title: 2013/627/ES: Eiropas Parlamenta Lēmums ( 2013. gada 17. aprīlis ) par SESAR kopuzņēmuma kontu slēgšanu attiecībā uz 2011. finanšu gadu#Eiropas Parlamenta Rezolūcija ( 2013. gada 17. aprīlis ) par Eiropas Savienības aģentūru 2011. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu – darbība, finanšu pārvaldība un kontrole

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 308/373

         EIROPAS PARLAMENTA LĒMUMS
   (2013. gada 17. aprīlis)
   par SESAR kopuzņēmuma kontu slēgšanu attiecībā uz 2011. finanšu gadu
   (2013/627/ES)
   EIROPAS PARLAMENTS,

               —

               ņemot vērā SESAR kopuzņēmuma 2011. finanšu gada galīgos pārskatus,

               —

               ņemot vērā Revīzijas palātas ziņojumu par SESAR kopuzņēmuma 2011. finanšu gada pārskatiem ar Kopuzņēmuma atbildēm (1),

               —

               ņemot vērā Padomes 2013. gada 12. februāra ieteikumu (05755/2013 – C7-0040/2013),

               —

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 319. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (2), un jo īpaši tās 185. pantu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (3) un jo īpaši tās 208. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2007. gada 27. februāra Regulu (EK) Nr. 219/2007, ar ko izveido Kopuzņēmumu, lai izstrādātu jaunas paaudzes Eiropas gaisa satiksmes pārvaldības sistēmu (SESAR) (4), un jo īpaši tās 4.b pantu,

               —

               ņemot vērā Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (5), un jo īpaši tās 94. pantu,

               —

               ņemot vērā Reglamenta 77. pantu un VI pielikumu,

               —

               ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Transporta un tūrisma komitejas atzinumu (A7-0101/2013),

               1.

               apstiprina SESAR kopuzņēmuma kontu slēgšanu attiecībā uz 2011. finanšu gadu;

               2.

               uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu nosūtīt SESAR kopuzņēmuma direktoram, Padomei, Komisijai un Revīzijas palātai, kā arī nodrošināt tā publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā).

            Priekšsēdētājs

         Martin SCHULZ

            Ģenerālsekretārs

         Klaus WELLE

      (1)  OV C 6, 10.1.2013., 46. lpp.

      (2)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

      (3)  OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.

      (4)  OV L 64, 2.3.2007., 1. lpp.

      (5)  OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.

      EIROPAS PARLAMENTA REZOLŪCIJA
      (2013. gada 17. aprīlis)
      par Eiropas Savienības aģentūru 2011. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu – darbība, finanšu pārvaldība un kontrole
      EIROPAS PARLAMENTS,

                  —

                  ņemot vērā Komisijas 2011. gada 14. novembra ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par paveikto darbu attiecībā uz 2009. finanšu gada budžeta izpildes apstiprinājumu (COM(2011) 736) un šim ziņojumam pievienotos Komisijas dienestu darba dokumentus (SEC(2011) 1350 un SEC(2011) 1351),

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Parlamenta, ES Padomes un Eiropas Komisijas 2012. gada 19. jūlija kopīgo paziņojumu par decentralizētajām aģentūrām;

                  —

                  ņemot vērā 2012. gada 19. jūlija kopīgajam paziņojumam pievienoto dokumentu “Vienota pieeja ES decentralizētajām aģentūrām”;

                  —

                  ņemot vērā “Turpmāko pasākumu ceļvedi saistībā ar vienoto pieeju ES decentralizētajām aģentūrām”, ko Komisija pieņēma 2012. gada decembrī;

                  —

                  ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Eiropas aģentūras – turpmākā virzība” (COM(2008) 135),

                  —

                  ņemot vērā Parlamenta 2012. gada 10. maija rezolūciju par 2010. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu – Eiropas Savienības aģentūru darbība, finanšu pārvaldība un kontrole (1),

                  —

                  ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (2), un jo īpaši tās 185. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 (3) atcelšanu un jo īpaši tās 208. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (4), un jo īpaši tās 96. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Revīzijas palātas Īpašo ziņojumu Nr. 15/2012 “Interešu konflikta pārvaldība revīzijai atlasītajās ES aģentūrās”,

                  —

                  ņemot vērā Revīzijas palātas atsevišķos ziņojumus (5) par decentralizēto aģentūru 2011. gada finanšu gada pārskatiem,

                  —

                  ņemot vērā 2009. gada 7. aprīlī publicēto Parlamenta pētījumu “Opportunity and Feasibility of Establishing Common Support Services for EU Agencies” (“Izdevība un iespējas veidot kopīgus ES aģentūru atbalsta dienestus”),

                  —

                  ņemot vērā Parlamenta 2010. gada 18. maija deklarāciju par Eiropas Savienības centieniem korupcijas apkarošanā (6), 2011. gada 15. septembra rezolūciju par ES centieniem korupcijas apkarošanā (7) un Komisijas paziņojumu “Korupcijas apkarošana Eiropas Savienībā” (COM(2011) 308);

                  —

                  ņemot vērā Reglamenta 77. pantu un VI pielikumu,

                  —

                  ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas, Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas un Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas atzinumus (A7-0118/2013),

                  A.

                  tā kā šajā rezolūcijā ir iekļauti horizontāli konstatējumi, kas attiecas uz visām iestādēm Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 185. panta izpratnē un ir daļa no lēmuma par budžeta izpildes apstiprināšanu saskaņā ar Regulas (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 96. pantu un Parlamenta Reglamenta VI pielikuma 3. pantu;

                  B.

                  tā kā aizvadīto desmit gadu laikā aģentūru skaits ir pieaudzis trīs reizes (2001. gadā darbojās 10 aģentūras, savukārt 2011. gadā – 30),

         Vispārīgi jautājumi

                  1.

                  uzsver aģentūru veikto uzdevumu nozīmi un tiešo ietekmi uz iedzīvotāju ikdienas dzīvi, jo īpaši saistībā ar medikamentu kvalitāti, pārtikas nekaitīgumu, aviācijas drošību un infekcijas slimību uzliesmojumu kontroli; šajā sakarībā uzsver, cik ārkārtīgi svarīga ir aģentūru autonomija, it sevišķi to attiecinot uz regulatīvajām aģentūrām un aģentūrām, kuru pienākums ir neatkarīga informācijas ieguve; atgādina, ka decentralizētās aģentūras galvenokārt tika izveidotas ar mērķi veikt neatkarīgus zinātniskos un tehniskos novērtējumus;

                  2.

                  atgādina, ka 2012. gada jūlijā, noslēdzoties trīs gadus ilgai izpētei un sarunām, Parlaments, Padome un Komisija pieņēma vienotu pieeju attiecībā uz decentralizētajām aģentūrām – politisku vienošanos par aģentūru turpmāko pārvaldību un reformu; atzinīgi vērtē noslēgto vienošanos, tomēr pauž nožēlu par to, ka tajā nav noteiktas ne lēmumu pieņemšanas procedūras attiecībā uz ierosināto darbību īstenošanu, ne kārtība, kādā Parlaments pārraudzītu šīs procedūras;

                  3.

                  atzinīgi vērtē Revīzijas palātas ziņojumus un it sevišķi tās centienus izpildīt Parlamenta prasības uzlabot revīziju un sekmēt budžeta izpildes apstiprinājuma procedūras norisi;

                  4.

                  ar gandarījumu konstatē, ka salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem Revīzijas palātas sagatavotajos revīzijas ziņojumos sniegtā informācija ir detalizētāka; mudina Revīzijas palātu turpināt šo pozitīvo ievirzi un plašāk izvērst darbības rezultātu revīzijas elementus gan dažādos ikgadējos revīzijas ziņojumos, gan konkrētiem jautājumiem veltītajos īpašajos ziņojumos; aicina Revīzijas palātu veicināt debates, kurās tiktu uzklausītas abas puses, kad vien aģentūras to vēlētos, un padarīt savus ziņojumus informatīvākus un pārredzamākus, jo īpaši – pienācīgi norādot gadījumus, kad aģentūra ir atklājusi problēmu un par to paziņojusi Revīzijas palātai, un vēl skaidrāk ziņojot par atrunu iekļaušanas gadījumiem;

                  5.

                  atgādina visām aģentūrām par to pienākumu iesniegt budžeta izpildes apstiprinātājiestādei direktora sagatavotu ziņojumu ar pārskatu par iekšējā revidenta izdarīto iekšējo revīziju skaitu un veidiem, paustajiem ieteikumiem un saistībā ar tiem veiktajiem pasākumiem, kā paredzēts Regulas (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 72. panta 5. punktā;

                  6.

                  pauž atzinību par labo sadarbību starp atbildīgo komiteju un Savienības aģentūru tīklu (“Tīkls”) – forumu, kurš kalpo koordinācijai, informācijas apmaiņai un vienotas nostājas pieņemšanai attiecībā uz aģentūru kopējās interesēs esošiem jautājumiem, un mudina nostiprināt Tīkla darbību; ar gandarījumu norāda, ka, sazinoties ar aģentūru direktoriem ikgadējās budžeta izpildes apstiprinājuma procedūras gaitā, reakcija bija atsaucīga un pretimnākoša; pauž pārsteigumu par Tīkla 2012. gada 19. oktobra vēstuli, kurā Parlamentam tiek lūgts “atjaunot tā iepriekšējo gadu praksi”; gluži pretēji – mudina Tīklu atbalstīt Parlamenta iepriekšējos budžeta izpildes apstiprinājuma ziņojumos prasītās izmaiņas attiecībā uz pārvaldības un pārredzamības uzlabošanu un interešu konflikta novēršanas pasākumiem, lai ietaupītu patērētāju un nodokļu maksātāju naudu, un cer, ka Tīkls minētās izmaiņas atbalstīs;

                  7.

                  uzsver, ka budžeta izpildes apstiprinājuma procedūrā galvenā uzmanība jāpievērš efektivitātei un pārredzamībai, un aicina visas iesaistītās puses, proti, Revīzijas palātu, Padomi, aģentūras un Tīklu, pievērsties budžeta izpildes apstiprināšanai no šā aspekta; uzsver, ka, vēršot galveno uzmanību uz darbības rezultātiem, nekādā gadījumā nedrīkstētu mazināties pareizības un pareizas finanšu pārvaldības aspektu nozīme;

                  8.

                  šajā sakarībā norāda uz saistību starp administratīvo slogu un aģentūru darbības rezultātiem; uzskata – lai aģentūras darbotos un izmantotu savus resursus cik vien iespējams efektīvi, tām jācenšas rast sinerģija, jāapmainās ar paraugpraksi un kopīgi jāizmanto pakalpojumi, pamatojoties uz ģeogrāfisko tuvumu vai nozīmi; uzskata, ka būtu arī jāuzlabo, jāpaplašina un jāatvieglo Komisijas sniegto pakalpojumu pieejamība;

                  9.

                  ierosina vienkāršot aģentūrām piemērojamos finanšu noteikumus, jo tas ļautu samazināt aģentūru administratīvā personāla izmaksas; aicina Komisiju šajā nolūkā izstrādāt priekšlikumus un mudināt aģentūras izmantot iespēju vienkāršot darbā pieņemšanas procedūras, ņemot vērā, ka standarta procedūra ir izstrādāta lielāka mēroga organizācijām, un aģentūrām tā rada pārāk lielu slogu;

                  10.

                  ar bažām norāda, ka Revīzijas palāta ir konstatējusi virkni problēmu vairākās aģentūrās, un tās jo īpaši ir saistītas ar:

                              —

                              pārnesumiem, kuru pamatā nav saistību, vai pārāk liela apmēra pārnesumiem,

                              —

                              pārredzamības vai precizitātes trūkumu darbā pieņemšanas procedūrās,

                              —

                              iepirkumu un līgumu administrēšanu,

                              —

                              iespējamiem interešu konfliktiem, tostarp valdes līmenī;

                  11.

                  šajā sakarībā pieņem zināšanai Tīkla atbildi; atzinīgi vērtē aģentūru saskaņoto darbību un vēlmi risināt Revīzijas palātas konstatētās problēmas un mudina Tīklu, kā arī katru atsevišķo aģentūru atskaitīties budžeta izpildes apstiprinātājiestādei par gūtajiem panākumiem konkrēto pasākumu īstenošanā, kas paredzēti to trūkumu novēršanai, kurus Revīzijas palāta un Parlaments konstatējuši 2010. finanšu gada budžeta izpildes apstiprinājuma procedūras laikā; uzsver, ka par to atbildīgi ir aģentūru izpilddirektori un valde;

                  12.

                  mudina Tīklu, kā arī katru atsevišķo aģentūru ziņot budžeta izpildes apstiprinātājiestādei par panākumiem, kas gūti minēto ideju un pieeju īstenošanā, lai novērtētu, vai izvēlētā pieeja izrādījusies noderīga atlikušo Revīzijas palātas konstatēto un dokumentā “Vienotā pieeja” norādīto problēmu risināšanai, un ziņot budžeta izpildes apstiprinātājiestādei gan par atsevišķajiem, gan kopīgajiem pasākumiem, kas veikti saistībā ar Revīzijas palātas konstatējumiem, kā arī par to rezultātiem;

                  13.

                  uzsver, ka aģentūras jau kādu laiku prasa padarīt elastīgākus noteikumus, ko tām piemēro saskaņā ar Finanšu regulu; atzīst, ka lielākā daļa šo noteikumu ir nesamērīgi un nepiemēroti ne tikai vairākuma aģentūru lielumam un mērķiem, bet arī to īpatnībām; uzstāj, ka aģentūrām piemērojamo finanšu noteikumu un tiesiskā regulējuma noteikumu vienkāršošana uzlabotu aģentūru darbības efektivitāti, samazinātu to izdevumus un atrisinātu daudzas no Revīzijas palātas norādītajām problēmām;

                  14.

                  norāda, ka dažas ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu saistītās aģentūras ir operatīvās aģentūras un to budžeta izpilde ir atkarīga arī no ārējiem apstākļiem, kuri būtu jāņem vērā budžeta procedūras gaitā;

         Budžeta un finanšu pārvaldība

                  15.

                  atkārtoti uzsver, ka gada pārskata princips ir viens no trim grāmatvedības pamatprincipiem (vienotības, gada pārskata un līdzsvara principi), kas obligāti jāievēro, lai nodrošinātu efektīvu Savienības budžeta izpildi; norāda, ka decentralizētās aģentūras ne vienmēr pilnībā ievēro šo principu;

                  16.

                  atgādina aģentūrām, ka tām jāturpina risināt joprojām pastāvošā līdzekļu pārnešanas problēma; pieņem zināšanai aģentūru skaidrojumus par grūtībām izvairīties no darbības izdevumu pārnešanas; tomēr uzskata, ka daudzos gadījumos pastāv iespējas veikt uzlabojumus, jo īpaši – uzlabot saistību apropriāciju pārvaldību, pamatojoties uz reālajām vajadzībām, uzlabot iekšējo plānošanu un vispārējo ieņēmumu prognozēšanu, piemērot stingrāku budžeta disciplīnu un regulāri pārskatīt tēriņus; aicina aģentūras novērtēt savas iekšējās administratīvās procedūras, lai mazinātu administratīvo slogu, jo īpaši attiecībā uz publisko iepirkumu un darbā pieņemšanas procedūrām; uzskata, ka gan Komisijai, gan Revīzijas palātai būtu jāsniedz aģentūrām efektīva palīdzība šajā jomā;

                  17.

                  norāda, ka dažos gadījumos ir jāuzlabo iekšējā plānošana, un tāpēc aicina aģentūras pilnveidot savas procedūras; vienlaikus atzīst, ka zināmos apstākļos un sniedzot pienācīgu pamatojumu (piemēram, maksājumu veikšana nav bijusi iespējama līguma noslēgšanas gadā), tam pārredzamā veidā vajadzētu būt minētam attiecīgajā Revīzijas palātas ziņojumā; uzskata, ka tikai tā ir iespējams patiesi novērtēt, vai pārnesto apropriāciju īpatsvars ir vai nav bijis pārāk augsts;

                  18.

                  šajā sakarībā uzsver, ka jāņem vērā normu hierarhija, un uzskata, ka galvenā uzmanība būtu jāpievērš pareizai finanšu pārvaldībai; tomēr norāda, ka pašreizējie finanšu noteikumi neatrisina problēmu, ar ko saskaras tās aģentūras, kuru finansējumu pamatā veido iekasētās maksas, un aicina Komisiju nākt klajā ar priekšlikumu šā jautājuma risinājumam nākamajā aģentūrām piemērojamo finanšu noteikumu pārskatīšanā; norāda, ka Finanšu regula nav piemērota arī aģentūrām, kuru darbībā veidojas līdzekļu pārpalikums, un ka ir būtiski pārskatīšanas gaitā apsvērt šīs problēmas iespējamos risinājumus, piemēram, ierobežota rezerves fonda izveidi;

                  19.

                  gaida, ka Revīzijas palāta kā ārējs revidents, ņemot vērā Parlamenta budžeta izpildes apstiprinājuma ziņojumu 2010. gadā un savu ziņojumu par aģentūru salīdzinošo novērtējumu, konsultēsies ar Tīklu, lai, izmantojot svarīgus rādītājus labas finanšu un budžeta pārvaldības, zemu pārvaldības izmaksu un darbības efektivitātes jomā, izstrādātu atklāti pieejamu un pārredzamu aģentūru salīdzinošās analīzes un klasificēšanas procedūru, un sniegt pamatā esošos datus viegli pieejamā formātā (piemēram, Excel un/vai CSV failu veidā);

                  20.

                  ar bažām konstatē, ka dažas aģentūras par trūkumu atzinušas budžeta nepietiekamo elastīgumu, un tas liecina, ka līdzekļus būtu iespējams ietaupīt, ja starp budžeta sadaļām valdītu pietiekami liels elastīgums; aicina Komisiju rūpīgi izpētīt situāciju un nākt klajā ar priekšlikumiem šā jautājuma risināšanai;

                  21.

                  norāda, ka aģentūras gada gaitā saskaras ar daudzām un dažādām revīzijas un kontroles procedūrām, kuras bieži vien sadalītas ļoti nevienmērīgi un var aģentūrām radīt grūtības; uzskata, ka šī problēma galvenokārt būtu risināma, labāk koordinējot dažādās revīzijas (8), uzskata, ka ar aģentūrām būtu jāapspriežas, lai šim jautājumam rastu praktiskus risinājumus, netraucējot aģentūru pamatuzdevumu izpildi; aicina Revīzijas palātu, Komisiju, aģentūras un Tīklu šajā jautājumā nākt klajā ar pieeju, kura būtu piemērota visām iesaistītajām pusēm;

                  22.

                  prasa, lai visas aģentūras un kopuzņēmumi, publicējot savus galīgos gada pārskatus, sistemātiski pievienotu standartizētu veidlapu, kurā būtu iekļauti ziņojumos par budžeta izpildi un ziņojumos par budžeta un finanšu pārvaldību sniegtie dati; iesaka visām aģentūrām un kopuzņēmumiem šo informāciju sniegt visaptverošā, viegli pieejamā un pārredzamā veidā (piemēram, Excel un/vai CSV failu veidā), lai atvieglotu budžeta izpildes salīdzināšanu un tādējādi ļautu Parlamentam un sabiedrībai vispusīgi salīdzināt aģentūru un kopuzņēmumu izdevumus;

                  23.

                  prasa Tīklam ieviest detalizētu, standartizētu budžeta pozīciju sistēmu, lai aģentūru ieņēmumu un izdevumu apkopojumu un salīdzinājumu, kā arī apropriāciju izpildi un izmantojumu katrā budžeta pozīcijā varētu salīdzināt pēc sadaļas, nodaļas un budžeta pozīcijas; turklāt prasa Tīklam pēcāk veikt šo salīdzinājumu un nodrošināt, ka izdarītie secinājumi un pamatā esošie dati ir brīvi pieejami viegli izmantojamā formātā (piemēram, Excel un/vai CSV failu veidā);

         Cilvēkresursi un darbā pieņemšanas politika

                  24.

                  norāda, ka aģentūru pieņemtās personāla politikas pamatprincipus nosaka Civildienesta noteikumi un ka aģentūrām piemērojamiem tiesiskā regulējuma noteikumiem jābūt elastīgākiem un vienkāršākiem, lai nodrošinātu to efektīvāku darbību šajā jomā; turklāt norāda – lai gan Civildienesta noteikumu 110. pants pieļauj zināmu elastību, galīgo lēmumu tomēr pieņem Komisija, un tādēļ ir ļoti svarīgi, lai aģentūras un Komisija panāktu iepriekšēju vienošanos; uzskata – ja vienošanās netiek panākta, Komisijai būtu jāiesniedz pamatots lēmums atbildīgajai Eiropas Parlamenta komitejai;

                  25.

                  atgādina aģentūrām, ka, plānojot savu personāla politiku, tām būtu jāpieņem vispārēja cilvēkresursu plānošanas pieeja, kas būtu pielāgota to rīcībā esošajiem budžeta un administratīvajiem resursiem, lai nodrošinātu, ka personāla politika ir veidota saskaņoti un atbilst aģentūru vajadzībām; turklāt norāda, ka personāla komplektēšanas plānos vienmēr būtu jāņem vērā zināmi pamatapsvērumi, piemēram, dzimumu un ģeogrāfiskais līdzsvars; šajā sakarībā atzinīgi vērtē Komisijas Ceļvedī paredzētās iniciatīvas un pauž gandarījumu par to, ka pašreizējā Civildienesta noteikumu pārskatīšanā jau ir atzītas aģentūrām raksturīgās īpatnības;

                  26.

                  pauž bažas par to, ka aģentūrās īstenotās darbā pieņemšanas procedūras regulāri rada problēmas jau kopš aģentūru izveides un ka Revīzijas palāta savās revīzijās attiecībā uz 2011. finanšu gadu problēmas vai trūkumus šajā jomā ir atklājusi visās aģentūrās, izņemot divas; pauž izbrīnu, ka ne Vienotajā pieejā, ne Ceļvedī nav paredzēti pasākumi šajā jomā;

                  27.

                  uzskata, ka labi iedibinātā personāla politikas plānu prakse ir vērtīgs personāla ilgtermiņa plānošanas instruments; pauž pastiprinātas bažas par to, ka Komisija ikgadējās budžeta procedūras gaitā atceļ personāla politikas plānus, par kuriem jau bijusi panākta vienošanās, tādēļ aicina Komisiju ierobežot šādu praksi;

                  28.

                  aicina visas aģentūras ik gadu informēt budžeta izpildes apstiprinātājiestādi par to, cik atvaļinājuma dienu piešķirts katras amata pakāpes darbiniekiem saskaņā ar elastīga darbalaika un virsstundu kompensācijas atvaļinājuma sistēmu, pievienojot šīs ziņas gada darbības pārskatiem;

         Interešu konflikti un pārredzamība

                  29.

                  atzinīgi vērtē Revīzijas palātas Īpašo ziņojumu Nr. 15/2012 “Interešu konflikta pārvaldība revīzijai atlasītajās ES aģentūrās”, kurš tika sagatavots, pamatojoties uz Revīzijas palātai adresēto Parlamenta pieprasījumu veikt vispusīgu analīzi par aģentūru pieeju tādu situāciju pārvaldībai, kurās var veidoties potenciāli interešu konflikti;

                  30.

                  uzskata, ka Revīzijas palātas Īpašā ziņojuma Nr. 15/2012 galvenā pievienotā vērtība ir interešu konfliktu pārvaldības un novēršanas jomā panāktā progresa regulāra uzraudzība aģentūrās; aicina Revīzijas palātu turpināt darbu šajā jautājumā, proti, veikt revīziju arī citās aģentūrās, un izklāstīt savus konstatējumus jaunā īpašajā ziņojumā;

                  31.

                  atgādina, ka Īpašajā ziņojumā Nr. 15/2012 Revīzijas palāta izvērtēja interešu konfliktu pārvaldības politiku un procedūras četrās izraudzītās aģentūrās: Eiropas Aviācijas drošības aģentūrā (EASA), Eiropas Ķīmisko vielu aģentūrā (ECHA). Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādē (EFSA) un Eiropas Zāļu aģentūrā (EMA);

                  32.

                  uzskata, ka Revīzijas palātas veiktās revīzijas mērķis bija rast atbildi uz diviem jautājumiem – pirmkārt, vai aģentūras ir ieviesušas piemērotu politiku un procedūras, un otrkārt, vai šī politika un procedūras tiek pienācīgi īstenotas; turklāt norāda, ka veiktās revīzijas vajadzībām Revīzijas palāta izmantoja Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) pamatnostādnēs sniegto interešu konflikta definīciju, un arī Revīzijas palātas pieņemtais un atsaucei izmantotais prasību minimums bija balstīts uz minētajām pamatnostādnēm; tomēr uzsver, ka ESAO pamatnostādnes – kaut gan tās attiecīgajā jomā piedāvā starptautiskus kritērijus – pamatā attiecas uz publiskajā sektorā nodarbinātā personāla interešu konfliktiem un tādēļ nevar nodrošināt piemērotu bāzi efektīvam risinājumam attiecībā uz iespējamiem interešu konfliktiem aģentūru pārvaldes institūcijās un citās to darbā iesaistītajās struktūrās, piemēram, valdē, ekspertu grupās u. c. neraugoties uz to, atzinīgi vērtē ESAO piedāvāto paņēmienu kopumu un jo īpaši dāvanu un labumu kontrolsarakstu utt., kā arī ieteikumus attiecībā uz sodiem, nepieciešamību pārbaudīt interešu deklarāciju pilnīgumu un saturu, kā arī prasību izmantot pieredzi un konstatēt iespējamos interešu konfliktus;

                  33.

                  norāda, ka interešu konflikti var veidoties arī starp kādas aģentūras valdes locekļiem un pašu aģentūru, pamatojoties uz valsts vai institucionālām interesēm, un tas var apdraudēt aģentūras pienācīgu darbību; tādēļ aicina Komisiju steidzami iesniegt Parlamentam priekšlikumu šā jautājuma risināšanai; pauž cerību, ka pa to laiku pārredzamības labad tiks publiskotas pilnīgi visu aģentūru valdes locekļu interešu deklarācijas;

                  34.

                  pauž nožēlu par Revīzijas palātas Īpašajā ziņojumā Nr. 15/2012 minēto konstatējumu, ka laikā, kad četrās izraudzītajās aģentūrās tika pabeigtas uz vietas veiktās Revīzijas palātas pārbaudes (2011. gada oktobrī), nevienā no tām interešu konflikta situācijas netika pienācīgi pārvaldītas; norāda, ka EMA un EFSA bija izstrādājušas pilnveidotu interešu konflikta pārvaldības politiku, savukārt ECHA politika bija nepilnīga un EASA šādas politikas nebija vispār;

                  35.

                  ar bažām konstatē, ka Revīzijas palāta uzrādījusi virkni nepilnību, jo īpaši attiecībā uz nostādņu un procedūru īstenošanu darbinieku un apelācijas padomes interešu konfliktu novēršanai (ECHA), pārredzamības trūkumu attiecībā uz ikgadējo interešu deklarāciju publicēšanu (EASA) un mācībām par interešu konfliktiem (ECHA un EASA); uzsver, ka no četrām Revīzijas palātas revidētajām aģentūrām vienīgi EMA bija ieviesusi politiku attiecībā uz dāvanām un uzaicinājumiem;

                  36.

                  atzinīgi vērtē Revīzijas palātas ieteikumus četrām revidētajām aģentūrām; atzinīgi vērtē to, ka pēc Revīzijas palātas izdarītajām revīzijām minētās četras aģentūras veikušas virkni pasākumu savu individuālo nepilnību novēršanai; mudina aģentūras ziņot budžeta izpildes apstiprinātājiestādei par visiem turpmākajiem pasākumiem, ko tās būs veikušas saistībā ar savu politikas nostādņu un procedūru īstenošanu šo nepilnību novēršanai, tostarp interešu konfliktu pārvaldības jomā;

                  37.

                  norāda, ka Revīzijas palāta atklāja vairākus nozīmīgus trūkumus saistībā ar darba attiecību izbeigšanu, kuri mazina iespējas novērst publiskā sektora darbinieku “rotāciju” uz privāto sektoru; atbalsta Revīzijas palātas ieteikumu, kurā uzsvērta nepieciešamība risināt šos ar darba attiecību izbeigšanu saistītos jautājumus, un uzskata, ka ir jāprecizē jautājums par “bezdarbības” perioda noteikšanu personām, kas pildījušas aģentūras direktora pienākumus vai ieņēmušas citus atbildīgus amatus;

                  38.

                  atbalsta Revīzijas palātas ieteikumu visām Savienības iestādēm un decentralizētajām struktūrām pārbaudīt, vai Īpašajā ziņojumā Nr. 15/2012 paustie ieteikumi tām varētu būt noderīgi un piemērojami; uzskata, ka visām aģentūrām būtu jāizstrādā un jāīsteno vispusīga neatkarības nodrošināšanas politika un procedūras, cita starpā izveidojot rīcības mehānismu un skaidri noteiktas sankcijas, ko piemēro uzticības ļaunprātīgas izmantošanas gadījumos, vai jāievieš nepieciešamās izmaiņas jau pastāvošajā politikā un procedūrās, pamatojoties uz gūto pieredzi un Īpašajā ziņojumā Nr. 15/2012 paustajiem ieteikumiem; aicina aģentūras līdz 2013. gada beigām informēt budžeta izpildes apstiprinātājiestādi par šo jautājumu;

                  39.

                  atzinīgi vērtē Eiropas Ombuda lēmumu pēc savas iniciatīvas sākt izmeklēšanu, kas skars vairākus gadījumus, par kuriem nesen ziņots Komisijai saistībā ar interešu konfliktu, publiskā sektora darbiniekiem pārejot strādāt privātajā sektorā; pievienojas ombuda paustajam brīdinājumam, ka, lai gan interešu konfliktu efektīva novēršana ir labas pārvaldības un ētiskas rīcības neatņemama daļa, tomēr ne visas pārvaldības un ētikas problēmas ir automātiski saistītas ar interešu konfliktiem; uzskata, ka interešu konfliktiem ir jāpievēršas, precīzi ievērojot to robežas, un uzsver, ka Savienības iestādēs ir jāsekmē stratēģijas un pasākumi, kas paredzēti izglītošanai par interešu konfliktiem un to novēršanai;

                  40.

                  atzinīgi vērtē Revīzijas palātas ieteikumu Savienībai apsvērt iespēju turpināt pilnveidot tiesisko regulējumu interešu konflikta situāciju pārvaldības jomā;

                  41.

                  atzinīgi vērtē iestāžu 2012. gada 19. jūlija kopīgo paziņojumu par decentralizētajām aģentūrām un jo īpaši tajā izvirzītos noteikumus par interešu konfliktu pārvaldību un novēršanu (11. un 18. punkts), kā arī par aģentūru zinātnisko ekspertu neatkarību (20. punkts);

                  42.

                  aicina Revīzijas palātu izvērtēt, kā aģentūrās norisinās to pasākumu īstenošana, kurus tās veic, pamatojoties uz Īpašajā ziņojumā Nr. 15/2012 paustajiem ieteikumiem; aicina Tīklu, pamatojoties uz paraugprakses apmaiņu un gūto pieredzi, izstrādāt priekšlikumus, lai sadarbībā ar Komisiju un Revīzijas palātu būtu iespējams konstatēt, kurās aģentūrās vai kurās to darbības jomās pastāv vislielākais interešu konfliktu risks; šajā sakarībā atzinīgi vērtē Pārredzamības reģistra pārskatīšanu saistībā ar Savienības iestāžu lobiju grupām un mudina Komisiju un aģentūras īstenot pasākumus, kas izriet no šīs pārskatīšanas attiecībā uz iespējamiem interešu konfliktiem;

                  43.

                  atzinīgi vērtē Komisijas paredzēto rīcību interešu konfliktu jomā, it sevišķi nodomu izstrādāt pamatnostādnes saskaņotai interešu konfliktu novēršanas un pārvaldības politikai attiecībā uz valdes locekļiem, direktoriem, zinātnisko komiteju ekspertiem un apelācijas padomes locekļiem (9), norādot, ka par šo uzdevumu Komisija pati uzņēmusies atbildību un par tā izpildes termiņu noteikusi 2013. gadu; ar gandarījumu konstatē, ka šis uzdevums pieder pie Komisijas prioritārajām darbībām un starpposma mērķiem; mudina Komisiju ievērot minētā uzdevuma izpildei ierosināto termiņu un līdz 2013. gada beigām ziņot budžeta izpildes apstiprinātājiestādei par panāktajiem rezultātiem, ziņojumam pievienojot attiecīgos likumdošanas priekšlikumus;

                  44.

                  šajā sakarībā norāda, ka Komisija ir paredzējusi divus pasākumus, kuri aģentūrām jāveic 2013. gadā – proti, pieņemt un īstenot nepārprotamu politiku interešu konfliktu jomā, jo īpaši apmainīties ar pieredzi un, iespējams, izstrādāt koordinētu pieeju kopīgām problēmām, kas saistītas ar zinātniskajām komitejām un apelācijas padomēm, un izveidot pārredzamus un objektīvi pārbaudāmus kritērijus apelācijas padomes locekļu objektivitātes un neatkarīguma noteikšanai, un pārskatīt zinātnisko komiteju locekļu atlases procedūras (10); mudina aģentūras līdz 2013. gada beigām ziņot budžeta izpildes apstiprinātājiestādei par panākumiem minēto uzdevumu īstenošanā;

                  45.

                  aicina Komisiju ņemt vērā nepieciešamību saglabāt pienācīgu līdzsvaru starp risku un ieguvumiem, jo īpaši attiecībā uz interešu konfliktu pārvaldību, no vienas puses, un mērķi saņemt labāko iespējamo zinātnisko konsultāciju, no otras puses; uzskata, ka rīcības kodeksu un ētikas vadlīniju skaita pieaugums nenodrošinās interešu konfliktu izzušanu; uzskata, ka rīcības kodeksu un ētikas vadlīniju pieņemšana ir vajadzīga, tomēr ar to vien nepietiek, un ka izskaust interešu konfliktus iespējams, tikai ieviešot un efektīvi īstenojot vienkāršus un piemērotus noteikumus, kuri veido daļu no vispārējas godīguma, integritātes un pārredzamības kultūras;

                  46.

                  atgādina to, ka augstai pārredzamības pakāpei ir būtiska nozīme interešu konfliktu riska mazināšanā; tādēļ aicina aģentūras, kuras vēl to nav izdarījušas, ievietot savā tīmekļa vietnē valdes locekļu, vadošo darbinieku, ārējo un štata ekspertu sarakstu, kā arī viņu interešu deklarācijas un dzīves aprakstus;

         Ceļvedis

                  47.

                  atzinīgi vērtē 2012. gada decembrī Komisijā pieņemto “Turpmāko pasākumu ceļvedi saistībā ar vienoto pieeju ES decentralizētajām aģentūrām” (“Ceļvedis”) un aicina visas iesaistītās puses ņemt vērā tajā paustās idejas, jo īpaši pašreizējās sarunās par daudzgadu finanšu shēmu (DFS);

                  48.

                  pilnībā atbalsta galvenos Ceļvedī izklāstītos Komisijas mērķus, proti, panākt sabalansētāku pārvaldību, uzlabot aģentūru darbības efektivitāti un pārskatatbildību un panākt. lai to darbība būtu saskaņotāka; atzinīgi vērtē ierosinātos pasākumus, it sevišķi attiecībā uz valdes racionalizāciju, centieniem rast sinerģiju starp aģentūrām un dažu aģentūru iespējamo apvienošanu;

                  49.

                  konstatē, ka Ceļvedī, kaut arī tas ir labs iesākums, tomēr vēl trūkst vispusīga aģentūru pašreizējās situācijas novērtējuma, un tajā nav ietverts arī skaidrs redzējums un stratēģija attiecībā uz nepieciešamību modernizēt aģentūras; uzskata, ka Komisija būtu varējusi izvirzīt vērienīgākas un augstākas prasības attiecībā uz atsevišķām aģentūrām, aģentūru veidiem vai grupām paredzētiem konkrētiem pasākumiem; pauž nožēlu, ka iestāžu darba grupas ieilgušā darba rezultāti patlaban ir samērā pieticīgi un ka Padome nav izrādījusi gatavību atbalstīt vērienīgāku pieeju; pauž pārliecību, ka proaktīvāka un tālredzīgāka pieeja būtu nodrošinājusi ievērojami lielāku pievienoto vērtību;

                  50.

                  atzinīgi vērtē to, ka viena no vienotās pieejas prioritātēm ir uzlabot aģentūru pārvaldību, jo īpaši skaidrāk nosakot valdes un izpilddirektora uzdevumus un pārskatot Komisijas un Parlamenta pārstāvju lomu un uzdevumus valdē; uzskata, ka tas palīdzēs arī precizēt aģentūru attiecības ar Savienības iestādēm un dalībvalstīm, izveidot uzlabotus aģentūru pārskatatbildības mehānismus un noteikt, cik lielā mērā Komisija ir atbildīga par aģentūru darbību, vienlaikus ievērojot aģentūru neatkarības principu;

                  51.

                  aicina Komisiju labāk izmantot aģentūru veiktspējas potenciālu un ieteikumus saistībā ar “Eiropas pusgadu”, jo īpaši – izstrādājot gada izaugsmes pētījumu un makroekonomiskos rādītājus; uzsver, ka aģentūrām ir būtiska loma stratēģijas “Eiropa 2020” mērķu sasniegšanā;

         Neatkarība

                  52.

                  uzsver, cik ārkārtīgi svarīga ir aģentūru neatkarība; atgādina, ka vajadzētu ļaut aģentūrām neatkarīgi pildīt savas pilnvaras, un pauž nožēlu, ka patlaban tas ne vienmēr tā ir; uzskata, ka Komisijas ģenerāldirektorāti būtu jāuzlūko kā aģentūru partneri, un ar bažām konstatē, ka dažkārt Komisijas intervences liek šaubīties par aģentūru pieņemto lēmumu un veikto pasākumu objektivitāti, it sevišķi gadījumos, kas saistīti ar augstu risku patērētāju drošības jomā;

         Pārskatatbildība

                  53.

                  uzskata, ka ir jāracionalizē aģentūru demokrātiskā pārskatatbildība, galvenokārt attiecībā uz to, kā aģentūras sniedz ziņojumus budžeta izpildes apstiprinātājiestādei (jo īpaši jāmin nekonsekvence veidā, kādā tiek sniegta finanšu informācija un iesniegti ziņojumi par pasākumiem, kas veikti pēc budžeta izpildes apstiprināšanas); uzskata, ka attiecībās starp Parlamentu un aģentūrām noderētu stingrāka un labāk strukturēta sistēma attiecībā uz ziņojumu sniegšanu Parlamentam; uzskata, ka pašreizējā kārtība ir diezgan nestrukturēta un saziņa un ziņojumu sniegšana pārāk bieži notiek tikai pēc ad hoc principa;

                  54.

                  uzskata, ka ir sevišķi svarīgi, lai par aģentūrām atbildīgās Parlamenta komitejas iespējami rūpīgi pārbaudītu aģentūru gada darba programmas un nodrošinātu, ka tās atbilst pašreizējiem apstākļiem un politikas prioritātēm; šajā sakarībā sagaida, ka aģentūras, izstrādājot savas gada darba programmas, cieši sadarbosies ar minētajām komitejām un Komisiju saskaņā ar 2012. gada 19. jūlija“Kopīgo paziņojumu par decentralizētajām aģentūrām”;

                  55.

                  prasa aģentūrām pārredzamības un demokrātiskās kontroles, tostarp arī Parlamenta kontroles, labad to tīmekļa vietnēs ievietot valdes sanāksmju protokolus;

                  56.

                  ierosina dot iespēju Parlamenta Budžeta kontroles komitejas loceklim novērotāja statusā apmeklēt aģentūru valdes sanāksmes;

         Ciešākas sadarbības iespējas un dažu aģentūru iespējamā apvienošana

                  57.

                  uzskata, ka būtu jāizpēta turpmākas sinerģijas iespējas Eiropas Policijas akadēmijas (CEPOL)un Eiropas Policijas biroja darbībā, ņemot vērā CEPOL 2011. gadā publicētā pētījuma rezultātus (līgums CEPOL/CT/2010/002); norāda, ka 2014. gada martā Akadēmijai būs jāatbrīvo pašreizējās telpas Bremshilā (Apvienotā Karaliste); prasa Komisijai nākt klajā ar priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei par Akadēmijas pārvietošanu uz Hāgu (Nīderlande), kur patlaban atrodas Eiropas Policijas birojs, lai abas aģentūras varētu kopīgi izmantot telpas un pakalpojumus, vienlaikus neapdraudot abu aģentūru pamatuzdevumus un autonomiju; uzsver, ka drīzs lēmums par CEPOL pārvietošanu ievērojami mazinātu neskaidrību, kas var negatīvi atsaukties uz personālu un darbā pieņemšanas procedūrām;

                  58.

                  aicina Komisiju kopā ar Eiropas Izglītības fondu, Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centru, Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fondu un Eiropas Darba drošības un veselības aizsardzības aģentūru turpināt pētīt starp minētajām aģentūrām pastāvošo sinerģiju un sniegt budžeta izpildes apstiprinātājiestādei ziņojumu par šo aģentūru iespējamu dziļāku integrāciju; aicina minētās aģentūras un Komisiju izvērtēt, vai ciešāka sadarbība varētu nodrošināt apjomradītus ietaupījumus un optimizēt aģentūru darbības rezultātus;

                  59.

                  uzskata, ka starp dažām aģentūrām vajadzētu norisināties ciešākai koordinācijai, jo īpaši attiecībā uz lēmumiem, kuri skar citas aģentūras darbības jomu; ierosina attiecīgajām aģentūrām vienoties savā starpā, vienlaikus iesaistot attiecīgās ieinteresētās personas, lai nepieļautu sāncensību likumdošanas jomā; aicina aģentūras šādos gadījumos vienmēr informēt atbildīgās Parlamenta komitejas;

         Paraugprakses apmaiņa

                  60.

                  uzsver nepieciešamību nodrošināt, ka jaunizveidotās aģentūras, piemēram, 2011. gadā nodibinātā Energoregulatoru sadarbības aģentūra, Eiropas Banku iestāde (EBI), Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestāde (EAAPI) un Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde (EVTI), apgūst ilgāk pastāvošo, pieredzē bagātāko aģentūru paraugpraksi, lai izvairītos no nepilnībām darbinieku pieņemšanā, iepirkuma organizēšanā un finanšu regulējumā;

                  61.

                  ar gandarījumu konstatē, ka jaunizveidotās aģentūras trīs reizes gadā piedalās Tīkla sanāksmēs un šo sanāksmju ietvaros notiek arī paraugprakses apmaiņa; turklāt norāda, ka jaunizveidotās aģentūras ir aicinātas iesaistīties apakštīklos, kas izveidoti, lai apspriestu jautājumus, kuriem nepieciešamas tehniskas zināšanas, jo īpaši administrācijas vadītāju apakštīkls, kas tiekas tikpat bieži kā Tīkls un apspriež darbā pieņemšanas, iepirkuma un finanšu regulējuma jautājumus;

                  62.

                  pieņem zināšanai, ka EVTI ir rīkojusi divus pieredzes apmaiņas braucienus – 2011. gadā uz Eiropas Dzelzceļa aģentūru (ERA) un 2012. gadā uz Eiropas Jūras drošības aģentūru (EMSA), un šo braucienu laikā EVTI darbiniekiem bija iespēja iepazīties ar šo nostabilizējušos aģentūru paraugpraksi; norāda, ka starp EVTI, EAAPI un EBI izveidojusies bieža saziņa, tās dalās pieredzē, saskaņo praksi un gūst labumu no sinerģijas;

                  63.

                  aicina Tīklu uzturēt dialogu ar Komisiju, lai izskatītu iespējas sarīkot aģentūrām kopīgus mācību pasākumus, kuru mērķis būtu atrisināt finansiālās problēmas, ko Revīzijas palāta konstatēja 2011. gadā;

         Eiropas uzraudzības iestādes

                  64.

                  ar bažām norāda, ka Finanšu regulas noteikumi nav pilnībā pielāgoti Eiropas uzraudzības iestāžu finansēšanas kārtībai, jo 55 % līdz 60 % no to budžeta tiek finansēti no dalībvalstu un Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācijas (EBTA) valstu iemaksām; uzskata, ka ir jāmeklē piemēroti mehānismi, kā garantēt uzraudzības iestāžu drošību un finansiālo stabilitāti, jo, ņemot vērā to jaukto finansējumu, tās ir pakļautas īpašiem riskiem; uzskata, ka šis jautājums būtu jārisina vēlākais brīdī, kad nākamo reizi tiks pārskatīts aģentūru regulējums Finanšu regulā, un aicina Komisiju šo situāciju izvērtēt un ziņot par to budžeta izpildes apstiprinātājiestādei;

                  65.

                  uzsver, ka ir svarīgi pienācīgi saskaņot uzraudzības iestādēm uzticētos uzdevumus ar piešķirto budžetu un pieejamām štata vietām, jo saskaņas trūkums var radīt nelīdzsvarotu personāla nodrošinājumu, no vienas puses, attiecībā uz uzraudzības iestāžu darbinieku pieņemšanu un, no otras puses, attiecībā uz valstu ekspertu iesaistīšanu; pauž bažas par to, ka Komisija grozīja uzraudzības iestāžu ierosinātos štatu sarakstus, nesniedzot skaidras norādes; mudina Komisiju šajā jautājumā un citos jautājumos rīkoties pilnīgi pārredzami;

                  66.

                  šajā sakarībā norāda uz bažām, kas tika paustas SVF 2012. gada decembra finanšu sektora novērtējuma sākotnējos secinājumos par Savienību, kuros tiek ieteikts palielināt Eiropas uzraudzības iestāžu resursus un pilnvaras, lai tās varētu veiksmīgi pildīt savas funkcijas, vienlaikus arī palielinot to darbības neatkarību;

         Dzimumu līdztiesība

                  67.

                  uzsver, ka ir svarīgi ieviest nostādnes, kas nodrošinātu abu dzimumu pienācīgu pārstāvību aģentūru pārvaldes institūcijās; mudina Tīklu ieviest un popularizēt vispārējas paraugprakses pamatnostādnes šajā jomā arī tajos gadījumos, kad aģentūru dibināšanas regulās šajā jautājumā nav sniegtas īpašas norādes; aicina aģentūru izpilddirektorus, kuri uzņemas galīgo atbildību par personāla komplektēšanas jautājumiem, nodrošināt dzimumu paritāti aģentūru darbinieku vidū kopumā un to darbinieku vidū, kuri ieņem atbildīgus amatus;

                  68.

                  ar bažām norāda, ka tikai nedaudzās aģentūrās izpilddirektora amatu ieņem sieviete; ņemot vērā, ka aģentūru direktorus lielākoties ieceļ valde, pamatojoties uz Komisijas apstiprināto kandidātu sarakstu, aicina aģentūru valdes un Komisiju ievērot dzimumu līdztiesības principus un ņemt vērā Komisijas 2010. gadā ierosināto stratēģiju, lai panāktu līdzsvarotāku dzimumu pārstāvību atbildīgos amatos; pauž bažas par to, ka dzimumu līdztiesības politika nav iekļauta Vienotās pieejas un Ceļveža mērķos, un aicina Komisiju sagatavot īpašus priekšlikumus šā jautājuma risināšanai;

                  69.

                  norāda, ka dalībvalstu pārstāvju izraudzīšanās darbam valdē ir pašu dalībvalstu kompetencē; aicina dalībvalstis, izraugoties savus pārstāvjus darbam minētajās struktūrās, paturēt prātā dzimumu līdztiesības principus un mudina izpilddirektorus pievērst valdes locekļu uzmanību šim jautājumam, gatavojoties valdes priekšsēdētāja un priekšsēdētāja vietnieka ievēlēšanai; ar gandarījumu konstatē, ka divās no pašreizējām “trijotnes” aģentūrām patlaban valdes priekšsēdētāja ir sieviete;

         Kompleksas IT sistēmas

                  70.

                  uzsver, ka aģentūrām, kā arī Komisijai ir jāīsteno paraugprakses un pieredzes koordinācija un apmaiņa, lai pārvarētu tehniskās un vadības problēmas, kas rodas kompleksās informācijas tehnoloģiju (IT) sistēmās, kurām jādarbojas visas Savienības mērogā; uzskata, ka ir dīvaini, ka Komisija iekasē no aģentūrām maksu par savu IT sistēmu izmantošanu un ka šo maksu nenosaka pēc objektīviem kritērijiem, piemēram, ņemot vērā aģentūru lielumu; ņemot vērā, ka šāda maksa rada ievērojamu slogu mazajām aģentūrām, aicina Komisiju, ja nav iespējams atteikties no maksas iekasēšanas, noteikt to atkarībā no aģentūru lieluma un finansiālajām iespējām;

                  71.

                  vērš Komisijas uzmanību uz grūtībām, ar kurām aģentūras saskaras, izmantojot kompleksas IT sistēmas, piemēram, uzkrājumu grāmatvedību (ABAC) un SYSPER2, un kuras rodas tādēļ, ka minētās sistēmas ir projektētas tā, lai apmierinātu Komisijas, nevis aģentūru vajadzības; atzinīgi vērtē apakštīklu veiktos pasākumus no šīs problēmas izrietošo seku risināšanai, it sevišķi Savienības aģentūru informācijas un komunikācijas tehnoloģiju tīkla (IT jautājumi) un administrācijas vadītāju apakštīkla (ABAC un SYSPER2) darbību, un aicina Komisiju šajā jautājumā ciešāk sadarboties ar aģentūrām;

                  72.

                  ierosina sniegt aģentūrām iespēju izmantot Komisijas cilvēkresursu pārvaldības programmatūru vai jebkādu citu programmatūru, lai tām nebūtu par lielu summu jāiegādājas pašām sava programmatūra;

                  73.

                  lai atvieglotu aģentūru budžeta izpildes apstiprinātājiestādes darbu un ņemot vērā aģentūru skaitu un to aizvien sarežģītāko darbu un darba rezultātus, ierosina Parlamentam no nākamā finanšu gada, veicot izpēti un sagatavojot atzinumus par aģentūrām, apsvērt konfigurācijas maiņu, paredzot iespēju iecelt vairākus referentus, kā tas šogad jau tika darīts attiecībā uz citām iestādēm;

                  74.

                  uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju nosūtīt aģentūrām, uz kurām attiecas šī budžeta izpildes apstiprinājuma procedūra, kā arī Padomei, Komisijai un Revīzijas palātai.

         (1)  OV L 286, 17.10.2012., 388. lpp.

         (2)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

         (3)  OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.

         (4)  OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.

         (5)  OV C 368, 16.12.2011.

         (6)  OV C 161 E, 31.5.2011., 62. lpp.

         (7)  OV C 51 E, 22.2.2013., 121. lpp.

         (8)  Skatīt 53. punktu “Turpmāko pasākumu ceļvedī saistībā ar vienoto pieeju ES decentralizētajām aģentūrām”.

         (9)  Skatīt 33. punktu “Turpmāko pasākumu ceļvedī saistībā ar vienoto pieeju ES decentralizētajām aģentūrām”.

         (10)  Skatīt 34. un 35. punktu “Turpmāko pasākumu ceļvedī saistībā ar vienoto pieeju ES decentralizētajām aģentūrām”.


title: Padomes Lēmums 2012/486/KĀDP ( 2012. gada 23. jūlijs ) par to, lai parakstītu un noslēgtu Nolīgumu starp Organizāciju kopīgai sadarbībai bruņojuma jomā un Eiropas Savienību par klasificētas informācijas aizsardzību#Nolīgums starp Organizāciju kopīgai sadarbībai bruņojuma jomā un Eiropas Savienību par klasificētas informācijas aizsardzību

text:
               24.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 229/1

         PADOMES LĒMUMS 2012/486/KĀDP
   (2012. gada 23. jūlijs)
   par to, lai parakstītu un noslēgtu Nolīgumu starp Organizāciju kopīgai sadarbībai bruņojuma jomā un Eiropas Savienību par klasificētas informācijas aizsardzību
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 37. pantu saistībā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. panta 5. un 6. punktu,
   ņemot vērā Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2009. gada 15. jūnija sanāksmē nolēma pilnvarot prezidentvalsti saskaņā ar bijušo Līguma par Eiropas Savienību 24. pantu sākt sarunas, lai noslēgtu nolīgumu par informācijas drošību starp Organizāciju kopīgai sadarbībai bruņojuma jomā un Eiropas Savienību.

               (2)

               Pēc tam, kad prezidentvalsts saņēma pilnvaras sākt sarunas, tā risināja sarunas par Nolīgumu starp Organizāciju kopīgai sadarbībai bruņojuma jomā un Eiropas Savienību par klasificētas informācijas aizsardzību.

               (3)

               Nolīgums būtu jāapstiprina,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo Savienības vārdā tiek apstiprināts Nolīgums starp Organizāciju kopīgai sadarbībai bruņojuma jomā un Eiropas Savienību par klasificētas informācijas aizsardzību.
   Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots norīkot personu vai personas, kas ir tiesīgas parakstīt minēto nolīgumu, lai tas kļūtu saistošs Savienībai.
   3. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2012. gada 23. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         C. ASHTON

      TULKOJUMS
      NOLĪGUMS
      starp Organizāciju kopīgai sadarbībai bruņojuma jomā un Eiropas Savienību par klasificētas informācijas aizsardzību
      Organizācija kopīgai sadarbībai bruņojuma jomā, turpmāk “OCCAR”,
      un
      Eiropas Savienība, turpmāk “ES”,
      turpmāk “Puses”,
      TĀ KĀ Puses ir vienisprātis, ka ar drošību saistītos jautājumos, kas rada kopīgu ieinteresētību, būtu jāizvērš savstarpējas konsultācijas un sadarbība;
      ATZĪSTOT, ka pilnvērtīgas un efektīvas konsultācijas un sadarbība var prasīt, lai Puses piekļūtu klasificētai OCCAR un ES informācijai, kā arī savā starpā apmainītos ar klasificētu informāciju;
      APZINOTIES, ka piekļuve klasificētai informācijai un apmaiņa ar to prasa pietiekamus drošības pasākumus;
      TĀ KĀ Padome 2009. gada 18. maijā ir atbalstījusi Eiropas Aizsardzības aģentūras valdes ieteikumu turpināt darbu ar ES un OCCAR drošības nolīguma izstrādi, lai tas būtu gatavs tad, kad ir iecerēts apstiprināt administratīvu nolīgumu starp EAA un OCCAR;
      IEVĒROJOT, ka OCCAR valde ir pilnvarojusi OCCAR Izpildu administrāciju (EA) noslēgt drošības nolīgumu;
      IEVĒROJOT, ka 2009. gada 15. jūnijā Padome ir pilnvarojusi prezidentvalsti sākt sarunas ar OCCAR par informācijas drošības nolīguma noslēgšanu,
      IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO.
      1. pants
      Nolīgums starp OCCAR un ES par klasificētas informācijas aizsardzību (turpmāk “nolīgums”) attiecas uz jebkāda veida klasificētu informāciju, ko Puses viena otrai nodod vai ar ko tās apmainās.
      2. pants
      Šajā nolīgumā “klasificēta informācija” ir visa informācija (proti, zināšanas, ko jebkādā veidā var nodot citiem), dokumenti vai materiāli, ko kāda Pusēm ir atzinusi par tādu, kas ir jāaizsargā pret neatļautu izpaušanu, kas varētu izraisīt dažādu pakāpju zaudējumus, kaitēt vai apdraudēt OCCAR, ES vai vienas vai vairāku to attiecīgo dalībvalstu intereses, un tādēļ tai ir piešķirta drošības klasifikācija.
      3. pants
      ES iestādes un vienības, uz ko attiecas šis nolīgums, ir: Eiropadome, Eiropas Savienības Padome (turpmāk “Padome”), Padomes Ģenerālsekretariāts, Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos, Eiropas Komisija un Eiropas Ārējās darbības dienests (turpmāk “EĀDD”). Šajā nolīgumā minētās iestādes un struktūras dēvē par “ES”.
      4. pants
      1.   Klasificētu informāciju viena Puse (informācijas devēja Puse) var izpaust vai nodot otrai Pusei (informācijas saņēmējai Pusei) saskaņā ar principu, kas paredz informācijas devējas Puses kontroli pār informāciju.
      2.   Īstenojot 1. punktu, vispārēji nav atļauts darīt atklātībā pieejamu nekādu informāciju, ja vien Puses nevienojas par procedūrām sakarā ar konkrētu kategoriju informāciju, kas operatīvām vajadzībām ir būtiska.
      5. pants
      Katra Puse un tās struktūras, kā definēts nolīguma 3. pantā, garantē, ka tajās darbojas drošības sistēmas un drošības pasākumi, kas atbilst tādiem drošības pamatprincipiem un minimālajiem standartiem, kas ir noteikti attiecīgos tās drošības normatīvajos aktos un atspoguļojas mehānismos, kuri ir jāizstrādā, ievērojot 12. pantu, lai nodrošinātu, ka klasificētai informācijai, ko nodod vai ar ko apmainās saskaņā ar šo nolīgumu, piemēro līdzīga līmeņa aizsardzību.
      6. pants
      1.   Klasificētu informāciju marķē šādi:

                  a)

                     OCCAR vajadzībām klasificētu informāciju marķē ar OCCAR SECRET, OCCAR CONFIDENTIAL vai OCCAR RESTRICTED;

                  b)

                  ES vajadzībām klasificētu informāciju marķē ar SECRET UE/EU SECRET, CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL vai RESTREINT UE/EU RESTRICTED.

            2.   Attiecīgā drošības klasifikācija ir šāda:

                     OCCAR iekšējā informācija

                  Eiropas Savienības iekšējā informācija

                     OCCAR SECRET

                     SECRET UE/EU SECRET

                     OCCAR CONFIDENTIAL

                     CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL

                     OCCAR RESTRICTED

                     RESTREINT UE/EU RESTRICTED

            7. pants
      1.   Katra Puse:

                  a)

                  aizsargā un glabā tādu klasificētu informāciju, ko tai saskaņā ar šo nolīgumu ir nodevusi otra Puse vai kuras apmaiņa ir notikusi ar otru Pusi, pret neatļautu izpaušanu, zaudēšanu vai bojāšanu;

                  b)

                  nodrošina, ka klasificētā informācija, ko Puses saskaņā ar šo nolīgumu viena otrai nodod vai ar ko tās apmainās, patur to pašu drošības klasifikāciju, ko piešķīrusi informācijas devēja Puse. Informācijas saņēmēja Puse aizsargā un glabā klasificētu informāciju ne mazāk stingri, kā noteikts tās drošības noteikumos, kas attiecas uz informāciju vai materiāliem, kuriem, kā norādīts 6. pantā, ir līdzīga drošības klasifikācija;

                  c)

                  nodrošina, ka no otras Puses saņemtai klasificētai informācijai bez attiecīgās Puses iepriekšējas rakstiskas piekrišanas nepazemina slepenības pakāpi vai neatņem klasifikācijas pakāpi;

                  d)

                  klasificētu informāciju izmanto tikai autora paredzētos nolūkos vai tādos nolūkos, kuriem informācija ir nodota vai kuru dēļ ir notikusi tās apmaiņa;

                  e)

                  klasificētai informācijai neļauj piekļūt nevienai personai, ja vien tām informācija nav jāzina oficiālo pienākumu veikšanai un ja saskaņā ar informācijas saņēmējas Puses normatīvajiem aktiem drošības jomā attiecīgām personām nav dota piekļuve informācijai ar klasifikācijas pakāpi CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL vai OCCAR CONFIDENTIAL, vai SECRET UE/EU SECRET, vai OCCAR SECRET; un

                  f)

                  nodrošina, ka visas personas, kam ir piekļuve klasificētai informācijai, ir informētas par pienākumiem aizsargāt informāciju saskaņā ar spēkā esošiem normatīvajiem aktiem drošības jomā.

            2.   Bez iepriekšējas rakstiskas OCCAR piekrišanas ES neatklāj trešām personām vai kādai ES iestādei vai struktūrai, kas nav minēta 3. pantā, klasificētu informāciju, ko OCCAR nodevusi saskaņā ar šo nolīgumu.
      Bez iepriekšējas rakstiskas ES piekrišanas OCCAR neatklāj trešām personām klasificētu informāciju, ko ES nodevusi saskaņā ar šo nolīgumu. Šādu piekrišanu dod Padome, par to pieņemot vienprātīgu lēmumu.
      8. pants
      1.   Puses nodrošina, ka visas personas, kam, amata pienākumus pildot, ir vajadzīga piekļuve klasificētai informācijai, kas ir nodota vai saņemta apmaiņā saskaņā ar šo nolīgumu, vai kam pienākumi vai funkcijas var dot tādu piekļuvi, ir izturējušas attiecīgu drošības pārbaudi, pirms viņām dod piekļuvi informācijai, kas ir klasificēta kā CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL vai OCCAR CONFIDENTIAL, vai SECRET UE/EU SECRET, vai OCCAR SECRET.
      2.   Drošības pielaides procedūras izstrādā tā, lai noteiktu, vai kādai personai, ņemot vērā tās lojalitāti, uzticamību un noturību, var būt piekļuve klasificētai informācijai.
      9. pants
      Puses savstarpēji palīdz garantēt tādas klasificētas informācijas drošību, ko saskaņā ar šo nolīgumu tās nodod vai ar ko tās apmainās. Iestādes, kas minētas 12. pantā, rīko savstarpējas apspriedes par drošības jautājumiem un izvērtējuma vizītes uz attiecīgām iestādēm, lai izvērtētu klasificētās informācijas aizsardzībai paredzēto drošības pasākumu efektivitāti.
      10. pants
      1.   Šajā nolīgumā:

                  a)

                  visu ES korespondenci sūta ar Padomes Kancelejas vadītāja starpniecību, un, ievērojot 2. punktu, viņš to pārsūta dalībvalstīm un 3. pantā minētajām struktūrām;

                  b)

                  visu OCCAR korespondenci sūta OCCAR un EA Kancelejas vadītājam, un saskaņā ar šā panta 2. punktu viņš vajadzības gadījumā to pārsūta attiecīgām klasificētām OCCAR un EA kancelejām.

            2.   Izņēmuma kārtā vienas Puses sūtīto korespondenci, kas ir pieejama tikai konkrētām kompetentām minētās Puses amatpersonām, struktūrām vai dienestiem, operatīvu iemeslu dēļ var adresēt vai tā var būt tikai pieejama konkrētām kompetentām otrās Puses amatpersonām, struktūrām vai dienestiem, – ko informācijas devēja Puse ir īpaši izraudzījusi par informācijas saņēmējiem, ņemot vērā viņu kompetenci un ievērojot principu, kas paredz informēt tikai tādas personas, kam šāda informācija nepieciešama.
      Eiropas Savienības korespondenci attiecīgi pārsūta ar Padomes Kancelejas vadītāja, Eiropas Komisijas Kancelejas vadītāja vai EĀDD Kancelejas vadītāja starpniecību.

         OCCAR korespondenci sūta ar OCCAR un EA Kancelejas vadītāja starpniecību.
      3.   Visu klasificēto informāciju sūta pa kanāliem, par ko vienojas Pušu drošības iestādes.
      4.   Elektroniski sūtītu klasificētu informāciju šifrē saskaņā ar informācijas devējas Puses normatīvajos aktos drošības jomā ietvertām prasībām. Klasificētu informāciju pārsūtot, glabājot un apstrādājot Pušu iekšējās struktūrās, ievēro informācijas devējas Puses prasības.
      11. pants
      To, kā šo nolīgumu īsteno OCCAR, pārrauga OCCAR un EA ģenerāldirektors. To, kā šo nolīgumu īsteno ES, pārrauga Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos, Eiropas Komisijas loceklis, kas atbild par drošības jautājumiem, un Padomes ģenerālsekretārs.
      12. pants
      1.   Nolīguma īstenošanai četras saskaņā ar 2., 3., 4. un 5. punktu norādītās iestādes izstrādā savstarpējus drošības mehānismus, nosakot standartus klasificētas informācijas pārsūtīšanai, savstarpējai aizsardzībai un vizītēm, saskaņā ar šo nolīgumu.
      2.   OCCAR un EA Drošības birojs OCCAR un EA direktora vadībā un viņa uzdevumā, viņam darbojoties OCCAR vārdā un pakļautībā, izstrādā drošības mehānismus tādas klasificētas informācijas aizsardzībai un drošībai, ko saskaņā ar šo nolīgumu, ievērojot OCCAR drošības noteikumus, nodod OCCAR rīcībā.
      3.   Padomes Ģenerālsekretariāta Drošības birojs Padomes ģenerālsekretāra vadībā un viņa uzdevumā, viņam darbojoties Padomes vārdā un pakļautībā, izstrādā drošības mehānismus tādas klasificētas informācijas aizsardzībai un drošībai, ko saskaņā ar šo nolīgumu, ievērojot Padomes drošības noteikumus, nodod ES rīcībā.
      4.   Eiropas Komisijas Drošības direktorāts, darbojoties par drošības jautājumiem atbildīgā Komisijas locekļa pakļautībā, izstrādā drošības mehānismus tādas klasificētas informācijas aizsardzībai, ko, ievērojot Komisijas drošības noteikumus, saskaņā ar šo nolīgumu nodod Eiropas Komisijai un tās telpās.
      5.   Eiropas Ārējās darbības dienesta Drošības direktorāts, darbojoties Savienības Augstā pārstāvja ārlietās un drošības politikas jautājumos pakļautībā, izstrādā drošības mehānismus tādas klasificētas informācijas drošībai, ko, ievērojot EĀDD drošības noteikumus, saskaņā ar šo nolīgumu nodod EĀDD un tās telpās.
      6.   ES drošības mehānismus, kas minēti 1. punktā, apstiprina Padomes Drošības komiteja.
      7.   OCCAR drošības mehānismus, kas minēti 1. punktā, apstiprina OCCAR Drošības komiteja.
      13. pants
      Ja notiek drošības pārkāpums, kā dēļ zūd vai ir bojāta no informācijas devējas Puses saņemta klasificēta informācija, vai, ja rodas aizdomas, ka klasificēta informācija ir izpausta nepilnvarotām personām, informācijas saņēmēja Puse tūlīt informē informācijas devēju Pusi.
      Informācijas saņēmēja Puse tūlīt veic izmeklēšanu (vajadzības gadījumā ar informācijas devējas Puses palīdzību) saskaņā ar saviem drošības normatīvajiem aktiem klasificētas informācijas aizsardzībai. Informācijas saņēmēja Puse cik drīz vien iespējams informē informācijas devēju Pusi par notikuma apstākļiem, pieņemtajiem pasākumiem un izmeklēšanas iznākumu, un par korektīviem pasākumiem, ko tā veikusi, lai nepieļautu atkārtošanos. Iestādes, kas minētas 12. pantā, var izstrādāt vajadzīgās procedūras.
      14. pants
      Katra Puse sedz izdevumus, kas tai ir radušies, īstenojot šo nolīgumu.
      15. pants
      Pirms Puses saskaņā ar šo nolīgumu viena otrai nodod klasificētu informāciju vai apmainās ar to, 12. pantā minētās atbildīgās drošības iestādes vienojas, ka informācijas saņēmēja Puse spēj aizsargāt un glabāt informāciju saskaņā ar mehānismiem, kas ir jāizstrādā saskaņā ar šo pantu.
      16. pants
      Šis nolīgums neliedz Pusēm slēgt citus nolīgumus par klasificētas informācijas nodošanu vai apmaiņu ar noteikumu, ka tie nav pretrunā šā nolīguma noteikumiem.
      17. pants
      Visas OCCAR un Eiropas Savienības domstarpības, kas rodas, interpretējot vai piemērojot šo nolīgumu, risina sarunās starp Pusēm. Tikmēr, kamēr domstarpības nav atrisinātas, Puses turpina pildīt visus saskaņā ar šo nolīgumu paredzētos pienākumus.
      18. pants
      1.   Šis nolīgums stājas spēkā dienā, kad to ir parakstījušas Puses.
      2.   Katra Puse paziņo otrai Pusei par visām izmaiņām savos normatīvajos aktos, kas varētu ietekmēt šajā nolīgumā minētās klasificētās informācijas aizsardzību.
      3.   Pēc jebkuras Puses lūguma šo nolīgumu var pārskatīt, lai apsvērtu iespējamos grozījumus. To pārskata, ja kāda valsts, kas nav ES dalībvalsts, kļūst par OCCAR dalībvalsti.
      4.   Jebkuru grozījumu šajā nolīgumā veic tikai rakstiski, un to paraksta katra šā nolīguma Puse.
      19. pants
      Šis nolīgums ir noslēgts uz neierobežotu laiku. Viena Puse to var denonsēt, rakstiski paziņojot par denonsēšanu otrai Pusei. Denonsēšana stājas spēkā sešus mēnešus pēc tam, kad otra Puse ir saņēmusi paziņojumu, bet tā neietekmē saistības, kas jau ir radušās saskaņā ar šo nolīgumu. Konkrēti, visu klasificēto informāciju, kas ir nodota vai ar ko ir veikta apmaiņa saskaņā ar šo nolīgumu, joprojām aizsargā saskaņā ar šajā nolīgumā izklāstītajiem noteikumiem.

         To apliecinot, attiecīgi pilnvarotie ir parakstījuši šo nolīgumu.
         Sagatavots Briselē, divtūkstoš divpadsmitā gada divdesmit septītajā jūlijā, angļu valodā divos eksemplāros.

            OCCAR vārdā –

            Eiropas Savienības vārdā –


title: 2013/572/ES: Eiropas Parlamenta Lēmums ( 2013. gada 17. aprīlis ) par Eiropas Vides aģentūras 2011. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu#Eiropas Parlamenta Rezolūcija ( 2013. gada 17. aprīlis ) ar konstatējumiem, kas ir neatņemama daļa no lēmuma par Eiropas Vides aģentūras 2011. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 308/216

         EIROPAS PARLAMENTA LĒMUMS
   (2013. gada 17. aprīlis)
   par Eiropas Vides aģentūras 2011. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu
   (2013/572/ES)
   EIROPAS PARLAMENTS,

               —

               ņemot vērā Eiropas Vides aģentūras 2011. finanšu gada galīgos pārskatus,

               —

               ņemot vērā Revīzijas palātas ziņojumu par Eiropas Vides aģentūras 2011. finanšu gada pārskatiem ar Aģentūras atbildēm (1),

               —

               ņemot vērā Padomes 2013. gada 12. februāra ieteikumu (05753/2013 – C7-0041/2013),

               —

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 319. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (2), un jo īpaši tās 185. pantu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (3) un jo īpaši tās 208. pantu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Regulu (EK) Nr. 401/2009 par Eiropas Vides aģentūru un Eiropas Vides informācijas un novērojumu tīklu (4) un jo īpaši tās 13. pantu,

               —

               ņemot vērā Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (5), un jo īpaši tās 94. pantu,

               —

               ņemot vērā Reglamenta 77. pantu un VI pielikumu,

               —

               ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas atzinumu (A7-0070/2013),

               1.

               sniedz Vides aģentūras izpilddirektorei apstiprinājumu par Aģentūras 2011. finanšu gada budžeta izpildi;

               2.

               izklāsta savus konstatējumus turpmāk tekstā iekļautajā rezolūcijā;

               3.

               uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu un rezolūciju, kas ir tā neatņemama daļa, nosūtīt Eiropas Vides aģentūras izpilddirektorei, Padomei, Komisijai un Revīzijas palātai, kā arī nodrošināt to publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā).

            Priekšsēdētājs

         Martin SCHULZ

            Ģenerālsekretārs

         Klaus WELLE

      (1)  OV C 388, 15.12.2012., 80. lpp.

      (2)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

      (3)  OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.

      (4)  OV L 126, 21.5.2009., 13. lpp.

      (5)  OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.

      EIROPAS PARLAMENTA REZOLŪCIJA
      (2013. gada 17. aprīlis)
      ar konstatējumiem, kas ir neatņemama daļa no lēmuma par Eiropas Vides aģentūras 2011. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu
      EIROPAS PARLAMENTS,

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Vides aģentūras 2011. finanšu gada galīgos pārskatus,

                  —

                  ņemot vērā Revīzijas palātas ziņojumu par Eiropas Vides aģentūras 2011. finanšu gada pārskatiem ar Aģentūras atbildēm (1),

                  —

                  ņemot vērā Padomes 2013. gada 12. februāra ieteikumu (05753/2013 – C7-0041/2013),

                  —

                  ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 319. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (2), un jo īpaši tās 185. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (3) un jo īpaši tās 208. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Regulu (EK) Nr. 401/2009 par Eiropas Vides aģentūru un Eiropas Vides informācijas un novērojumu tīklu (4) un jo īpaši tās 13. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (5), un jo īpaši tās 94. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Reglamenta 77. pantu un VI pielikumu,

                  —

                  ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas atzinumu (A7-0070/2013),

                  A.

                  tā kā Revīzijas palāta ir norādījusi, ka tā ir guvusi pamatotu pārliecību par to, ka Eiropas Vides aģentūras (“Aģentūra”) gada pārskati par 2011. finanšu gadu ir ticami un ka pakārtotie darījumi ir likumīgi un pareizi;

                  B.

                  tā kā Aģentūras 2011. finanšu gada budžets bija EUR 62,2 miljoni;

                  C.

                  tā kā Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) attiecībā uz Aģentūru ir sācis iekšēju izmeklēšanu,

         Budžeta un finanšu pārvaldība

                  1.

                  konstatē, ka saskaņā ar finanšu gada galīgajiem pārskatiem Komisijas subsīdija Aģentūrai 2011. gadā bija EUR 35 445 155,69 salīdzinājumā ar EUR 34 674 450,58 2010. gadā un ka kopējie ieņēmumi bija EUR 44 447 489,45 (2010. gadā – EUR 45 550 051,50); ir gandarīts, ka 132 no pieejamām 134 amata vietām ir aizpildītas, un norāda, ka 2011. gada beigās bija nodarbināti 82 līgumdarbinieki un dalībvalstu norīkotie eksperti;

                  2.

                  konstatē, ka saskaņā ar Revīzijas palātas ziņojumu Aģentūra starptautiskai vides organizācijai bija samaksājusi EUR 6 061 par Aģentūras darbinieku piedalīšanos ekspedīcijās, ko šī organizācija rīkojusi 2011. gada februārī un maijā; norāda, ka attiecībā uz šīm ekspedīcijām nebija rīkotas ne iepirkuma procedūras, ne arī noslēgts kāds līgums; norāda, ka Aģentūra sedza ceļa izdevumus EUR 11 625 apmērā; atzīmē – Revīzijas palāta ir konstatējusi, ka Aģentūras izpilddirektore līdz 2011. gada aprīlim bijusi šīs starptautiskās vides organizācijas pilnvaroto personu valdes locekle un ka to varētu uzskatīt par interešu konfliktu;

                  3.

                  norāda, ka izpilddirektore atkāpās no šīs otras organizācijas pilnvaroto personu valdes locekļa amata pēc tam, kad 2011. gada aprīlī Revīzijas palāta viņu informēja par interešu konflikta iespējamību;

         Publiskais iepirkums

                  4.

                  ir saņēmis sīkākus paskaidrojumus par Aģentūras līgumattiecībām ar Dānijas videoproducentu uzņēmumu Ace&Ace, kas atrodas Kopenhāgenā; konstatē, ka 2011. gadā pēc atklātas iepirkuma procedūras Aģentūra piešķīra uzņēmumam Ace&Ace tiesības slēgt līgumu par videoproducēšanas pakalpojumu sniegšanu (EEA/COM/10/001 – 5. daļa), maksimālo līguma budžetu nosakot EUR 1 000 000 apmērā; uzsver, ka līgumtiesību piešķiršanas kritēriji ļoti lielā mērā atšķīrās no tiem, kas bija izmantoti iepriekšējam konkursam par videoproducēšanas pakalpojumiem (EEA/CCA/07/001 – 1. daļa), un ka tie ietvēra ļoti šauri definētus kritērijus, piemēram, tādu kā “tiešā EVA tuvumā pieejami videomontāžas pakalpojumi”; ņem vērā izpilddirektores paskaidrojumu (6), proti, ka uz šo konkursa procedūru pieteicās 16 uzņēmumi, kas atrodas tiešā Aģentūras tuvumā, un ka 15 no tiem nodrošināja atbilstību visiem kritērijiem; saņēma no Aģentūras visu pretendentu sarakstu, kuri atsaucās uz uzaicinājumu piedalīties konkursā EEA/COM/10/001, ar norādītu katra pretendenta nosaukumu un adresi;

                  5.

                  norāda, ka pēc atklāta konkursa izskatīšanas pamatlīgums 2007. gadā tika piešķirts uzņēmumam N1 Creative, kas atrodas Londonā, un šis uzņēmums par dažiem pakalpojumiem slēdza apakšlīgumus ar Ace&Ace; norāda, ka jau laikposmā no 2007. līdz 2008. gadam Aģentūra, nerīkojot publiskā iepirkuma procedūru, ar uzņēmumu Ace&Ace noslēdza divus pakalpojumu līgumus, kuru kopējā vērtība bija aptuveni EUR 101 000, bet tas notika atbilstīgi Finanšu regulas īstenošanas noteikumiem (ekskluzīvas tiesības); ņem vērā apstiprinātājiestādes saņemto izsmeļošo informāciju par to, cik un kādus projektus saskaņā ar attiecīgo līgumu ir īstenojis katrs no abiem līgumslēdzējiem – gan uzņēmums N1 Creative, gan uzņēmums Ace&Ace;

                  6.

                  ir saņēmis informāciju no Aģentūras izpilddirektores (7), kura norādījusi, ka OLAF pašlaik veic izmeklēšanu saistībā ar šiem līgumiem par videoproducēšanas pakalpojumu sniegšanu;

         Pārredzamība

                  7.

                  ņem vērā Revīzijas palātas konstatējumus, ka Aģentūra gadu gaitā ir būtiski uzlabojusi darbā pieņemšanas procedūras; tomēr norāda uz Revīzijas palātas ziņojumā minētajiem konstatējumiem, ka joprojām tiek jaukti atbilstības un atlases kritēriji attiecībā uz vajadzīgajiem profesionālās pieredzes gadiem; turklāt atzīmē, ka nebija arī pierādījumu tam, ka rakstisko pārbaudījumu saturs vai robežkritēriji būtu noteikti pirms pieteikumu izskatīšanas;

                  8.

                  norāda, ka Aģentūra ir sākusi Revīzijas palātas ieteikumu īstenošanas procesu;

         Darbības rezultāti

                  9.

                  uzsver to, ka Komisijai ir jāīsteno savas uzraudzības funkcijas, piedaloties Aģentūras valdes un prezidija darbā Regulā (EK) Nr. 401/2009 noteiktajās robežās un pienācīgi ievērojot Aģentūras juridisko autonomiju; uzsver, ka Eiropas Parlaments par to ir regulāri jāinformē;

                  10.

                  atzinīgi vērtē to, ka Aģentūras personāla un pārvaldības darbības, kvalitātes kontroles procesi, produkti un pakalpojumi, administratīvie un ar ēkām saistītie pakalpojumi “EVA stratēģijā 2009.–2013. gadam” ir apkopoti vienā stratēģiskajā jomā;

         Interešu konflikti

                  11.

                  norāda uz to, ka valde un Aģentūras administrācija ir pilnveidojusi Aģentūras politiku attiecībā uz interešu konfliktiem, lai izvairītos no turpmākām problēmām; ņem vērā Aģentūras valdes lēmumu, saskaņā ar kuru izpilddirektoram vispirms ir jāsaņem valdes atļauja, lai kļūtu par ārējas padomes vai padomdevējas struktūras locekli;

                  12.

                  atzīmē to, ka attiecībā uz tiesībām un pienākumiem ir ieviesta veidlapa, kas jāparaksta padomdevējiem un darbuzņēmējiem, un, to parakstot, viņi apliecina, ka atturēsies no jebkādas tādas uzvedības vai rīcības, kas varētu apdraudēt viņu neatkarību vai radīt negatīvus priekšstatus par viņu amatu, darbu vai Savienību kopumā;

                  13.

                  atzinīgi vērtē jaunās procedūras, kuras Aģentūras valde apstiprināja savā 65. sanāksmē 2012. gada 12. decembrī, un jo īpaši:

                              —

                              apmācību par interešu konfliktu novēršanu jaunajiem darbiniekiem paredzētajos ievadkursos,

                              —

                              prasību par veidlapas A1 – “Eiropas Vides aģentūras ierēdņu un citu darbinieku pienākumi saskaņā ar Civildienesta noteikumiem un Nodarbināšanas kārtību” parakstīšanu, kā arī parakstīšanos par Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības saņemšanu,

                              —

                              apmācību par ētiku un godīgumu saistībā ar darbinieku uzdevumiem un pienākumiem, kā arī procedūru ziņošanai par neatbilsmēm (iekšējās ziņošanas mehānisms),

                              —

                              to, ka darbiniekiem tiek izsniegts labas administratīvās prakses kodekss un valdes 2004. gada 22. jūnija lēmums par šā kodeksa īstenošanu Aģentūrā;

                        ņem vērā informāciju, kas saņemta no Aģentūras par iepriekš minētās politikas un procedūru īstenošanu, kā arī par turpmākajām norisēm saistībā ar interešu konfliktu pārvaldību;

                  14.

                  attiecībā uz pārējiem konstatējumiem, kas pievienoti lēmumam par budžeta izpildes apstiprināšanu un kas ir horizontāli konstatējumi, atsaucas uz 2013. gada 17. aprīļa rezolūciju (8) par aģentūru darbību, finanšu pārvaldību un kontroli.

         (1)  OV C 388, 15.12.2012., 80. lpp.

         (2)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

         (3)  OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.

         (4)  OV L 126, 21.5.2009., 13. lpp.

         (5)  OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.

         (6)  Skatīt Eiropas Vides aģentūras izpilddirektores atbildes, ko viņa sniedza uzklausīšanas sanāksmē, kuru 2013. gada 24. janvārī rīkoja Budžeta kontroles komiteja saistībā ar ES decentralizēto aģentūru 2011. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu.

         (7)  Turpat.

         (8)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0134 (skatīt šā Oficiālā Vēstneša 374. lpp.).


title: 2012/556/ES: Eiropas Parlamenta Lēmums ( 2012. gada 10. maijs ) par Eiropas Savienības 2010. finanšu gada vispārējā budžeta izpildes apstiprināšanu, VI iedaļa – Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja#Eiropas Parlamenta Rezolūcija ( 2012. gada 10. maijs ) ar konstatējumiem, kas ir neatņemama daļa no lēmuma par Eiropas Savienības 2010. finanšu gada vispārējā budžeta izpildes apstiprināšanu, VI iedaļa – Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja

text:
               17.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 286/109

         EIROPAS PARLAMENTA LĒMUMS
   (2012. gada 10. maijs)
   par Eiropas Savienības 2010. finanšu gada vispārējā budžeta izpildes apstiprināšanu, VI iedaļa – Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja
   (2012/556/ES)
   EIROPAS PARLAMENTS,

               —

               ņemot vērā Eiropas Savienības 2010. finanšu gada vispārējo budžetu (1),

               —

               ņemot vērā Eiropas Savienības gada pārskatus par 2010. finanšu gadu (COM(2011) 473 – C7-0261/2011) (2),

               —

               ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas gada ziņojumu par 2010. gadā veiktajām iekšējām revīzijām, ko tā iesniegusi budžeta izpildes apstiprinātājiestādei,

               —

               ņemot vērā Revīzijas palātas gada pārskatu par budžeta izpildi 2010. finanšu gadā, ar iestāžu atbildēm (3),

               —

               ņemot vērā deklarāciju par pārskatu ticamību, kā arī par pakārtoto darījumu likumību un pareizību (4), ko Revīzijas palāta iesniegusi par 2010. finanšu gadu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 287. pantu,

               —

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 314. panta 10. punktu, kā arī 317., 318. un 319. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (5), un jo īpaši tās 50., 86., 145., 146. un 147. pantu,

               —

               ņemot vērā Reglamenta 77. pantu un VI pielikumu,

               —

               ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu (A7-0092/2012),

               1.

               sniedz Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas ģenerālsekretāram apstiprinājumu par Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2010. finanšu gada budžeta izpildi;

               2.

               izklāsta savus konstatējumus turpmāk tekstā iekļautajā rezolūcijā;

               3.

               uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu un rezolūciju, kas ir tā neatņemama daļa, nosūtīt Padomei, Komisijai, Eiropas Savienības Tiesai, Revīzijas palātai, Eiropas Ombudam un Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam, kā arī nodrošināt to publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā).

            Priekšsēdētājs

         Martin SCHULZ

            Ģenerālsekretārs

         Klaus WELLE

      (1)  OV L 64, 12.3.2010.

      (2)  OV C 332, 14.11.2011., 1. lpp.

      (3)  OV C 326, 10.11.2011., 1. lpp.

      (4)  OV C 332, 14.11.2011., 134. lpp.

      (5)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

      EIROPAS PARLAMENTA REZOLŪCIJA
      (2012. gada 10. maijs)
      ar konstatējumiem, kas ir neatņemama daļa no lēmuma par Eiropas Savienības 2010. finanšu gada vispārējā budžeta izpildes apstiprināšanu, VI iedaļa – Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja
      EIROPAS PARLAMENTS,

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Savienības 2010. finanšu gada vispārējo budžetu (1),

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Savienības gada pārskatus par 2010. finanšu gadu (COM(2011) 473 – C7-0261/2011) (2),

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas gada ziņojumu par 2010. gadā veiktajām iekšējām revīzijām, ko tā iesniegusi budžeta izpildes apstiprinātājiestādei,

                  —

                  ņemot vērā Revīzijas palātas gada pārskatu par budžeta izpildi 2010. finanšu gadā, ar iestāžu atbildēm (3),

                  —

                  ņemot vērā deklarāciju par pārskatu ticamību, kā arī par pakārtoto darījumu likumību un pareizību (4), ko Revīzijas palāta iesniegusi par 2010. finanšu gadu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 287. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 314. panta 10. punktu, kā arī 317., 318. un 319. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (5), un jo īpaši tās 50., 86., 145., 146. un 147. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Reglamenta 77. pantu un VI pielikumu,

                  —

                  ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu (A7-0092/2012),

                  1.

                  konstatē, ka 2010. gadā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas (EESK) rīcībā bija saistību apropriācijas par kopējo summu EUR 127 200 000 (2009. gadā – EUR 122 000 000) un apropriāciju izlietojuma līmenis bija 98 % (2009. gadā – 98 %); uzsver, ka EESK budžets ir izmantots galvenokārt administratīvām vajadzībām – 70 % līdzekļu atvēlēti ar šo iestādi saistītām personām, 30 % – ēkām, mēbelēm, aprīkojumam un dažādām darbības izmaksām;

                  2.

                  aicina EESK turpmākajos gados budžeta palielinājumu samazināt līdz absolūtam minimumam un jaunās paplašinātās darbības finansēt, galvenokārt izmantojot ietaupījumus;

                  3.

                  atgādina aicinājumu, kas izteikts 2011. gada 10. maija rezolūcijā par EESK 2009. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu (6), proti, steidzami veikt visaptverošu izdevumu pārskatīšanu visās darbības jomās, lai pārliecinātos, vai visi izdevumi ir lietderīgi, tādējādi nosakot iespējamos ietaupījumus, kas, ņemot vērā pašreizējos taupības apstākļus Savienībā, samazinātu spiedienu uz budžetu;

                  4.

                  pauž gandarījumu, ka Revīzijas palātas gada pārskatā, pamatojoties uz veikto revīziju, ir izdarīts secinājums, ka kopumā iestāžu un pārējo struktūru maksājumos administratīvo un citu izdevumu jomā 2010. gada 31. decembrī slēgtajā finanšu gadā būtisku kļūdu nav; nodaļā “Administratīvie izdevumi” iespējamākais kļūdu īpatsvars parasti ir 0,4 % (7.9. un 7.10. punkts);

                  5.

                  uzsver, ka Revīzijas palātas 2010. gada pārskatā ir iekļauti konstatējumi par EESK locekļu ceļa izdevumu atlīdzināšanu un līgumslēgšanas tiesību piešķiršanu ierobežotā procedūrā;

                  6.

                  ar gandarījumu norāda, ka EESK Birojs 2011. gada 6. decembrī pieņēma lēmumu reformēt Komitejas locekļu izdevumu atlīdzināšanas sistēmu, jo īpaši lai panāktu, ka ceļa izdevumu atlīdzināšana notiek, pamatojoties tikai uz faktiskajām izmaksām, lai pielāgotu izmaksājamo dienas naudu un paredzētos ceļa izdevumus Parlamentā izmaksājamām summām un lai atlīdzinātu laiku, ko locekļi tērē, pildot savus pienākumus, un ar tiem saistītos administratīvos izdevumus, ar nosacījumu, ka EESK locekļi vienlaikus nesaņem nekādu citu atlīdzinājumu vai pensiju no Savienības budžeta;

                  7.

                  mudina nekavējoties īstenot iepriekšminēto 2011. gada 6. decembra lēmumu un sagaida, ka tas tiks darīts;

                  8.

                  pauž pārsteigumu, ka 2010. gadā EESK locekļi ir iesnieguši rēķinus par tik daudziem un tik tāliem lidojumiem (vidēji 2 000 km); aicina EESK sagatavot detalizētu sarakstu ar visiem lidojumiem, par kuriem 2010. gadā iesniegti rēķini, norādot izlidošanas lidostu, nosēšanos pa ceļam, galamērķus, lidojuma attālumu un Eiropas nodokļu maksātājam radušās izmaksas;

                  9.

                  atzinīgi vērtē to, ka izmaiņas, kas veiktas EESK Biroja 2012. gada 21. februāra sanāksmē attiecībā uz klātbūtnes apliecināšanu un atlīdzību par piedalīšanos videokonferencēs, atbilda Parlamenta ieteiktajam (stingrāk noteikts uz dokumentiem balstīts pamatojums, lai pamatotu tiesības uz pabalstu, kas minētas 12. pantā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas Biroja 2012. gada 21. februāra Lēmumā par komitejas locekļu un konsultatīvās komisijas delegātu, kā arī viņu attiecīgo aizstājēju veikto izdevumu un saņemto pabalstu atmaksāšanu, un svītrots punkts par videokonferencēm); ar nepacietību gaida rezultātus EESK un Padomes sarunās, kuru mērķis ir rast galīgu un apmierinošu risinājumu visiem jautājumiem, kas ir atkarīgi no Padomes lēmuma;

                  10.

                  ar gandarījumu norāda uz EESK Biroja lēmumu, ar kuru paredzēts, ka locekļi publisko savu finansiālo interešu deklarāciju; ar gandarījumu konstatē, ka šis lēmums jau ir īstenots;

                  11.

                  pauž gandarījumu, ka EESK locekļi, jo īpaši budžeta grupa, kura ir plaši iesaistījusies gan budžeta izstrādē, gan tā izpildes uzraudzībā, nesen paudusi pastiprinātu interesi par finanšu un budžeta jautājumiem; aicina EESK locekļus ciešāk sadarboties ar Parlamenta Budžeta kontroles komiteju;

                  12.

                  pauž gandarījumu, ka abas komitejas – Reģionu komiteja un EESK – 2011. gada 27. decembrī beidzot saņēma EMAS (Eiropas Savienības vides vadības un audita sistēmas) sertifikātu; vēlētos katru gadu saņemt informāciju par to, kas ir iecerēts un/vai jau panākts, lai vēl vairāk samazinātu negatīvo ietekmi uz vidi, ko rada komiteju darbība;

                  13.

                  ir gandarīts par rezultātiem, kas ietverti vidusposma novērtējumā par Reģionu komitejas un EESK administratīvās sadarbības nolīguma īstenošanu; galvenokārt konstatē, ka kopīgu dienestu izveide ir ļāvusi abām komitejām ievērojami ietaupīt budžeta līdzekļus; pauž cerību, ka minētās komitejas īstenos ieteikumus attiecībā uz personālu (turpmāka noteikumu saskaņošana), sociālajiem un medicīnas pakalpojumiem, kā arī iekšējiem dienestiem;

                  14.

                  ierosina panākt, lai abu komiteju prioritārās budžeta pozīcijas būtu saskaņotākas; uzskata, ka tas savukārt radītu lielākus ietaupījumus un vēl vairāk uzlabotu iestāžu sadarbību;

                  15.

                  atzinīgi vērtē 2012. gada 24. aprīlī pieņemto EESK lēmumu veikt sava darba novērtējumu, kā to jau izdarījusi Reģionu komiteja (kopējā novērtēšanas sistēma (CAF
                      (7)) – civildienesta pašnovērtējuma shēma), ievērojot šajā rezolūcijā ietverto ieteikumu, kuru Budžeta kontroles komiteja pieņēma 2012. gada 27. martā;

                  16.

                  ar gandarījumu norāda arī, ka EESK ir rūpīgi iepazinusies ar Revīzijas palātas apsvērumiem un pieņēmusi tos zināšanai un visiem tālākdeleģētajiem kredītrīkotājiem ir nosūtīts atgādinājums par svarīgiem elementiem, kas jāievēro iepirkuma procedūrā; tāpat pieņem zināšanai, ka EESK pieliks lielākas pūles, lai nodrošinātu, ka novērtēšanas komitejās ir iekļauti darbinieki ar pietiekamām zināšanām publiskā iepirkuma jomā;

                  17.

                  aicina EESK uzlabot kvalitāti kopsavilkumam par iekšējās revīzijas dienesta darbību, lai Parlamentam būtu iespēja iepazīties ar EESK iekšējiem uzraudzības un kontroles mehānismiem; uzstāj, ka šim kopsavilkumam ir jābūt informatīvam un lietderīgam; aicina EESK nekavējoties nosūtīt pārstrādātu tekstu Parlamenta kompetentajai komitejai;

                  18.

                  uzskata, ka ļoti noderīgs ir gada darbības pārskata D pielikums, kurā apkopoti darbības un paveiktā rādītāji; pauž bažas par to, ka nav izmantoti 12,3 % no mutiskās tulkošanas dienestam pieprasītajiem pakalpojumiem, kuru izmaksas ir EUR 913 344; vēlētos saņemt informāciju par to, kādi steidzami pasākumi ir veikti, lai šo problēmu risinātu;

                  19.

                  aicina uzlabot finanšu plānošanu un budžeta pārvaldību, lai turpmāk izvairītos no līdzīgām situācijām;

                  20.

                  sagaida, ka gada darbības pārskatu turpmāk papildinās ar detalizētu tabulu, kurā būs apkopoti dati par visiem EESK rīcībā esošajiem cilvēkresursiem, sadalot tos pēc amata kategorijas, pakāpes, dzimuma, piedalīšanās profesionālajā izglītībā un valstspiederības;

                  21.

                  atkārtoti prasa Eiropas Ombudam informēt Budžeta kontroles komiteju par izmeklēšanas rezultātiem saistībā ar darbinieku amatā paaugstināšanas procedūrām;

                  22.

                  prasa visus EESK sniegtos atzinumus pievienot attiecīgajām lietām.

         (1)  OV L 64, 12.3.2010.

         (2)  OV C 332, 14.11.2011., 1. lpp.

         (3)  OV C 326, 10.11.2011., 1. lpp.

         (4)  OV C 332, 14.11.2011., 134. lpp.

         (5)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

         (6)  OV L 250, 27.9.2011., 98. lpp.

         (7)  Kopējā novērtēšanas sistēma, Eiropas Publiskās administrācijas institūts, Māstrihta, 2006. gads.