title: Padomes Lēmums 2012/285/KĀDP ( 2012. gada 31. maijs ) par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām, kuras apdraud mieru, drošību vai stabilitāti Gvinejas-Bisavas Republikā, un ar ko atceļ Lēmumu 2012/237/KĀDP

text:
               1.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 142/36

         PADOMES LĒMUMS 2012/285/KĀDP
   (2012. gada 31. maijs)
   par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām, kuras apdraud mieru, drošību vai stabilitāti Gvinejas-Bisavas Republikā, un ar ko atceļ Lēmumu 2012/237/KĀDP
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 29. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2012. gada 3. maijā pieņēma Lēmumu 2012/237/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām, kuras apdraud mieru, drošību vai stabilitāti Gvinejas-Bisavas Republikā (1).

               (2)

               Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padome 2012. gada 18. maijā pieņēma rezolūciju Nr. 2048 (2012), ar kuru piemēro ceļošanas aizliegumu personām, kas cenšas aizkavēt konstitucionālās kārtības atjaunošanu vai veic darbības, kuras mazina stabilitāti Gvinejas-Bisavas Republikā, jo īpaši tiem, kam bija vadošā loma 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumā un kuri ar savām darbībām cenšas iedragāt tiesiskumu, mazināt civilu spēku pārākumu un sekmēt nesodāmību un nestabilitāti valstī.

               (3)

               Ņemot vērā situācijas nopietnību Gvinejas-Bisavas Republikā, saraksti ar personām un vienībām, uz kurām attiecina Lēmumā 2012/237/KĀDP paredzētos ierobežojošos pasākumus, būtu jāpapildina ar jaunām personām.

               (4)

               Tādēļ Lēmums 2012/237/KĀDP būtu jāatceļ un jāaizstāj ar šo lēmumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   1.   Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai liegtu ieceļot to teritorijā vai šķērsot to:

               a)

               ANO DP Rezolūcijas 2048 (2012) pielikumā uzskaitītajām personām un citām personām, kuras Drošības padome vai atbilstīgi ANO DP Rezolūcijas 2048 (2012) 9. punktam izveidotā Komiteja (turpmāk "Komiteja") ir iekļāvušas sarakstā saskaņā ar ANO DP Rezolūcijas 2048 (2012) 6. punktu un kuras ir uzskaitītas I pielikumā;

               b)

               personām, kuras nav iekļautas I pielikumā, kuras iesaistās tādās darbībās vai atbalsta tādas darbības, ar kurām apdraud mieru, drošību vai stabilitāti Gvinejas-Bisavas Republikā, un ar tām saistītām personām, un kuras ir uzskaitītas II pielikumā.

         2.   Panta 1. punkts neliek dalībvalstij aizliegt tās valstspiederīgajiem ieceļot tās teritorijā.
   3.   Panta 1. punkta a) apakšpunktu nepiemēro, ja Komisija konstatē, ka:

               a)

               šis ceļojums ir pamatots ar humanitāro vajadzību apsvērumiem, tostarp reliģiska pienākuma apsvērumiem; vai

               b)

               izņēmums sekmētu miera un valsts izlīguma panākšanu Gvinejas-Bisavas Republikā, kā arī stabilitāti reģionā.

         4.   Panta 1. punkta a) apakšpunktu nepiemēro, ja ieceļošana vai teritorijas šķērsošana ir nepieciešama, lai īstenotu tiesvedību.
   5.   Panta 1. punkta b) apakšpunkts neskar gadījumus, kad dalībvalstij jāievēro starptautisko tiesību aktu saistības, proti:

               a)

               tā ir starptautiskas starpvaldību organizācijas uzņēmējvalsts;

               b)

               tā ir Apvienoto Nāciju Organizācijas sasauktas vai tās aizgādībā rīkotas starptautiskas konferences uzņēmējvalsts;

               c)

               to saista daudzpusējs nolīgums, ar ko piešķir privilēģijas un imunitāti; vai

               d)

               to saista 1929. gada Izlīguma līgums (Laterāna pakts), ko noslēdza Svētais Krēsls (Vatikāna Pilsētvalsts) un Itālija.

         6.   Uzskata, ka šā panta 5. punktu piemēro arī gadījumos, ja dalībvalsts ir Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas (EDSO) uzņēmējvalsts.
   7.   Padomi pienācīgi informē par visiem gadījumiem, kad dalībvalsts pieļauj izņēmumu saskaņā ar 5. vai 6. punktu.
   8.   Dalībvalstis var piešķirt izņēmumus pasākumiem, ko piemēro saskaņā ar 1. punkta b) apakšpunktu, ja ceļošana ir attaisnojama steidzamu humānu iemeslu dēļ vai tāpēc, lai piedalītos starpvaldību sanāksmēs, tostarp tajās, kuras atbalsta Savienība vai kuras rīko dalībvalsts, kas ir EDSO prezidentvalsts, un kurās notiek politisks dialogs, kas tieši atbalsta demokrātiju, cilvēktiesības un tiesiskumu Gvinejas-Bisavas Republikā.
   9.   Dalībvalsts, kas vēlas piešķirt 8. punktā minētos izņēmumus, par to rakstiski paziņo Padomei. Izņēmumu uzskata par piešķirtu, ja viens vai vairāki Padomes locekļi pret to rakstiski neiebilst divu darba dienu laikā pēc paziņojuma par ierosināto izņēmumu saņemšanas. Ja viens vai vairāki Padomes locekļi iebilst, Padome ar kvalificētu balsu vairākumu var tomēr pieņemt lēmumu piešķirt ierosināto izņēmumu.
   10.   Gadījumos, kad kāda dalībvalsts saskaņā ar 5., 6., 8. un 9. punktu II pielikumā uzskaitītajām personām atļauj ieceļot tās teritorijā vai to šķērsot, atļauja ir derīga tikai mērķim, kuram tā piešķirta, un tikai personām, uz kurām tā attiecas.
   2. pants
   1.   Tiek iesaldēti visi līdzekļi un saimnieciskie resursi, kas ir to III pielikumā uzskaitīto fizisko vai juridisko personu, vienību vai struktūru vai ar tām saistītu fizisku vai juridisku personu, vienību vai struktūru īpašumā, valdījumā vai turējumā, kuras iesaistās tādās darbībās vai atbalsta tādas darbības, ar kurām apdraud mieru, drošību vai stabilitāti Gvinejas-Bisavas Republikā.
   2.   Nekādi līdzekļi vai saimnieciskie resursi nav tieši vai netieši pieejami III pielikumā uzskaitītajām fiziskajām vai juridiskajām personām, vienībām vai struktūrām vai šo personu interesēs.
   3.   Dalībvalsts kompetentā iestāde var atļaut konkrētu iesaldēto līdzekļu vai saimniecisko resursu atbrīvošanu vai arī darīt tos pieejamus ar tādiem nosacījumiem, kādus tā uzskata par atbilstīgiem, ja tā ir konstatējusi, ka attiecīgie līdzekļi vai saimnieciskie resursi ir:

               a)

               vajadzīgi, lai segtu III pielikumā uzskaitīto personu un to apgādājamo ģimenes locekļu pamatizdevumus, tostarp maksājumus par pārtikas produktiem, īri vai hipotēkāro aizdevumu, zālēm un ārstniecisko palīdzību, nodokļu, apdrošināšanas prēmiju un komunālo pakalpojumu maksājumus;

               b)

               paredzēti vienīgi atbilstīgu honorāru samaksai un atlīdzībai par izdevumiem saistībā ar juridiskiem pakalpojumiem;

               c)

               paredzēti vienīgi komisijas maksai vai apkalpošanas maksai par iesaldēto līdzekļu un saimniecisko resursu pastāvīgu parastu turēšanu vai pārvaldību;

               d)

               vajadzīgi, lai segtu ārkārtas izdevumus, ar noteikumu, ka kompetentā iestāde citu dalībvalstu kompetentajām iestādēm un Komisijai vismaz divas nedēļas pirms atļaujas piešķiršanas ir sniegusi pamatojumu, kāpēc tā uzskata, ka īpaša atļauja būtu jāpiešķir.

         Dalībvalstis informē pārējās dalībvalstis un Komisiju par jebkuru atļauju, kas piešķirta saskaņā ar šo punktu.
   4.   Atkāpjoties no 1. punkta, dalībvalsts kompetentā iestāde var atļaut konkrētu iesaldētu līdzekļu vai saimniecisko resursu atbrīvošanu, ja ir ievēroti šādi nosacījumi:

               a)

               uz minētajiem līdzekļiem vai saimnieciskajiem resursiem attiecas tiesisks, administratīvs vai arbitrāžas noteikts apgrūtinājums, kas noteikts pirms dienas, kad 1. punktā minētā fiziskā vai juridiskā persona, vienība vai struktūra tika iekļauta III pielikumā, vai tiesisks, administratīvs vai arbitrāžas noteikts spriedums, kas pasludināts pirms minētā datuma;

               b)

               līdzekļus un saimnieciskos resursus izmantos vienīgi tam, lai apmierinātu prasījumus, kas izriet no šāda apgrūtinājuma vai ko atzīst par spēkā esošiem ar šādu spriedumu, tajās robežās, kas paredzētas piemērojamajos tiesību aktos un noteikumos, kuri reglamentē šādu prasījumu iesniedzēju tiesības;

               c)

               apgrūtinājums vai spriedums nav III pielikumā uzskaitītas fiziskas vai juridiskas personas, vienības vai struktūras interesēs;

               d)

               apgrūtinājuma vai sprieduma atzīšana nav pretrunā attiecīgās dalībvalsts sabiedriskajai kārtībai.

         Dalībvalstis informē pārējās dalībvalstis un Komisiju par jebkuru atļauju, kas piešķirta saskaņā ar šo punktu.
   5.   Panta 2. punktu nepiemēro šādiem iesaldēto kontu papildinājumiem:

               a)

               procentiem vai citiem ieņēmumiem no minētajiem kontiem; vai

               b)

               maksājumiem, kuri paredzēti līgumos, nolīgumos vai saistībās, kas noslēgtas vai radušās pirms dienas, kad uz minētajiem kontiem attiecināja šā lēmuma noteikumus,

         ar noteikumu, ka visiem šādiem procentiem, citiem ieņēmumiem un maksājumiem turpina piemērot 1. punktu.
   3. pants
   1.   Padome īsteno grozījumus I pielikumā, pamatojoties uz Drošības padomes vai Komitejas noteikto.
   2.   Padome pēc dalībvalsts vai Savienības Augstā pārstāvja ārlietās un drošības politikas jautājumos izteikta priekšlikuma vajadzības gadījumā apstiprina grozījumus II un III pielikumā iekļautajos sarakstos.
   3.   Padome savu lēmumu, tostarp pamatojumu iekļaušanai sarakstā, paziņo attiecīgai III pielikumā uzskaitītai fiziskai vai juridiskai personai, vienībai vai struktūrai tieši, ja adrese ir zināma, vai publicējot paziņojumu, dodot šai fiziskajai vai juridiskajai personai, vienībai vai struktūrai iespēju paust savus apsvērumus.
   4.   Ja ir iesniegti apsvērumi vai jauni būtiski pierādījumi, Padome pārskata savu lēmumu un attiecīgi informē attiecīgo III pielikumā uzskaitīto fizisko vai juridisko personu, vienību vai struktūru.
   4. pants
   Lai šajā lēmumā izklāstīto pasākumu ietekme būtu pēc iespējas lielāka, Savienība aicina trešās valstis pieņemt šajā lēmumā ietvertajiem pasākumiem līdzīgus ierobežojošus pasākumus.
   5. pants
   1.   Šo lēmumu vajadzības gadījumā pārskata, groza vai atceļ, jo īpaši ņemot vērā atbilstīgus Drošības padomes lēmumus.
   2.   Pasākumus, kas minēti 1. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 2. pantā, pārskata regulāri un vismaz reizi 12 mēnešos. Tos pārstāj piemērot attiecīgajām personām un vienībām, ja Padome saskaņā ar 3. panta 2. punktā minēto procedūru secinājusi, ka nosacījumi to piemērošanai vairs nav spēkā.
   6. pants
   Ar šo atceļ Lēmumu 2012/237/KĀDP.
   7. pants
   Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2012. gada 31. maijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         N. WAMMEN

      (1)  OV L 119, 4.5.2012., 43. lpp.

      I PIELIKUMS

         Lēmuma 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto personu saraksts

                  Vārds, uzvārds

                  Personas informācija
                  (dzimšanas datums un vieta (dz. d. un dz. v.), pases/identitātes kartes numurs utt. )

                  Iemesli iekļaušanai sarakstā

                  1.

                  Ģenerālis António INJAI

                  (zināms arī kā António INDJAI)

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  dz. d.: 20.1.1955.
                  dz. v.: Encheia, Sector de Bissorá, Região de Oio, Gvineja-Bisava
                  Vecāki: Wasna Injai un Quiritche Cofte

                  Oficiālais amats: Ģenerālleitnants – Bruņoto spēku Štāba virspavēlnieks
                  Pase: diplomātiskā pase AAID00435
                  Izdošanas datums: 18.2.2010.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 18.2.2013.

                     António Injai personīgi bija iesaistīts 2010. gada 1. aprīļa dumpja plānošanā un vadīšanā, kura rezultātā tika nelikumīgi arestēts premjerministrs Carlo Gomes jaunākais un toreizējais Bruņoto spēku Štāba virspavēlnieks José Zamora Induta; 2012. gada vēlēšanu laikā Injai, būdams Bruņoto spēku Štāba virspavēlnieks, nāca klajā ar paziņojumiem, kuros draudēja gāzt ievēlētas iestādes un izbeigt vēlēšanas; Antonio Injai piedalījās valsts apvērsuma (2012. gada 12. aprīlī) operatīvā plānošanā. Pēc apvērsuma ar pirmo "militārās pavēlniecības" paziņojumu nāca klajā Bruņoto spēku Virspavēlniecība, kuru vada ģenerālis Injai.

                  2.

                  Ģenerālmajors Mamadu TURE (N'KRUMAH)

                  Valstspiederība – Gvineja-Bisava
                  dz. d.: 26.4.1947.
                  Oficiālais amats: Bruņoto spēku Štāba virspavēlnieka vietnieks
                  Diplomātiskā pase Nr. DA0002186
                  Izdošanas datums: 30.3.2007.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 26.8.2013.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  3.

                  Ģenerālis Estêvão NA MENA

                  dz. d.: 7.3.1956
                  Oficiālais amats: Bruņoto spēku ģenerālinspektors

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  4.

                  Ģenerālbrigadieris Ibraima CAMARÁ

                  (zināms arī kā "Papa Camará")

                  Valstspiederība – Gvineja-Bisava
                  dz. d.:11.5.1964.
                  Vecāki: Suareba Camara un Sale Queita

                  Oficiālais amats: Gaisa spēku Štāba priekšnieks
                  Diplomātiskā pase Nr. AAID00437
                  Izdošanas datums: 18.2.2010.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 18.2.2013.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  5.

                  Pulkvežleitnants Daba NA WALNA

                  (zināms arī kā Daba Na Walna)

                  Valstspiederība – Gvineja-Bisava
                  dz. d.: 6.6.1966.
                  Vecāki: Samba Naualna un In-Uasne Nanfafe

                  Oficiālais amats: preses sekretārs "militārajā pavēlniecībā"
                  Pase Nr. SA 0000417
                  Izdošanas datums: 29.10.2003.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 10.3.2013.

                  Preses sekretārs "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

      II PIELIKUMS

         1. panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto personu saraksts

                  Vārds, uzvārds

                  Personas informācija
                  (dzimšanas datums un vieta (dz.d. un dz.v.), pases/identitātes kartes numurs, … )

                  Iemesli iekļaušanai sarakstā

                  Sarakstā iekļaušanas datums

                  1.

                  Ģenerālis Augusto MÁRIO CÓ

                  Oficiālais amats: Sauszemes spēku Štāba priekšnieks.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  1.6.2012.

                  2.

                  Ģenerālis Saya Braia Na NHAPKA

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Oficiālais amats: Prezidenta gvardes priekšnieks

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  1.6.2012.

                  3.

                  Pulkvedis Tomás DJASSI

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  dz.d.: 1968. gada 18. septembris
                  Oficiālais amats: Nacionālās gvardes komandieris
                  Pase Nr. AAIS00820
                  Izdošanas datums: 24.11.2010.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 27.04.2012.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Tuvs padomdevējs Bruņoto spēku Štāba virspavēlniekam António Injai.

                  1.6.2012.

                  4.

                  Pulkvedis Cranha DANFÁ

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Oficiālais amats: Bruņoto spēku Apvienotā štāba operāciju vadītājs

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Tuvs padomdevējs Bruņoto spēku Štāba virspavēlniekam António Injai.

                  1.6.2012.

                  5.

                  Pulkvedis Celestino de CARVALHO

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  dz.d.: 14.06.1955.
                  Vecāki: Domingos de Carvalho e Josefa Cabral

                  Oficiālais amats: Valsts aizsardzības institūta prezidents
                  Pase Diplomātiskā pase Nr. DA0002166
                  Izdošanas datums: 19.02.2007.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 15.04.2013.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Bijušais Gaisa spēku Štāba priekšnieks. Viņa klātbūtne delegācijā, kas 26. aprīlī tikās ar ECOWAS, apliecina viņa dalību "militārajā pavēlniecībā".

                  1.6.2012.

                  6.

                  Kapteinis (jūras spēki) Sanhá CLUSSÉ

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Dzimšanas datums: 1965. gada 28. septembris
                  Vecāki: Clusse Mutcha un Dalu Imbungue

                  Oficiālais amats: Jūras spēku Štāba priekšnieka vietas izpildītājs
                  Pase Nr. SA 0000515
                  Izdošanas datums: 08.12.2003.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 29.08.2013.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Viņa klātbūtne delegācijā, kas 26. aprīlī tikās ar ECOWAS, apliecina viņa dalību "militārajā pavēlniecībā".

                  1.6.2012.

                  7.

                  Pulkvežleitnants Júlio NHATE

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Dzimšanas gads: 1972
                  Oficiālais amats: Gaisa desantkaraspēka pulka komandieris

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Pulkvežleitnants Júlio Nhate rīkoja militāru operāciju, atbalstot 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  1.6.2012.

                  8.

                  Pulkvežleitnants Tchipa NA BIDON

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Dzimšanas datums: 1954. gada 28. maijs
                  Vecāki: "Nabidom"
                  Oficiālais amats: Militārā izlūkdienesta vadītājs
                  Pase: Diplomātiskā pase Nr. DA0001564
                  Izdošanas datums: 30.11.2005.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 15.05.2011.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  1.6.2012.

                  9.

                  Pulkvežleitnants Tcham NA MAN (zināms arī kā Namam)

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  dz.d.: 1953. gada 27. februāris
                  Vecāki: Biute Naman un Ndjade Na Noa

                  Oficiālais amats: Bruņoto spēku militārās slimnīcas vadītājs
                  Pase Nr. SA0002264
                  Izdošanas datums: 24.07.2006.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 23.07.2009.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Pulkvežleitnants Tcham NA MAN ir arī militārās virspavēlniecības loceklis

                  1.6.2012.

                  10.

                  Majors Samuel FERNANDES

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Dzimšanas datums: 1965. gada 22. janvāris
                  Vecāki: José Fernandes e Segunda Iamite

                  Oficiālais amats: Nacionālās gvardes Operāciju vadītāja palīgs
                  Pase Nr. AAIS00048
                  Izdošanas datums: 24.03.2009.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 24.03.2012.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  1.6.2012.

                  11.

                  Majors Idrissa DJALÓ

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  dz.d.: 1962. gada 6. janvāris
                  Oficiālais amats: Bruņoto spēku Štāba virspavēlnieka protokola padomdevējs

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Viņš bija viena no pirmajām militārpersonām, kas publiski pauda savu piederību "militārajai pavēlniecībai", parakstot vienu no tās pirmajiem paziņojumiem (nr. 5, 13. aprīlis). Majors Djaló dien arī militārajā izlūkdienestā.

                  1.6.2012.

                  12.

                  Komandieris (jūras spēki) Bion NA TCHONGO (zināms arī kā Nan Tchongo

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  dz.d.: 1961. gada 8. aprīlis
                  Vecāki: Cunha Nan Tchongo un Bucha Natcham

                  Oficiālais amats: Jūras spēku izlūkdienesta priekšnieks
                  Pase: Diplomātiskā pase Nr. DA0001565
                  Izdošanas datums: 01.12.2005.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 30.11.2008.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  1.6.2012.

                  13.

                  Komandieris (jūras spēki) Agostinho Sousa CORDEIRO

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  dz.d.: 1962. gada 28. maijs
                  Vecāki: Luis Agostinho Cordeiro un Domingas Soares

                  Oficiālais amats: Bruņoto spēku Apvienotā štāba Loģistikas vadītājs
                  Pase Nr. SA0000883
                  Izdošanas datums: 14.04.2004.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 15.04.2013.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  1.6.2012.

                  14.

                  Kapteinis Paulo SUNSAI

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Oficiālais amats: Ziemeļu reģiona militārā komandiera palīgs

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  1.6.2012.

                  15.

                  Leitnants Lassana CAMARÁ

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Oficiālais amats: Bruņoto spēku Finanšu pakalpojumu vadītājs

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Atbildīgs par Muitai, Transporta ģenerāldirektorātam un Robežu un migrācijas ģenerāldirektorātam piederošu valsts līdzekļu ļaunprātīgu izmantošanu. Ar šiem līdzekļiem tiek finansēta "militārā pavēlniecība".

                  1.6.2012.

                  16.

                  Leitnants Julio NA MAN

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Oficiālais amats: Bruņoto spēku Štāba virspavēlnieka adjutants

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Leitnants Julio NA MAN aktīvi piedalījās 12. aprīļa valsts apvērsuma operatīvajā vadībā, pildot António Injai pavēles. "Militārās pavēlniecības" uzdevumā viņš ir arī piedalījies sanāksmēs ar politiskajām partijām.

                  1.6.2012.

      III PIELIKUMS

         2. pantā minēto personu, vienību vai struktūru saraksts

                  Vārds, uzvārds

                  Personas informācija (dzimšanas datums un vieta (dz.d. un dz.v.), pases/identitātes kartes numurs, … )

                  Iemesli iekļaušanai sarakstā

                  Sarakstā iekļaušanas datums

                  1.

                  Ģenerālis António INJAI (zināms arī kā António INDJAI)

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  dz.d.: 1955. gada 20. janvāris
                  dz.v.: Encheia, Sector de Bissorá, Região de Oio, Gvineja-Bisava
                  Vecāki: Wasna Injai un Quiritche Cofte

                  Oficiālais amats: Ģenerālleitnants – Bruņoto spēku Štāba virspavēlniekks
                  Pase: Diplomātiskā pase Nr. AAID00435
                  Izdošanas datums: 18/02/2010.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 18/02/2013.

                     António Injai personīgi iesaistījās 2010. gada 1. aprīļa dumpja plānošanā un vadīšanā, kura rezultātā tika nelikumīgi arestēts premjerministrs Carlo Gomes jaunākais un toreizējais Bruņoto spēku Štāba virspavēlnieks José Zamora Induta. 2012. gada vēlēšanu laikā Injai, būdams Bruņoto spēku Štāba virspavēlnieks, nāca klajā ar paziņojumiem, kuros draudēja gāzt ievēlētas iestādes un izbeigt vēlēšanas. Antonio Injai piedalījās 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsuma operatīvajā plānošanā.
                  Pēc apvērsuma ar pirmo "militārās pavēlniecības" paziņojumu nāca klajā Bruņoto spēku Virspavēlniecība, kuru vada ģenerālis Injai.

                  3.5.2012.

                  2.

                  Ģenerālmajors Mamadu TURE (N'KRUMAH)

                  Valstspiederība – Gvineja-Bisava
                  dz.d.: 1947. gada 26. aprīlis
                  Oficiālais amats: Bruņoto spēku Štāba virspavēlnieka vietnieks.
                  Diplomātiskā pase Nr. DA0002186
                  Izdošanas datums: 30.03.2007.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 26.08.2013.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  3.5.2012.

                  3.

                  Ģenerālis Estêvão NA MENA

                  dz.d.: 1956. gada 7. marts
                  Oficiālais amats: Bruņoto spēku ģenerālinspektors

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  3.5.2012.

                  4.

                  Ģenerālbrigadieris Ibraima CAMARA (zināms arī kā "Papa Camara)

                  Valstspiederība – Gvineja-Bisava
                  dz.d.: 1964. gada 11. maijs
                  Vecāki: Suareba Camara un Sale Queita

                  Oficiālais amats: Gaisa spēku Štāba priekšnieks
                  Diplomātiskā pase Nr. AAID00437
                  Izdošanas datums: 18.02.2010.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 18.02.2013.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  3.5.2012.

                  5.

                  Pulkvežleitnants Daba NA WALNA (zināms arī kā "Daba Na Walna")

                  Valstspiederība – Gvineja-Bisava
                  dz.d.: 1966. gada 6. jūnijs
                  Vecāki: Samba Naualna un In-Uasne Nanfafe

                  Oficiālais amats: Preses sekretārs "militārajai pavēlniecībai"
                  Pase Nr. SA 0000417
                  Izdošanas datums: 29.10.2003.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 10.03.2013.

                  Preses sekretārs "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  3.5.2012.

                  6.

                  Ģenerālis Augusto MÁRIO CÓ

                  Oficiālais amats: Sauszemes spēku Štāba priekšnieks.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  3.5.2012.

                  7.

                  Ģenerālis Saya Braia Na NHAPKA

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Oficiālais amats: Prezidenta gvardes priekšnieks

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  1.6.2012.

                  8.

                  Pulkvedis Tomás DJASSI

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  dz.d.: 1968. gada 18. septembris
                  Oficiālais amats: Nacionālās gvardes komandieris
                  Pase Nr. AAIS00820
                  Izdošanas datums: 24.11.2010.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 27.04.2012.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Tuvs padomdevējs Bruņoto spēku Štāba virspavēlniekam António Injai.

                  1.6.2012.

                  9.

                  Pulkvedis Cranha DANFÁ

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Oficiālais amats: Bruņoto spēku Apvienotā štāba operāciju vadītājs

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Tuvs padomdevējs Bruņoto spēku Štāba virspavēlniekam António Injai.

                  1.6.2012.

                  10.

                  Pulkvedis Celestino de CARVALHO

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  dz.d.: 14.06.1955.
                  Vecāki: Domingos de Carvalho e Josefa Cabral

                  Oficiālais amats: Valsts aizsardzības institūta prezidents
                  Pase Nr. Diplomātiskā pase Nr. DA0002166
                  Izdošanas datums: 19.02.2007.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 15.04.2013.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Bijušais Gaisa spēku Štāba priekšnieks. Viņa klātbūtne delegācijā, kas 26. aprīlī tikās ar ECOWAS, apliecina viņa dalību "militārajā pavēlniecībā".

                  1.6.2012.

                  11.

                  Kapteinis (jūras spēki) Sanhá CLUSSÉ

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Dzimšanas datums: 1965. gada 28. septembris
                  Vecāki: Clusse Mutcha un Dalu Imbungue

                  Oficiālais amats: Jūras spēku Štāba priekšnieka vietas izpildītājs
                  Pase Nr.: SA 0000515
                  Izdošanas datums: 08.12.2003.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 29.08.2013.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Viņa klātbūtne delegācijā, kas 26. aprīlī tikās ar ECOWAS, apliecina viņa dalību "militārajā pavēlniecībā".

                  1.6.2012.

                  12.

                  Pulkvežleitnants Júlio NHATE

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Dzimšanas gads: 1972
                  Oficiālais amats: Gaisa desantkaraspēka pulka komandieris

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Pulkvežleitnants Júlio Nhate rīkoja militāru operāciju, atbalstot 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  1.6.2012.

                  13.

                  Pulkvežleitnants Tchipa NA BIDON

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Dzimšanas datums: 1954. gada 28. maijs
                  Vecāki: "Nabidom"
                  Oficiālais amats: Militārā izlūkdienesta vadītājs
                  Pase: Diplomātiskā pase Nr. DA0001564
                  Izdošanas datums: 30.11.2005.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 15.05.2011.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  1.6.2012.

                  14.

                  Pulkvežleitnants Tcham NA MAN (zināms arī kā Namam)

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  dz.d.: 1953. gada 27. februāris
                  Vecāki: Biute Naman un Ndjade Na Noa

                  Oficiālais amats: Bruņoto spēku militārās slimnīcas vadītājs
                  Pase: SA0002264
                  Izdošanas datums: 24.07.2006.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 23.07.2009.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Pulkvežleitnants Tcham NA MAN ir arī militārās virspavēlniecības loceklis

                  1.6.2012.

                  15.

                  Majors Samuel FERNANDES

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Dzimšanas datums: 1965. gada 22. janvāris
                  Vecāki: José Fernandes e Segunda Iamite

                  Oficiālais amats: Nacionālās gvardes Operāciju vadītāja palīgs
                  Pase Nr. AAIS00048
                  Izdošanas datums: 24.03.2009.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 24.03.2012.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  1.6.2012.

                  16.

                  Majors Idrissa DJALÓ

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  dz.d.: 1962. gada 6. janvāris
                  Oficiālais amats: Bruņoto spēku Štāba virspavēlnieka protokola padomdevējs

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Viņš bija viena no pirmajām militārpersonām, kas publiski pauda savu piederību "militārajai pavēlniecībai", parakstot vienu no tās pirmajiem paziņojumiem (nr. 5, 13. aprīlis). Majors Djaló dien arī militārajā izlūkdienestā.

                  1.6.2012.

                  17.

                  Komandieris (jūras spēki) Bion NA TCHONGO (zināms arī kā Nan Tchongo)

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  dz.d.: 1961. gada 8. aprīlis
                  Vecāki: Cunha Nan Tchongo un Bucha Natcham

                  Oficiālais amats: Jūras spēku izlūkdienesta priekšnieks
                  Pase: Diplomātiskā pase DA0001565
                  Izdošanas datums: 01.12.2005.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 30.11.2008.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  1.6.2012.

                  18.

                  Komandieris (jūras spēki) Agostinho Sousa CORDEIRO

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  dz.d.: 1962. gada 28. maijs
                  Vecāki: Luis Agostinho Cordeiro un Domingas Soares

                  Oficiālais amats: Bruņoto spēku Apvienotā štāba Loģistikas vadītājs
                  Pase Nr. SA0000883
                  Izdošanas datums: 14.04.2004.
                  Izdošanas vieta: Gvineja-Bisava
                  Derīguma termiņš: 15.04.2013.

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  1.6.2012.

                  19.

                  Kapteinis Paulo SUNSAI

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Oficiālais amats: Ziemeļu reģiona militāra komandiera palīgs

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu.

                  1.6.2012.

                  20.

                  Leitnants Lassana CAMARÁ

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Oficiālais amats: Bruņoto spēku Finanšu pakalpojumu vadītājs

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Atbildīgs par Muitai, Transporta ģenerāldirektorātam un Robežu un migrācijas ģenerāldirektorātam piederošu valsts līdzekļu ļaunprātīgu izmantošanu. Ar šiem līdzekļiem tiek finansēta "militārā pavēlniecība".

                  1.6.2012.

                  21.

                  Leitnants Julio NA MAN

                  Valstspiederība: Gvineja-Bisava
                  Oficiālais amats: Bruņoto spēku Štāba virspavēlnieka adjutants

                  Dalībnieks "militārajā pavēlniecībā", kas uzņēmusies atbildību par 2012. gada 12. aprīļa valsts apvērsumu. Leitnants Julio NA MAN aktīvi piedalījās 12. aprīļa valsts apvērsuma operatīvajā vadībā, pildot António Injai pavēles. "Militārās pavēlniecības" uzdevumā viņš ir arī piedalījies sanāksmēs ar politiskajām partijām.

                  1.6.2012.


title: 2008/421/EK: Padomes Lēmums ( 2008. gada 5. jūnijs ) par tādu Šengenas acquis noteikumu piemērošanu Šveices Konfederācijā, kuri attiecas uz Šengenas Informācijas sistēmu

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 149/74

      PADOMES LĒMUMS

   (2008. gada 5. jūnijs)
   par tādu Šengenas acquis noteikumu piemērošanu Šveices Konfederācijā, kuri attiecas uz Šengenas Informācijas sistēmu
   (2008/421/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (turpmāk “Nolīgums”) (1), ko parakstīja 2004. gada 26. oktobrī (2) un kas stājās spēkā 2008. gada 1. martā (3), un jo īpaši tā 15. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Nolīguma 15. panta 1. punktā paredzēts, ka Šengenas acquis noteikumi attiecas uz Šveices Konfederāciju vienīgi saskaņā ar attiecīgu Padomes lēmumu, kuru pieņem pēc tam, kad ir konstatēts, ka ir izpildīti minētā acquis piemērošanai vajadzīgie nosacījumi.

               (2)

               Padome pārbaudīja, vai Šveices Konfederācija nodrošina atbilstīgu datu aizsardzības līmeni; pārbaudi veica šādi:
               Šveices Konfederācijai tika nosūtīta izsmeļoša aptaujas anketa, un tās atbildes tika dokumentētas, kā arī Šveices Konfederācijā tika veiktas pārbaudes un izvērtēšanas apmeklējumi saskaņā ar spēkā esošajām Šengenas izvērtēšanas procedūrām datu aizsardzības jomā, kā izklāstīts Izpildu komitejas Lēmumā par Šengenas izvērtēšanas un īstenošanas pastāvīgās komitejas izveidošanu (SCH/Comex (98) 26 def.) (4).

               (3)

               Padome 2008. gada 5. jūnijā secināja, ka Šveices Konfederācija šajā jomā nosacījumus ir izpildījusi. Tādēļ var noteikt dienu, no kuras Šveices Konfederācijā var piemērot Šengenas acquis, kas attiecas uz Šengenas Informācijas sistēmu (turpmāk “SIS”).

               (4)

               Līdz ar šā lēmuma stāšanos spēkā vajadzētu būt nodrošinātai iespējai reālos SIS datus pārsūtīt Šveices Konfederācijai. Padomei, jo īpaši izmantojot minētos datus un piemērojot SCH/Com-ex (98) 26 def. izklāstītās spēkā esošās Šengenas izvērtēšanas procedūras, būtu jāspēj pārbaudīt, vai Šveices Konfederācijā pareizi tiek piemēroti Šengenas acquis noteikumi, kas attiecas uz SIS. Pēc tam, kad būs veiktas minētās pārbaudes, Padomei būtu jāpieņem lēmums par to, vai atcelt kontroli pie iekšējām robežām ar Šveices Konfederāciju.

               (5)

               Nolīgumā starp Šveices Konfederāciju, Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par Šengenas acquis īstenošanu, piemērošanu un attīstīšanu un attiecībā uz kritērijiem un mehānismiem, ar ko nosaka valsti, kas atbild par Šveicē, Islandē vai Norvēģijā iesniegtu patvēruma lūgumu izskatīšanu, noteikts, ka Šengenas acquis attiecībā uz īstenošanu, piemērošanu un attīstīšanu stājas spēkā tajā pašā dienā, kad spēkā stājas Nolīgums.

               (6)

               Būtu jāpieņem atsevišķs Padomes lēmums, ar ko nosaka dienu, kad atceļ personu kontroli pie iekšējām robežām. Līdz minētajā lēmumā noteiktajai pārbaužu atcelšanas dienai būtu jāpiemēro noteikti SIS izmantošanas ierobežojumi,

         IR NOLĒMUSI ŠĀDI.
   1. pants
   1.   Šengenas acquis noteikumus, kas attiecas uz SIS un kas uzskaitīti I pielikumā, no 2008. gada 14. augusta piemēro Šveices Konfederācijai tās attiecībās ar Beļģijas Karalisti, Čehijas Republiku, Dānijas Karalisti, Vācijas Federatīvo Republiku, Igaunijas Republiku, Grieķijas Republiku, Spānijas Karalisti, Francijas Republiku, Itālijas Republiku, Latvijas Republiku, Lietuvas Republiku, Luksemburgas Lielhercogisti, Ungārijas Republiku, Maltas Republiku, Nīderlandes Karalisti, Austrijas Republiku, Polijas Republiku, Portugāles Republiku, Slovēnijas Republiku, Slovākijas Republiku, Somijas Republiku un Zviedrijas Karalisti.
   2.   Šengenas acquis noteikumus, kas attiecas uz SIS un kas uzskaitīti II pielikumā, no minētajos noteikumos paredzētās dienas piemēro Šveices Konfederācijai tās attiecībās ar Beļģijas Karalisti, Čehijas Republiku, Dānijas Karalisti, Vācijas Federatīvo Republiku, Igaunijas Republiku, Grieķijas Republiku, Spānijas Karalisti, Francijas Republiku, Itālijas Republiku, Latvijas Republiku, Lietuvas Republiku, Luksemburgas Lielhercogisti, Ungārijas Republiku, Maltas Republiku, Nīderlandes Karalisti, Austrijas Republiku, Polijas Republiku, Portugāles Republiku, Slovēnijas Republiku, Slovākijas Republiku, Somijas Republiku un Zviedrijas Karalisti.
   3.   Reālos SIS datus Šveices Konfederācijai drīkst pārsūtīt no 2008. gada 9. jūnija.
   Šveices Konfederācija no 2008. gada 14. augusta var ievadīt datus SIS un izmantot SIS datus, ievērojot 4. punktu.
   4.   Līdz dienai, kad atceļ kontroli pie iekšējām robežām ar Šveices Konfederāciju:

               a)

               Šveices Konfederācijai nav pienākuma atteikt ieceļošanu tās teritorijā vai izraidīt trešo valstu valstspiederīgos, par kuriem kāda dalībvalsts izdevusi SIS brīdinājumu, lai liegtu ieceļošanu;

               b)

               Šveices Konfederācija neievada datus, uz kuriem attiecas 96. pants 1990. gada 19. jūnija Konvencijā, ar ko īsteno 1985. gada 14. jūnija Šengenas Līgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām (5) (turpmāk “Šengenas Konvencija”).

         2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Luksemburgā, 2008. gada 5. jūnijā

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         D. MATE

      (1)  OV L 53, 27.2.2008., 52. lpp.

      (2)  Padomes Lēmumi 2004/849/EK (OV L 368, 15.12.2004., 26. lpp.) un 2004/860/EK (OV L 370, 17.12.2004., 78. lpp.).

      (3)  Padomes Lēmumi 2008/146/EK (OV L 53, 27.2.2008, 1. lpp.) un 2008/149/TI (OV L 53, 27.2.2008, 50. lpp.).

      (4)  OV L 239, 22.9.2000., 138. lpp.

      (5)  OV L 239, 22.9.2000., 19. lpp. Konvencijā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1987/2006 (OV L 381, 28.12.2006., 4. lpp.).

      I PIELIKUMS
      Šveices Konfederācijai piemērojamo to Šengenas acquis noteikumu saraksts, kuri attiecas uz SIS

                  1.

                  Attiecībā uz Šengenas Konvencijas noteikumiem:
                  Šengenas Konvencijas 64. pants un 92. līdz 119. pants.

                  2.

                  Citi noteikumi, kas attiecas uz SIS:

                              a)

                              attiecībā uz šādu lēmumu, ko pieņēmusi ar Šengenas Konvenciju izveidotā Izpildu komiteja:
                              Izpildu komitejas Lēmums (1997. gada 15. decembris), ar ko groza Finanšu regulu par C.SIS (SCH/Com–ex (97) 35) (1);

                              b)

                              attiecībā uz turpmāk norādīto deklarāciju, ko pieņēmusi ar Šengenas Konvenciju izveidotā Izpildu komiteja:
                              Izpildu komitejas Deklarācija (1996. gada 18. aprīlis), ar ko definē ārvalstnieka jēdzienu (SCH/Com-ex (96) decl.5) (2);

                              c)

                              citi instrumenti:

                                          i)

                                          Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (3), ciktāl tā attiecas uz datu apstrādi SIS;

                                          ii)

                                          Padomes Lēmums 2000/265/EK (2000. gada 27. marts) par finanšu regulas izveidi, ar ko nosaka budžeta aspektus attiecībā uz Padomes ģenerālsekretāra vietnieka vadību, līgumiem, ko viņš noslēdzis dažu dalībvalstu vārdā par komunikācijas infrastruktūras izveidi un darbību Šengenas videi Sisnet
                                              (4);

                                          iii)

                                          Padomes Regula (EK) Nr. 2424/2001 (2001. gada 6. decembris) par otrās paaudzes Šengenas Informācijas sistēmas (SIS II) izstrādi (5);

                                          iv)

                                          Padomes Lēmums 2001/886/TI (2001. gada 6. decembris) par otrās paaudzes Šengenas Informācijas sistēmas (SIS II) izstrādi (6);

                                          v)

                                             SIRENE rokasgrāmata (7);

                                          vi)

                                          Padomes Regula (EK) Nr. 871/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par dažu jaunu Šengenas Informācijas sistēmas funkciju ieviešanu, tostarp terorisma apkarošanas jomā (8), un jebkādi turpmākie lēmumi par šo funkciju piemērošanas dienu;

                                          vii)

                                          Padomes Lēmums 2005/211/TI (2005. gada 24. februāris) par dažu jaunu funkciju ieviešanu Šengenas Informācijas sistēmā, tostarp attiecībā uz terorisma apkarošanu (9), un jebkādi turpmākie lēmumi par šo funkciju piemērošanas dienu;

                                          viii)

                                          Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1160/2005 (2005. gada 6. jūlijs), ar kuru Konvenciju, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu (1985. gada 14. jūnijs) par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām, groza attiecībā uz to, kā par transportlīdzekļu reģistrācijas dokumentu izdošanu atbildīgie dalībvalstu dienesti piekļūst Šengenas Informācijas sistēmai (10).

         (1)  OV L 239, 22.9.2000., 444. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2008/328/EK (OV L 113, 25.4.2008., 21. lpp.).

         (2)  OV L 239, 22.9.2000., 458. lpp.

         (3)  OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).

         (4)  OV L 85, 6.4.2000., 12. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2008/319/EK (OV L 109, 19.4.2008., 30. lpp.).

         (5)  OV L 328, 13.12.2001., 4. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1988/2006 (OV L 411, 30.12.2006., 1. lpp.).

         (6)  OV L 328, 13.12.2001., 1. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Lēmumu 2006/1007/TI (OV L 411, 30.12.2006., 78. lpp.).

         (7)  Dažas SIRENE rokasgrāmatas daļas publicētas OV C 38, 17.2.2003., 1. lpp. Rokasgrāmatā grozījumi izdarīti ar Komisijas Lēmumiem 2008/333/EK (OV L 123, 8.5.2008., 1. lpp.) un 2008/334/TI (OV L 123, 8.5.2008., 39. lpp.).

         (8)  OV L 162, 30.4.2004., 29. lpp.

         (9)  OV L 68, 15.3.2005., 44. lpp.

         (10)  OV L 191, 22.7.2005., 18. lpp.

      II PIELIKUMS
      Šveices Konfederācijai piemērojamo to Šengenas acquis noteikumu saraksts, kuri attiecas uz SIS un kurus piemēro no dienas, kas paredzēta šajos noteikumos

                  1.

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1986/2006 (2006. gada 20. decembris) par dalībvalstu dienestu, kas ir atbildīgi par transportlīdzekļu reģistrācijas apliecību izsniegšanu, piekļuvi otrās paaudzes Šengenas Informācijas sistēmai (SIS II) (1).

                  2.

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1987/2006 (2006. gada 20. decembris) par otrās paaudzes Šengenas Informācijas sistēmas (SIS II) izveidi, darbību un izmantošanu (2).

                  3.

                  Padomes Lēmums 2007/533/TI (2007. gada 12. jūnijs) par otrās paaudzes Šengenas Informācijas sistēmas (SIS II) izveidi, darbību un izmantošanu (3).

         (1)  OV L 381, 28.12.2006., 1. lpp.

         (2)  OV L 381, 28.12.2006., 4. lpp.

         (3)  OV L 205, 7.8.2007., 63. lpp.


title: EBTA Uzraudzības iestādes Lēmums Nr. 90/04/COL ( 2004. gada 23. aprīlis ), ar kuru četrdesmit sesto reizi groza Procedūras un materiālo tiesību noteikumus valsts atbalsta jomā, ieviešot jaunu 24.C nodaļu – Valsts atbalsta noteikumu piemērošana sabiedriskajai apraidei

text:
               13.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 327/21

         EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES LĒMUMS

   Nr. 90/04/COL
   (2004. gada 23. aprīlis),
   ar kuru četrdesmit sesto reizi groza Procedūras un materiālo tiesību noteikumus valsts atbalsta jomā, ieviešot jaunu 24.C nodaļu – Valsts atbalsta noteikumu piemērošana sabiedriskajai apraidei
   EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE,
   ŅEMOT VĒRĀ Eiropas Ekonomikas zona līgumu (1) un jo īpaši tā 61. līdz 63. pantu, kā arī 26. protokolu,
   ŅEMOT VĒRĀ Līgumu starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanu (2) un jo īpaši tā 24. pantu, 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu un 3. protokola I daļas 1. pantu,
   TĀ KĀ saskaņā ar Uzraudzības un Tiesas līguma 24. pantu EBTA Uzraudzības iestāde īsteno EEZ līguma noteikumus par valsts atbalstu,
   TĀ KĀ saskaņā ar Uzraudzības un Tiesas līguma 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu EBTA Uzraudzības iestāde sniedz paziņojumus un pamatnostādnes par EEZ līgumā iztirzātajiem jautājumiem, ja to skaidri paredz minētais līgums vai Uzraudzības un Tiesas līgums vai ja EBTA Uzraudzības iestāde to uzskata par nepieciešamu,
   ATGĀDINOT procedūras un materiālo tiesību noteikumus valsts atbalsta jomā (3), ko EBTA Uzraudzības iestāde pieņēma 1994. gada 19. janvārī (4),
   TĀ KĀ Eiropas Komisija 2001. gada 17. oktobrī pieņēma jaunu paziņojumu, kurā izklāstīti principi, kā valsts atbalsta noteikumus piemērot sabiedriskajai apraidei (5),
   TĀ KĀ minētais paziņojums ir attiecināms arī uz Eiropas Ekonomikas zonu,
   TĀ KĀ ir jānodrošina EEZ valsts atbalsta noteikumu vienāda piemērošana visā Eiropas Ekonomikas zonā,
   TĀ KĀ saskaņā ar EEZ līguma XV pielikuma beigu daļā iekļautās nodaļas “VISPĀRĪGI” II punktu EBTA Uzraudzības iestādei pēc apspriešanās ar Komisiju ir jāpieņem tiesību akti, kas atbilstu Eiropas Komisijas pieņemtajiem,
   APSPRIEDUSIES ar Eiropas Komisiju,
   ATGĀDINOT, ka EBTA Uzraudzības iestāde par šo tēmu ir apspriedusies ar EBTA valstīm daudzpusējā sanāksmē,
   IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1)

               Valsts atbalsta pamatnostādnes groza, iekļaujot jaunu 24.C nodaļu – Valsts atbalsta noteikumu piemērošana sabiedriskajai apraidei. Jaunā nodaļa ir iekļauta šā lēmuma pielikumā.

               2)

               EBTA valstis informē ar vēstuli, tai pievienojot šā lēmuma kopiju un tā pielikumu.

               3)

               Saskaņā ar EEZ līguma 27. protokola d) punktu Eiropas Komisiju informē ar šā lēmuma kopiju, ietverot tā pielikumu.

               4)

               Šo lēmumu, pievienojot I pielikumu, publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un EEZ pielikumā.

               5)

               Šis lēmums ir autentisks angļu valodā.

      Briselē, 2004. gada 23. aprīlī

            EBTA Uzraudzības iestādes vārdā —

            priekšsēdētājs

         Hannes HAFSTEIN

            Kolēģijas loceklis

         Einar M. BULL

      (1)  Tālāk tekstā – EEZ līgums.

      (2)  Tālāk tekstā – Uzraudzības un Tiesas līgums.

      (3)  Tālāk tekstā – Valsts atbalsta pamatnostādnes.

      (4)  Pirmoreiz publicēti OV L 231, 3.9.1994., un EEZ pielikumā Nr. 32 tajā pašā datumā, jaunākie grozījumi izdarīti ar 2004. gada 31. marta Lēmumu Nr. 62/04/COL (vēl nav publicēts).

      (5)  Komisijas Paziņojums par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu sabiedriskajai apraidei, OV C 320, 15.11.2001., 5. lpp.

      PIELIKUMS
      24.C   VALSTS ATBALSTA NOTEIKUMU PIEMĒROŠANA SABIEDRISKAJAI APRAIDEI (1)

      24.C.1.   Ievads

                  1.

                  Pēdējo divu gadu desmitu laikā apraidē notikušas ievērojamas pārmaiņas. Konkurences vidi būtiski mainījusi monopoluzņēmumu likvidācija, jaunu dalībnieku parādīšanās un straujie tehnoloģijas sasniegumi. Sākotnēji televīzijas apraidei bija ierobežota pieejamība. Kopš tās pirmsākumiem to pārsvarā nodrošināja publiski uzņēmumi, kuriem bija monopolstāvoklis, galvenokārt apraides frekvenču ierobežotas pieejamības un augsto piekļuves šķēršļu dēļ.

                  2.

                  Tomēr XX gs. 70. gados ekonomikas un tehnoloģiju sasniegumi EBTA valstīm arvien vairāk pavēra iespēju ļaut apraidi veikt citiem uzņēmumiem. Tādēļ EBTA valstis ir nolēmušas tirgū radīt konkurences apstākļus. Tas patērētājam sniedz lielāku izvēli, jo kļuvis pieejams lielāks papildu kanālu un jaunu pakalpojumu skaits; tāpat šajā nozarē tikusi veicināta spēcīgu Eiropas uzņēmumu rašanās un izaugsme, jaunu tehnoloģiju attīstība un plašāks plurālisms. Atverot tirgu konkurencei, EBTA valstis uzskatīja, ka sabiedriskā apraide ir jāsaglabā, lai nodrošinātu, ka tiek aptvertas noteiktas jomas, un apmierinātu tādas vajadzības, kuras privātie uzņēmumi, iespējams, nespētu apmierināt pietiekamā līmenī.

                  3.

                  Pieaugusī konkurence, kā arī valsts finansētu uzņēmumu darbība privātiem uzņēmumiem ir likusi vērsties pie Uzraudzības iestādes sakarā ar pieaugošajām bažām par nelīdzvērtīgiem konkurences apstākļiem. Sūdzības norāda uz EEZ līguma 61. panta iespējamiem pārkāpumiem attiecībā uz publiskā finansējuma shēmu izveidi par labu sabiedriskajām raidorganizācijām.

                  4.

                  Šajās pamatnostādnēs izklāstīti principi, kas Uzraudzības iestādei jāievēro, piemērojot EEZ līguma 61. pantu un 59. panta 2. punktu attiecībā uz valsts finansējumu sabiedriskajai apraidei. Šie principi Uzraudzības iestādes politiku šajā jomā padarīs iespējami pārredzamu.

            24.C.2.   Sabiedriskās apraides loma

                  1.

                  Kā teikts EK Padomes un EK dalībvalstu valdību pārstāvju 1999. gada 1. janvāra Rezolūcijā par sabiedrisko apraidi (tālāk tekstā – “Rezolūcija par sabiedrisko apraidi”) (2), “ņemot vērā sabiedriskās apraides kultūras, sociālās un demokrātiskās funkcijas visas sabiedrības labā, tai ir būtiska nozīme demokrātijas, plurālisma, sociālās kohēzijas, kultūru un valodu daudzveidības nodrošināšanā”.

                  2.

                  Sabiedriskā apraide nav salīdzināma ne ar vienu citu sabiedrisko pakalpojumu citā tautsaimniecības nozarē, lai gan tai ir nepārprotama ekonomiskā nozīme. Nav cita tāda pakalpojuma, kam vienlaikus ir piekļuve plašam sabiedrības lokam un kas tai nodrošina tik daudz informācijas un satura, tādējādi izplatot un ietekmējot gan personīgo, gan sabiedrisko viedokli.

                  3.

                  Sabiedriskajai apraidei ir būtiska nozīme, demokrātiski un bez atlīdzības ikvienā valstī veicinot kultūras daudzveidību, gādājot par izglītojošām programmām, objektīvi informējot sabiedrību, nodrošinot plurālismu un piedāvājot kvalitatīvu izklaidi (3).

                  4.

                  Turklāt apraidi vispārēji uztver kā ļoti uzticamu informācijas avotu, un lielai iedzīvotāju daļai tā ir galvenais informācijas avots. Tādējādi tā bagātina sabiedrisko diskusiju un galaiznākumā nodrošina to, ka visi pilsoņi zināmā mērā piedalās sabiedriskajā dzīvē.

                  5.

                  Sabiedrisko pakalpojumu (4) joma ir vispārīgi atzīta EEZ līgumā. Šajā sakarā svarīgākā norma ir EEZ līguma 59. panta 2. punkts, kas skan šādi: “Uzņēmumi, kam uzticēti pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi vai kas darbojas kā fiskāli monopoli, ir pakļauti šā līguma noteikumiem, un jo īpaši tiem noteikumiem, kas attiecas uz konkurenci, ja vien šo noteikumu piemērošana juridiski vai faktiski netraucē veikt tiem uzticētos tiešos uzdevumus. Tirdzniecības attīstību nedrīkst ietekmēt tādā mērā, lai tā būtu pretrunā ar Līgumslēdzēju pušu interesēm.”

                  6.

                  Eiropas Kopienu Tiesa divās lietās ir atzinusi, ka televīzijas apraides pakalpojumus var uzskatīt par “pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi” atbilstīgi EK Līguma 86. panta 2. punktam (5). EK Tiesa ir uzsvērusi, ka uz šiem pakalpojumiem attiecināmi konkurences noteikumi, ja vien netiek pierādīts, ka šādu noteikumu piemērošana būtu nesavienojama ar attiecīgo uzdevumu izpildi (6).

                  7.

                  Rezolūcijā par sabiedrisko apraidi, ņemot vērā apraides pakalpojumu īpašo dabu, tika noteikti principi un nosacījumi Eiropas Kopienu dibināšanas līguma noteikumu piemērošanai šo pakalpojumu jomā:
                  “Eiropas Kopienas dibināšanas līguma noteikumi neskar dalībvalstu kompetenci nodrošināt finansējumu sabiedriskās apraides sabiedrībām, ja šādu finansējumu piešķir raidorganizācijām, lai tās izpildītu sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misiju, ko tām uzticējusi, noteikusi un organizējusi attiecīgā dalībvalsts, un ja šāds finansējums nav pretrunā vispārējām interesēm, iespaidojot tirdzniecības nosacījumus un konkurenci Kopienā, tomēr ņemot vērā šā sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas īstenošanu.”
                  Tā kā rezolūcija ir iekļauta EEZ līgumā kā dokuments, kas Līgumslēdzējām pusēm jāņem vērā (7), EEZ būtu piemērojami līdzīgi principi kā iepriekš citētie.

                  8.

                  Rezolūcijā par sabiedrisko apraidi tāpat tika atkārtoti apstiprināta sabiedriskās apraides nozīme sociālajā, demokrātiskajā un kultūras dzīvē. “Plaša sabiedriska piekļuve dažādiem kanāliem un pakalpojumiem, kas būtu nediskriminējoša un pamatotos uz vienlīdzīgām iespējām, ir nepieciešams priekšnosacījums, lai izpildītu sabiedriskās apraides īpašos pienākumus.” Turklāt sabiedriskajai apraidei “jābūt ieguvējai tehnoloģiskā progresa rezultātā”, jāsniedz “sabiedrībai jauno audiovizuālo un informācijas pakalpojumu un jauno tehnoloģiju priekšrocības” un jāveicina “darbības attīstība un dažādošana ciparu laikmetā”. Visbeidzot, “sabiedriskajai apraidei jābūt spējīgai arī turpmāk nodrošināt plašu programmu klāstu saskaņā ar savu uzdevumu, ko noteikušas dalībvalstis, lai uzrunātu sabiedrību kā veselumu; šajā kontekstā ir leģitīmi, ka sabiedriskā apraide cenšas sasniegt plašu auditoriju”.

                  9.

                  Ņemot vērā šīs sabiedriskās apraides īpašās iezīmes, sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misiju, kas aptver “plašu programmu klāstu saskaņā ar savu uzdevumu”, kā to paredz Rezolūcija par sabiedrisko apraidi, būtībā var uzskatīt par leģitīmu, par mērķētu uz sabalansētām un daudzveidīgām programmām, kuras sabiedriskajai apraidei spēj nodrošināt zināmu auditorijas līmeni un tādējādi nodrošināt misijas izpildi, t.i., apmierināt sabiedrības demokrātiskās, sociālās un kultūras vajadzības un nodrošināt plurālismu.

                  10.

                  Jānorāda, ka komerciālām raidorganizācijām – no kurām uz vairākām attiecas sabiedrisko pakalpojumu saistības – arī ir nozīmīga loma, lai sasniegtu Rezolūcijas par sabiedrisko apraidi mērķus, tādā ziņā, ka tās veicina plurālismu, bagātina kultūras un politisko diskusiju un paplašina programmu izvēli.

            24.C.3.   Juridiskais konteksts

                  1.

                  Piemērojot valsts atbalsta noteikumus sabiedriskajai apraidei, ir jāņem vērā vairāki atšķirīgi faktori. EEZ līgumā ir 61. pants par valsts atbalstu un 59. panta 2. punkts par EEZ līguma noteikumu un konkurences noteikumu piemērošanu, jo īpaši attiecībā uz pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi. Uzraudzības un Tiesas līguma 3. protokolā ir izklāstīti procedūras noteikumi valsts atbalsta lietās.

                  2.

                  Attiecībā uz Eiropas Kopienām ar Amsterdamas līgumu tika ieviests īpašs noteikums (EK Līguma 16. pants) par pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, kā arī sabiedriskās apraides sistēmu skaidrojošais protokols. Māstrihtas līgumā jau bija iekļauts pants, kurā noteikta Kopienas loma kultūras jomā (EK Līguma 151. pants), kā arī klauzula par kultūras veicināšanai paredzēta valsts atbalsta iespējamu saderību ar kopējo tirgu (EK Līguma 87. panta 3. punkta d) apakšpunkts). EEZ līgumā nav ietverts “kultūras izņēmums”, kas būtu līdzīgs EK Līguma 87. panta 3. punkta d) apakšpunktā noteiktajam. Tomēr tas nenozīmē, ka izņēmuma piemērošana šādiem pasākumiem būtu izslēgta. Kā Uzraudzības iestāde to pieņēmusi citkārt, šādi atbalsta pasākumi var tikt apstiprināti, atsaucoties uz kultūru saskaņā ar EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu (8).

                  3.

                  1989. gada 3. oktobra Direktīva 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos (9), kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/36/EK (10), ir iekļauta EEZ līguma X pielikumā (11). 1980. gada 25. jūnija Direktīva 80/723/EEK par dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārskatāmību (12), kurā grozījumi izdarīti ar 2000. gada 26. jūlija Direktīvu 2000/52/EK (13), EEZ līguma tiesiskajā sistēmā tika iekļauta ar Apvienotās komitejas Lēmumu Nr. 6/2001 (14). Šos noteikumus “EBTA pīlāra” ietvaros var interpretēt EBTA Tiesa un “Kopienas pīlāra” ietvaros – Eiropas Kopienu Tiesa un Eiropas Pirmās instances tiesa. Tāpat Uzraudzības iestāde ir pieņēmusi vairākas pamatnostādnes par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu, kuras atbilst līdzīgiem paziņojumiem, ko izdevusi EK Komisija.

            24.C.4.   EEZ līguma 61. panta 1. punkta piemērojamība
      24.C.4.1.   Sabiedrisko raidorganizāciju valsts finansējums kā valsts atbalsts

                  1.

                  EEZ līguma 61. panta 1. punktā teikts: “Ja vien šajā līgumā nav paredzēts citādi, ar līgumu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir EK dalībvalsts vai EBTA valsts vai jebkādā veidā sniedz no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences traucējumus, dodot priekšroku atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķu preču ražošanai, ciktāl šāds atbalsts ietekmē tirdzniecību starp Līgumslēdzējām pusēm”.

                  2.

                  Izšķirīgais faktors jebkurā valsts atbalsta saturiskajā novērtējumā saskaņā ar EEZ līguma 61. panta 1. punktu ir valsts iejaukšanās ietekme, nevis tās nolūks. Parasti sabiedrisko raidorganizāciju valsts finansējums ir uzskatāms par valsts atbalstu, ja tas atbilst iepriekšminētajiem kritērijiem. Sabiedriskās raidorganizācijas parasti finansē no valsts budžeta vai ar televizoru īpašnieku nodevu. Atsevišķos īpašos gadījumos valsts iegulda kapitālu sabiedriskajās raidorganizācijās vai dzēš to parādus. Šos finansiālos pasākumus parasti īsteno valsts iestādes, un tie nozīmē valsts līdzekļu pārvietošanu. Turklāt, ja šādi pasākumi neatbilst kritērijam par ieguldītājiem tirgus ekonomikā saskaņā ar Uzraudzības iestādes valsts atbalsta pamatnostādņu 19. nodaļu par valsts kapitāldaļām un 20. nodaļu par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu publiskiem uzņēmumiem ražošanas nozarē (15), tie vairumā gadījumu nāk par labu vienīgi atsevišķām raidorganizācijām un tādējādi var kropļot konkurenci. Protams, valsts atbalsta klātbūtne jānovērtē katrā gadījumā atsevišķi, un tas atkarīgs arī no konkrētā finansējuma veida (16).

                  3.

                  Kā atzinusi Eiropas Kopienu Tiesa: “Ja atbalsts, ko piešķir valsts vai no valsts līdzekļiem, stiprina uzņēmuma stāvokli salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kas konkurē Kopienas iekšējā tirdzniecībā, tad šie pēdējie uzņēmumi uzskatāmi par tādiem, ko minētais atbalsts ir ietekmējis.” (17) Tādējādi vispārīgi var uzskatīt, ka sabiedrisko raidorganizāciju valsts finansējums ietekmē Līgumslēdzēju pušu savstarpējo tirdzniecību. Tāda nostāja nepārprotami ir attiecībā uz programmu tiesību pirkšanu un pārdošanu, kas bieži vien notiek starptautiskā līmenī. Arī reklāmai to sabiedrisko raidorganizāciju gadījumā, kurām atļauts pārdot reklāmas laiku, ir pārrobežu ietekme, jo īpaši viendabīgos valodu reģionos, kas pārsniedz valsts robežas. Turklāt komerciālo raidorganizāciju īpašumtiesību struktūra var pārsniegt vienas EEZ valsts robežas.

                  4.

                  Saskaņā ar Eiropas Kopienu Tiesas un Pirmās instances tiesas judikatūru (18) vispārīgā gadījumā jebkāda valsts līdzekļu piešķiršana konkrētam uzņēmumam ir uzskatāma par valsts atbalstu (ja ir izpildīti visi EK Līguma 87. panta 1. punkta piemērošanas nosacījumi). Taču, kā Eiropas Kopienu Tiesa nolēma Altmark Trans GmbH lietā (19) (turpmāk – “Altmark lieta”), “ja valsts pasākums uzskatāms kā kompensācija par pakalpojumiem, ko saņēmēji uzņēmumi sniedz, pildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, tādējādi, ka šiem uzņēmumiem nerodas faktiskas finansiālas priekšrocības un tādēļ pasākuma rezultātā tie nenonāk izdevīgākā konkurences stāvoklī salīdzinājumā ar konkurējošiem uzņēmumiem, uz šādu pasākumu nav attiecināms [EK Līguma] 92. panta 1. punkts [tagad 87. panta 1. punkts]”.

                  5.

                  Tomēr saskaņā ar Eiropas Kopienu Tiesas spriedumu Altmark lietā jābūt izpildītiem četriem nosacījumiem, lai šāda kompensācija netiktu klasificēta kā valsts atbalsts:

                              “—

                              pirmkārt, kompensāciju saņemošajam uzņēmumam reāli jābūt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām, kas jāpilda, un šīm saistībām jābūt skaidri noteiktām,

                              —

                              otrkārt, parametri, pēc kuriem tiek aprēķināta kompensācija, jānosaka iepriekš objektīvā un pārskatāmā veidā, lai novērstu iespēju, ka tie varētu saņēmējam uzņēmumam radīt ekonomiskas priekšrocības salīdzinājumā ar konkurējošiem uzņēmumiem,

                              —

                              treškārt, kompensācija nevar pārsniegt summu, kas nepieciešama, lai segtu visas vai daļu no izmaksām, kādas rodas, pildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, ņemot vērā attiecīgos ieņēmumus un saprātīgu peļņu par šo saistību pildīšanu,

                              —

                              ceturtkārt, ja uzņēmumu, kam jāpilda sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, konkrētā gadījumā neizvēlas saskaņā ar publiskā iepirkuma procedūru, kas ļautu izvēlēties pretendentu, kas Kopienai spētu sniegt šos pakalpojumus par zemākajām izmaksām, nepieciešamās kompensācijas apjoms jānosaka, pamatojoties uz izmaksu analīzi, kādas, pildot šīs saistības, rastos tipiskam uzņēmumam, kas veiksmīgi darbojas un kuram ir nepieciešamie transporta līdzekļi, lai atbilstu nepieciešamajām sabiedrisko pakalpojumu prasībām, ņemot vērā attiecīgos ieņēmumus un saprātīgu peļņu, kas gūta, pildot šīs saistības.”

                  6.

                  Novērtējot kompensāciju maksājumus par sabiedriskiem pakalpojumiem saskaņā ar EEZ līguma 61. panta 1. punktu, Uzraudzības iestāde ņems vērā šo Eiropas Kopienu Tiesas interpretāciju. Tādējādi valsts atbalsts, kas atbilst minētajiem kritērijiem, nav uzskatāms par valsts atbalstu EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē un par to Uzraudzības iestādei nav jāziņo.

            24.C.4.2.   Atbalsta veids: pastāvošais atbalsts pretstatā jaunam atbalstam

                  1.

                  Pašreiz EBTA valstīs pastāvošās finansējuma shēmas tika ieviestas jau sen iepriekš. Tādēļ Uzraudzības iestādei pirmām kārtām jānosaka, vai šīs programmas var tikt uzskatītas par “pastāvošo atbalstu” Uzraudzības un Tiesas līguma 3. protokola I daļas 1. panta 1. punkta izpratnē (20).

                  2.

                  Esošā atbalsta regulējums noteikts Uzraudzības un Tiesas līguma 3. protokola I daļas 1. panta 1. punktā, kurā noteikts, ka: “EBTA Uzraudzības iestāde, sadarbojoties ar EBTA valstīm, pastāvīgi pārskata visas atbalsta sistēmas, kas pastāv šajās valstīs. Tā šīm valstīm iesaka attiecīgus pasākumus, kas vajadzīgi EEZ līguma pakāpeniskai attīstībai vai darbībai.”

                  3.

                  Saskaņā ar Uzraudzības un Tiesas līguma 3. protokola II daļas 1. panta b) punkta i) apakšpunktu pastāvošais atbalsts ietver “jebkādu atbalstu, kas pastāvējis pirms EEZ līguma stāšanās spēkā attiecīgajās EBTA valstīs, t. i., atbalsta shēmas un individuālo atbalstu, kas ieviests pirms EEZ līguma stāšanās spēkā un ko turpina piemērot pēc tā stāšanās spēkā”.

                  4.

                  Atbilstīgi Uzraudzības un Tiesas līguma 3. protokola II daļas 1. panta b) punkta v) apakšpunktam pastāvošais atbalsts nozīmē arī “atbalstu, ko uzskata par pastāvošu atbalstu, jo ir iespējams konstatēt, ka tā ieviešanas laikā tas nav bijis atbalsts, bet pēc tam Eiropas Ekonomikas zona attīstības rezultātā, EBTA valstij neieviešot izmaiņas, tas kļuvis par atbalstu…”.

                  5.

                  Saskaņā ar Uzraudzības un Tiesas līguma 3. protokolu un Eiropas Kopienu Tiesas judikatūru (21) Uzraudzības iestādei ir jāpārbauda, vai tiesiskais regulējums, uz ko balstoties piešķir atbalstu, ir vai nav mainījies kopš tā ieviešanas. Uzraudzības iestādei jāņem vērā visi tiesiskie un ekonomiskie faktori, kas attiecas uz attiecīgās EBTA valsts apraides sistēmu. Lai gan šāda novērtējuma tiesiskajiem un ekonomiskajiem faktoriem ir raksturīgas kopīgas iezīmes visās EEZ valstīs vai vairumā valstu, Uzraudzības iestāde uzskata, ka vispiemērotākā pieeja ir katru gadījumu skatīt atsevišķi.

            24.C.5.   Valsts atbalsta saderības novērtējums saskaņā ar EEZ līguma 61. panta 2. un 3. punktu

                  1.

                  Uzraudzības iestādei jāpārbauda valsts atbalsts sabiedriskām raidorganizācijām, lai noteiktu, vai to var uzskatīt par saderīgu ar EEZ līguma darbību. Var tikt piemēroti EEZ līguma 61. panta 2. un 3. punktā uzskaitītie izņēmumi.

                  2.

                  EEZ līgumā nav iekļauts tāds noteikums, kas atbilstu EK Līguma 151. panta 4. punktam, kurā noteikts, ka, rīkojoties saskaņā ar citiem Līguma noteikumiem, EK Komisijai ir pienākums ņemt vērā kultūras aspektus; nedz arī kultūras izņēmums, kas būtu līdzīgs EK Līguma 87. panta 3. punkta d) apakšpunktā noteiktajam. Tomēr tas nenozīmē, ka valsts atbalsta noteikumu piemērošana pilnībā izslēgtu kultūras aspektu apsvēršanu. Šajā sakarā jāatceras, ka Uzraudzības iestāde savā lēmumā par valsts atbalstu filmu veidošanai un ar filmām saistītām darbībām Norvēģijā atzina, ka filmu nozares atbalsta pasākumi var tikt apstiprināti, atsaucoties uz kultūru, piemērojot EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu, ja vien pietiekami tiek ņemti vērā EK Komisijas izstrādātie kritēriji un ja šāda pieeja neatšķiras no EK Komisijas prakses pirms EK Līguma 87. panta 3. punkta d) apakšpunkta pieņemšanas. Otrkārt, jāņem vērā, ka EK Komisija savos Lēmumos NN 49/97 un N 357/99 par atbalstu Īrijas filmu veidošanai un televīzijas raidījumiem īpaši skaidri uzsvēra, ka 151. panta 1. punkta un 87. panta 3. punkta d) apakšpunkta iekļaušana EK Līgumā ne obligāti interpretējama kā EK Komisijas politikas maiņa kultūras jomā. Treškārt, attiecībā uz apraidi Rezolūcijā par sabiedrisko apraidi atzīts, ka sabiedriskā apraide pilda kultūras veicināšanas funkciju un ka, piemērojot konkurences noteikumus, jāņem vērā sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas pildīšana.

                  3.

                  Uzraudzības iestādes ziņā ir lemt par EEZ līguma 61. panta 3. punkta faktiskas piemērošanas gadījumiem un par to, kā ņemt vērā kultūras aspektus. Jāatgādina, ka noteikumi, saskaņā ar ko piešķir atbrīvojumu no valsts atbalsta aizlieguma, ir stingri piemērojami. Tādēļ arī EK Komisija uzskata, ka “kultūras” jēdziens nolūkā atbrīvot atbalsta pasākumu no valsts atbalsta aizlieguma EK Līguma 87. panta 3. punkta d) apakšpunkta izpratnē ir jāinterpretē ierobežoti. Tas pats attiecināms uz gadījumiem, kuros Uzraudzības iestāde vērtē, vai pasākums var tikt atbrīvots saskaņā ar EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu, atsaucoties uz kultūru. Saskaņā ar EK Komisijas nostāju lēmumā par Kinderkanal un Phoenix dalībvalsts izglītojošās un demokrātiskās vajadzības uztveramas nošķirti no kultūras veicināšanas (22). Šajā sakarā jānorāda, ka katras sabiedrības kultūras, sociālās un demokrātiskās vajadzības atšķiras. Izglītībai, protams, var piemist kultūras aspekts.

                  4.

                  Valsts atbalsta gadījumā sabiedriskām raidorganizācijām bieži vien nenošķir šīs trīs vajadzības. Līdz ar to, ja vien EBTA valsts nesniedz citu definīciju un citu finansējumu, lai valsts atbalsts veicinātu vienīgi kultūru, šādu atbalstu vispārīgā gadījumā nevar apstiprināt uz šā pamata. Tomēr parasti ir iespējams sniegt novērtējumu saskaņā ar EEZ līguma 59. panta 2. punktu par pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi. Jebkurā gadījumā neatkarīgi no saderības novērtējuma juridiskā pamata Uzraudzības iestāde veiktu analīzi pēc būtības, pamatojoties uz tādiem pašiem kritērijiem, proti, tiem, kas izklāstīti šajās pamatnostādnēs.

            24.C.6.   Valsts atbalsta saderības novērtējums saskaņā ar EEZ līguma 59. panta 2. punktu

                  1.

                  Atbilstīgi Eiropas Kopienu Tiesas praksei EK Līguma 86. panta (23) gadījumā runa ir par izņēmumu, un tādēļ tas jāinterpretē ierobežoti. Eiropas Kopienu Tiesa ir norādījusi – lai pasākumam varētu piemērot izņēmumu, jābūt izpildītiem šādiem nosacījumiem:

                              i)

                              attiecīgajam pakalpojumam jābūt pakalpojumam ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, un dalībvalstij tas skaidri jāformulē kā tāds (definīcija);

                              ii)

                              attiecīgajam uzņēmumam jābūt dalībvalsts tieši pilnvarotam sniegt šādu pakalpojumu (pilnvarojums);

                              iii)

                              Līguma konkurences noteikumu piemērošanai (šajā gadījumā – valsts atbalsta aizliegumam) jākavē konkrēto, uzņēmumam uzticēto uzdevumu izpilde, un atbrīvojums no šādiem noteikumiem nedrīkst ietekmēt tirdzniecības norisi tiktāl, ka tas būtu pretrunā Kopienas interesēm (samērīguma kritērijs).

                  2.

                  Piemērojot EEZ līguma 59. panta 2. punktu EBTA valstīm, Uzraudzības iestādes ziņā ir novērtēt, vai šie kritēriji ir izpildīti.

                  3.

                  Sabiedriskās apraides īpašajā gadījumā iepriekšminētā pieeja jāpielāgo, ņemot vērā Rezolūciju par sabiedrisko apraidi, kurā ir atsauce uz “sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misiju, ko tām uzticējusi, noteikusi un organizējusi attiecīgā dalībvalsts” (definīcija un pilnvarojums), un paredz izņēmumu līguma noteikumos attiecībā uz sabiedriskās apraides finansējumu, “ja šādu finansējumu piešķir raidorganizācijām, lai tās izpildītu sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misiju, … un [tas] nav pretrunā vispārējām interesēm, iespaidojot tirdzniecības nosacījumus un konkurenci Kopienā, tomēr ņemot vērā šā sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas īstenošanu” (samērīgums).

                  4.

                  Kā liecina EK Komisijas prakse nesenās lietās, pasākums, kas neatbilst visiem Altmark kritērijiem, vēl jāanalizē saskaņā ar EK Līguma 86. panta 2. punktu, attiecīgi – EEZ līguma 59. panta 2. punktu (24).

            24.C.6.1.   Sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas definīcija

                  1.

                  Lai izpildītu 24.C.6. iedaļas 1. punktā minēto noteikumu EEZ līguma 59. panta 2. punkta piemērošanai, ir jānosaka oficiāla sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas definīcija. Vienīgi tad Uzraudzības iestāde ar pietiekamu juridisko noteiktību var novērtēt, vai ir piemērojams izņēmums saskaņā ar EEZ līguma 59. panta 2. punktu.

                  2.

                  Sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas definēšana ir EBTA valstu kompetencē, kas var lemt valsts, reģionālā vai vietējā līmenī. Vispārīgā gadījumā, īstenojot šo kompetenci, jāņem vērā jēdziens “pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi”. Tomēr, ievērojot apraides nozares īpašo dabu, atbilstīgi EEZ līguma 59. panta 2. punktam par leģitīmu var uzskatīt “plašu” definīciju, uzticot konkrētai raidorganizācijai uzdevumu nodrošināt līdzsvarotu un daudzveidīgu programmu klāstu saskaņā ar savu misiju, vienlaikus nodrošinot noteiktu auditorijas līmeni. Šāda definīcija saskanētu ar mērķi apmierināt konkrētas sabiedrības demokrātiskās, sociālās un kultūras vajadzības un nodrošināt plurālismu, ieskaitot kultūras un valodu daudzveidību.

                  3.

                  Sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misija var ietvert arī konkrētus pakalpojumus, kas nav “programmas” tradicionālajā nozīmē, piemēram, tiešsaistes informatīvos pakalpojumus, ciktāl, ņemot vērā darbības attīstību un dažādošanu ciparu laikmetā, tie attiecīgajā sabiedrībā apmierina tās pašas demokrātiskās, sociālās un kultūras vajadzības.

                  4.

                  Ikreiz, kad sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misiju paplašina, aptverot jaunus pakalpojumus, attiecīgi jāpielāgo definīcija un pilnvarojuma akts, ievērojot EEZ līguma 59. panta 2. punktā noteikto.

                  5.

                  Uzraudzības iestādes uzdevums ir pārbaudīt, vai EBTA valstis ievēro EEZ līguma noteikumus. Attiecībā uz apraides nozares sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja definīciju Uzraudzības iestādes loma aprobežojas ar acīmredzamu kļūdu pārbaudīšanu. Uzraudzības iestādes ziņā nav izlemt, vai programma jānodrošina kā pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, nedz apšaubīt konkrēta produkta būtību vai kvalitāti. Tomēr sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas definīcija būtu acīmredzami kļūdaina, ja tā paredzētu darbības, ko nevarētu uzskatīt par tādām, kas apmierina “katras sabiedrības demokrātiskās, sociālās un kultūras vajadzības”. Tas būtu attiecināms, piemēram, uz e-komerciju. Šajā sakarā jāatgādina, ka sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misija apraksta pakalpojumus, kurus sabiedrībai piedāvā vispārējās interesēs. Jautājumu par sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misiju nedrīkst jaukt ar jautājumu par finansēšanas mehānismu, kas izraudzīts šo pakalpojumu nodrošināšanai. Tādējādi, ja sabiedriskās raidorganizācijas veic tādas komerciālas darbības kā reklāmas laika pārdošana nolūkā gūt ieņēmumus, parasti šādas darbības nevar uzskatīt par sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas sastāvdaļu.

                  6.

                  Sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas definīcijai ir jābūt iespējami precīzai. Tā nedrīkst radīt šaubas par to, vai EBTA valstij ir vai nav bijis nolūks iekļaut sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijā kādu konkrētu darbību, ko uzticēts veikt pilnvarotajam uzņēmumam. Bez skaidras un precīzas sabiedriskas raidorganizācijas saistību definīcijas Uzraudzības iestāde nevarētu pildīt savus pienākumus saskaņā ar EEZ līguma 59. panta 2. punktu un tādējādi nevarētu piešķirt atbrīvojumus atbilstīgi šim noteikumam.

                  7.

                  Sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijā ietilpstošu darbību skaidra noteikšana ir svarīga arī komerciālām raidorganizācijām, lai tās varētu plānot savas darbības.

                  8.

                  Visbeidzot, sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas noteikumiem jābūt precīziem, lai EBTA valstu iestādes varētu efektīvi kontrolēt atbilstību, kā tas aprakstīts nākamajā nodaļā.

            24.C.6.2.   Pilnvarojums un pārraudzība

                  1.

                  Lai varētu piešķirt atbrīvojumu atbilstīgi EEZ līguma 59. panta 2. punktam, sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misija ar oficiālu dokumentu jāuztic vienam vai vairākiem uzņēmumiem (piemēram, likumdošanas ceļā, ar līgumu vai statūtiem).

                  2.

                  Tomēr nepietiek ar to, ka sabiedrisku raidorganizāciju oficiāli pilnvaro sniegt skaidri definētus sabiedriskos pakalpojumus. Tāpat ir nepieciešams, lai šis sabiedriskais pakalpojums patiešām tiktu sniegts tā, kā to paredz oficiālās vienošanās dokuments starp valsti un pilnvaroto uzņēmumu. Tādēļ ir vēlams, lai tā izpildi kontrolētu atbilstīga iestāde vai pilnvarota struktūra. Šādas par pārraudzību atbildīgas kompetentās iestādes vai pilnvarotās struktūras nepieciešamība ir acīmredzama, ja uz pilnvaroto uzņēmumu tiek attiecināti noteikti kvalitātes standarti. Uzraudzības iestādes ziņā nav spriest par kvalitātes standartu ievērošanu – tai jābūt iespējai paļauties uz EBTA valstīs attiecīgi veiktu uzraudzību.

                  3.

                  EEZ valstu ziņā ir izvēlēties mehānismu, kas nodrošina sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja saistību izpildes efektīvu pārraudzību. Šādas iestādes loma var būt efektīva vienīgi tad, ja iestāde ir neatkarīga no pilnvarotā uzņēmuma.

                  4.

                  Ja nav pietiekamu un uzticamu norāžu par to, ka sabiedrisko pakalpojumu faktiski sniedz atbilstīgi pasūtījumam, Uzraudzības iestāde nevar veikt savus pienākumus saskaņā ar EEZ līguma 59. panta 2. punktu un tādējādi nevar piešķirt atbrīvojumu atbilstīgi šim noteikumam.

            24.C.6.3.   Sabiedriskās apraides finansēšana un samērīguma pārbaude
      24.C.6.3.1.   Finansējuma izvēle

                  1.

                  Sabiedriskā pakalpojuma sniedzēja pienākumi var tikt noteikti kvantitatīvi vai kvalitatīvi, vai arī abējādi. Neatkarīgi no to veida tie var būt pamats kompensācijai, ja tie rada papildu izmaksas, kas parasti attiecīgajai raidorganizācijai nerastos.

                  2.

                  Finansējuma shēmas var iedalīt divās lielās grupās: “finansējums no viena avota” un “jaukts finansējums”. “Finansējuma no viena avota” grupā ietilpst sistēmas, kurās sabiedriskā apraide tiek finansēta vienīgi no publiskajiem līdzekļiem neatkarīgi no to veida. “Jauktā finansējuma” sistēmas aptver plašu finansējuma shēmu spektru, kur sabiedriskās raidorganizācijas finansē, dažādi apvienojot valsts līdzekļus un komercdarbības ieņēmumus, piemēram, no reklāmas laika vai programmu pārdošanas.

                  3.

                  Kā teikts Rezolūcijā par sabiedrisko apraidi: “Eiropas Kopienas dibināšanas līguma noteikumi neskar dalībvalstu kompetenci nodrošināt sabiedriskās apraides finansējumu … ”. Tas ietver finansējuma shēmas izvēli. Tikmēr, kamēr attiecīgajos tirgos (piemēram, reklāma, programmu iegāde un/vai pārdošana) konkurence netiek skarta tiktāl, ka tas būtu pretrunā vispārējām interesēm, principā nevar celt iebildumus pret jaukta finansējuma (apvienojot publiskos līdzekļus un reklāmas ieņēmumus) izvēli pretstatā finansējumam no viena avota (vienīgi publiskie līdzekļi).

                  4.

                  Lai gan EBTA valstis var brīvi izvēlēties sabiedriskās apraides finansēšanas veidu, Uzraudzības iestādei saskaņā ar EEZ līguma 59. panta 2. punktu jāpārbauda, vai izņēmums no parastās konkurences noteikumu piemērošanas, lai sniegtu pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, nesamērīgi neietekmē konkurenci EEZ. Pārbaude pēc būtības ir “negatīva” – tajā noskaidro, vai pieņemtais pasākums nav nesamērīgs. Atbalsts nedrīkst ietekmēt tirdzniecības attīstību tiktāl, ka tas būtu pretrunā vispārējām interesēm.

                  5.

                  Rezolūcijā par sabiedrisko apraidi šī pieeja atzīta arī attiecībā uz sabiedrisko apraidi, sakot, ka finansējums nedrīkst būt “pretrunā vispārējām interesēm, iespaidojot tirdzniecības nosacījumus un konkurenci Kopienā, tomēr ņemot vērā šā sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas īstenošanu”.

            24.C.6.3.2.   Pārredzamības prasības, novērtējot valsts atbalstu

                  1.

                  Iepriekš aprakstītajam Uzraudzības iestādes novērtējumam nepieciešama skaidra un precīza sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas definīcija un skaidrs un atbilstošs nodalījums starp sabiedrisko pakalpojumu darbībām un komerciālo pakalpojumu darbībām. Parasti jau valsts līmenī tiek prasīts nodalīt uzskaiti šajās divās jomās, lai nodrošinātu pārredzamību un atbildību publisko līdzekļu izmantošanā. Uzskaites nodalīšana ir nepieciešama, lai Uzraudzības iestāde varētu veikt samērīguma pārbaudi. Tā Uzraudzības iestādei dod iespēju pārbaudīt iespējamo šķērssubsidēšanu un aizstāvēt pamatotus kompensāciju maksājumus vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes uzdevumu veikšanai. Vienīgi pamatojoties uz izmaksu un ieņēmumu pareizu sadalījumu, var noteikt, vai publiskais finansējums patiešām atbilst sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas neto izmaksām un tādējādi ir pieļaujams atbilstīgi EEZ līguma 59. panta 2. punktam.

                  2.

                  Direktīvā 80/723/EEK (25) ir norādītas valsts iestāžu un publisko uzņēmumu finansiālo attiecību pārredzamības prasības, kā arī šādas prasības uzņēmumiem, kam piešķirtas īpašas vai ekskluzīvas tiesības vai uzticēts sniegt pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi.

                  3.

                  Atbilstīgi Direktīvai 80/723/EEK EBTA valstīm izvirzīta prasība īstenot pasākumus, kas nepieciešami, lai tāda uzņēmuma gadījumā, kam piešķirtas īpašas vai ekskluzīvas tiesības vai kam uzticēti pasākumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi un kas saņem valsts atbalstu jebkādā veidā un veic arī citas darbības, proti, komerciālu pakalpojumu sniedzēja darbības, nodrošinātu, ka: a) atšķirīgām darbībām (t.i., sabiedrisko pakalpojumu un komerciālo pakalpojumu darbībām) atbilstošie iekšējie konti ir nodalīti; b) visi izdevumi un ieņēmumi ir pareizi sadalīti un iegrāmatoti, balstoties uz konsekventi piemērotiem un objektīvi pamatotiem izmaksu uzskaites principiem; un c) ir skaidri noteikti izmaksu uzskaites principi, pēc kuriem kārto nodalītos kontus.

                  4.

                  Vispārējās pārredzamības prasības piemērojamas arī raidorganizācijām, kā norādīts Direktīvas 2000/52/EK (26) piektajā apsvērumā. Šīs jaunās prasības piemēro sabiedriskām raidorganizācijām, ja tās ir valsts atbalsta saņēmējas un tām ir uzticēts sniegt pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, attiecībā uz ko valsts atbalsts nav ticis piešķirts uz adekvātu laika posmu atklātas, pārredzamas un nediskriminējošas procedūras rezultātā. Pienākums nodalīt kontus neattiecas uz sabiedriskajām raidorganizācijām, kuru darbība aptver vienīgi vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu sniegšanu un kuri papildus šo pakalpojumu klāstam neveic citas darbības.

                  5.

                  Apraides jomā grāmatvedības kontu nodalīšana attiecībā uz ieņēmumiem nerada īpašas problēmas, taču attiecībā uz izdevumiem tā var būt sarežģīta vai pat neiespējama. Tas tāpēc, ka apraides jomā EBTA valstis visu raidorganizāciju programmu klāstu var uzskatīt par sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijā ietilpstošu, vienlaikus pieļaujot tās izmantot komerciāli. Citiem vārdiem, lielā mērā no vieniem un tiem pašiem līdzekļiem finansē dažādas darbības.

                  6.

                  Šo iemeslu dēļ Uzraudzības iestāde uzskata, ka ieņēmumu daļā apraides uzņēmumiem jāsniedz sīks pārskats par visu līdzekļu avotiem un summām, kas gūti no komerciālo pakalpojumu sniedzēju darbību izpildes.

                  7.

                  Izdevumu daļā skaidri jānorāda izmaksas, kas attiecas uz komerciālo pakalpojumu sniedzēju darbību. Turklāt, ja vienus un tos pašus resursus – personālu, aprīkojumu, stacionāras iekārtas utt. – izmanto gan sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju, gan komerciālo pakalpojumu sniedzēju uzdevumu izpildei, to izmaksām jābūt sadalītām, pamatojoties uz starpību starp uzņēmuma kopējām izmaksām ar un bez komerciālo pakalpojumu sniedzēju darbībām (27).

                  8.

                  Tas nozīmē, ka pretēji vispārēji pieņemtajai pieejai citās sabiedrisko pakalpojumu nozarēs izmaksas, kas pilnīgi attiecināmas uz sabiedrisko pakalpojumu darbībām un kas vienlaikus var radīt ieguvumu arī komerciālām darbībām, nav jāsadala, bet var pilnībā pieskaitīt sabiedriskajiem pakalpojumiem. Tā tas var būt, piemēram, programmas ražošanas izmaksu gadījumā, kas ir norādītas kā daļa no sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas, taču ko pārdod arī citām raidorganizācijām. Galvenais piemērs tomēr ir auditorijas lielums, kas liecina gan par sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas izpildi, gan par pārdoto reklāmas laiku. Tiek uzskatīts, ka šo izmaksu pilnīga nodalīšana starp šīm divām darbībām var būt patvaļīga un bez nozīmes. Tomēr no uzskaites pārredzamības viedokļa izmaksu sadali nedrīkst jaukt ar izmaksu segšanu, nosakot cenu politiku. Šis pēdējais jautājums ir aplūkots tālāk 24.C.6.3.3. iedaļas 2. punktā.

            24.C.6.3.3.   Samērīgums

                  1.

                  Veicot samērīguma pārbaudi, Uzraudzības iestāde sākotnēji pieņem, ka parasti uzņēmumam tā sabiedrisko pakalpojumu uzdevumu veikšanai ir nepieciešams valsts atbalsts. Tomēr, lai atbilstu samērīguma kritērijam, nepieciešams, lai valsts atbalsts nepārsniegtu sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas neto izmaksas, ņemot vērā arī citus tiešos vai netiešos ieņēmumus, kas radušies sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas rezultātā. Tādēļ, novērtējot atbalsta samērīgumu, tiks ņemti vērā neto ieņēmumi, ko komerciālo pakalpojumu darbību rezultātā iegūst no sabiedrisko pakalpojumu darbības.

                  2.

                  No otras puses, tirgū var rasties traucējumi, kas nav nepieciešami sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misijas izpildei. Piemēram, ja kādas sabiedriskas raidorganizācijas zemāki ieņēmumi tiek segti ar valsts atbalstu, tā varētu censties tirgū pazemināt reklāmas vai citu komerciālo pakalpojumu cenas, lai mazinātu konkurentu ieņēmumus. Šādu raidorganizācijas rīcību, ja tā tiek pierādīta, nevarētu attaisnot ar tai noteikto sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja misiju. Ja sabiedriska raidorganizācija nosaka cenas par komerciālu pakalpojumu sniedzēja darbībām zemāk, nekā efektīvam uzņēmējam līdzīgā gadījumā būtu nepieciešams vienkāršo izmaksu segšanai, šāda rīcība norāda uz sabiedrisku pakalpojumu sniedzēja saistību pārmērīgu kompensāciju. Tas jebkurā gadījumā ietekmētu Eiropas Ekonomikas zonas tirdzniecības un konkurences nosacījumus tiktāl, ka tas būtu pretrunā vispārējām interesēm.

                  3.

                  Tādēļ, veicot samērīguma pārbaudi, Uzraudzības iestāde pārbaudīs, vai atbalsta radīto konkurences kropļojumu var attaisnot nepieciešamība pildīt sabiedrisko pakalpojumu, kā to nosaka EBTA valsts, un nodrošināt tā finansējumu. Vajadzības gadījumā Uzraudzības iestāde veiks papildu pasākumus saskaņā ar citiem EEZ līguma noteikumiem.

                  4.

                  Valsts atbalsta ietekmes analīze uz konkurenci un tirdzniecības attīstību noteikti būs jāveic katrā gadījumā atsevišķi, balstoties uz tā konkrētajām iezīmēm. Šajās pamatnostādnēs nevar aprakstīt katra tirgus faktisko konkurences struktūru un citus raksturlielumus, jo tie būtībā savstarpēji ir ļoti atšķirīgi. Šā iemesla dēļ pamatnostādnēs nevar iepriekš paredzēt nosacījumus, pēc kuriem noteikt, vai sabiedrisko raidorganizāciju cenas atbilst 24.C.6.3.3. iedaļas 2. punktā izklāstītajiem principiem. Tādēļ sabiedriskām raidorganizācijām paredzēta valsts atbalsta novērtēšanu atbilstīgi EEZ līguma 59. panta 2. punktam var īstenot, tikai izskatot katru gadījumu atsevišķi saskaņā ar Uzraudzības iestādes darba praksi.

                  5.

                  Savā novērtējumā Uzraudzības iestāde ņems vērā apstākli, ka, ja valsts atbalsts ir vajadzīgs sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju saistību izpildei, sistēma kopumā var arī pozitīvi ietekmēt alternatīvu piedāvājuma izvēles iespēju attiecīgajos tirgos (28). Tomēr, no otras puses, šī ietekme jāsalīdzina ar iespējamo atbalsta negatīvo ietekmi, piemēram, šķēršļiem citu uzņēmumu iekļūšanai šajos tirgos, tādējādi pieļaujot oligopolistiskāku tirgus struktūru vai izraisot tādu sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju rīcību, kas attiecīgajos tirgos kropļo konkurenci.

                  6.

                  Uzraudzības iestāde ņems vērā arī to, ka atsevišķām EBTA valstīm var rasties grūtības, lai piesaistītu nepieciešamo finansējumu, ja, citiem nosacījumiem paliekot nemainīgiem, sabiedrisko pakalpojumu izmaksas uz vienu iedzīvotāju ir augstākas (29).

         (1)  Šī nodaļa lielā mērā balstās uz Komisijas Paziņojumu par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu sabiedriskajai apraidei, OV C 320, 15.11.2001., 5. lpp.

         (2)  OV C 30, 5.2.1999., 1. lpp.; iekļauta EEZ līguma X pielikuma 4. punktā kā dokuments, kas Līgumslēdzējām pusēm jāņem vērā, ar Lēmumu Nr. 118/1999, OV L 325, 21.12.2000., 33. lpp., un EEZ pielikumu Nr. 60, 21.12.2000., 423. lpp. (īslandiešu valodā) un 424. lpp. (norvēģu valodā), spēkā stāšanās 1.10.1999.

         (3)  “Eiropas audiovizuālās politikas ciparu laikmets. EK augsta līmeņa grupas ziņojums par audiovizuālo politiku”, 1998.

         (4)  Šajās pamatnostādnēs termins “sabiedriskie pakalpojumi” atbilst terminam “pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi”, kas izmantots EEZ līguma 59. panta 2. punktā.

         (5)  EK Līguma 86. panta 2. punkts atbilst EEZ līguma 59. panta 2. punktam.

         (6)  Spriedums lietā T-69/89, Radio Telefis Eireann pret Komisiju, 1991, ECR II–485, 82. punkts; spriedums lietā 155/73, Giuseppe Sacchi, 1974, ECR 409, 15. punkts.

         (7)  Sk. 2. zemsvītras piezīmi.

         (8)  EBTA Uzraudzības iestādes 2002. gada 20. februāra Lēmums 32/02/COL par filmu veidošanu un ar filmām saistītām darbībām Norvēģijā. Sīkāka informācija atrodama šo pamatnostādņu 24.C.5. iedaļas 2. punktā.

         (9)  OV L 298, 17.10.1989., 23. lpp.

         (10)  OV L 202, 30.7.1997., 60. lpp.

         (11)  Apvienotās komitejas Lēmums Nr. 82/1999, OV L 296, 23.11.2000., 39. lpp., un EEZ pielikums Nr. 54, 23.11.2000., 99. lpp. (īslandiešu valodā), un 2. daļa., 69. lpp. (norvēģu valodā), spēkā stāšanās 1.7.2000.

         (12)  OV L 195, 29.7.1980., 35. lpp., iekļauta EEZ līguma XV pielikumā.

         (13)  OV L 193, 29.7.2000., 75. lpp.

         (14)  OV L 66, 8.3.2001., 48. lpp., un EEZ pielikums Nr. 12, 8.3.2001., 6. lpp., stāšanās spēkā 1.6.2002.

         (15)  Valsts atbalsta pamatnostādņu 19. nodaļa balstās uz Biļetena EC 9–1984 par EEK Līguma [bijušā] 92. un 93. panta piemērošanu valsts kapitāldaļām. Pamatnostādņu 20. nodaļa atbilst Komisijas paziņojumam dalībvalstīm par EEK Līguma [bijušā] 92. un 93. panta (tagad EK Līguma 87. un 88. pants) un Komisijas Direktīvas 80/723/EEK 5. panta piemērošanu publiskiem uzņēmumiem ražošanas nozarē, OV C 307, 13.11.1993., 3. lpp.

         (16)  Sk. EK Komisijas Lēmumu NN 88/98 “Diennakts bezreklāmas BBC ziņu kanāla finansēšana no licences maksas”, OV C 78, 18.3.2000., 6. lpp., un NN 70/98 “Valsts atbalsts sabiedriskajiem kanāliem Kinderkanal un Phoenix”, OV C 238, 21.8.1999., 3. lpp.

         (17)  Spriedumi lietās 730/79, Philip Morris Holland pret Komisiju, 1980, ECR 2671, 11. punkts; C-303/88, Itālija pret Komisiju, 1991, ECR I–1433, 27. punkts; C-156/98, Vācija pret Komisiju, 2000, ECR I–6857, 33. punkts.

         (18)  Lietas T-106/95, FFSA un citi pret Komisiju, 1997, ECR II–229; T-46/97, SIC pret Komisiju, 2000, ECR II–2125, un C-332/98, Francija pret Komisiju, 2000, ECR I–4833.

         (19)  Spriedums lietā C-280/00, Altmark Trans GmbH, Regierungspräsidium Magdeburg pret Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, 2003, ECR I–7747, 89. punkts un tālākie.

         (20)  Atbilst EK Līguma 88. panta 1. punktam.

         (21)  Lieta C-44/93, Namur-Les Assurances du Crédit SA pret Office National du Ducroire un Beļģijas valsti, 1994, ECR I–3829.

         (22)  Sk. 16. zemsvītras piezīmi.

         (23)  EK Līguma 86. pants atbilst EEZ līguma 59. pantam.

         (24)  Komisijas Lēmums C62/1999, RAI, 99. punkts, un C85/2001, RTP, 158. punkts.

         (25)  Sk. 12. zemsvītras piezīmi.

         (26)  Sk. 13. un 14. zemsvītras piezīmi.

         (27)  Tas nozīmē hipotētiski pieņemt, ka komerciālo pakalpojumu darbības tiek izbeigtas, un tādējādi ietaupītās izmaksas atspoguļo kopējās izmaksas, kas attiecināmas uz komerciālo pakalpojumu darbībām.

         (28)  Tas nenozīmē, ka valsts atbalstu var attaisnot kā līdzekli, kas palielina piedāvājumu un konkurenci tirgū. Valsts atbalsts, kas dod iespēju uzņēmumam noturēties tirgū, neraugoties uz pastāvīgiem zaudējumiem, rada būtisku konkurences kropļojumu, jo ilgākā laika posmā tas izraisa lielāku neefektivitāti, mazāku piedāvājumu un augstākas cenas patērētājiem. Šajā sakarā iedarbīgāki līdzekļi ir tiesisko un ekonomisko šķēršļu likvidēšana iekļūšanai tirgū, efektīva pretmonopolu politika un plurālisma veicināšana. Dabiskie monopoli parasti tiek regulēti.

         (29)  Ar līdzīgiem sarežģījumiem var saskarties, ja sabiedriskā apraide domāta valodu minoritātēm vai pielāgota vietējām prasībām.