidā tā spēs iegūt ticamību, kas ir vajadzīga, lai uzņemtos atbildību saskaņā ar EK līguma 274. pantu;

         Grāmatvedis

               81.

               atgādina, ka 10. punktā iepriekš minētajā rezolūcijā par 2003. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu Parlaments aicināja Komisiju paaugstināt grāmatvedi par galveno finansistu, kuram vajadzētu pildīt vadības institucionālā pretstata lomu attiecībā pret 39 Komisijas dienestiem; pauž nožēlu, ka piedāvātie Finanšu regulas grozījumi ir tālu no tā, lai nodrošinātu atbilstību šim ieteikumam; pilnībā piekrīt Revīzijas palātas apgalvojumam 53. punktā atzinumā Nr. 10/2005 par projektu Padomes regulai, ar ko groza 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, ka “ierosinātie grozījumi [attiecībā uz grāmatveža lomu] nav pietiekami radikāli, lai atrisinātu attiecīgās problēmas”;

               82.

               uzsver, ka profesionāla grāmatveža loma neaprobežojas vienīgi ar kredītrīkotāju sniegto skaitļu apkopošanu un summēšanu; vērš uzmanību uz to, ka kredītrīkotāja paraksts kā tāds nebūs nekas vairāk kā tīri kosmētisks uzlabojums, ja kredītrīkotājs nespēs sniegt deklarāciju savā vārdā un ne tikai pamatojoties uz ģenerāldirektoru sniegto informāciju, ka sniegtie pārskati ir skaidri un patiesi;

               83.

               atkārtoti iesaka – pilnīgā saskaņā ar privātā sektora paraugpraksi – paaugstināt grāmatvedi par galveno finansistu, kurš uzņemas īpašu atbildību par Komisijas finanšu pārskatu kvalitāti un tās iekšējās kontroles sistēmu kopumā;

               84.

               uzsver, ka galvenajam finansistam, kurš ir atbildīgs par Komisijas finanšu pārskatu kvalitāti un tās iekšējās kontroles sistēmu, ir obligāti jābūt kompetencei un pienācīgiem resursiem, kas ļauj nodrošināt šādu kvalitāti, cita starpā pārzinot ģenerāldirektoru sniegto ticamības apliecinājumu pārbaudes metodes;

               85.

               atzinīgi vērtē Komisijas iniciatīvas, kas vērstas uz to, lai padziļinātu dalībvalstu izpratni par pienākumiem, kuri tām jāpilda saskaņā ar EK līguma 274. pantu, taču nav apmierināts ar to, ka Komisija nelabprāt kritiski raugās uz pašas pienākumiem, kas ir noteikti šajā pašā pantā; tāpēc aicina Revīzijas palātu sniegt atzinumu par to, kā Komisija pilda šā panta noteikumus, un par grāmatveža un topošā galvenā finansista vietu un nozīmi uzkrājumu principa grāmatvedības vidē;

               86.

               turklāt vēlētos uzzināt, vai Revīzijas palāta uzskata, ka Komisijas iekšējās kontroles struktūras atbilst ieteikumiem, kurus Komisija ierosina privātajam sektoram paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam “Uzņēmējdarbības tiesību modernizēšana un uzlabota uzņēmumu vadība Eiropas Savienībā: plāns turpmākai virzībai” (KOM(2003)0284), un vai šāda atbilstība ir vēlama;

               87.

               aicina Revīzijas palātu līdz otrā mēneša beigām pēc šīs rezolūcijas pieņemšanas informēt Parlamenta kompetento komiteju par to, vai palāta atbildēs uz aicinājumu sniegt šādu atzinumu, un gadījumā, ja lēmums ir pozitīvs, sagatavot veicamo darbu paredzamās izpildes grafiku;

         Vienota informācijas tīkla izveide

               88.

               aicina Komisiju sākt veidot vienotu informācijas tīklu finanšu kontroles organizācijām un struktūrvienībām (tostarp arī rīkot ikgadēju sanāksmi ar Budžeta kontroles komitejas pārstāvju piedalīšanos), lai apspriestos un apmainītos ar pieredzi jautājumos par ES vispārējām iekšējās kontroles sistēmām (arī iekšējo revīziju) un pārskatatbildību, un tādējādi sekmētu dalībvalstu un Eiropas Savienības efektīvāku sadarbību;

               89.

               aicina Parlamenta kompetento komiteju piešķirt šāda informācijas tīkla izveidei īpašus resursus no ES budžeta;

         Kļūdas koeficienti, pieļaujamais kļūdas risks un izmaksu un ieguvumu analīze

               90.

               uzskata, ka kļūdas kopējais koeficients norādīs vienīgi to, ka kaut kas nav kārtībā, un tas, kas ir vajadzīgs, ir precīza informācija par kļūdu izcelsmi, biežumu, raksturu un finansiālo ietekmi, kā arī faktoriem, uz kuriem vajadzētu reaģēt, lai turpmāk novērstu jaunu kļūdu rašanos;

               91.

               atzinīgi vērtē Revīzijas palātas mainīto pieeju ticamības deklarācijas sagatavošanai, kā rezultātā uzmanības centrā tagad ir jautājums par to, vai pārraudzības sistēmas un kontroles, kas īstenotas Kopienas un dalībvalstu līmenī, dod Komisijai pamatotu pārliecību par notikušo darījumu likumību un pareizību;

               92.

               uzskata, ka ex ante pieļaujama kļūdas riska definēšana ir nepieciešams solis, definējot lietderīgu un efektīvu iekšējās kontroles pamatsistēmu;

               93.

               turklāt uzskata, ka pieļaujamu kļūdas koeficientu notikušajos darījumos var noteikt vienīgi tad, ja ir zināmas izdevumu pārbaudei nepieciešamās izmaksas; tādēļ atzinīgi uztver centienus novērtēt izdevumu pārbaužu izmaksas un ieguvumus saskaņā ar iepriekšminēto Rīcības plānu integrētas iekšējās kontroles struktūras ieviešanai;

               94.

               piekrīt Revīzijas palāta konstatējumam 55. punktā iepriekš minētajā atzinumā Nr. 2/2004, ka attiecībai starp kontroles izmaksām un to sniegtajiem ieguvumiem ir izšķiroša nozīme programmas vai politikas kontroles stratēģijā un ka tāpēc šai attiecībai ir jābūt “atklātai un pārredzamai”;

               95.

               tāpēc uzskata, ka politiskajām un budžeta lēmējinstitūcijām (Parlamentam un Padomei) ir jāapstiprina kontroles izdevumu un ieguvumu līdzsvars, pamatojoties uz sīki izstrādātu Komisijas priekšlikumu, tādējādi akceptējot zināmu pieļaujamā kļūdas riska līmeni; tādēļ atbalsta Komisijas iniciatīvu 2006. gada sākumā uzsākt iestāžu dialogu;

               96.

               turklāt uzskata, ka atšķirīgām budžeta jomām varētu piemērot atšķirīgu pieļaujamā kļūdas riska līmeni atkarībā no konkrēto darījumu veida un riskiem;

               97.

               aicina Komisiju cik vien iespējams sīki norādīt, kuras budžeta jomas tā uzskata par AR (augsta riska), VR (vidēja riska) vai ZR (zema riska) jomām, un attiecīgi pielāgot savus kontroles un revīzijas pasākumus;

               98.

               aicina Revīzijas palātu, sagatavojot revīzijas atzinumu, ņemt vērā budžeta lēmējinstitūciju un politisko iestāžu lēmumu par pieļaujamo risku;

         Revīzijas palāta

               99.

               atgādina, ka Revīzijas palātas priekšsēdētājs, 2005. gada 14. novembrī Strasbūrā uzstājoties kompetentās komitejas sanāksmē, paziņoja, ka Revīzijas palāta “gatavojas veikt savas struktūras un darba metožu pašvērtējumu, kam sekos speciālistu veikta salīdzinoša pārbaude”; atzīmē, ka Revīzijas palātas darba neatkarīga pārbaude nav veikta kopš tās izveidošanas 1977. gadā; atzinīgi vērtē minēto iniciatīvu un saprot, ka speciālistu veikta salīdzinoša pārbaude būs ārēja pārbaude, kāda pašlaik tiek veikta dažās dalībvalstīs, un ka tās mērķis ir praksē pārbaudīt Revīzijas palātas darba kvalitāti un atbilstību, kā arī precīzi noteikt jomas, kurās Revīzijas palāta varētu mācīties no citiem, tostarp no dalībvalstīm un citām valstīm, piemēram, ASV un Jaunzēlandes;

               100.

               aicina šajā pārbaudē izskatīt jautājumu, vai Revīzijas palātai ir pietiekami līdzekļi tās mērķu sasniegšanai;

               101.

               aicina Revīzijas palātu, gatavojoties speciālistu veiktai salīdzinošai pārbaudei, nosūtīt Parlamenta kompetentajai komitejai ziņojumu, kurā Revīzijas palāta kritiski un profesionāli raksturotu savas stiprās un vājās puses un to, vai Revīzijas palātas vadības struktūra ļauj tai nodrošināt atbilstību pašreizējiem standartiem lietderības un efektivitātes, kā arī piederības un vadības jomā; turklāt aicina Revīzijas palātu pastāvīgi informēt Parlamenta kompetento komiteju un galveno klientu par ikvienu šā procesa būtisku norisi un iesniegt komitejai nobeiguma ziņojumu, kā arī starpposma ziņojumus;

               102.

               aicina Revīzijas palātu šajā ziņojumā nopietni un detalizēti izskatīt iespēju iekļaut savā darba programmā uzlabotus paņēmienus, kā noteikt un novērtēt panākumus efektīvas finanšu kontroles ieviešanā;

               103.

               atzinīgi vērtē Revīzijas palātas centienus uzlabot savas revīzijas rezultātu atspoguļojumu, īpaši izmantojot tabulas un tādus rādītājus kā dalībvalstu pārvaldības un kontroles sistēmu īstenošanas novērtējums strukturālo pasākumu jomā (gada pārskata 4. nodaļas 2. pielikums un 5. nodaļas 1. pielikums); pauž cerību, ka turpmākajos ziņojumos vairāk tiks izmantotas šādas tabulas un rādītāji;

               104.

               uzskata, ka salīdzinošā novērtēšana var būt efektīvs līdzeklis, novērtējot dalībvalstu centienus uzlabot ES līdzekļu pārvaldību; tādēļ pieprasa, lai Komisija un Revīzijas palāta publisko informāciju par dalībvalstu kontroles sistēmu trūkumiem un stiprajām pusēm;

               105.

               pauž nožēlu, ka 5. nodaļas 1. pielikumā pievienotā tabula sniedz pārskatu tikai par dažām dalībvalstīm, un aicina Revīzijas palātu atrast veidu un līdzekļus, lai iekļautu plašāku un konkrētāku informāciju par dažādās nozarēs un dalībvalstīs atklātajām nepilnībām;

               106.

               atgādina, ka jau savā ziņojumā par 2003. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu Parlaments pieprasīja ticamības deklarāciju metodikas pilnveidošanu, lai iegūtu informāciju par gadu no gada katrā nozarē veiktajiem uzlabojumiem dažādās dalībvalstīs;

               107.

               atgādina Revīzijas palātai, ka tā varētu ievērojami palielināt savu operatīvo pakalpojumu apjomu, ierēdņu skaitu katra palātas locekļa birojā samazinot līdz vienam;

         NOZARU JAUTĀJUMI
   Ieņēmumi

               108.

               atzīmē, ka iemaksas, kas aprēķinātas, pamatojoties uz nacionālo kopienākumu (NKI), pašlaik ir pats svarīgākais Kopienas ieņēmumu avots (divas trešdaļas no visiem ieņēmumiem 2004. gadā), un pauž bažas, ka Revīzijas palāta ziņo par būtiskām atšķirībām dalībvalstu statistikas biroju pārraudzības un kontroles sistēmās (3. nodaļas 47. punkts), jo šīs atšķirības varētu ietekmēt tās informācijas kvalitāti, pamatojoties uz kuru tiek aprēķināta katras dalībvalsts iemaksa;

               109.

               aicina Komisiju informēt Parlamenta kompetento komiteju par pasākumiem, ko tā ir veikusi vai veiks, lai uzlabotu dalībvalstu pārskatu ticamību, salīdzināmību un pilnīgumu;

         Kopējā lauksaimniecības politika

               110.

               ar gandarījumu atzīmē, ka Revīzijas palāta pirmo reizi sniedz pozitīvu atzinumu par izdevumiem integrētās administrēšanas un kontroles sistēmas (IAKS) ietvaros un ka palāta uzskata – šo sistēmu efektīvi īstenojot, tā ir spēcīgs līdzeklis, lai samazinātu nepareizu izdevumu risku;

               111.

               turklāt atzīmē, ka sistēma joprojām nav pilnībā ieviesta Grieķijā, kā tam būtu bijis jābūt kopš 1993. gada, un ka Revīzijas palāta, arī pirmo reizi, norāda iemeslu, kāpēc tas nav izdarīts, proti, ka “lauksaimnieku apvienības kontrolē visu datu ievadi datorsistēmā”; turklāt atzīmē, ka “šīm nepareizajām izmaiņām ir finansiālas sekas, kas vērtējamas vismaz EUR 10 000 000 apmērā, bet sekas visa pieteikumu perioda laikā varētu būt ievērojami lielākas” (4. nodaļas 8. punkts); atzīmē, ka Grieķijas valdība ir atspēkojusi šādus apgalvojumus un 2005. gadā ir uzsākusi sarunas ar Komisiju šo jautājumu atrisināšanai; uzskata, ka Grieķijas valdībai, nevis lauksaimnieku apvienībām vajadzētu kontrolēt datu ievadi;

               112.

               atzīmē, ka pašreizējā sistēmā par kļūdu labošanu pārāk bieži maksā nodokļu maksātāji, nevis galīgie saņēmēji, kuri pieļāvuši kļūdu; uzskata, ka līdz ar to labojumiem ir vienīgi ierobežota profilaktiska un preventīva ietekme uz saņēmējiem un pārvaldītājiem;

               113.

               atzīmē Revīzijas palātas neapmierinātību ar apliecinātājiestāžu darbu (4. nodaļas 60. punkts), jo tas nesniedz tiešu pārliecību par to, ka prasītāju iesniegtā informācija, ko maksātājaģentūras izmanto maksājumu aprēķināšanai, ir pareiza un ka tādēļ šie maksājumi ir likumīgi un pareizi; aicina Komisiju stingri pieprasīt, lai apliecinātājiestādes praksē pārbauda savu pirmā līmeņa kontroles mehānismu darbību;

               114.

               pilnībā atbalsta Revīzijas palātas viedokli, saskaņā ar kuru Komisijas veikto pēcapmaksas pārbaužu apjoms, ieskaitot tikai triju dalībvalstu apmeklējumu, ir pārāk ierobežots (4. nodaļas 58. punkts), lai ļautu Komisijai apgalvot, ka tā ir “guvusi pamatotu pārliecību par Kopienas tiesību aktu ievērošanu saistībā ar izdevumiem”;

         Īpašais ziņojums Nr. 9/2004 par mežsaimniecības pasākumiem saistībā ar lauku attīstības politiku

               115.

               pievienojas Revīzijas palātas paustajai kritikai attiecībā uz to, ka ES nav vispārēji piemērojamas mežu un citu meža zemju definīcijas, lai gan ANO jau pirms 10 gadiem formulēja meža un meža zemes vispārējo definīciju; stingri iesaka Komisijai izstrādāt vispārējās terminoloģijas minimumu; piemēram, definīciju kopumu atšķirīgām Eiropas Savienības klimatiskajām zonām; pieprasa, lai Komisija izmanto vispārējās definīcijas, kas ļautu precīzāk noteikt ES mežsaimniecības pasākumu un izdevumu apjomu;

               116.

               uzskata par nepieņemamu, ka Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) maksātājaģentūru akreditācija dažās no jaunajām dalībvalstīm pēc to pievienošanās ES joprojām nav pabeigta; aicina Komisiju pabeigt šo darbu cik drīz vien iespējams, jo turpmākajos gados ELVGF tiks ieskaitītas liela apjoma summas un ilgāka vilcināšanās izraisīs novēlotus vai aizkavētus maksājumus šīm dalībvalstīm;

               117.

               konstatē, ka trūkst konsekvences starp ES mežsaimniecības pasākumiem 7 gadu plānošanas periodā no 2000. līdz 2006. gadam un šim periodam atvēlētajiem līdzekļiem, no vienas puses, un, no otras puses, apmežošanas jomas galveno mehānismu, kuru veido ikgadējā piemaksa par hektāru, ko saņēmējiem maksā 20 gadus, lai kompensētu ienākumu zaudējumu, ja viņi nolemj apmežot lauksaimniecībā izmantojamo zemi; ir noraizējies par Revīzijas palātas konstatējumu, saskaņā ar kuru piemaksu apjoms krietni vien pārsniedz programmai piešķirtos līdzekļus; pauž bažas, ka tā rezultātā Komisijas cilvēkresursi nevarēs pievērst galveno uzmanību pašreizējiem darba uzdevumiem, bet tiem nāksies nodarboties ar piemaksu pārvaldību; uzskata, ka Padomes 2005. gada 20. septembra Regula (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (16) ir pirmais solis pareizajā virzienā, jo tā samazina kompensāciju shēmas darbības termiņu no 20 līdz 15 gadiem; aicina Komisiju iesniegt papildu priekšlikumus, lai labotu situāciju;

         Īpašais ziņojums Nr. 3/2005 par lauku attīstību: agrovides izdevumu pārbaudi

               118.

               atzīmē, ka lauksaimniecības un vides pasākumi ir neatņemama reformētās ES kopējās lauksaimniecības politikas sastāvdaļa, kaut arī ar vidi saistīto izdevumu pārbaude var būt ļoti problemātiska, jo tajā ir jāiesaista liels skaits darbinieku ar specifiskām zināšanām;

               119.

               norāda uz to, ka tāda laba dalībvalstu prakse kā Vācijā izmantotā divpakāpju labas lauksaimniecības prakses pārbaužu metode, kuras gadījumā vispārējas pārbaudes tiek piemērotas 5 % lauksaimnieku, bet 1 % lauksaimnieku piemēro detalizētākas papildu pārbaudes, var kalpot par piemēru visām dalībvalstīm; aicina atbildīgās iestādes uzlabot un labāk izmantot dalībvalstīs pieejamās zināšanas un dalībvalstu rādītājus, iespējams, daļu jaunajā lauku attīstības regulā tehniskajai palīdzībai paredzēto līdzekļu izmantojot šādu zināšanu vairošanai;

               120.

               mudina Komisiju, lai tā varētu labāk pildīt savus pienākumus, izvērtēt iespējas pārbaudīt apakšpasākumus, apstiprinot lauku attīstības programmas;

               121.

               piešķir lielu nozīmi efektīvai un atbildīgai ES budžeta izlietošanai un atbalsta principu, ka no valsts līdzekļiem nevajadzētu finansēt tādas iniciatīvas, ko nav iespējams pienācīgi pārbaudīt;

               122.

               tādēļ aicina Komisiju, Padomi un Parlamentu nodrošināt labāku šī principa ievērošanu, īstenojot priekšlikumus par izdevumiem lauksaimniecības un vides jomā plānošanas periodam no 2007. līdz 2013. gadam, tajā pašā laikā nepalielinot kontroles izmaksas un birokrātiju;

         Strukturālie pasākumi

               123.

               pilnībā piekrīt Revīzijas palātas norādītajam, ka “dalībvalstis cita starpā atbild par pakārtoto darījumu pareizību un likumību ar tādu sistēmu palīdzību, ko ir pārbaudījušas valsts revīzijas iestādes” (5. nodaļas 7. punkts); atgādina Komisijai un Revīzijas palātai, ka bez pienācīgas struktūrprogrammu revīzijas posmu izsekojamības nav vienkārša un pārredzama pamata, lai dalībvalstis varētu apliecināt izdevumus;

               124.

               ņemot to vērā, pauž bažas par šādiem svarīgiem Revīzijas palātas konstatējumiem (5. nodaļas 48. punkts):

                           —

                           “dažas nepilnības pārvaldības un kontroles sistēmās visās programmās, kas bija atlasītas revīzijas paraugā par 1994.–1999. gadu un 2000.–2006. gadu”,

                           —

                           attiecībā uz periodu no 2000. līdz 2006. gadam “vairumam pārbaudīto sistēmu vajadzīga dažāda veida pilnveidošana, lai pilnībā atbilstu normatīvajām pamatprasībām par efektīvām pastāvīgajām pārvaldības pārbaudēm un/vai neatkarīgām darbību pārbaudēm izlases kārtā”,

                           —

                           “daudz kļūdu, pārbaudot to izdevumu likumību un pareizību, kas bija iekļauti deklarācijās, pamatojoties uz kurām Komisija veica maksājumus 2004. gadā” (5. nodaļas 48. punkts);

               125.

               aicina Komisiju un dalībvalstis nekavējoties veikt visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai “pastāvīgā pārvaldība” atbilstu noteiktajiem standartiem;

               126.

               norāda uz to, ka saskaņā ar KLP maksātājaģentūras noteiktu uzdevumu veikšanu var deleģēt citām iestādēm, taču tās nedrīkst deleģēt faktisko maksājumu veikšanu; atzīmē, ka līdz ar to maksātājaģentūrai ir galvenā atbildība par visiem lēmumiem, kuru rezultātā tiek veikts faktisks maksājums; uzskata, ka pašlaik strukturālie pasākumi mazina pārbaužu efektivitāti un līdzsvaru, jo pārvaldības iestādes drīkst deleģēt tādu lēmumu pieņemšanu, kuru rezultātā tiek veikti faktiski maksājumi; tādēļ aicina Komisiju ātri un pienācīgi risināt šo problēmu;

               127.

               uzskata, ka ir jāuzlabo nevis kontroļu kvantitāte, bet gan to kvalitāte un ka pārliecībai par notikušo darījumu likumību un pareizību ir jānāk nevis no Komisijas veiktām pārbaudēm uz vietas, bet gan no sākotnējām pārbaudēm, ko veic pirms pieteikuma apstiprināšanas, darbību īstenošanas gaitā un pirms galīgā maksājuma veikšanas;

               128.

               aicina dalībvalstis nodrošināt, ka šīm pārbaudēm tiek atvēlēti pietiekami līdzekļi un ir pieejami pienācīgi norādījumi šajā jomā; aicina Komisiju atbalstīt šos pasākumus, izplatot labas prakses piemērus šajā jomā;

               129.

               mudina dalībvalstis vairāk līdzekļu ieguldīt saņēmēju informēšanas pasākumos, lai viņi pārzinātu finansējuma piešķiršanas nosacījumus, apzinātos, ka viņus var kontrolēt un būtu informēti par sekām pārkāpumu gadījumā;

               130.

               atzīmē, ka strukturālo pasākumu pārvaldībā un kontrolē iesaistīto dalībvalstu valsts, reģionālo un pašvaldības iestāžu un departamentu lielā skaita dēļ ierosinātā centralizētā revīzijas ziņojumu konsolidācija dalībvalstu līmenī ir nepieciešams un efektīvs veids, kā veicināt pārbaužu kvalitāti;

               131.

               atzīmē, ka nākotnē strukturālajiem pasākumiem varētu būt atvēlēta gandrīz puse no Kopienas budžeta apropriācijām, un tādēļ mudina Komisiju un dalībvalstis centralizētā dalībvalstu līmenī ieviest ierosinātās nozaru deklarācijas;

               132.

               uzskata, ka pārvaldības un kontroles iestāžu neatkarība ir ārkārtīgi svarīga, un aicina Komisiju veikt vajadzīgos pasākumus, lai tā varētu uzsākt dalībvalstīs izveidoto pārvaldības un kontroles iestāžu apstiprināšanu;

               133.

               aicina Komisiju pēc iespējas drīzāk iesniegt priekšlikumu, kas paredzētu, ka 2007.–2013. gada noteikumos ierosinātajai revīzijas iestādei ir jāapstiprina visi attiecīgajā gadā iesniegtie pieprasījumi līdzekļu piešķiršanai no EK struktūrfondiem, nevis tikai pieprasījumi, kas saistīti ar 2007.–2013. gada programmām, jo 2000.–2006. gada programmu izdevumi turpināsies līdz 2010. gadam;

               134.

               uzsver, ka Komisijai sadarbībā ar dalībvalstīm jānodrošina, lai mācība, kas gūta no 1994.–1999. gada programmu slēgšanas, tiktu ņemta vērā, īstenojot struktūrfondu programmas un Kohēzijas fonda projektus 2000.–2006. gadā un turpmākajos laika posmos; atzīmē, ka tādēļ dalībvalstīm arī jānodrošina pienācīga un savlaicīga slēgšanas dokumentu iesniegšana;

               135.

               aicina Komisiju reizi sešos mēnešus sagatavot progresa ziņojumus, kas atspoguļo dalībvalstu progresu noteikumos paredzēto uzraudzības un kontroles sistēmu efektīvā ieviešanā;

         Iekšpolitika, tostarp zinātniskā izpēte

               136.

               prasa Komisijai izveidot pēc iespējas standartizētas iekšpolitikas procedūras, kas atvieglotu finanšu kontroles un samazinātu saņēmēju administratīvo slogu; jo īpaši mudina Komisiju ņemt vērā Revīzijas palātas vairākkārt izteikto padomu un izveidot kopēju vai integrētu IT sistēmu piektās, sestās un turpmāko pētniecības, tehnoloģijas attīstības un demonstrējumu pamatprogrammu pārvaldībai;

               137.

               atzīmē, ka tāpat kā Revīzijas palāta, arī Komisija ir nobažījusies par nemainīgi augsto kļūdu risku, ko rada nepareizas gala saņēmēju izmaksu deklarācijas; pauž pārliecību, ka procedūru vienkāršošana varētu mazināt šo problēmu; tādēļ aicina Komisiju rūpīgi apsvērt Revīzijas palātas ieteikumus šīs problēmas risināšanai;

         Nodarbinātība un sociālās lietas

               138.

               atzīmē, ka Revīzijas palāta attiecībā uz strukturālajiem pasākumiem ir konstatējusi arī citus trūkumus pārvaldības un kontroles sistēmās, un īpaši aicina dalībvalstis ar valsts līmeņa revīzijas iestāžu un atbilstīgu neatkarīgu iestāžu palīdzību nekavējoties veikt uzlabojumus;

               139.

               piekrīt Revīzijas palātas ieteikumam palielināt projektu uz vietas veiktu novērtējumu skaitu; šajā sakarā pauž nožēlu, ka Nodarbinātības ģenerāldirektorāts nav veicis pienācīgus novērtējumus, lai pamatotu secinājumus par pārvaldības un kontroles sistēmām dalībvalstīs 2000.–2006. gadā;

               140.

               aicina dalībvalstis, Komisiju un it īpaši atbildīgos ģenerāldirektorātus, ņemot vērā godprātības un pareizas finanšu vadības principus, efektīvi sadarboties, it īpaši lai pienācīgi sadalītu piešķīrumus no struktūrfondiem;

               141.

               piekrīt, ka Nodarbinātības ģenerāldirektorāta ieviesto elektronisko sistēmu kontroles ieteikumu pārraudzībai nevar uzskatīt par efektīvu, un mudina Komisiju izdot memorandu par labu praksi dalībvalstu izdevumu pārvaldības kontrolē un visa veida finanšu līdzekļu izlietojuma rezultātu novērtēšanā;

               142.

               kopumā ir apmierināts ar progresu saistībā ar izlietojuma līmeni; atzīmē, ka par to, iespējams, jāpateicas n+ 2 noteikuma piemērošanai;

               143.

               piekrīt secinājumiem, kas iegūti, izvērtējot Kopienas iniciatīvu INTEGRA par sociālo atstumtību darba vietā, un tādēļ aicina dalībvalstis un Komisiju turpināt darbu, lai nodrošinātu lielāku sociālo kohēziju;

               144.

               kopumā ir apmierināts ar nodarbinātībai un sociālajām lietām paredzēto budžeta pozīciju izlietojuma līmeni, par ko jāpateicas uzlabotai pārvaldībai no Komisijas puses;

               145.

               atzīmē, ka iekšpolitikas jomās diemžēl joprojām nav pietiekamu ticamības garantiju attiecībā uz maksājumu likumību un pareizību; aicina Komisiju pastāvīgi pārliecināties, vai tās izdevumu atlīdzināšanas sistēmas nevarētu vienkāršot un vai procedūras un instrukcijas, kas reglamentē dažādās programmas, nevarētu formulēt skaidrāk;

               146.

               aicina Komisiju veikt praktiskus pasākumus procedūru vienkāršošanai, ņemot vērā neskaidro situāciju saistībā ar priekšlikumu apstiprināšanu līdzdalībai Kopienas programmās;

         Vide, sabiedrības veselība un pārtikas nekaitīgums

               147.

               uzskata, ka vispārējie izpildes rādītāji budžeta pozīcijām, kas attiecas uz vidi, sabiedrības veselību un pārtikas nekaitīgumu ir apmierinoši;

               148.

               aicina Komisiju strādāt pie turpmākas palīdzības pieteikumu iesniedzējiem daudzgadu programmu kontekstā; atzinīgi vērtē centienus vairāk precizēt uzaicinājumus uz konkursiem un vairāk palīdzēt pieteikumu iesniedzējiem, lai novērstu tādu projektu pieteikumu iesniegšanu, kuri nepārprotami nav tiesīgi saņemt finansējumu vai ir sliktas kvalitātes, taču atzīmē, ka darbs jāturpina, lai panāktu apmierinošu situāciju;

               149.

               atzīmē, ka gan vides, gan veselības un pārtikas nekaitīguma politikas jomās maksājumu līmenis bija zemāks par 80 %; atzīst, ka ir grūti plānot maksājumu apropriāciju vajadzības, jo rēķinu iesniegšana, ko veic saņēmēji un līgumslēdzēji, lielā mērā ir ārpus Komisijas kontroles; tomēr aicina Komisiju rūpīgi iedziļināties savās procedūrās, lai noteiktu, vai maksājumu apropriāciju izpildi var uzlabot;

               150.

               norāda, ka atbilstība Finanšu regulas administratīvajiem un finanšu noteikumiem nedrīkstētu radīt nevajadzīgu kavēšanos dotāciju piešķiršanā vai finansējamo projektu atlasē;

         Iekšējais tirgus un patērētāju aizsardzība

               151.

               atzinīgi vērtē Komisijas līdz šim paveikto, lai izvairītos no riska kļūdīties dotāciju pārvaldībā, tādējādi nodrošinot, ka patērētājiem paredzētās darbības nav izceltas Revīzijas palātas apsvērumos; tikpat atzinīgi vērtē to, ka nav kritisku apsvērumu par iekšējā tirgus politikas darbībām un muitas politiku;

               152.

               atzīst Komisijas praktiskās grūtības, cenšoties saskaņot prasības pēc iespējas samazināt administratīvo slogu dotāciju pieprasītājiem attiecīgajās programmās ar saistībām nodrošināt pareizu finanšu vadību, kas ir saskaņā ar Finanšu regulas īstenošanas noteikumiem;

               153.

               uzsver, ka jānodrošina pareiza īstenošana ikgadējiem uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus īpašiem patērētāju aizsardzības projektiem; aicina Komisiju, izstrādājot patērētāju programmu 2007.–2013. gadam, ņemt vērā pašreizējās programmas izpildes laikā gūto pieredzi un ļaut paredzētās darbības veikt labāk sagatavotiem alternatīviem saņēmējiem;

               154.

               uzsver nozīmību, ko tas piešķir efektīvam Revīzijas palātas apsvērumu turpinājumam attiecībā uz iekšējās revīzijas spējām un neveiksmēm nodrošināt pieņemtos standartus;

         Transports un tūrisms

               155.

               atzīmē, ka Revīzijas palāta 2004. gada pārskatā konstatēja, ka 2004. gadā Enerģētikas un transporta ģenerāldirektorātā (DG TREN) ir ievērojami palielinājies veikto iekšējo revīziju skaits, pārbaudīto līgumu vērtība ir pieaugusi no EUR 52 920 000 līdz EUR 504 000 000 un par labu Komisijai veikto korekciju kopējā vērtība palielinājusies no EUR 253 000 000 līdz EUR 14 910 000, salīdzinot 2004. ar 2003. gadu;

               156.

               atzīmē arī to, ka Revīzijas palāta uzskata, ka Enerģētikas un transporta ģenerāldirektorātam būtu jāveic papildu pasākumi, lai, kā plānots, panāktu, ka revīzija ir veikta 20 % no projektiem un 35 % no kopējām projektu izmaksām, kā arī jānosaka standarta izmaksu pārskati un revīzijas veikšanai jānodala pētījumi un darbi;

               157.

               atzinīgi vērtē to, ka, ņemot vērā piezīmes, ko Revīzijas palāta izteikusi iepriekšējos gada pārskatos, 2004. gadā Komisija pieņēma jaunu parauglēmumu, kurā sniegta striktāka definīcija attaisnotajām un neattaisnotajām izmaksām;

               158.

               pauž bažas, ka, lai gan transporta drošībai bija izmantoti 93 % no saistību apropriācijām, maksājumu apropriāciju izlietojums bija tikai 60 %;

               159.

               pauž neapmierinātību, ka ir izlietoti tikai 25 % no saistību apropriācijām un 11 % no maksājumu apropriācijām, kas bija pieejamas pasažieru tiesību aizsardzībai;

               160.

               atzīmē, ka vēl viena joma, kurā ir bijis zems izpildes līmenis, ir “Marco Polo” programmas maksājumu apropriācijas, taču Kopienas to nespēj ietekmēt, un ka vairāki avansa maksājumi tiešām netika izpildīti, jo daži projekti nebija gatavi iesniegt pieprasīto bankas garantiju vai bija izmantojuši nepareizus bankas garantijas veidus;

               161.

               ar lielu gandarījumu atzīmē, ka no apropriācijām, kuras ir nozīmīgajā TEN-T budžeta pozīcijā, ir izlietoti 100 % no saistību apropriāciju un 95,82 % no maksājumu apropriācijām, kas nozīmē, ka ir svarīgi turpmāk šajā pozīcijā palielināt apropriāciju apmēru;

         Kultūra un izglītība

               162.

               atbalsta ieteikumus, ko Revīzijas palāta sniegusi sava gada pārskata 6. sadaļā par iekšpolitiku, par nepieciešamību samazināt kļūdu iespējamību, sevišķi attiecībā uz ES izglītības, kultūras, jaunatnes un plašsaziņas līdzekļu programmu dotāciju saņēmējus raksturojošu informāciju;

               163.

               atzinīgi vērtē Komisijas sniegtās atbildes par to, ka tiks turpināti pasākumi, lai uzlabotu savas iekšējās kontroles sistēmas, īstenojot pasākumus, kas minēti paziņojumā par darbības plānu vienotas iekšējās kontroles pamatsistēmas izveidei;

               164.

               uzsver to, ka ir svarīgi, lai Komisija uzņemtos atbildību par ar procedūru saistītiem sarežģījumiem un sastrēgumiem, ar kuriem dotāciju saņēmēji saskaras projektu vadībās gaitā; aicina attiecīgos Komisijas dienestus identificēt risinājumus, kā arī apkopot tos un izplatīt dotāciju saņēmējiem kā pieredzi, no kuras jāmācās un kas jāizmanto, lai uzlabotu iekšējās procedūras;

               165.

               atgādina, ka tas piešķirs lielu nozīmi starpposma un ex post ziņojumiem par nākamajām mūžizglītības, kultūras, plašsaziņas līdzekļu, jaunatnes un pilsoņu Eiropas programmām, kā arī atbalsta vērtēšanas rādītāju plašāku izmantošanu;

               166.

               uzsver to, cik svarīgi ir nostiprināt uz vairāku valodu principa balstītas procedūras saistībā ar tādiem uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus, kas paredzēti iedzīvotājiem un potenciālajiem līdzekļu saņēmējiem no ES programmām;

               167.

               atzīmē, ka atsevišķās svarīgās preses un saziņas budžeta pozīcijās ir bijuši zemi izpildes rādītāji un uzskata, ka tas traucē izveidot efektīvu saziņas politiku, kas spētu pienācīgi atspoguļot pašreiz aktuālo nepieciešamību pēc debatēm par Eiropas Savienības nākotni.

         Dzimumu līdztiesība

               168.

               atzīmē, ka 2004. gadā notika Eiropas Savienības paplašināšanās un prioritārais mērķis budžeta plānošanā bija efektīvi atvieglot desmit jauno dalībvalstu integrācijas procesu,

               169.

               pauž nožēlu, ka ziņojumā par izpildes apstiprināšanu nav pietiekami sniegta atbilstīga informācija par to, kā budžets ir veicinājis šā prioritārā mērķa sasniegšanu, it īpaši saistībā ar sieviešu līdztiesības iespējām paplašinātajā Eiropas Savienībā;

               170.

               atgādina Komisijai, ka Nicas Līguma noteikumi paredz aplūkot Kopienas politikas jomu un pasākumu ļoti plašo spektru, ņemot vērā līdztiesības aspektu;

               171.

               atgādina savu 2003. gada 3. jūlija rezolūcijā Komisijai pausto prasību par līdztiesības principa ievērošanu budžeta veidošanā (17) un pauž nožēlu, ka ziņojums par izpildes apstiprināšanu nesniedz iespēju izvērtēt budžeta ietekmi uz dzimumu līdztiesības principa ievērošanu; pauž nožēlu, ka trūkst budžeta datu par līdzekļiem, kas piešķirti dzimumu līdztiesības veicināšanai dažādās budžeta pozīcijās;

               172.

               pieprasa, lai atbilstīga informācija par dzimumu līdztiesības politiku būtu iekļauta katrā ziņojumā par izpildes apstiprināšanu; pauž nožēlu, ka Komisija nav sniegusi šādu informāciju; atkārto prasību par datu, kas saistīti ar dzimumu līdztiesību, iekļaušanu ziņojumā par budžeta izpildes apstiprināšanu;

               173.

               atzinīgi vērtē panākumus, kas gūti 2004. gada budžeta izpildē attiecībā uz visiem mērķiem un struktūrfondu plānošanas periodu un izpaužas kā maksājumu izpilde 99 % līmenī, kurš ir ievērojami augstāks nekā 2003. gadā (89 %);

               174.

               saistībā ar programmu “Daphne” norāda uz maksājumu izpildes zemo līmeni, taču pieņem Komisijas argumentus par augstas kvalitātes standartu saglabāšanu projektos, kurus finansē minētās programmas ietvaros;

               175.

               aicina dalībvalstis, Komisiju un tās attiecīgos ģenerāldirektorātus efektīvi sadarboties savā starpā, ievērojot godprātības un pareizas finanšu vadības principus, lai pareizi izlietotu piešķirtās apropriācijas, it īpaši saistībā ar struktūrfondiem;

               176.

               aicina Komisiju, ņemot vērā neskaidro situāciju saistībā ar pieteikumu pieņemšanu līdzdalībai dažādās Kopienas programmās, veikt praktiskus pasākumus, lai atvieglotu procesu un samazinātu izdevumus, kas saistīti ar iepriekš minēto pieteikumu iesniegšanu;

         Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa

               177.

               atzinīgi vērtē to, ka ir panākts zināms progress attiecībā uz budžeta izpildi brīvības, drošības un tiesiskuma telpas jomā; tomēr pauž dziļu nožēlu, ka maksājumu izpildes līmenis joprojām ir ļoti zems (saskaņā ar informāciju, kas saņemta no Revīzijas palātas – 83,8 %, salīdzinot ar 68 % 2003. gadā), kā rezultātā ievērojami palielinājās nesamaksāto saistību apjoms (no EUR 160 000 000 līdz EUR 238 000 000); aicina Tieslietu, brīvības un drošības direktorātu turpmāk uzlabot budžeta izpildi un samazināt nesamaksāto saistību apjomu;

               178.

               pauž nožēlu, ka Revīzijas palātai ziņojumā par 2004. finanšu gadu bija atkārtoti jāizsaka bažas par Bēgļu fonda īstenošanu dalībvalstīs un īpaši par kontroles sistēmu trūkumiem; uzsver, ka dalībvalstīs ir jārada pienācīgi kontroles mehānismi, lai ar dalītu pārvaldi nodrošinātu jaunā finanšu plāna programmu pienācīgu īstenošanu; aicina Komisiju laicīgi nodrošināt dalībvalsts ierēdņiem attiecīgu apmācību par jaunajām programmām;

               179.

               pauž nožēlu, ka Komisija joprojām nav apstiprinājusi Eurojust finanšu regulu;

         Ārējā darbība

               180.

               ņemot vērā Revīzijas palātas ieteikumus, pieprasa, lai Komisija kopā ar ANO aģentūrām noskaidro, kādas ir Revīzijas palātas tiesības piekļūt šo aģentūru pārvaldītajiem projektiem, lai Revīzijas palāta varētu veikt nepieciešamās pārbaudes klātienē;

               181.

               pieprasa, lai Komisija informē tā atbildīgo komiteju par to, kad un kāpēc tā veic vērā ņemamus ieguldījumus ANO aģentūru īstenotos projektos;

               182.

               pieprasa, lai Revīzijas palāta ziņo, kā, veicot šādus ieguldījumus, ES var saglabāt savu identitāti ANO saimē un kādas ir priekšrocības, finansējot pasākumus ar ANO starpniecību, nevis Komisijai pašai īstenojot darbības ārējo attiecību jomā;

               183.

               pauž bažas sakarā ar Revīzijas palātas novērojumiem par projektus īstenojošajām organizācijām, proti, šo organizāciju iekšējās kontroles nepilnībām un ievērojamo kļūdu skaitu to veiktajos darījumos; aicina EuropeAid, veicot vispārēju riska novērtējumu, īpašu uzmanību pievērst īstenošanas līmenim un pastiprināt projektus īstenojošo organizāciju revīziju;

               184.

               aicina Komisiju nodrošināt, ka informācija par visām veiktajām revīzijām, tostarp delegāciju un projektus īstenojošo organizāciju veiktām revīzijām, tiek ievadīta EuropeAid CRIS finanšu informācijas sistēmā, tādējādi sasaistot to ar informāciju par attiecīgo projektu uzraudzību un darot to pieejamu centrālajiem dienestiem; atzinīgi vērtē Komisijas gatavību izskatīt šo priekšlikumu, bet tomēr mudina Komisiju īstenot šo Revīzijas palātas priekšlikumu cik drīz vien iespējams;

               185.

               atzīstot, ka EuropeAid ir rīkojies, reaģējot uz Eiropas Parlamenta prasību pēc lielākas pārredzamības, un pilnībā atbalstot labākas pārbaužu sistēmas nepieciešamību, pauž nožēlu par to, ka jaunās procedūras kļūst aizvien sarežģītākas, tās ir apgrūtinošas un to īstenošana prasa pārāk daudz laika; norāda, ka nepieciešama patiesa vienkāršošana, neaizmirstot sākotnējo mērķi; tādēļ atzinīgi vērtē EuropeAid lēmumu no 2006. gada 1. februāra vienkāršot tam iesniegto priekšlikumu izvērtēšanas procedūru, lai organizācijām, kuras iesniedz pieteikumus, mazinātu iesniedzamo apliecinošo dokumentu un atbilstīguma apliecinājumu slogu;

               186.

               uzstāj, ka uzmanība vienlīdz jāpievērš gan programmas kvalitātei, gan saistību un izmaksu rādītājiem;

               187.

               aicina Komisiju informēt Parlamenta kompetento komiteju par tās pašreizējiem konkrētiem pasākumiem un nākotnes plāniem, lai samazinātu tādu projektu īstenošanas un finansēšanas risku, kurus īsteno korupcijai pakļautā vidē ar vāju kontroli un līdzsvaru un neattīstītām pārvaldības struktūrām; vēlas saņemt Komisijas viedokli par to, vai un kādā mērā šos riskus iespējams pārvaldīt saskaņā ar Līguma noteikumiem;

               188.

               atkārtoti pauž viedokli, ka ievērojamās papildu izmaksas, kas rodas no decentralizācijas, ir jāpamato ar reāliem rezultātiem; tādēļ atzinīgi vērtē Revīzijas palātas izvērtējumu par to, kā decentralizācija ir ietekmējusi delegāciju darbu, ko ir pieprasījusi Parlamenta Ārlietu komiteja atzinumā par 2002. gada budžeta izpildes apstiprināšanu; tomēr atzīmē Revīzijas palātas minēto, ka “dažām problemātiskām jomām” plānošanas procesā “joprojām jāpievērš uzmanība”;

               189.

               atzīst to, ka ir grūti ziņot par viena līdzekļu devēja rezultātiem, ja ir iesaistīti daudzi; tomēr pauž nožēlu par Komisijas nodomu pielietot “uz rezultātiem balstītu” pieeju attīstības politikai, neizstrādājot metodoloģiju, kā novērtēt Kopienas sadarbības īpašos rezultātus saistībā ar galvenajiem Tūkstošgades attīstības mērķiem (TAM);

               190.

               piekrīt Revīzijas palātai, ka ir vajadzīgi objektīvi, praktiski pielietojami un visaptveroši kritēriji, lai novērtētu palīdzības rezultātu (Īpašais ziņojums Nr. 4/2005, 63. punkts); pauž cerību, kā tādus ieviesīs laika periodam no 2007. līdz 2013. gadam;

               191.

               pauž nožēlu, ka ziņojumā iekļautais Komisijas kopējais piešķīrums pamatizglītībai un veselības pamataprūpei 2004. gadā bija tikai 4,98 %, kas bija tālu no Parlamenta noteiktā 20 % mērķa; aicina uz konstruktīvu dialogu ar Komisiju par iespējām uzlabot šo rādītāju;

               192.

               uzstāj, ka topošajās valsts stratēģijās lielāka prioritāte jāpiešķir TAM galvenajām jomām – veselībai un izglītībai;

               193.

               atzinīgi vērtē budžeta atbalsta sniegšanu pa jomām (18) kā iespēju palielināt finansējumu izglītībai un veselībai; uzskata, ka šī alternatīva ir efektīvāka nekā vispārējs budžeta atbalsts, pat ja to sasaista ar attīstību šajās jomās;

               194.

               atzinīgi vērtē Komisijas ieguldījumu programmā “Valsts izdevumi un finanšu atbildība” (PEFA), kura palīdz samazināt ar budžeta atbalstu saistītos riskus; tomēr atzīmē Revīzijas palātas konstatējumu, ka kārtība, saskaņā ar kuru atbildība par valsts finanšu pārvaldības uzraudzību ir dalīta starp Sadarbības biroju EuropeAid un Attīstības ģenerāldirektorātu, “darbojas vienīgi tāpēc, ka pastāv labas personiskās attiecības”(Īpašais ziņojums Nr. 2/2005, 65. punkts, 2. zemsvītras piezīme.);

               195.

               izsaka atzinību Komisijai par saistību un maksājumu apjoma palielināšanu katru gadu kopš ārējās palīdzības pārvaldības reformas un par EuropeAid reorganizāciju, lai sniegtu lielāku atbalstu decentralizētām delegācijām; līdz ar Komisiju ir norūpējies (19) par to, lai delegācijās savlaicīgi būtu pieejami kompetenti darbinieki, it īpaši finanšu, līgumu un revīzijas jomās;

               196.

               atzinīgi vērtē vidējā darbinieku skaita palielināšanos no 4,1 darbinieka EUR 10 000 000 pārvaldīšanai 1999. gadā uz 4,8 darbiniekiem 2004. gadā; pauž nožēlu, ka šis skaitlis ir ievērojami mazāks par vidējo attiecībā uz Eiropas līdzekļu devējiem un šobrīd samazinās;

               197.

               aicina Komisiju nodrošināt attīstības politikas administratīvās kapacitātes nostiprināšanu Bulgārijā un Rumānijā pirms to pievienošanās ES;

         Īpašais ziņojums Nr. 10/2004 par EK ārējā atbalsta pārvaldības funkciju atdošanu Komisijas delegācijām

               198.

               aicina Komisiju uzlabot savus izmaksu rādītājus un paātrināt darbu pie palīdzības sniegšanas ātruma un kvalitātes rādītāju izstrādes, lai būtu iespējams labāk novērtēt deleģēšanas procesa izmaksas un ieguvumus;

               199.

               mudina Komisiju turpināt uzlabot tā atbalsta kvalitāti, ko delegācijām sniedz centrālie dienesti;

               200.

               mudina Komisiju turpināt darbu pie tā, lai nodrošinātu, ka centrālajos dienestos un delegācijās ir pietiekams darbinieku skaits, un turpināt darbinieku apmācību;

               201.

               mudina Komisiju palielināt centienus samazināt kavēšanos ar ārpus delegācijām notiekošu projektu īstenošanu;

               202.

               atzinīgi vērtē Komisijas veiktos pasākumus finanšu un ar līgumiem saistīto procedūru vienkāršošanai un saskaņošanai;

               203.

               uzsver, ka 24 pastāvošie delegāciju iekšējās kontroles standarti ir jāpiemēro efektīvā veidā;

               204.

               pieprasa no Revīzijas palātas ziņojumu par nevalstisko organizāciju (NVO) finansēšanu, kurā būtu, pēc Revīzijas palātas domām, pareiza NVO definīcija, informācija par to, cik procentu no NVO līdzekļiem ir Komisijas finansējums, kāda ir ar valsts iestādēm nesaistītu privātu organizāciju finansējuma daļa, kā arī pieprasa Revīzijas palātai analizēt, kādas ir priekšrocības, ja projektus īsteno nevis privāti uzņēmumi, bet NVO;

               205.

               turklāt pieprasa, lai Revīzijas palāta veiktu atsevišķu pārbaudi par Parlamenta 1992. gadā izveidotās budžeta pozīcijas 19-04 “Eiropas Iniciatīva demokrātijai un cilvēktiesībām (EIDHR)” pienācīgu īstenošanu;

         Īpašais ziņojums Nr. 4/2005 par Komisijas vadīto ekonomisko sadarbību Āzijā

               206.

               atzinīgi vērtē Revīzijas palātas īpašo ziņojumu par to, kā Komisija ir pārvaldījusi ekonomisko sadarbību Āzijā; pieņem zināšanai Revīzijas palātas konstatēto, ka izdevumi nav bijuši mērķtiecīgi un ka projektus, kas attiecās uz visu Āziju, ir negatīvi ietekmējusi pārāk sarežģītā pieteikumu iesniegšanas procedūra; atzinīgi vērtē paziņojumu, ka projektos, kuros izdarīta revīzija, bijis ievērojams skaits labumguvēju; atbalsta ieteikumus Komisijai nodrošināt, lai pieteikumu iesniegšanas procedūras nebūtu pārāk sarežģītas, lai delegācijas sniegtu pienācīgu palīdzību pieteikuma iesniedzējiem un lai lielāka uzmanība tiktu pievērsta projektu ilgtspējībai;

               207.

               aicina Komisiju precizēt ES palīdzības Āzijai darbības struktūru, koncentrējoties uz prioritāšu skaita samazināšanu un to labāku formulējumu, kas savukārt veicinātu efektīvai palīdzības sniegšanai nepieciešamās bāzes uzlabošanu un ļautu izmantot vairāk uz rezultātiem un ietekmi balstītu pieeju;

               208.

               aicina Komisiju paātrināt darbu pie attiecīgo rādītāju izstrādes, ar kuriem būtu iespējams novērtēt sasniegto progresu, un nodrošināt nepieciešamo uzraudzību, lai varētu novērtēt sasniegtos rezultātus;

               209.

               sagaida, ka Komisija, pārskatot Finanšu regulu un Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (20), paredzēs pienācīgu ar līgumiem saistīto procedūru un dotāciju piešķiršanas procedūru vienkāršošanu, īpaši attiecībā uz maziem projektiem, lai būtu iespējams panākt elastību noteikumu piemērošanā un efektīvu un pareizu finanšu vadību;

         Pirmspievienošanās stratēģija

               210.

               aicina Komisiju pārskatīt pirmspievienošanās projektu struktūru, nosakot precīzāku mērķauditoriju un vienkāršojot to mērķus un nosacījumus; piekrīt Revīzijas palātai, ka tā būtu iespējams samazināt iespēju kļūdīties to īstenošanas gaitā; pauž pārliecību, ka projektu struktūras vienkāršošana atvieglotu arī rezultātu novērtēšanu;

               211.

               atzīst, ka Komisijai ir jāatbalsta pievienošanās sarunvalstu iestādes, palīdzot tām pašām pilnībā decentralizētā veidā kontrolēt ES līdzekļu izmantošanu; tajā pašā laikā ir novērojis, ka Komisijai vēl joprojām ir jākompensē pievienošanās sarunvalstu finanšu vadības nepilnības, uzticot ex ante pārbaužu veikšanu EK delegācijām; apzinās, ka, lai nodrošinātu pienācīgu riska pārvaldību šajā jomā, Komisijai jāatrod vidusceļš starp šiem principiem;

               212.

               atzīmē Revīzijas palātas konstatēto, ka pārvaldes spējās Bulgārijā un Rumānijā joprojām pastāv trūkumi, atzinīgi vērtē līdz šim veiktos uzlabojumus un mudina Bulgārijas un Rumānijas varasiestādes turpināt uzlabot pirmspievienošanās palīdzības uzraudzību, lai sagatavotos struktūrfondu efektīvākai izmantošanai; vienlaicīgi mudina Komisiju uzlabot šo fondu pārvaldību un mērķorientāciju;

         Administratīvie izdevumi
   Ar aģentūrām saistītie jautājumi

               213.

               ar gandarījumu atzīmē, ka Komisija ir iesniegusi priekšlikumu Iestāžu nolīgumam par aģentūrām, kā Parlaments to pieprasīja ziņojumos par aģentūru 2003. gada budžetu izpildes apstiprināšanu; aicina Padomi cik vien iespējams drīz sākt sarunas, lai noslēgtu nolīgumu, pamatojoties uz Komisijas sagatavoto teksta projektu un ņemot vērā principus, ko Parlaments pieņēma 2004. gada 13. janvāra rezolūcijā par Eiropas regulatīvo aģentūru darbības pamatu (21) un 2005. gada 1. decembra rezolūcijā par Eiropas regulatīvām aģentūrām (22);

               214.

               atzīmē, ka Finanšu regula galvenokārt bija paredzēta Komisijai; apzinās, ka aģentūru pamata Finanšu regula (23) un turpmākās atsevišķās katras aģentūras finanšu regulas (24) visas tika sagatavotas, cik vien iespējams precīzi ievērojot vispārējo Finanšu regulu; norāda, ka finanšu regula, kas ir piemērota Komisijai, ne vienmēr ir piemērota daudz mazākajām aģentūrām; aicina Komisiju nodrošināt, lai aģentūru vajadzības tiktu pienācīgi ņemtas vērā Finanšu regulas pašreizējā reformā;

               215.

               atzīst par nepieciešamu palielināt aģentūru atbildību par ES nodokļu maksātāju naudas lietderīgu izlietojumu un tādēļ uzskata, ka aģentūrām jāatskaitās atbilstīgajām Parlamenta komitejām;

               216.

               uzskata, ka aģentūrām, iespējams, ir vairāk vajadzīga palīdzība ar pieņemšanu darbā nekā lielākajām iestādēm, kurām, visticamāk, ir vairāk darbinieku, ko var piesaistīt šādu uzdevumu izpildei, un tiem ir lielāka pieredze; aicina Eiropas Personāla atlases biroju (EPSO) atsaukties uz aģentūru lūgumiem palīdzēt ar pieņemšanu darbā; aicina Komisiju padarīt aģentūrām pieejamus arī citus horizontālos dienestus, piemēram, apmācību un juridisko dienestu;

               217.

               aicina Komisiju ziņot par pašreizējo situāciju attiecībā uz iekšējo revīziju aģentūrās, aprakstot katrā aģentūrā pieejamo iekšējās revīzijas kapacitāti un Komisijas nodrošinātos iekšējos revīzijas pakalpojumus, ņemot vērā gan vadības nodrošināšanu, gan pašas iekšējās revīzijas;

               218.

               atzīmē ANO acīmredzamo nespēju pienācīgi piemērot Komisijas un ANO parakstīto finansēšanas līgumu attiecībā uz Eiropas Rekonstrukcijas aģentūru, kā dēļ Revīzijas palāta bieži nespēj pienācīgi veikt to maksājumu un pamatojošo dokumentu finansiālo kontroli, kas attiecas uz ANO misijas Kosovā (UNMIK) pārvaldībā vai pārraudzībā esošiem līgumiem; atzīmē Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāra īpašā pārstāvja vietnieka paziņojumu par pilnīgas piekļuves nodrošināšanu visiem dokumentiem pēc Revīzijas palātas pieprasījuma; tomēr mudina Komisiju pārskatīt ar ANO noslēgto finansēšanas līgumu; uzskata, ka Eiropas Rekonstrukcijas aģentūras darbības pārtraukšanai nebūtu jānotiek, pamatojoties uz iepriekš noteiktu grafiku, bet gan atkarībā no ekonomiskajiem un politiskajiem kritērijiem un attīstību, pilnībā izmantojot pievienoto vērtību, ko aģentūra pieredzes un zinātības veidā gadu gaitā ir radījusi, un aicina Komisiju pēc pienācīgi veikta gala izvērtējuma iesniegt priekšlikumu, kurā pārbauda, vai varētu mainīt Rekonstrukcijas aģentūras pilnvaras un, ja jā, tad kādā veidā, lai esošo pieredzi un zinātību varētu izmantot rekonstrukcijas palīdzības sniegšanai kur vien tas ir vajadzīgs, piemēram, Irākā, Afganistānā, Pakistānā, Indijā un cunami skartajās valstīs, kā otro posmu pēc tam, kad Eiropas Kopienas Humānās palīdzības birojs (ECHO) ir ticis galā ar neatliekamajām humānajām vajadzībām;

               219.

               mudina Komisiju palīdzēt Eiropas Vides aģentūrai atrisināt strīdu ar Dānijas varasiestādēm par nepareizi samaksātu nodokļu atgūšanu;

               220.

               ar sarūgtinājumu atzīmē, ka joprojām nav atrisināts konflikts starp Komisiju un Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centru par darba devēja iemaksām pensiju shēmā; mudina Komisiju veltīt lielākas pūles šī strīda atrisināšanai.

      (1)  OV L 53, 23.2.2004.

      (2)  OV C 302, 30.11.2005., 1. lpp.

      (3)  OV C 107, 30.4.2004., 1. lpp.

      (4)  OV C 301, 30.11.2005., 1. lpp.

      (5)  OV C 302, 30.11.2005., 100. lpp.

      (6)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

      (7)  Pieņemtie teksti, P6_TA(2005)0092.

      (8)  Saīsinājums no franču valodas termina “Déclaration d'assurance”.

      (9)  OV L 161, 26.6.1999., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 173/2005 (OV L 29, 2.2.2005., 3. lpp.).

      (10)  OV L 63, 3.3.2001., 21. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2355/2002 (OV L 351, 28.12.2002., 42. lpp.).

      (11)  OV L 209, 11.8.2005., 1. lpp.

      (12)  Sk. Ekonomikas un finanšu padomes 2005. gada 8. novembra secinājumus:
   http://www.fco.gov.uk/Files/kfile/EcofinConclusions_08nov.pdf.

      (13)  Pašreizējie Finanšu regulas 3. pantā noteiktie budžeta principi ir “vienotības, budžeta precizitātes, gada pārskata, līdzsvara, norēķinu vienības, universāluma, specifikācijas, pareizas finanšu vadības un pārredzamības princips”.

      (14)  Pieņemtie teksti, P6_TA(2006)0043.

      (15)  “Komisijai sadarbībā ar dalībvalstīm vajadzētu izvērtēt pašreizējos nozaru un reģionālā līmeņa kontroles mehānismus un esošo pārskatu un deklarāciju vērtību.”

      (16)  OV L 277, 21.10.2005., 1. lpp.

      (17)  OV C 74 E, 24.3.2004., 746. lpp.

      (18)  Atbilde uz 1.4. jautājumu, DEVE komitejas anketa.

      (19)  Atbilde uz 5.2. jautājumu, DEVE komitejas anketa.

      (20)  OV L 357, 31.12.2002., 1. lpp.

      (21)  OV C 92 E, 16.4.2004., 119. lpp.

      (22)  Pieņemtie teksti, P6_TA(2005)0460.

      (23)  Komisijas 2002. gada 19. novembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.).

      (24)  OV L 245, 29.9.2003., 1. lpp.