title: Komisijas Lēmums (ES) 2017/2337 (2017. gada 29. maijs) par summām, kas saskaņā ar valsts atbalstu SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)) piešķirtas tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē, kā arī kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai atbilstoši Likumam par pienu un taukiem (izziņots ar dokumenta numuru C(2017) 3487)

text:
               19.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 339/50

         KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2017/2337
   (2017. gada 29. maijs)
   par summām, kas saskaņā ar valsts atbalstu SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)) piešķirtas tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē, kā arī kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai atbilstoši Likumam par pienu un taukiem

         (izziņots ar dokumenta numuru C(2017) 3487)

   (Autentisks ir tikai teksts vācu valodā)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību, jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu (1),
   pēc ieinteresēto personu uzaicināšanas iesniegt piezīmes saskaņā ar iepriekš minēto noteikumu un ņemot vērā to piezīmes,
   tā kā:
   1.   PROCEDŪRA

               (1)

               Eiropas Komisija (turpmāk “Komisija”) 2011. gada 28. novembra un 2012. gada 27. februāra vēstulē lūdza Vāciju sniegt papildu informāciju saistībā ar 2010. gada ziņojumu par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē; minēto ziņojumu Vācija bija iesniegusi saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (2) 21. panta 1. punktu, kas tagad ir Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (3) 26. panta 1. punkts. Vācija atbildēja uz Komisijas jautājumiem 2012. gada 16. janvāra un 2012. gada 27. aprīļa vēstulē. No Vācijas atbildēm varēja secināt, ka Vācija bija piešķīrusi finansiālu atbalstu Vācijas piena nozarei saskaņā ar 1952. gada Likumu par pienu un taukiem (Gesetz über den Verkehr mit Milch, Milcherzeugnissen und Fetten, turpmāk “MFG”).

               (2)

               Komisija 2012. gada 2. oktobra vēstulē informēja Vāciju, ka attiecīgie pasākumi ir reģistrēti kā nepaziņots atbalsts ar reģistrācijas numuru SA.35484 (2012/NN). Papildu informāciju Vācija sniedz 2012. gada 16. novembra, 2013. gada 7., 8., 11., 13., 14., 15. un 19. februāra, 21. marta, 8. aprīļa, 28. maija, 10. un 25. jūnija un 2. jūlija vēstulē.

               (3)

               Komisija 2013. gada 17. jūlija vēstulē (C(2013) 4457 final) (turpmāk “lēmums par procedūras sākšanu”) informēja Vāciju par lēmumu sākt LESD 108. panta 2. punktā noteikto procedūru attiecībā uz šo atbalstu. Lai izmeklētu attiecīgo apakšpasākumu saderību ar iekšējo tirgu, Komisija nošķīra divus laikposmus:

                           1)

                           laikposmu no 2001. gada 28. novembra līdz 2006. gada 31. decembrim;

                           2)

                           laikposmu no 2007. gada 1. janvāra.

               (4)

               Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija konstatēja, ka vairāki apakšpasākumi saskaņā ar MFG vai nu nebija valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, vai arī tie bija atbalsts, kas neietilpa valsts atbalsta noteikumu piemērošanas jomā.

               (5)

               Attiecībā uz citiem apakšpasākumiem Komisija konstatēja, ka tie bija saderīgi ar iekšējo tirgu vai nu laikposmā no 2001. gada 28. novembra līdz 2006. gada 31. decembrim, vai laikposmā no 2007. gada 1. janvāra, vai abos laikposmos.

               (6)

               Attiecībā uz pārējiem apakšpasākumiem, tostarp apakšpasākumiem, kuri ir pamatā šim lēmumam par tehniskās palīdzības piešķiršanu lauksaimniecības nozarē, kā arī valsts atbalstu, kas piešķirts kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai, Komisija lēmumā par procedūras sākšanu pauda bažas par to saderību ar iekšējo tirgu.

               (7)

               Pēc tam, kad lēmumā par procedūras sākšanu tika konstatētas vairākas nepareizības, 2013. gada 16. decembra vēstulē Vācijas iestādēm tika nosūtīts labojums.

               (8)

               Laboto lēmumu par procedūras sākšanu publicēja Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī
                   (4). Komisija uzaicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes viena mēneša laikā.

               (9)

               Vācija 2013. gada 20. septembra vēstulē iesniedza piezīmes par lēmumu par procedūras sākšanu.

               (10)

               Komisija kopumā saņēma 19 piezīmes no ieinteresētajām personām. Viena no šīm personām lūdza Komisiju neatklāt tās identitāti un norādīja pamatotus iemeslus. Kopumā desmit piezīmes, bet ne iepriekšējā teikumā minētās personas piezīmes, attiecās uz izskatāmajiem apakšpasākumiem tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē, kā arī valsts atbalsta sniegšanu kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai.

               (11)

               Šīs piezīmes tika nosūtītas Vācijai 2014. gada 27. februāra, 3. marta un 3. oktobra vēstulē.

               (12)

               Vācija 2014. gada 21. marta vēstulē informēja Komisiju, ka tā neatbildēs uz iepriekšminētajām ieinteresēto personu piezīmēm.

               (13)

               Tomēr 2014. gada 31. marta vēstulē Vācija iesniedza Komisijai Bavārijas Brīvvalsts komentārus par piezīmēm, ko bija iesniegusi persona, kuras identitāte netika atklāta (skatīt 10. apsvērumu).

               (14)

               Sākotnēji Vācija neatbildēja uz piezīmēm, ko ieinteresētās personas iesniegušas 2014. gada februārī. Par 2014. gada 8. jūlijā iesniegtajām papildu piezīmēm Vācija izteica apsvērumus 2014. gada 3. decembra vēstulē.

               (15)

               Komisija 2014. gada 13. novembra vēstulē pieprasīja Vācijai papildu informāciju. Vācija atbildēja uz Komisijas jautājumiem 2015. gada 27. februāra vēstulē.

               (16)

               Pārtikas un lauksaimniecības federālā ministrija 2016. gada 30. jūnijā iesniedza papildu informāciju par RP 2 apakšpasākumu.

               (17)

               Komisija 2016. gada 15. novembra vēstulē vēlreiz pieprasīja Vācijai papildu informāciju. Vācija lūdza Komisijai pagarināt termiņu atbildēšanai uz vēstuli un atbildēja uz Komisijas jautājumiem 2017. gada 13. janvāra vēstulē.

         2.   PASĀKUMU APRAKSTS UN VĀCIJAS IESTĀŽU PIEZĪMES

               (18)

               Turpmāk ir raksturoti apakšpasākumi, kuri veikti saskaņā ar atbalstu, kas tika piešķirts tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē, kā arī valsts atbalstu, kas piešķirts kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai saskaņā ar MFG, un par kuru saderību ar iekšējo tirgu Komisija pauda bažas lēmumā par procedūras sākšanu. Proti, ir raksturoti šādi apakšpasākumi (turpmāk tekstā konkrēti apakšpasākumi ir apzīmēti atbilstoši klasifikācijai lēmuma par procedūras sākšanu pielikumā): BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9, TH 10 (tehniskā palīdzība 2001.–2006. gadā); RP 2 (tehniskā palīdzība laikposmā no 2007. gada); BW 10, BW 11, NI 1 un TH 5 (kvalitatīvi produkti 2001.–2006. gadā).

      Juridiskais pamats

               (19)

                  MFG ir federālais likums, kas stājās spēkā 1952. gadā, un kopš tā laika tas ir vairākas reizes grozīts (5). Šis tiesību akts ir pamatā izskatāmajiem atbalsta pasākumiem, un tam ir neierobežots darbības laiks.

               (20)

               Ar MFG 22. panta 1. punktu Vācijas federālās zemes ir pilnvarotas iekasēt piena nodevu no pienotavām, pamatojoties uz tām piegādātā piena daudzumu. Saskaņā ar Vācijas sniegto informāciju šo atļauju izmantoja deviņas (no sešpadsmit) Vācijas federālās zemes, t. i., Bādene-Virtemberga, Bavārija, Brandenburga, Hesene, Lejassaksija, Ziemeļreina-Vestfālene, Reinzeme-Pfalca, Zāra un Tīringene. Federālo zemju iekasētās nodevas apmērs nepārsniedz EUR 0,0015 par kilogramu piena.

               (21)

               Vācija ir norādījusi, ka piena nodeva nav piemērojama importētiem produktiem. Tomēr par eksportētiem produktiem piena nodevu var iekasēt.

               (22)

                  MFG 22. panta 2. punktā ir noteikts, ka ieņēmumus no piena nodevas var izmantot vienīgi tam, lai:

                           1)

                           uzlabotu un saglabātu kvalitāti, pamatojoties uz konkrētiem īstenošanas noteikumiem;

                           2)

                           uzlabotu higiēnu piena un piena produktu ieguves, piegādes, apstrādes, pārstrādes un tirdzniecības laikā;

                           3)

                           pārbaudītu izslaukumu;

                           4)

                           sniegtu konsultācijas uzņēmumiem saistībā ar piena nozari un nodrošinātu jauno darbinieku pastāvīgu tālākizglītību;

                           5)

                           nodrošinātu reklāmu, kas veicina piena un piena produktu patēriņu;

                           6)

                           veiktu MFG paredzētos uzdevumus.

               (23)

                  MFG 22. panta 2.a punktā ir noteikts, ka, atkāpjoties no 2. punkta, saskaņā ar 1. punktu gūtos ieņēmumus var izmantot arī tam, lai:

                           1)

                           mazinātu strukturāli nosacītas lielākas uzskaites izmaksas, kas saistītas ar piena un krējuma piegādi no ražotāja līdz pienotavai;

                           2)

                           mazinātu lielākas transporta izmaksas par piena piegādi no vienas pienotavas otrai, ja šāda piegāde ir nepieciešama attiecīgās pienotavas noieta tirgus nodrošināšanai un apgādei ar dzeramo pienu, un

                           3)

                           uzlabotu piena produktu centralizētās tirdzniecības kvalitāti.

               (24)

                  MFG 22. panta 4. punktā ir paredzēts, ka maksas un nodevas, ko pienotavas vai to apvienības maksā piensaimniecības struktūrām saistībā ar 2. punktā minētajiem mērķiem, var pilnībā vai daļēji tikt atlīdzinātas ar ieņēmumiem no piena nodevas.

               (25)

               Lai gan MFG ir pamatlikums, izskatāmo pasākumu faktiskais juridiskais pamats ir īstenošanas noteikumi, ko federālās zemes izdevušas, pamatojoties uz MFG.

      Finansējums

               (26)

               Vācijas iestādes 2017. gada 13. janvāra vēstulē apstiprināja, ka šajā lēmumā minētie pasākumi tika finansēti tikai no piena nodevas un papildu līdzekļi no federālo zemju budžeta netika izmantoti.

         2.1.   Tehniskās palīdzības sniegšana lauksaimniecības nozarē

               (27)

               Laikposmā no 2001. līdz 2006. gadam Bādene-Virtemberga, Bavārija, Brandenburga, Hesene, Lejassaksija, Ziemeļreina-Vestfālene, Reinzeme-Pfalca, Zāra un Tīringene piešķīra finansiālu atbalstu pasākumiem, kas bija paredzēti tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē (BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9 un TH 10 apakšpasākums).

               (28)

               Kopš 2007. gada Reinzeme-Pfalca ir piešķīrusi finansiālu atbalstu vienam pasākumam, kas bija paredzēts tehniskās palīdzības sniegšanai lauksaimniecības nozarē (RP 2).

               (29)

               Laikposmā no 2001. līdz 2011. gadam kopējie piešķirtie budžeta līdzekļi (visas federālajās zemēs kopā) bija EUR 23,7 miljoni.

               (30)

               Finansiālais atbalsts tiek piešķirts vispārīgas informācijas sniegšanas pasākumiem, kas ir noderīgi visiem piena nozares uzņēmumiem. Šajos pasākumus, kas kopumā paredzēti piena un piena produktu lietošanas veicināšanai, tiek sniegta informācija par piena raksturīgajām īpašībām un netiek iekļauti subjektīvi apgalvojumi par konkrētu viena vai vairāku uzņēmumu produktu priekšrocībām, un tie neietver reklāmu. Tiek finansēti vienīgi vispārīgi pasākumi, kas sniedz vienlīdz lielu labumu visiem ražotājiem piena nozarē. Atsevišķi ražotāji vai piena izcelsme netiek norādīti. Netiek piešķirti tieši maksājumi pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumiem (izņemot RP 2 pasākumā).

               (31)

               Pasākumu atbalsta intensitāte ir līdz 100 % no attiecināmajām izmaksām, ja vien nav norādīts citādi.

      Tehniskā palīdzība 2001.–2006. gadā

      BY 3

               (32)

               Bavārija piešķīra finansiālu atbalstu vispārīga faktu materiāla un tehniskās informācijas vākšanai par piena ražošanu, kā arī vispārīgas informācijas publicēšanai un sniegšanai par tematiem, kas saistīti ar piensaimniecību (piemēram, piena ražošanu lauku saimniecībās). Tika subsidētas arī izmaksas, kas saistītas ar zinātnes atziņu sniegšanu viegli saprotamā veidā (publikācijās un prezentācijās), kā arī faktu materiāla gatavošanu par kvalitātes sistēmām, kas ir pieejamas Bavārijas piena ražotājiem un ieinteresētajām personām. Pasākumus veica Verband der Milcherzeuger e.V. – VMB.

               (33)

               Vācija 2013. gada 20. septembra paziņojumā (6) apgalvoja, ka, padziļinātāk pārskatot BY 3 pasākumu, tika konstatēts, ka tas nebija valsts atbalsts, jo neradīja konkrētas priekšrocības atsevišķiem uzņēmumiem. Pat ja tas būtu uzskatāms par zināma veida atbalstu, tas bija pastāvošs atbalsts, uz kuru attiecas tiesības saglabāt iepriekš spēkā esošos nosacījumus. Pakārtoti Vācija norādīja arī uz to, ka atbalsts bija saderīgs ar iekšējo tirgu.

               (34)

               Turklāt neatkarīgi no pierādījumiem par to, ka līdzekļi ir izmantoti jaunu metožu izplatīšanai, attiecīgie pasākumi esot saderīgi ar iekšējo tirgu. Komisijas Regulas (EK) Nr. 1857/2006 (7) 15. panta 2. punkta e) apakšpunkts un 2007.–2013. gada pamatnostādnes (8) atceļ šo prasību (jaunu metožu izplatīšana). Noteicošais drīzāk ir tas, ka tiek izplatītas zinātniskas atziņas. Šis kritērijs attiecas arī uz 2000.–2006. gadu, jo tajā laikā nepastāvēja apstākļi, kuru dēļ būtu vajadzīgi stingrāki kritēriji.

               (35)

               Vācija apgalvoja, ka pasākums neattiecās tikai uz konkrētu grupu, bet tika atbalstīta visa piena nozare kopumā un trīs gados tika iztērēti ne vairāk kā EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam.

               (36)

               Kā norādīja Vācijas iestādes, šā pasākuma atbalsta saņēmēji bija “lauksaimnieki, ražotāju grupas, ieinteresētā sabiedrība un MVU”.

               (37)

               Saskaņā ar paziņojumu, ko Vācijas iestādes izdeva 2015. gada 27. februārī, gada izdevumi par BY 3 un BY 10 pasākuma darbībām 2001.–2006. gadā bija no EUR 471 986 līdz EUR 518 057. Ņemot vērā piena ražotāju un pienotavu skaitu (47 287–56 755) tajā pašā laikposmā, vienam atbalsta saņēmējam (piena piegādātāji un pienotavas) gadā tika iztērēti no EUR 9,13 līdz EUR 10,46.

      BY 10

               (38)

               Bavārija piešķīra Milchwirtschaftliche Untersuchungs- und Versuchsanstalt (MUVA) Kempten finansiālu atbalstu, kura mērķis bija starp dažādiem aktoriem (pētniecības institūtiem, iestādēm) nodrošināt apmaiņu ar informāciju par pienu kā izejvielu.

               (39)

               Vācija 2013. gada 20. septembra paziņojumā apgalvoja (9), ka BY 10 pasākums nav valsts atbalsts, jo tas nav paredzēts informācijas nodošanai no MUVA piena ražotājiem vai pienotavām. Tomēr pat tad, ja tas būtu uzskatāms par zināma veida atbalstu, tas bija pastāvošs atbalsts, uz kuru attiecas tiesības saglabāt iepriekš spēkā esošos nosacījumus. Pakārtoti Vācija norādīja arī uz to, ka atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu.

               (40)

               Tajā pašā paziņojumā (10) Vācija apgalvoja, ka pasākuma “atbalsta saņēmēji” galvenokārt bija iestādes.

               (41)

               Vācija 2015. gada 27. februāra piezīmēs sniedza aplēses, ka kopējās ar BY 3 un BY 10 pasākumu saistītās izmaksas ir no EUR 471 986 līdz EUR 518 057 gadā (skatīt 37. apsvērumu).

      BW 4

               (42)

               Bādene-Virtemberga piešķīra finansiālu atbalstu vispārīgiem sabiedrisko attiecību pasākumiem un patērētāju informēšanai par pienu un piena produktiem. Šis pasākums cita starpā attiecās uz:

                           a)

                           patērētājiem domātu informāciju par piena produktu uzturvērtību un vispārīgām īpašībām;

                           b)

                           vispārīgu informāciju par piena un piena produktu marķēšanas noteikumiem vai kvalitātes kritērijiem;

                           c)

                           referentu vai informācijas stendu nodrošināšanu par iepriekš minētajiem tematiem patērētājiem paredzētos pasākumos (piemēram, Starptautiskajā piena dienā);

                           d)

                           piena un piena produktu nozīmei uzturā veltītu tālākizglītības pasākumu un zinātnisko konferenču organizēšanu vai dalību tajos;

                           e)

                           pasākumu organizēšanu un piena nozares visaptverošu pārstāvēšanu gadatirgos (Landwirtschaftliches Hauptfest).

               (43)

               Pasākumu koordinēja Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (MVBW). Pasākuma tehnisko īstenošanu veica pati MVBW vai tās ieceltas trešās personas.

               (44)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (11) turpināja atbalstīt savu uzskatu, ka pasākums nebija valsts atbalsts, jo tas neradīja priekšrocības atsevišķiem ražošanas uzņēmumiem vai jomām.

               (45)

               Pakārtoti tika apgalvots arī tas (12), ka pasākumi lielākoties atbilda tajā laikā piemērojamo Kopienas pamatnostādņu prasībām un būtībā tos varēja uzskatīt par tehniskās palīdzības veidu saskaņā ar 14.1. punktu Kopienas Pamatnostādnēs par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē (13) (turpmāk “2000.–2006. gada pamatnostādnes”). Pasākumi bija paredzēti tam, lai vispārīgi un plaši izplatītu pašreizējās zinātnes atziņas par piena un piena produktu īpašībām.

               (46)

               Kā norādīja Vācija vispārīgi sabiedrisko attiecību pasākumi neattiecās tikai uz konkrētu grupu, bet atbalstīja visu piena nozari kopumā. Tātad pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punktā noteikts, ka valsts atbalsts var segt līdz 100 % izmaksu. Atbalsta apmērs bija mazāks nekā 14.3. punktā noteiktā robežvērtība EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados.

      BB 1

               (47)

               Brandenburga sponsorēja izglītības un tālākizglītības izmaksas pasākumā “Higiēnas uzlabošana”. Prioritārās jomas ietvēra dzīvnieku veselību, slaukšanas higiēnas un svaigpiena kvalitātes uzlabošanu, kā arī izslaukuma problēmu analīzi. Pasākumu īstenoja Landeskontrollverband Brandenburg (LKVB). Maksimālais atbalsta apmērs nepārsniedza 60 % no attiecināmajām izmaksām.

               (48)

               Vācija 2013. gada 20. septembra paziņojumā apgalvoja (14), ka pasākums “Higiēnas uzlabošana” laikposmā no 2001. līdz 2006. gadam bija saderīgs ar iekšējo tirgu. Piedāvātie konsultāciju pakalpojumi netika sniegti tikai konkrētai grupai, bet bija pieejami visiem piena ražotājiem Brandenburgā. Tie neradīja priekšrocības atsevišķiem uzņēmumiem. Tika apgalvots, ka pasākums atbilda 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13.2. punkta trešajam ievilkumam (izmaksas par personāla izglītību un tālākizglītību kvalitātes nodrošināšanas sistēmu izmantošanas nolūkos).

               (49)

               Vācijas iestādes 2015. gada 27. februāra paziņojumā apstiprināja, ka attiecīgie konsultāciju pakalpojumi (kompleksas un īpašas konsultācijas) būtībā bija pieejami visiem piena ražotājiem federālajā zemē. Vācija apgalvoja, ka dotācijas, ko piešķīra kā daļu finansējuma, bija EUR 161,19 vienai lauku saimniecībai komplekso konsultāciju gadījumā vai EUR 144,62 vienai lauku saimniecībai īpašo konsultāciju gadījumā. Tātad robežvērtību EUR 100 000 vienam uzņēmumam trīs gados nebija iespējams pārsniegt. Kā norādīja Vācijas iestādes, šie rādītāji bija aprēķināti 2006. gadam, bet vērtības citos gados bija līdzīgas. Vācija apgalvoja arī, ka galīgie atbalsta saņēmēji (pienotavas un piena ražotāji) bija MVU.

      BB 3

               (50)

               Līdz 2007. gada beigām Brandenburga bija finansējusi informācijas sniegšanu par saimnieciskiem jautājumiem un jauniegūtās informācijas un zināšanu izplatīšanu par nozares jautājumiem saistībā ar Piena likumu, piena nozares politiku, piena ražošanu un piena kvalitāti, dzīvnieku ēdināšanu un turēšanu, aizsardzību pret dzīvnieku slimībām u. c. Konsultācijas vai mācības netika organizētas atsevišķām personām. Pasākums bija deleģēts Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e. V. (LVMB) un Landesbauernverband Brandenburg e.V. (LBV).

               (51)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (15) apgalvoja, ka iepriekš minētais pasākums bija saderīgs ar iekšējo tirgu. Pasākums tika īstenots kā tehniskās palīdzības veids saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktu. Pasākums bija paredzēts produktivitātes un profesionālisma uzlabošanai lauksaimniecības nozarē visā Kopienā, lai tādējādi veicinātu nozares ekonomisko ilgtspēju ilgtermiņā.

               (52)

               Slaukšanas un piena kvalitātes konkursus federālās zemes mērogā LVMB organizēja saskaņā ar 14.1. punkta ceturto ievilkumu “Konkursu organizēšana”.

               (53)

               Vācija 2015. gada 27. februāra piezīmēs apgalvoja, ka Brandenburgas uzņēmumi, kas uzvarēja konkursos Starptautiskajā zaļajā nedēļā, tika īpaši godināti un tādējādi kļuva zināmi lielākai daļai sabiedrības. Šajā nolūkā 2006. gadā tika iztērēti aptuveni EUR 463, ko LVMB piešķīra no piena nodevām (16).

               (54)

                  LBV organizēja konsultāciju pakalpojumus, izmantojot savus piena konsultantus, kas bija pieejami visām piena nozares ieinteresētajām personām projekta “Konsultācijas piena ražotājiem” ietvaros. Finansējums tika piešķirts kā līdzfinansējums, kas iegūts no piena nodevām un bija daļa no projekta finansējuma. Saskaņā ar iesniegtajiem dokumentiem LBV 2006. gadā šajā nolūkā no federālās zemes valdības saņēma subsīdiju EUR 20 000 apmērā. Kā norādīja Vācijas iestādes, procedūras iepriekšējos gados bija līdzīgas.

               (55)

               Valsts atbalsts netika selektīvi piemērots tikai dažām grupām. Visām personām attiecīgajā piena nozares sektorā bija vienādas iespējas piedalīties profesionālajos konkursos. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti.

      HE 2

               (56)

               Hesene piešķīra finansiālu atbalstu Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH) pasākumam “Inovāciju komandas īstenota ražotāju tālākizglītība”. Šajā pasākumā LVMH inovāciju komanda sagatavoja zinātnisku informāciju profesionālās publikācijās un tālākizglītības pasākumos. Tika vākta un apkopota informācija, popularizētas zinātniskās publikācijās sniegtās atziņas, kā arī nodrošināta lauksaimnieku un lauku saimniecību darbinieku tālākizglītība.

               (57)

               Vācija apgalvoja, ka ietekme uz konkurenci bija maza (17). Tāpēc atbalstu varēja piešķirt līdz maksimālajiem 100 %, lai segtu izmaksas precīzi aprakstītām darbībām, jo īpaši izglītībai un tālākizglītībai. Attiecināmās izmaksas varēja ietvert izglītības programmas organizēšanas faktiskās izmaksas, ceļa un uzturēšanās izdevumus, kā arī izmaksas par aizvietošanas pakalpojumiem lauksaimnieka vai lauku saimniecības darbinieka prombūtnes laikā. Šajā gadījumā tika nodrošināta lauksaimnieku tālākizglītība iepriekš minētajos jautājumos, un tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta prasības bija izpildītas.

               (58)

               Pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētās prasības bija izpildītas arī tāpēc, ka visām fiziskajām un juridiskajām personām attiecīgajā jomā būtībā bija iespēja piedalīties tālākizglītībā, pamatojoties uz objektīvi noteiktiem kritērijiem. Robežvērtība EUR 100 000 trīs gados (14.3. punkts) netika pārsniegta, jo vienam atbalsta saņēmējam piešķirtais atbalsts bija aptuveni EUR 125.

      HE 3

               (59)

               Hesene piešķīra finansiālu atbalstu sabiedrisko attiecību pasākumiem, kas bija paredzēti patērētāju izglītošanai par pienu un piena produktiem, tostarp to uzturvērtību un lietošanu uzturā. LVMH uztura komanda visiem saprotamā veidā iepazīstināja ar zinātnes atziņām, organizēja informatīvus pasākumus un kampaņas (kas nebija paredzēti tikai konkrētiem uzņēmumiem) un īstenoja sabiedrisko attiecību pasākumus, proti, sagatavoja skrejlapas, brošūras, reklāmlapas, receptes vai plakātus saistībā ar piena un piena produktu ražošanu, apstrādi un pārstrādi.

               (60)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (18) apgalvoja, ka HE 3 pasākums nebija valsts atbalsts, jo tas neradīja priekšrocības atsevišķiem ražošanas uzņēmumiem vai jomām. Pasākums bija “vienīgi patērētāju izglītošana”. Pakārtoti Vācija apgalvoja arī, ka atbalsts bija saderīgs ar iekšējo tirgu.

               (61)

               Ja pretēji Vācijas paustajam viedoklim pasākums būtu klasificējams kā valsts atbalsts, tas jebkurā gadījumā atbilstu tajā laikā spēkā esošajai lēmumu pieņemšanas praksei un tātad būtībā to varētu uzskatīti par likumīgu. Pasākums netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari kopumā. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punktā bija noteikts, ka valsts atbalsts var segt līdz 100 % izmaksu. Faktiskais subsīdiju apmērs bija daudz mazāks par piemērojamo robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punkts). Hesenē 2001.–2006. gadā aktīvi darbojās aptuveni 6 000 piensaimnieku, un tādējādi vienam atbalsta saņēmējam attiecīgajā laikposmā vidēji tika piešķirta subsīdija aptuveni EUR 170 apmērā.

      HE 9

               (62)

               Hesene piešķīra finansiālu palīdzību LVMH pasākumam “Jauno piensaimnieku tālākizglītība”. Šis pasākums bija paredzēts jauno piensaimnieku prasmju uzlabošanai. Attiecināmās izmaksas ietvēra tālākizglītības programmas organizēšanas faktiskās izmaksas, ceļa un uzturēšanās izdevumus, kā arī izmaksas par aizvietošanu lauksaimnieka vai lauku saimniecības darbinieka prombūtnes laikā.

               (63)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (19) apgalvoja, ka ietekme uz konkurenci bija maza. Tāpēc šo atbalstu varēja piešķirt līdz maksimālajiem 100 %, lai segtu izmaksas precīzi aprakstītām darbībām, jo īpaši izglītībai un tālākizglītībai. Aprakstīto pasākumu varēja klasificēt saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktu, jo galu galā tā bija minētā palīdzība izglītības un tālākizglītības jomā.

               (64)

               Pasākums ietvēra klasisko tālākizglītību piena nozarē, kas būtībā bija pieejama visiem ražotājiem, tāpēc 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā noteiktās prasības bija izpildītas. Šajos gadījumos ir pieļaujams atbalsts, kas sedz līdz pat 100 % izmaksu. Kopējais piešķirtais atbalsta apmērs 2001.–2006. gadā bija aptuveni EUR 35 000, un tas nepārsniedza robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (skatīt 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punktu).

      NI 5

               (65)

               Lejassaksija piešķīra Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. (LVMN) finansiālu atbalstu dalībai gadatirgos un izstādēs, kā arī zinātniskās informācijas sagatavošanai viegli saprotamā veidā. Šajā kontekstā subsidētās izmaksas ietvēra izstāžu telpu īres un aprīkojuma izmaksas, kā arī publicēšanas izmaksas faktu materiāliem (brošūrām, receptēm u. c.) par pienu un piena produktiem, tostarp to uzturvērtību un lietošanu uzturā, kā arī piena ražošanu Lejassaksijā. Pasākumu koordinēja LVMN. Pasākumu tehniski īstenoja pati apvienība vai tās norīkotās trešās personas.

               (66)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (20) apgalvoja, ka pasākumu reglamentēja 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta ceturtais ievilkums (konkursu, izstāžu un gadatirgu organizēšana). Pasākuma galvenais elements bija LVMN izstāžu stenda subsidēšana. Vācija uzskatīja, ka šajā saistībā atbalsta pasākums bija pieļaujams un saderīgs ar ES tiesību aktiem, ja arī 14.2. un 14.3. punkta prasības bija izpildītas.

               (67)

               Lejassaksija pauda viedokli, ka attiecīgās prasības bija izpildītas, jo pasākums deva labumu visiem piena ražošanas uzņēmumiem (2001.–2006. gadā vidēji aptuveni 17 500 saimniecību). To varēja sasniegt, no vienas puses, nodrošinot, ka pasākums bija pieejams visiem piena ražošanas uzņēmumiem (2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punkts), un nodrošinot, ka atbalsts nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punkts).

      NI 6 (2001–2003)

               (68)

               Turklāt Lejassaksija piešķīra finansiālu atbalstu pārstrādes uzņēmumu dalībai gadatirgos. Vācija apgalvoja, ka 2001.–2006. gadā piešķirtais atbalsts atbilda 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta prasībām. Kopš 2003. gada 26. novembra pasākuma pamatā ir bija apstiprināts valsts atbalsts N 200/2003, kas bija spēkā līdz 2008. gada 31. decembrim; atbalsta maksimālā intensitāte bija 50 % un maksimālais atbalsta apmērs EUR 70 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados.

               (69)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (21) apgalvoja, ka pasākums sniedza atbalstu tikai uzņēmumiem, kas aktīvi darbojas pārstrādes un tirdzniecības jomā (pienotavām), lai tie varētu piedalīties gadatirgos un izstādēs. Šajā gadījumā šā pasākuma novērtēšanu nereglamentē 14.1. punkta piektais ievilkums (kā uzskatīts Komisijas lēmumā par procedūras sākšanu), bet gan 14.1. punkta ceturtais ievilkums. Pamatojoties uz šo, 2001.–2003. gadā piešķirtais atbalsts tika uzskatīts par saderīgu ar iekšējo tirgu.

               (70)

               Vācijas iestādes 2015. gada 27. februāra piezīmēs apgalvo, ka NI 6 pasākums bija pieejams visiem uzņēmumiem, kas attiecīgajā laikposmā (2002. gada 1. janvāris – 2003. gada 26. novembris) (22) aktīvi darbojās piena produktu pārstrādes un tirdzniecības jomā, un ka tas piešķirts saskaņā ar objektīviem kritērijiem. Turklāt dalība pasākumā nebija atkarīga no dalības ražotāju vai citās lauksaimnieku organizācijās.

               (71)

               Saskaņā ar tām pašām piezīmēm atbalsta maksimālā intensitāte šim pasākumam bija 48 %. Tikai viens uzņēmums (Nordmilch eG) šajā pasākumā attiecīgajā laikposmā saņēma atbalstu, kura kopsumma pārsniedza EUR 100 000. Kā norādīja tās pašas iestādes, Nordmilch eG neatbilda MVU definīcijai. Tāpēc tās plānoja atgūt šo individuālo atbalstu.

      NI 7

               (72)

               Lejassaksija piešķīra finansiālu atbalstu vispārīgām kampaņām ar mērķi informēt patērētājus par piena lietošanu uzturā. Atbalsta saņēmējs bija LVMN, kuras vārdā tika sagatavoti informatīvie materiāli.

               (73)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (23) apgalvoja, ka pasākums “vispārīgas sabiedriskās attiecības” nebija valsts atbalsts, jo tas neradīja priekšrocības atsevišķiem ražošanas uzņēmumiem vai jomām.

               (74)

               Vācija apgalvoja (24), ka pasākums būtībā atbilda pamatnostādņu prasībām, ko piemēroja tajā laikā, un ka faktiski to varēja uzskatīt par tehniskās palīdzības sniegšanu saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktu, jo tā mērķis bija plaši izplatīt zinātnes atziņas un informāciju par piena un piena produktu īpašībām.

               (75)

               Kā norādīja Vācija, pasākums netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari kopumā. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti.

               (76)

               Kā norādīja Vācija, piešķirtā atbalsta apmērs bija daudz mazāks par 14.3. punktā noteikto robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados. Pieņemot, ka Lejassaksijā iepriekš minētajā laikposmā bija vidēji 17 500 piena ražotāju un kopumā NI 7 pasākumam visā laikposmā tika piešķirti aptuveni EUR 6,9 miljoni, vienam atbalsta saņēmējam tika izmaksāti aptuveni EUR 395.

      NW 4 un NW 5

               (77)

               Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu informatīviem pasākumiem un pasākumiem ar mērķi palielināt patērētāju informētību kopumā, un pasākumiem, kas saistīti ar piena un piena produktu lietošanu uzturā un to vispārīgajām īpašībām (NW 4 apakšpasākums). Dotācijas saņēmēji bija Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V. (LVMNRW) un Landwirtschaftsverbände Rheinland und Westfalen-Lippe.

               (78)

               Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu arī pasākumiem, kas saistīti ar apmainīšanos ar zināšanām starp ražotājiem par piena nozares jautājumiem (NW 5 apakšpasākums).

               (79)

               Tika subsidētas izmaksas ar piena nozares jautājumiem saistītu pasākumu organizēšanai un vadīšanai, konsultācijām, izglītībai un tālākizglītībai. Atbalsta intensitāte bija līdz 30 %.

               (80)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (25) apgalvoja, ka NW 4 un NW 5 pasākums neradīja priekšrocības atsevišķiem uzņēmumiem vai sektoriem, jo tie bija domāti sabiedrībai kopumā. Tātad šie pasākumi nav uzskatāmi par tehniskās palīdzības veidu. Turklāt abu pasākumu potenciālās priekšrocības nebija selektīvas ne pēc būtības, ne ģeogrāfiskā aspektā.

               (81)

               Vācijas iestādes 2015. gada 27. februāra piezīmēs sniedza aplēses, ka NW 4 pasākumā 2001.–2006. gadā kopējais izdevumu apmērs bija no EUR 335 200 līdz EUR 497 800. Tā kā šajā periodā piena liellopus audzēja aptuveni 10 000 uzņēmumu, gadā vidēji vienam atbalsta saņēmējam tika piešķirti no EUR 33,52 līdz EUR 49,78. NW 5 pasākuma gada izdevumi EUR 14 000 apmērā veido aptuveni EUR 1,4 vienam atbalsta saņēmējam gadā.

      NW 6

               (82)

               Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu tādu attiecīgu datu vākšanai, kas uzlabo tirgus pārredzamību. Izmaksas, kas Vereinigung der Milchindustrie LVMNRW radās, vācot, analizējot un publicējot attiecīgos datus saistībā ar piena tirgu, bija tiesīgas saņemt finansējumu. Rezultāti tika publiskoti paziņojumos un tirgus ziņojumos, un tie ikvienam bija pieejami bez maksas. Tie uzlaboja tirgus pārredzamību un veicināja apmainīšanos ar faktu materiālu un zinātnisku informāciju un atziņām piena nozares uzņēmumu starpā.

               (83)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (26) apgalvoja, ka pasākums nebija selektīvs ne pēc būtības, ne ģeogrāfiskā aspektā. Pakārtoti Vācija apgalvoja, ka pamatnostādnēs noteiktās saderības prasības bija izpildītas.

               (84)

               Atbalsta saņēmēji bija lauksaimnieki, ražotāju grupas un visas piena nozares ieinteresētās personas (27).

               (85)

               Vācijas iestādes 2015. gada 27. februāra piezīmēs sniedza aplēses, ka NW 6 pasākumā 2001.–2006. gadā kopējais izdevumu apmērs bija no EUR 139 400 līdz EUR 155 900 gadā. Tā kā šajā periodā piena liellopus audzēja aptuveni 10 000 uzņēmumu, vienam atbalsta saņēmējam tika piešķirti vidēji no EUR 13,94 līdz EUR 15,59 gadā.

      RP 1 un SL 2

               (86)

               Reinzeme-Pfalca un Zāra piešķīra finansiālo atbalstu patērētājiem paredzētas informācijas izplatīšanai; tā ietvēra viegli saprotamā veidā izplatītas zinātnes atziņas, vispārīgu faktu materiālu par produktiem, to uzturvērtību un ieteicamo lietošanu uzturā. Izmaksas, kas saistītas ar dalību gadatirgos un izstādēs, ceļa izmaksas, publicēšanas izmaksas, izstāžu telpu īre, simboliskas balvas līdz EUR 250 vērtībā vienai balvai katram uzvarētājam, bija tiesīgas saņemt finansējumu.

               (87)

               Finansējums netika piešķirts reklāmas pasākumiem (28) vai konkrētu uzņēmumu produktiem veltītiem pasākumiem. Pasākuma koordinēšanu un tehnisko īstenošanu veica Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) un Landesvereinigung der Milchwirtschaft des Saarlandes e.V. (LVMS).

               (88)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (29) apgalvoja, ka šie pasākumi nebija valsts atbalsts, jo tie neradīja priekšrocības atsevišķiem ražošanas uzņēmumiem vai jomām. Saskaņā ar Vācijas nostāju šie pasākumi ir “vienīgi patērētāju izglītošana”. Pakārtoti Vācija apgalvoja arī, ka atbalsts bija saderīgs ar iekšējo tirgu. Kopienas Pamatnostādņu par valsts atbalstu lauksaimniecības produktu reklamēšanai 8. punktā ir noteikti pasākumi, kurus uzskatīja par tehniskās palīdzības veidu lauksaimniecības nozarē 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta nozīmē.

               (89)

               Komisijas lēmumu pieņemšanas prakse 2000.–2006. gadā vairākās produktu jomās un dalībvalstīs liecināja, ka tādu pasākumu īstenošanu, kas bija salīdzināmi ar šeit izskatāmajiem pasākumiem, uzskatīja par būtībā likumīgu rīcību un tādu, kuru Komisija iepriekš minētajā laikposmā varēja apstiprināt.

               (90)

               Vācija piebilda, ka pat tad, ja tos klasificētu kā valsts atbalstu pretēji Vācijas nostājai, RP 1 un SL 2 pasākums atbilda vismaz iepriekšējai lēmumu pieņemšanas praksei, un tāpēc tos varēja uzskatīt par būtībā likumīgiem. Kā norādīja Vācija “vispārīgi sabiedrisko attiecību” pasākumi neattiecās tikai uz konkrētu grupu, bet deva labumu visai piena nozarei kopumā. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. Saskaņā ar 14.3. punktu subsīdijas varēja segt līdz 100 % izmaksu.

               (91)

               Vācija 2015. gada 27. februāra paziņojumā apgalvoja, ka piešķirtais valsts atbalsts bija mazāks par robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados un veidoja no EUR 46 līdz EUR 73 vienam atbalsta saņēmējam gadā (30).

      RP 5 un SL 5

               (92)

               Reinzeme-Pfalca un Zāra piešķīra finansiālo atbalstu piena ražotājiem domātām konsultāciju un tālākizglītības programmām, kuru mērķis bija uzlabot slaukšanas aprīkojuma higiēnu un piegādātā piena kvalitāti (RP 5 un SL 5 apakšpasākums). Pierādītas konsultāciju izmaksas tika subsidētas ne vairāk kā EUR 75 000 apmērā gadā Reinzemē-Pfalcā un līdz EUR 15 000 gadā Zārā. Subsīdiju nepiešķīra pastāvīgiem konsultāciju pakalpojumiem. Šos pasākumus koordinēja un tehniski īstenoja Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V. (LKVRP) un LVMS.

               (93)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (31) apgalvoja, ka īpašās konsultācijas par slaukšanas aprīkojumu, kā arī pasākumi svaigpiena kvalitātes uzlabošanai Reinzemē-Pfalcā un Zārā 2001.–2006. gadā bija saderīgi ar iekšējo tirgu.

               (94)

               Pasākumu mērķis bija attiecīgiem piena ražotājiem, kas izraudzīti uz ad hoc pamata pēc tam, kad piegādātā piena kvalitātes pārbaudēs konstatētas problēmas (piemēram, palielināts skaits somatisko šūnu), sniegtu speciālas konsultācijas par slaukšanas aprīkojumu un attiecīgi piedāvātu konsultācijas un apmācību ar veterinārārstu piedalīšanos nolūkā uzlabot tesmeņu veselību un līdz ar to arī svaigpiena kvalitāti. Šo piedāvājumu varēja izmantot ikviens piena ražotājs Reinzemē-Pfalcā vai Zārā. Dalība LKVRP vai LVMS netika prasīta. Konsultāciju pakalpojumi, kas tika sniegti pastāvīgi vai regulāri pieprasīti (piemēram, konsultācijas nodokļu un likumu jomā, reklāma), nebija tiesīgi saņemt finansējumu.

               (95)

               Vācija apgalvo, ka tādējādi tas ir subsidēts pakalpojums. Lauksaimniekiem netika veikti tieši maksājumi.

               (96)

               Saskaņā ar Reinzemes-Pfalcas pausto viedokli konsultāciju sniegšana atbilstoši 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta trešajam ievilkumam nav saistīta ar jaunu metožu izplatīšanu. Šādas saistības nešaubīgi attiecas uz “citām darbībām jaunu metožu izplatīšanai” saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta piekto ievilkumu. Turklāt bija skaidri norādīts, ka konsultāciju pakalpojumiem, ko sniedza pastāvīgi vai ko regulāri pieprasīja, nepiešķīra finansējumu šajā pasākumā.

               (97)

               Saskaņā ar Vācijas pausto nostāju 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. un 14.3. punkta nosacījumi ir izpildīti, jo dalība LKVRP vai pakalpojumu sniedzējā organizācijā netiek prasīta.

               (98)

               Vācija apliecināja, ka kopējais atbalsta apmērs EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados netika pārsniegts. Reinzemē-Pfalcā gadā tika sniegtas konsultācijas aptuveni 300 piena ražotājiem, bet Zārā aptuveni 100 piena ražotājiem. Tā kā gada piešķīrums Reinzemē-Pfalcā bija EUR 59 000, bet Zārā aptuveni EUR 13 000, vidējais finansējums vienam atbalsta saņēmējam bija aptuveni EUR 197 Reinzemē-Pfalcā un EUR 130 Zārā.

               (99)

               Atbalsta saņēmēji bija lauksaimnieki (MVU) un ražotāju apvienības.

      TH 3 un TH 4

               (100)

               Tīringene piešķīra finansiālu atbalstu Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. (LVTM) dalībai profesionālās un patērētājiem atvērtās izstādēs (Tīringenes Zaļās dienas) un tehnisku sanāksmju organizēšanai nolūkā izplatīt zinātnisku informāciju (Tīringenes Piena diena) (TH 3 apakšpasākums).

               (101)

               Turklāt tika subsidēta arī faktu materiāla publicēšana par ražotājiem reģionā (vispārīgas sabiedriskās attiecības, Starptautiskā Piena diena un Tīringenes Piena karaliene) (TH 4 apakšpasākums).

               (102)

               Atbalstu varēja saņemt par materiālu un personāla izmaksām. Atbalsta saņēmējs bija LVTM.

               (103)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (32) apgalvoja, ka TH 3 pasākums ir uzskatāms par saderīgu ar iekšējo tirgu (2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkts). Tas bija paredzēts produktivitātes un profesionālisma uzlabošanai lauksaimniecības nozarē visā Kopienā, lai tādējādi veicinātu nozares ekonomisko ilgtspēju ilgtermiņā.

               (104)

               Tehnisku sanāksmju organizēšanu zinātniskās informācijas izplatīšanai (piemēram, Tīringenes Piena diena) varētu reglamentēt 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta trešais ievilkums “maksa par konsultācijām”. Dalību profesionālās un patērētājiem atvērtās izstādēs nolūkā pārstāvēt Tīringenes piena nozari (piemēram, Tīringenes Zaļās dienas) reglamentē 14.1. punkta ceturtais ievilkums (konkursu, izstāžu un gadatirgu organizēšana).

               (105)

               Vācija apgalvoja, ka pasākums netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari kopumā (skatīt 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktu). Piešķirtais atbalsts nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados.

               (106)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (33) apgalvoja, ka TH 4 pasākumā galvenā uzmanība tika pievērsta “vispārīgām sabiedriskām attiecībām”. Tas bija paredzēts, lai plaši izplatītu jaunākos zinātniskos konstatējumus par piena un piena produktu īpašībām, un tādējādi tas bija tehniskās palīdzības veids 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta nozīmē. Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. darbības varēja klasificēt kā maksu par konsultācijām saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta trešā ievilkumu.

               (107)

               Vairāku stendu un patērētājiem domātu kampaņu izmaksas tirdzniecības gadatirgos varēja finansēt saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta ceturto ievilkumu (konkursu, izstāžu un gadatirgu organizēšana). Informācijas izplatīšanas pasākumus, kuros informēja par jaunajām metodēm un konstatējumiem, varēja finansēt saskaņā ar piekto ievilkumu (citas darbības jaunu metožu izplatīšanai).

               (108)

               Pasākums kopumā netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari (skatīt 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktu).

               (109)

               Atbalsta apmērs vienam atbalsta saņēmējam nepārsniedza EUR 100 000 trīs gados.

      TH 9 un TH 10

               (110)

               Tīringene piešķīra finansiālo atbalstu piena saimniecību darbinieku tālākizglītībai (TH 9 apakšpasākums) un profesionālu konkursu atbalstīšanai (TH 10 apakšpasākums).

               (111)

               Tālākizglītības kursi bija paredzēti piena saimniecību darbiniekiem, un to mērķis bija uzlabot lauksaimniecības strādnieku prasmes (kompetences sertifikāts “Piena ieguve”). Pasākumu koordinēja Verein Landvolksbildung Thüringen (VLT).

               (112)

               Otrais pasākums finansēja profesionālu konkursu organizēšanu lopkopības un piena ieguves jomā. Konkursus organizēja Thüringer Landjugendverband e.V. (TLJV) un Thüringer Melkergemeinschaft e.V. (TMG). Pasākuma ietvaros tika subsidēta gatavošanās konkursiem un to vadīšana, kā arī dalība konkursos starp federālajām zemēm.

               (113)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (34) apgalvoja, ka tālākizglītība TH 9 apakšpasākuma ietvaros bija paredzēta piena govju saimniecību darbiniekiem. Tālākizglītības pasākumu nodrošināja Verein Landvolkbildung Thüringen. Maksājumi bija klasificējami kā maksa par pakalpojumiem apvienībai apmaiņā pret faktiski sniegtiem pakalpojumiem, un tā tika aprēķināta un atlīdzināta atbilstoši tirgus likmēm.

               (114)

               Tāpēc Vācija turpināja uzskatīt, ka LESD 107. panta nosacījumi par valsts atbalstu nav izpildīti. LESD 107. panta nosacījumi par valsts atbalstu nebija izpildīti arī attiecībā uz tālākizglītības piedāvājumu darbiniekiem, jo maksājumi nebija attiecināmi uz kādu konkrētu uzņēmumu.

               (115)

               Tika arī norādīts, ka šā pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta prasības bija izpildītas. Šis gadījums attiecas uz lauksaimnieku tālākizglītību iepriekš minētajos jautājumos, un tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta pirmajā ievilkumā paredzētās prasības bija izpildītas. Visām personām, kas aktīvi darbojās attiecīgajā jomā, bija iespēja piedalīties tālākizglītībā saskaņā ar objektīvi noteiktiem kritērijiem, kā norādīts iepriekš. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. Maksimālā robežvērtība EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados nebija pārsniegta (14.3. punkts). Kumulatīvais atbalsta apmērs šajā apakšpasākumā nepārsniedza EUR 100 000 trīs gados.

               (116)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (35) saistībā ar TH 10 apakšpasākumu arī apgalvoja, ka šā pasākuma ietvaros tika finansēta profesionālo konkursu organizēšana un vadīšana lopkopības un piena ieguves jomā. Konkursus organizēja TLJV un TMG. Organizatori saņēma standarta tirgus maksu par starpreģionālu pasākumu organizēšanu un īstenošanu, kā arī dalību tajos.

               (117)

               Tā kā maksājumi bija uzskatāmi par maksu par pakalpojumiem ar līdzvērtīgām izmaksām, tie neradīja priekšrocības un tātad noteikumi par valsts atbalstu uz tiem neattiecās.

               (118)

               Tika arī norādīts, ka šā pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta ceturtā ievilkuma prasības bija izpildītas. Valsts atbalsts netika selektīvi piemērots tikai dažām grupām. Visām personām, kas aktīvi darbojās attiecīgajā jomā, bija iespēja piedalīties profesionālajos konkursos saskaņā ar objektīvi noteiktiem kritērijiem, kā norādīts iepriekš. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti. Pamatnostādņu 14.3. punktā noteiktā robežvērtība EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados nebija pārsniegta. Kumulatīvais atbalsta apmērs šajā apakšpasākumā nepārsniedza EUR 100 000 trīs gados.

      Tehniskā palīdzība, sākot ar 2007. gadu

      RP 2

               (119)

               Reinzeme-Pfalca piešķīra finansiālo atbalstu pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumiem dalībai pasākumos, kas paredzēti, lai apmainītos ar zināšanām ar uzņēmumiem, konkursos, izstādēs un gadatirgos (RP 2 apakšpasākums). Šo atbalstu piešķīra ne tikai uzņēmuma pirmajai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē. Atbalsta intensitāte bija ierobežota līdz 10 % no pierādītajām izmaksām, bet ne vairāk kā EUR 5 200 vienam uzņēmumam un pasākumam.

               (120)

               Saskaņā ar 105. punktu Kopienas Pamatnostādnēs attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē 2007.–2013. gadā (36) (turpmāk “2007.–2013. gada pamatnostādnes”) valsts atbalstam tehniskās palīdzības sniegšanai uzņēmumiem, kas darbojas lauksaimniecības produktu pārstrādes un tirdzniecības nozarē, ir jāatbilst nosacījumiem Komisijas Regulas (EK) Nr. 70/2001 (37) 5. pantā, kas vēlāk aizstāts ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 800/2008 (38) 27. panta 3. punktu. Saskaņā ar šiem noteikumiem valsts atbalsts nedrīkst pārsniegt 50 % no attiecināmajām izmaksām. Attiecināmās izmaksas ir izmaksas par stenda nomu, izveidošanu un ekspluatāciju uzņēmuma pirmajai dalības reizei konkrētajā gadatirgū vai izstādē. 2007.–2013. gada pamatnostādņu 106. punktā ir noteikts, ka valsts atbalstu attiecībā uz 104. un 105. punktā iekļautajām izmaksām nevar piešķirt lieliem uzņēmumiem.

               (121)

               Tā kā Vācija nepierādīja, ka saistībā ar šo pasākumu ir izpildīts kāds no nosacījumiem, kas paredzēti attiecībā uz tehnisko palīdzību, lēmumā par procedūras sākšanu Komisija pauda šaubas par tā saderību ar iekšējo tirgu. Lēmumā par procedūras sākšanu Vācijai tika lūgts sniegt attiecīgo pasākumu pilnīgu novērtējumu, ņemot vērā iepriekš minētos kritērijus, un iesniegt attiecīgu dokumentāciju, kas pamatotu tās atbildes (39).

               (122)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (40) paskaidroja, ka Reinzeme-Pfalca ņems vērā Komisijas bažas un grozīs attiecināmības noteikumus turpmākajām subsīdijām tā, ka subsidēt varēs tikai uzņēmuma pirmo dalības reizi konkrētā gadatirgū vai izstādē. Vācija apgalvoja, ka 2007.–2013. gada pamatnostādņu IV.K iedaļā minētās prasības saistībā ar Regulas (EK) Nr. 1857/2006 (41) 15. panta 2. punktu bija izpildītas.

               (123)

               Vācijas iestādes atkārtoti novērtēja finansētos projektus, ņemot vērā šo papildu prasību. Atsevišķos gados tika veikti šādi maksājumi saistībā ar uzņēmuma atkārtotu dalību konkrētā gadatirgū vai izstādē.

                           Gads

                           2003

                           2004

                           2005

                           2006

                           2007

                           2008

                           2009

                           2010

                           2011

                           2012

                           Skaits

                           2

                           2

                           1

                           1

                           2

                           1

                           2

                           3

                           3

                           6

                           Summa EUR

                           5 113

                           5 113

                           10 226

                           5 113

                           10 226

                           5 113

                           10 226

                           5 113

                           2 500

                           1 764

               (124)

               Pārtikas un lauksaimniecības federālā ministrija 2016. gada 30. jūnijā informēja Komisiju (skatīt 16. apsvērumu), ka kopš 2007. gada RP 2 pasākums neattiecās tikai uz MVU. Šā pasākuma ietvaros atbalstu saņēma divi uzņēmumi: Hochwald Foods GmbH un MUH Arla eG.

               (125)

               Vācija 2017. gada 13. janvāra piezīmēs norādīja, ka attiecīgā apakšpasākuma attiecināmās izmaksas kopš 2007. gada bija saistītas vienīgi ar izstāžu stenda izveidošanu. Citas izmaksas šajā laikposmā netika subsidētas.

         2.2.   Valsts atbalsts piegādātā piena kvalitātes uzlabošanai (2001–2006)

               (126)

               Bādene-Virtemberga, Lejassaksija un Tīringene (BW 10, BW 11, NI 1 un TH 5 apakšpasākums) piešķīra finansiālo atbalstu piegādātā piena kvalitātes uzlabošanai, proti, konsultēja un apmācīja piena ražotājus, veidoja un atjaunināja datubāzes, kā arī pārbaudīja piena ražotājus, vienlaikus ieviešot kvalitātes nodrošināšanas sistēmas “Piena kvalitātes vadība QM-Milch” (42). Pasākumi bija paredzēti piegādātā piena kvalitātes uzlabošanai. Netika subsidēta ne inspektoru apmācība nolūkā iegūt specializētas zināšanas, ne apstiprinātu laboratoriju akreditēšana.

               (127)

               Šo apakšpasākumu galīgie atbalsta saņēmēji bija piena ražotāji lauksaimniecības MVU primārajā nozarē. Kā norādīja Vācija, atbalsts bija pieejams visiem lauksaimniekiem attiecīgajā jomā, pamatojoties uz objektīvi noteiktiem kritērijiem (43).

               (128)

               Laikā no 2001. gada līdz 2011. gadam iztērētais budžets (visas federālajās zemēs kopā) bija EUR 3,3 miljoni.

               (129)

               Saskaņā ar Vācijas iestāžu iesniegto informāciju 2001.–2011. gadā maksimālā atbalsta intensitāte bija 100 % no attiecināmajām izmaksām. Vācijas iestādes norādīja, ka pasākuma finansējums Bādenē-Virtembergā beidzās 2012. gada 31. decembrī, bet Lejassaksijā un Tīringenē 2014. gada 31. decembrī.

               (130)

               Lēmumā par procedūras sākšanu Vācija tika lūgta iesniegt sīku novērtējumu atbilstoši 2000.–2006. gada pamatnostādnēm (jo īpaši 13.2. punktam: ne vairāk kā 50 % no attiecināmajām izmaksām vai EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados atkarībā no tā, kura summa ir lielāka) (44).

      BW 10 un BW 11

               (131)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (45) norādīja, ka šos pasākumus īstenoja Milchprüfring Baden-Württemberg (BW 10) un Milchwirtschaftlichen Verein Baden-Württemberg (BW 11).

               (132)

               Kā norādīja Vācija, darbības atbalsta saņēmēji bija piena ražošanas saimniecības (piena ražotāji), kas piedalījās kvalitātes nodrošināšanas sistēmā “QM Milch”.

               (133)

               BW 10 pasākuma gadījumā tika subsidētas atzītas revīzijas iestādes veiktas piensaimniecību revīzijas (46) un sākotnējās sertifikācijas izmaksas (saimniecības ievadrevīzija un vajadzības gadījumā pēcrevīzija).

               (134)

               BW 11 pasākuma gadījumā tika finansētas informēšanas un konsultēšanas funkcijas saistībā ar kvalitātes nodrošināšanas sistēmu ieviešanu (47). Kā norādīja Vācija, šie maksājumi ir proporcionāli atkarīgi no piena ražotāju skaita kvalitātes vadības sistēmā (QM-Milch).

               (135)

               Kā norādīja Vācija, kopējie izdevumi bija EUR 478 575. Saistībā ar sākotnējo sertifikāciju 4 500 piena ražotāju tika finansēti, lai tie varētu pievienoties kvalitātes nodrošināšanas sistēmai. Tātad izdevumi bija EUR 106 vienam atbalsta saņēmējam.

      NI 1

               (136)

               Lejassaksija piešķīra finansiālu atbalstu kvalitātes nodrošināšanas sistēmas ieviešanai piena ražotāju (nevis pārstrādes vai tirdzniecības uzņēmumu) vajadzībām. Pasākums bija deleģēts LVMN.

               (137)

               Saskaņā ar Vācijas 2013. gada 20. septembra piezīmēm (48) sagatavošanās darbības piena kvalitātes nodrošināšanas sistēmas “QM-Milch” ieviešanai (galvenokārt konsultāciju pakalpojumi lauksaimniekiem, kas vēlējās ieviest sistēmu “QM-Milch”) tika finansētas 2001.–2005. gadā, un pēc tam, sākot ar 2003. gadu, tika finansētas saimniecību revīzijas, ko veica šīs kvalitātes nodrošināšanas sistēmas ietvaros. Kopš 2003. gada tika finansētas kvalitātes nodrošināšanas sistēmas koordinēšanas un datubāzes izveides izmaksas.

               (138)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs (49) apgalvoja, ka konsultāciju pakalpojumiem piešķirtā atbalsta apmērs bija 50 % no izmaksām jeb EUR 12,78 vienā gadījumā vienam lauksaimniekam, nepārsniedzot 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13.2. punktā noteikto robežvērtību. Kopš 2003. gada veiktajām saimniecību revīzijām atbalsta intensitāte bija 50 % izmaksu jeb EUR 35 vienam lauksaimniekam trīs gados.

               (139)

               Vācija apstiprināja, ka saimniecību revīziju pārbaudes veica trešās personas vai to vārdā. Landeskontrollverband Niedersachsen tika noteikta par neatkarīgu revīzijas iestādi.

      TH 5

               (140)

               Pasākums tika ieviests 2004. gadā (50). Pasākumu īstenoja Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht (TVLEV).

               (141)

               Kā norādīja Vācija, sākotnējās sertifikācijas, vajadzīgās pārbaudes pēc trim gadiem un datubāzes izveides un uzturēšanas izmaksas tika finansētas no piena nodevas. 2004.–2006. gadā ražotāji tika subsidēti tikai saistībā ar sākotnējo sertifikāciju. Vidējais vienam ražotājam piešķirtais atbalsts bija aptuveni EUR 83.

               (142)

               Šā pasākuma atbalsta saņēmēji bija piena ražotāji.

         3.   OFICIĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANAS PAMATOJUMS

               (143)

               Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija secināja, ka visi valsts atbalsta esības nosacījumi ir izpildīti (51).

               (144)

               Komisija sāka procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu, jo Komisijai bija šaubas, pamatojoties uz tajā laikā pieejamo informāciju, par to, vai noteikti apakšpasākumi bija saderīgi ar iekšējo tirgu (skatīt 18. apsvērumu).

         4.   VĀCIJAS PIEZĪMES PAR OFICIĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANU

               (145)

               Vācijas iestādes iesniedza piezīmes Komisijai 2013. gada 20. septembrī, 2015. gada 27. februārī un 2017. gada 13. janvārī. Vācijas iestāžu piezīmju kopsavilkums par atsevišķiem pasākumiem ir sniegts pasākumu aprakstos iepriekš tekstā (skatīt 2. punktu “Pasākumu apraksts un Vācijas iestāžu piezīmes”).

         5.   IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES PAR OFICIĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANU

               (146)

               Laikā no 2014. gada 6. februāra līdz 18. februārim Komisija saņēma desmit ieinteresēto personu piezīmes saistībā ar pasākumiem, kas ir pamatā šim lēmumam (52).

               (147)

                  Verband der Milcherzeuger Bayern e.V. (VMB)2014. gada 6. februāra piezīmēs, kas tika saņemtas 2014. gada 13. februārī, pauda pārsteigumu saistībā ar BY 3 pasākumu, jo lēmumā par procedūras sākšanu bija izteiktas bažas par valsts atbalsta esību pasākumos, ko VMB īstenoja līdz 2006. gadam, savukārt par pasākumiem, ko īstenoja, sākot ar 2007. gadu, sūdzības netika izteiktas. Šajā saistībā VMB atgādināja, ka tās uzdevumu prioritātes un darbību veids kopš 1954. gada nav mainījies un finansējumu no “piena nodevām”VMB saņem kopš 1957. gada. Piezīmēs VMB arī norādīja, ka tās sniegtie pakalpojumi nav konkrēta “tehniskā palīdzība” atsevišķiem uzņēmumiem, bet gan vispārīgas tehniskās informācijas un faktu materiāla sniegšana, kas vienlīdz pieejama visām ieinteresētajām personām.

               (148)

               Saistībā ar BY 10 pasākumu Milchwirtschaftliche Verein Allgäu-Schwaben e.V (MV)2014. gada 4. februāra piezīmēs, kuras Komisija saņēma 6. februārī, apgalvoja, ka šā pasākuma mērķis ir nodot valsts un citām iestādēm zinātību un zināšanas ar piena nozari saistītos jautājumos (piemēram, attiecībā uz pārtikas aprites tiesību aktiem). Šajā saistībā MUVA darbiniekiem ir piekļuve ar nozari saistītai informācijai, kas tiek pēc tam apstrādāta un nodota tālāk (atzinumu, lekciju un publikāciju veidā, jo īpaši attiecīgajām iestādēm). Turklāt MUVA apkārtraksti, kas pievienoti Deutsche Molkereizeitung (Vācijas Piena avīzei), ir būtiski nozīmīgi informācijas izplatīšanā par kvalitātes nodrošināšanu (higiēnu, ražošanas drošību). Kā norādīja MV, tā ir visaptveroša darbība, kuras rezultātā labumu gūst nevis atsevišķas saimniecības, bet gan attiecīgās iestādes, kas uzzina, kādām jomām jāpievērš uzmanība tālākizglītībā.

               (149)

                  Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH)2014. gada 4. februāra vēstulē, kuru Komisija saņēma 2014. gada 11. februārī, sniedza piezīmes par šīs apvienības īstenoto HE 2, HE 3 un HE 9 pasākumu. Pirmkārt, tā norādīja, ka pretstatā apgalvojumiem paziņojumā, kas pievienots Komisijas lēmumam par procedūras sākšanu, attiecīgie pasākumi dod labumu ne tikai pienotavām, bet gan visai piena nozarei kopumā. Attiecībā uz HE 3 pasākuma saturu LVMH apgalvoja, ka tās sabiedrisko attiecību darba galvenais mērķis ir patērētāju informēšana un izglītošana un ka patērētāju izglītošana tiek veikta pilnīgi neitrāli, proti, nesaistīti ar pienotavām.
               Attiecībā uz HE 2 pasākumu “Inovāciju komandas īstenota ražotāju tālākizglītība”LVMH norādīja, ka galvenais mērķis bija zināšanu pārnese. Jaunākā informācija un pētījumu rezultāti tika apkopoti, apstrādāti lauksaimnieku vajadzībām un darīti publiski pieejami, tostarp lekcijās, tehniskās sanāksmēs un tālākizglītības kursos.
               HE 2 un HE 9 veicināja īpašus izglītības un tālākizglītības pasākumus jaunajiem speciālistiem, lauksaimniekiem un lauku saimniecību darbiniekiem, un visiem lauksaimniekiem un lauku saimniecību darbiniekiem bija iespēja piedalīties tālākizglītības pasākumos ar vienādiem nosacījumiem.

               (150)

                  Landeskontrollverband Nordrhein-Westfalen e.V. un Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V.2014. gada 6. februāra vēstulēs, kuras Komisija saņēma 2014. gada 10. februārī un 2014. gada 11. februārī, pilnībā apstiprināja Vācijas 2013. gada 20. septembra piezīmes par Ziemeļreinā-Vestfālenē veiktajiem pasākumiem.

               (151)

               Līdzīgi savā kopīgajā 2014. gada 6. februāra vēstulē, kuru Komisija saņēma 2014. gada 11. februārī, Rheinische Landwirtschafts-Verband e.V. un Westfälisch-Lippische Landwirtschaftsverband e.V. atbalstīja Vācijas 2013. gada 20. septembra piezīmes par NW 5 pasākumu.

               (152)

                  Landesvereinigung Thüringer Milch e.V.2014. gada 6. februāra vēstulē, kuru Komisija saņēma 2014. gada 11. februārī, pilnībā apstiprināja Vācijas 2013. gada 20. septembra piezīmes par Tīringenē veiktajiem pasākumiem.

               (153)

                  Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG)2014. gada 10. februāra piezīmēs, kuras Komisija saņēma 2014. gada 14. februārī, norādīja, ka RP 1 pasākums bija vispārīgs. Tas bija saistīts ar vispārīgu informāciju par pienu kā pārtikas produktu; tā mērķis nebija atrunāt patērētājus no piena produktu pirkšanas no citām dalībvalstīm. Turklāt netika reklamēti atlasītu uzņēmumu/atsevišķu ražotāju atsevišķi zīmoli vai produkti. Tāpēc MILAG neuzskatīja, ka šis pasākums ir valsts atbalsta veids. Pakārtoti savās piezīmēs par to pašu pasākumuMILAG arī norādīja, ka tas jebkurā gadījumā lielā mērā atbilda tajā laikā piemērojamo pamatnostādņu prasībām un to var uzskatīt par tehniskās palīdzības sniegšanu saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktu. Proti, pasākums būtībā bija pieejams visiem patērētājiem un tādējādi arī visiem piena nozares tirgus dalībniekiem. Tā bija vienīgi patērētāju izglītošana, un pasākums nebija atbalsts piena pārstrādes uzņēmumiem, bet gan sniedza vispārīgu informāciju patērētājiem.
               Attiecībā uz RP 2 pasākumu MILAG uzskatīja, ka papildu prasība finansējumam, saskaņā ar kuru var subsidēt tikai pirmo uzņēmuma piedalīšanos konkrētā gadatirgū vai izstādē, atbilst attiecīgajiem noteikumiem par valsts atbalstu.
               Attiecībā uz RP 5 MILAG norādīja, ka pasākums bija vērsts uz īpašām ad hoc konsultācijām par slaukšanas aprīkojumu ieinteresētajiem piena ražotājiem. Šis piedāvājums bija pieejams visiem piena ražotājiem Reinzemē-Pfalcā, jo tiem nevajadzēja būt Landeskontrollverband biedriem, t. i., struktūrā, kas sniedz konsultācijas. Finansējumu nepiešķīra konsultāciju pakalpojumiem, ko sniedza pastāvīgi vai regulāri pieprasīja, un lauksaimniekiem netika veikti tieši maksājumi. Tāpēc pasākums arī atbilda valsts atbalsta prasībām laikā no 2001. gada 28. novembra līdz 2006. gada 31. decembrim. Turklāt MILAG uzskatīja, ka palīdzība konsultāciju veidā atbilstoši 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta trešajam ievilkumam nav saistīta ar jaunu metožu izplatīšanu. MILAG arī apliecināja, ka kopējais piešķirtais atbalsta apmērs nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados. Vidējais finansējums vienam atbalsta saņēmējam gadā bija EUR 197.

               (154)

                  Milchprüfring Baden-Württemberg eV (MPBW)2014. gada 6. februāra piezīmēs, kuras Komisija reģistrēja kā saņemtas 2014. gada 18. februārī, norādīja, ka BW 10 pasākums nebija valsts atbalsts vai vismaz neradīja priekšrocības.

               (155)

                  Milchwirtschaftliche Verein Baden Württemberg e.V. (MVBW)2014. gada 6. februāra vēstulē, kuru Komisija saņēma 2014. gada 7. februārī, apstiprināja Milchprüfring Baden-Württemberg e.V. piezīmes saistībā ar BW 4 un BW 11 pasākumu, uzskatot, ka šie abi pasākumi nebija valsts atbalsts vai vismaz neradīja priekšrocības.

         6.   PASĀKUMU NOVĒRTĒJUMS

   6.1.   Valsts atbalsta esība – LESD 107. panta 1. punkta piemērošana

               (156)

               LESD 107. panta 1. punktā ir noteikts, ka ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšrocību konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.

         6.1.1.   Atbalsts, ko piešķīrusi valsts vai kas piešķirts no valsts līdzekļiem

               (157)

               Vācijas iestādes apstiprināja, ka šajā lēmumā minētos pasākumus finansēja vienīgi no piena nodevas (skatīt 26. apsvērumu).

               (158)

               No piena nodevas gūtie līdzekļi ir uzskatāmi par valsts līdzekļiem LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

               (159)

               Atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai nedrīkst nošķirt gadījumus, kur atbalstu tieši ir piešķīrusi valsts, no gadījumiem, kur to piešķīrusi publiska vai privāta iestāde, kuru šim nolūkam ir pilnvarojusi vai izveidojusi šī valsts (53). Tomēr, lai sniegtās priekšrocības varētu uzskatīt par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, tām, pirmkārt, jābūt tieši vai netieši piešķirtām no valsts līdzekļiem, un, otrkārt, tām jābūt attiecināmām uz valsti (54).

               (160)

               Saistībā ar iepriekš raksturotajiem pasākumiem ir acīmredzams, ka atbalsts tika piešķirts, pamatojoties uz federālo likumu, MFG, kā arī piemērojamiem federālo zemju tiesību aktu noteikumiem.

               (161)

               Konkrēti, MFG 22. panta 1. punktā ir noteikts, ka zemju valdības pēc apspriešanās ar federālās zemes apvienību vai profesionālām organizācijām var kopīgi iekasēt nodevas no pienotavām, piena savākšanas centriem un krejotavām, lai stimulētu piena nozari.

               (162)

               Saskaņā ar MFG 22. panta 1. punkta otro teikumu federālo zemju valdības var kopīgi iekasēt nodevas līdz 0,2 centiem par piegādātā piena kilogramu, pamatojoties uz federālās zemes apvienības vai profesionālo organizāciju pieprasījumu. Tātad nodevu iekasēšana ir vienīgi zemju valdību pienākums.

               (163)

               Piena nodevas iekasēšanas juridiskais pamats atsevišķās federālajās zemēs ir federālo zemju rīkojumi, kuros ir sīki noteikta nodevas iekasēšanas kārtība, tostarp nodevas apmērs. Tas nozīmē, ka nodevas iekasēšanu reglamentē federālās zemes valdība, proti, valsts. Šo secinājumu neietekmē arī tas, ka rīkojumi tika pieņemti, apspriežoties ar attiecīgo federālās zemes piena nozares uzņēmumu apvienību (55).

               (164)

               Šajā gadījumā nodeva tiek iekasēta no privātiem uzņēmumiem (pienotavām, piena savākšanas centriem, krejotavām). Pirms šīs nodevas radītos ieņēmumus izlieto dažādu atbalsta pasākumu finansēšanai, tos iekļauj attiecīgās federālās zemes budžetā. Tāpēc tā ir uzskatāma par valsts kontrolētu (56).

               (165)

               Tātad pasākumi, kas finansēti no piena nodevas, ir piešķirti no valsts līdzekļiem un attiecināmi uz valsti.

         6.1.2.   Selektīvas priekšrocības/uzņēmumi

               (166)

               Izmaksas, piemēram, par tālākizglītību, konsultācijām, informatīvajiem materiāliem sabiedrisko attiecību vajadzībām, vai maksājumi par piedalīšanos tirdzniecības gadatirgos un konkursos ir izmaksas, kas uzņēmumam jāsedz saskaņā ar tā parasto darījumdarbību. Tas pats attiecas uz izdevumiem, kas saistīti ar kvalitatīvu piena produktu ražošanu un tirdzniecību. Ja kāds uzņēmums ir pilnīgi vai daļēji atbrīvots no šādām izmaksām, tam ir radītas priekšrocības.

               (167)

               Komisija uzskata, ka šeit minētie apakšpasākumi rada priekšrocības piena ražotājiem un pienotavām.

               (168)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēs sākotnēji apgalvoja, ka daži lēmumā par procedūras sākšanu minētie pasākumi nebija valsts atbalsts, jo tie vai nu nedeva konkrētas priekšrocības kādam uzņēmumam (skatīt 33. apsvērumu par BY 3 pasākumu), vai nebija paredzēti zināšanu pārnesei piena ražotājiem vai pienotavām (skatīt 39. apsvērumu par BY 10 pasākumu), vai neradīja selektīvas priekšrocības konkrētiem uzņēmumiem vai sektoriem (skatīt 44., 60., 73., 80. un 88. apsvērumu par BW 4, HE 3, NI 7, NW 4, NW 5, RP 1 un SL 2 pasākumu), vai iespējamās priekšrocības nebija selektīvas pēc būtības vai ģeogrāfiskā aspektā (skatīt 80. un 83. apsvērumu par NW 4, NW 5 un NW 6 pasākumu).

               (169)

               Turklāt MPBW un MVBW2014. gada 6. februāra piezīmēs apgalvoja, ka BW 10, BW 4 vai BW 11 pasākums (skatīt attiecīgi 154. un 155. apsvērumu) neradīja selektīvas priekšrocības.

               (170)

               Tomēr Komisija uzskata, ka iepriekš minētie pasākumi galu galā dod labumu piena nozarei, kā arī pēc būtības rada priekšrocības piena ražotājiem un pienotavām, kas uzskatāmi par uzņēmumiem.

               (171)

               BY 3 pasākuma gadījumā Komisija pieņem, ka pat gadījumā, ja šis pasākums bija paredzēts sabiedrībai kopumā, galu galā tas radīja priekšrocības piena nozarei, jo var pieņemt, ka tas labvēlīgi ietekmētu piena patēriņu.

               (172)

               Attiecībā uz BY 10 pasākumu Milchwirtschaftliche Verein Allgäu-Schwaben2014. gada 4. februāra piezīmēs norādīja, ka MUVA apkārtraksts bija pievienots Deutsche Molkerei Zeitung un ka papildus tika izplatīti atbilstoši raksti, kuros sniegta informācija par kvalitātes nodrošināšanu (skatīt 148. apsvērumu). Tāpēc Komisija uzskata, ka par BY 10 pasākuma atbalsta saņēmēju ir uzskatāma visa piena nozare (piena ražotāji un pienotavas).

               (173)

               Attiecībā uz BW 4, HE 3, NI 7, NW 4, NW 5, RP 1 un SL 2 pasākumu Komisija uzskata, ka jaunāko zinātnes atziņu izplatīšana par piena un piena produktu īpašībām, kampaņu, informatīvu pasākumu organizēšana, pasākumi patērētāju vispārīgās informētības uzlabošanai, pasākumi zināšanu apmaiņai starp ražotājiem, kā arī vispārīgas patērētāju informēšanai domātas kampaņas par pienu arī ir uzskatāmas par tehnisko palīdzību, kas dod labumu visai piena nozarei.

               (174)

               Komisija uzskata, ka arī BW 10 un BW 11 pasākums deva labumu pienotavām, kas piedalījās kvalitātes nodrošināšanas shēmā QM Milch.

               (175)

               Turklāt attiecīgie pasākumi bija selektīvi, jo labumu guva viena ekonomikas nozare (t. i., piena nozare).

         6.1.3.   Konkurences izkropļojumi un ietekme uz tirdzniecību

               (176)

               Tiesa ir konsekventi uzsvērusi, ka uzņēmuma konkurētspējas uzlabošana, piešķirot valsts atbalstu, parasti kropļo konkurenci attiecībā pret konkurējošiem uzņēmumiem, jo tie šādu atbalstu nesaņem (57). Atbalsts uzņēmumam, kas darbojas tirgū, kurš atvērts tirdzniecībai Savienībā, ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm (58). Laikā no 2001. gada līdz 2012. gadam lauksaimniecības produktu tirdzniecība Savienībā sasniedza ievērojamu apjomu. Piemēram, Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 0401 (piens un krējums, neiebiezināts un bez cukura vai cita saldinātāja piedevas) (59) klasificējamo produktu imports un eksports 2011. gadā bija attiecīgi EUR 1 200 miljoni un EUR 957 miljoni (60).

               (177)

               Šajā lēmumā vērtētie pasākumi deva labumu piena ražotājiem un piena saimniecībām un tādējādi stiprināja to konkurētspēju. Kā norādīts iepriekš 176. apsvērumā, pienotavu un piena ražotāju produktu tirdzniecība notiek Savienībā. Tāpēc Komisija uzskata, ka attiecīgie pasākumi bija tādi, kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus vai ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.

               (178)

               Ņemot vērā iepriekš minēto, LESD 107. panta 1. punkta nosacījumi ir izpildīti. Tāpēc var secināt, ka aplūkotās shēmas ir valsts atbalsts minētā panta nozīmē.

         6.2.   Atbalsta likumība

               (179)

               Saskaņā ar LESD 108. panta 1. punktu Komisijai sadarbībā ar dalībvalstīm ir pastāvīgi jāpārskata visas pastāvošās atbalsta shēmas. Šajā saistībā Komisija var iegūt no dalībvalstīm visu informāciju, kas vajadzīga, lai pārskatītu pastāvošās atbalsta shēmas un vajadzības gadījumā izdotu ieteikumu par atbilstošiem pasākumiem.

               (180)

               Saskaņā ar Regulas (ES) 2015/1589 1. panta b) punkta i) apakšpunktu pastāvošs atbalsts ir atbalsts, kas ir pastāvējis pirms LESD stāšanās spēkā attiecīgajā dalībvalstī un ko joprojām piemēro pēc LESD stāšanās spēkā.

               (181)

               Tomēr saskaņā ar Regulas (ES) 2015/1589 1. panta c) punktu jebkuras izmaiņas pastāvošajā atbalstā padara to par “jaunu atbalstu”. Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 (61) 4. pantā izmaiņas esošajā atbalstā ir definētas kā “jebkādas pārmaiņas, izņemot pilnībā formāla vai administratīva rakstura izmaiņas, kas nevar ietekmēt novērtējumu par atbalsta pasākuma saderību ar kopējo tirgu”.

               (182)

               Saskaņā ar judikatūru (62) sākotnējā shēma pārvēršas par jaunu shēmu tika tad, ja izmaiņas ietekmē piešķiršanas būtību; par šādu būtisku grozījumu nevar būt runa tad, ja jaunais elements ir skaidri nodalāms no sākotnējās shēmas.

               (183)

               Saskaņā ar LESD 108. gada 3. punktu par jebkuru jaunu atbalstu ir jāpaziņo Komisijai, un to nedrīkst īstenot, kamēr nav saņemts Komisijas apstiprinājums (pienākums atturēties no jebkādas darbības).

               (184)

               Saskaņā ar Regulas (ES) 2015/1589 1. panta f) punktu jauns atbalsts, kas ieviests, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, ir nelikumīgs.

               (185)

               Pamatojoties uz MFG un pildot tām piešķirtās pilnvaras, Vācijas federālās zemes ir pieņēmušas īstenošanas pasākumus, kas veido juridisko pamatu šajā lēmumā vērtētajiem pasākumiem. Lai gan Likums par pienu un taukiem, kas ir attiecīgās atbalsta shēmas pamatlikums, stājās spēkā 1952. gadā (63), atsevišķas shēmas tika ieviestas ar attiecīgās federālās zemes attiecīgajiem īstenošanas noteikumiem tikai pēc 1958. gada (64).

               (186)

               Tāpēc pasākumi, uz kuriem attiecas šis lēmums, ir jauns atbalsts Regulas (ES) 2015/1589 1. panta c) punkta nozīmē.

               (187)

               Vācija nekad nav ziņojusi par attiecīgajām atbalsta shēmām saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu. Tāpēc šīs shēmas ir nelikumīgas.

         6.3.   Atbalsta saderība ar iekšējo tirgu

               (188)

               Saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu atbalstu, kas veicina noteiktu saimniecisku darbību vai ekonomikas jomu attīstību, var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja šādam atbalstam nav negatīvas ietekmes uz tirdzniecības nosacījumiem tādā apmērā, kas ir pretrunā Savienības interesēm.

               (189)

               Atbilstīgi Komisijas paziņojumam par noteikumiem, kas piemērojami nelikumīga valsts atbalsta novērtēšanai (65), pasākumi ir jāvērtē saskaņā ar pamatnostādnēm, kas ir spēkā laikā, kad tiek piešķirts atbalsts.

               (190)

               Īpašas pamatnostādnes lauksaimniecības nozarē tiek piemērotas kopš 2000. gada 1. janvāra. Atbalsts, kas piešķirts laikā no 2001. gada 28. novembra līdz 2006. gada 31. decembrim (turpmāk “2001.–2006. gads”), ir jāvērtē saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādnēm.

               (191)

               Atbalsts, kas piešķirts pēc 2007. gada 1. janvāra (turpmāk “laikposms no 2007. gada”), tiks vērtēts saskaņā ar 2007.–2013. gada pamatnostādnēm.

               (192)

               Laikposms kopš 2001. gada 28. novembra turpmāk saukts par “izmeklēšanas laikposmu”.

               (193)

               Pamatojoties uz oficiālās procedūras apturošo efektu saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu, Komisija pārbauda pasākumus, kuri ir pamatā šim lēmumam līdz 2013. gada 17. jūlijam, kad Komisija paziņoja Vācijai par savu lēmumu sākt procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu (skatīt 3. apsvērumu).

         6.3.1.   Tehniskās palīdzības sniegšana lauksaimniecības nozarē 2001.–2006. gadā

               (194)

               Pasākumiem, kas laikā no 2001. gada līdz 2006. gadam veikti, lai sniegtu tehnisko palīdzību lauksaimniecības nozarē, ir jāatbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētajiem nosacījumiem.

               (195)

               Saskaņā ar 14.1. punktu attiecināmās izmaksas ietvēra izmaksas, kas saistītas ar izglītības un tālākizglītības programmām, saimniecību pārvaldības pakalpojumu sniegšanu, konsultācijas maksu, konkursu, izstāžu un gadatirgu organizēšanu (un dalību tajos), kā arī citām darbībām zināšanu izplatīšanai par jaunām metodēm (66). Saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktu šādu atbalstu var piešķirt 100 % apmērā no izmaksām.

               (196)

               Saskaņā ar 14.2. punktu atbalstam ir jābūt pieejamam visām atbalsttiesīgajām fiziskajām un juridiskajām personām attiecīgajā jomā, pamatojoties uz objektīvi noteiktiem kritērijiem.

               (197)

               Saskaņā ar 14.3. punktu kopējais piešķirtā atbalsta apmērs nedrīkst pārsniegt EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados vai MVU piešķirtā atbalsta gadījumā – 50 % apmērā no attiecināmām izmaksām atkarībā no tā, kura summa ir lielāka. Lai aprēķinātu atbalsta apmēru, par atbalsta saņēmēju uzskata personu, kas saņem pakalpojumus.

               (198)

               Komisija uzskata, ka iepriekš minēto pasākumu gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkts vienlīdz attiecas uz atbalstu, kas piešķirts gan saistībā ar [primārās] ražošanas darbībām, gan ar lauksaimniecības produktu pārstrādi un tirdzniecību. Tas atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 2.1. punkta formulējumam un tam, ka 14. punktā nav noteikti ierobežojumi šajā saistībā.

               (199)

               Komisija pieņem, ka šādi pasākumi veicina nozares ilgtspēju ilgtermiņā, vienlaikus radot pavisam mazu ietekmi uz konkurenci (2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta otrais teikums).

               (200)

               Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija pauda šaubas par konkrētu pasākumu saderību ar iekšējo tirgu attiecīgajā laikposmā (67).

      BY 3

               (201)

                  Verband der Milcherzeuger e.V. (VMB) saņēma finansējumu vispārīgas materiālās un tehniskās informācijas vākšanai, kā arī vispārīgas informācijas publicēšanai un sniegšanai par tematiem, kas saistīti ar piena nozari. Noteikumi par tehniskās palīdzības sniegšanu attiecas uz piešķirto atbalstu.

               (202)

               Subsidētās izmaksas (zinātnes atziņu izplatīšana un faktu materiāla sniegšana par kvalitātes sistēmām – šā lēmuma 32. apsvērums) atbilst 14.1. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

               (203)

               Pasākums bija pieejams visām atbalsttiesīgajām fiziskajām un juridiskajām personām attiecīgajā jomā, un subsīdijas nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (šā lēmuma 35. apsvērums kopā ar 37. apsvērumu). 14.2. un 14.3. punktā noteiktās prasības ir izpildītas.

               (204)

               Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

      BY 10

               (205)

               Noteikumi par tehniskās palīdzības sniegšanu attiecas uz atbalstu, kas piešķirts pieredzes un zināšanu apmaiņai par tematiem, kuri saistīti ar pienu.

               (206)

               Subsidētās izmaksas, kas radušās saistībā ar informācijas sniegšanu piezīmēs, lekcijās un publikācijās (skatīt 148. apsvērumu), atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

               (207)

               Tas ir vispārīgs informatīvs pasākums, kas bija paredzēts piena nozarei un bija pieejams visām atbalsttiesīgajām fiziskajām un juridiskajām personām attiecīgajā jomā. Vācijas iestāžu kopējie gada izdevumi saistībā ar BY 3 un BY 10 pasākumu (skatīt 41. apsvērumu) liecina, ka jebkurā gadījumā subsīdijas nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados. Tāpēc 14.2. un 14.3. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

               (208)

               Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

      BW 4

               (209)

               Pasākumi ir paredzēti, lai vispārīgi un plaši izplatītu pašreizējās zinātnes atziņas par piena un piena produktu īpašībām. Tie ir uzskatāmi par tehnisko palīdzību, no kuras labumu guva visa piena nozare. Subsidētās izmaksas (skatīt 42. apsvērumu) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu.

               (210)

               Pasākumi netika piemēroti kādai konkrētai grupai, bet bija pieejami visām atbalsttiesīgajām fiziskajām un juridiskajām personām attiecīgajā jomā, pamatojoties uz objektīvi noteiktiem kritērijiem (skatīt 46. apsvērumu). Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. Atbalsta apmērs bija mazāks par 14.3. punktā noteikto robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (46. apsvērums). Tāpēc 14.3. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

               (211)

               Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

      BB 1

               (212)

               Brandenburga 2001.–2006. gadā finansēja konsultāciju izmaksas pasākumā “Higiēnas uzlabošana”. Prioritārās jomas ietvēra dzīvnieku veselību, slaukšanas higiēnas un svaigpiena kvalitātes uzlabošanu, kā arī izslaukuma problēmu analīzi.

               (213)

               Tātad attiecīgais pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta (Tehniskās palīdzības sniegšana) darbības jomai. Subsidētās izmaksas (konsultāciju izmaksas) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu.

               (214)

               Vācijas iestādes 2015. gada 27. februāra paziņojumā apstiprināja, ka attiecīgie konsultāciju pakalpojumi (kompleksas un īpašas konsultācijas) būtībā bija pieejami visiem piena ražotājiem federālajā zemē (skatīt 49. apsvērumu). Turklāt tajā pašā paziņojumā Vācija paskaidroja, ka BB 1 pasākumā robežvērtība EUR 100 000 vienam uzņēmumam trīs gados netika pārsniegta (skatīt 49. apsvērumu). Tātad pasākums atbilst 14.2. un 14.3. punktā paredzētajiem nosacījumiem.

               (215)

               Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

      BB 3

               (216)

                  Landesvereinigung der Milchwirtschaft Brandenburg-Berlin e. V. (LVMB) un Landesbauernverband Brandenburg e.V. (LBV) veica pasākumus saistībā ar informācijas sniegšanu par saimnieciskiem tematiem un jauniegūtas informācijas un zināšanu izplatīšanu par jautājumiem, kas saistīti ar piena ražošanu. Papildus tika organizēti konkursi. Šie pasākumi ir tehniskā palīdzība.

               (217)

               Subsidētās izmaksas (informācijas sniegšana un konkursu organizēšana) – 50. apsvērums – atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

               (218)

               Atbalsts netika selektīvi piemērots tikai dažām grupām. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punkts ir izpildīts.

               (219)

                  LVMB 2006. gadā piešķīra EUR 463, ko ieguva no piena nodevas, īpaši godalgotiem Brandenburgas uzņēmumiem (skatīt 53. apsvērumu). Turklāt LBV saņēma subsīdiju EUR 20 000 apmērā no valsts līdzekļiem 2006. gadā konsultāciju sniegšanai piena ražotājiem (skatīt 54. apsvērumu). Kā norādīja Vācija, procedūras iepriekšējos gados bija līdzīgas (skatīt 54. apsvērumu). Pamatojoties uz iepriekš minētajiem faktiem, Komisija secina, ka 2001.–2006. gadā abos šajos pasākumos robežvērtība 100 000 EUR vienam atbalsta saņēmējam trīs gados netika pārsniegta. Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punkts ir izpildīts.

               (220)

               Tātad BB 3 pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā noteiktajām prasībām.

      HE 2

               (221)

               Hesene piešķīra finansiālu atbalstu Landesvereinigung für Milch und Milcherzeugnisse Hessen e.V. (LVMH) pasākumam “Inovāciju komandas īstenota ražotāju tālākizglītība”. Šajā pasākumā LVMH sniedza informāciju publikāciju veidā un organizēja lauksaimnieku un lauku saimniecību darbinieku tālākizglītību. Šīs darbības ir kvalificējamas kā tehniskā palīdzība.

               (222)

               Attiecināmās izmaksas (57. apsvērums) atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta pirmajā ievilkumā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

               (223)

               Atbalsts netika selektīvi piemērots atsevišķām grupām (57. apsvērums). To apstiprināja arī LVMH2014. gada 4. februāra piezīmēs, saskaņā ar kurām ikvienai saimniecībai vai lauku saimniecības darbiniekam bija iespēja piedalīties tālākizglītībā ar vienādiem nosacījumiem (skatīt 149. apsvērumu). Tātad pamatnostādņu 14.2. punktā noteiktās prasības ir izpildītas.

               (224)

               Piešķirtais atbalsts nepārsniedza EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (skatīt 57. apsvērumu). Tātad pamatnostādņu 14.3. punkts ir izpildīts.

               (225)

               Tāpēc HE 2 pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā noteiktajām prasībām.

      HE 3

               (226)

                  LVMH uztura komanda visiem saprotamā veidā iepazīstināja ar zinātnes atziņām, organizēja informatīvus pasākumus un kampaņas un īstenoja sabiedrisko attiecību pasākumus (kas nebija paredzēti tikai konkrētiem uzņēmumiem) saistībā ar piena un piena produktu ražošanu, apstrādi un pārstrādi.

               (227)

                  LVMH2014. gada 4. februāra piezīmēs norādīja, ka šajos pasākumos galvenā uzmanība bija pievērsta informācijas sniegšanai patērētājiem un viņu izglītošanai un patērētāju izglītošana tika īstenota pilnīgi neitrāli, proti, nesaistīti ar pienotavām. Tomēr Komisija uzskata, ka pasākumi zinātnes atziņu popularizēšanai un kampaņu organizēšana ir uzskatāmi par tehnisko palīdzību, kas dod labumu visai piena nozarei (skatīt 173. apsvērumu).

               (228)

               Subsidētās izmaksas (59. apsvērums) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu.

               (229)

               Pasākumi netika selektīvi sniegti atsevišķām grupām (61. apsvērums). Tātad 14.2. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

               (230)

               Subsīdijas apmērs nepārsniedza 14.3. punktā noteikto robežvērtību (skatīt 61. apsvērumu).

               (231)

               Tātad HE 3 pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

      HE 9

               (232)

               Hesene piešķīra finansiālu palīdzību LVMH pasākumam “Jauno piensaimnieku tālākizglītība” (skatīt 62. apsvērumu). Jauno piensaimnieku tālākizglītība ir uzskatāma par tehnisko palīdzību.

               (233)

               Attiecināmās izmaksas (62. apsvērums) atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta pirmajā ievilkumā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

               (234)

               Tālākizglītības kursi ir pieejami visiem ražotājiem (64. apsvērums). To apstiprināja arī LVMH2014. gada 4. februāra piezīmēs, saskaņā ar kurām ikvienai lauku saimniecībai vai tās darbiniekam bija iespēja piedalīties tālākizglītībā ar vienādiem nosacījumiem (skatīt 149. apsvērumu). Tātad pasākums atbilst arī 14.2. punkta prasībām.

               (235)

               HE 9 pasākuma kopējās izmaksas 2001.–2006. gadā bija aptuveni EUR 35 000 (skatīt 64. apsvērumu). Tāpēc robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados nebija iespējams pārsniegt (14.3. punkts).

               (236)

               Tātad HE 9 pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

      NI 5

               (237)

               Lejassaksija piešķīra Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. (LVMN) finansiālu atbalstu dalībai gadatirgos un izstādēs, kā arī zinātniskās informācijas sagatavošanai viegli saprotamā veidā (skatīt 65. apsvērumu). Dalība gadatirgos un izstādēs, kā arī zinātniskās informācijas sagatavošana ir uzskatāma par tehnisko palīdzību.

               (238)

               Izstāžu zāļu īres un aprīkojuma izmaksas, kā arī izmaksas, kas saistītas ar faktu materiāla publicēšanu, ir attiecināmās izmaksas atbilstoši 14.1. punktam (pirmajam ievilkumam).

               (239)

               Kā norādīja Vācijas iestādes, pasākuma mērķis bija sponsorēt LVMN izstāžu stendu (skatīt 66. apsvērumu), un ieguvējas bija visas Lejassaksijas pienotavas (2001.–2006. gadā vidēji 17 500 uzņēmumu) (skatīt 67. apsvērumu). Tātad pasākums bija pieejams visām pienotavām, un 14.2. punkta nosacījumi ir izpildīti.

               (240)

               Lai gan Vācija savās piezīmēs neapstiprināja, ka pasākums nepārsniedz robežvērtību EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados, Komisija uzskata, ka šo robežvērtību nevar pārsniegt gadījumā, ja tiek popularizēts izstāžu stends, kurā reklamētas visas Lejassaksijas pienotavas. Tātad 14.3. punkta nosacījumi ir izpildīti.

               (241)

               Tāpēc HE 5 pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā noteiktajām prasībām.

      NI 6 (2002–2003)

               (242)

               Lejassaksija piešķīra finansiālu atbalstu, lai pārstrādes uzņēmumi (pienotavas) varētu piedalīties gadatirgos. Finansējums uzņēmumu dalībai gadatirgos ir uzskatāms par tehniskās palīdzības veidu.

               (243)

               Vācijas iestādes apliecināja, ka 2001. gadā, t. i., galvenajā pārbaudes laikposmā, tās nebija uzņēmušās nekādas juridiskās saistības attiecībā pret atbalsta saņēmējiem (68). Tās arī norādīja, ka attiecīgais pasākums tika veikts, pamatojoties uz 2003. gada 26. novembrī apstiprinātu valsts atbalstu N 200/2003 (skatīt 68. apsvērumu). Tātad minētā pasākuma novērtējums attiecas vienīgi uz laiku no 2002. gada 1. janvāra līdz 2003. gada 26. novembrim.

               (244)

               Attiecināmās izmaksas (68. apsvērums) atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.1. punkta pirmajā ievilkumā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

               (245)

               Vācijas iestādes apliecināja, ka NI 6 pasākums bija pieejams visiem uzņēmumiem piena produktu pārstrādes un tirdzniecības jomā un to īstenoja atbilstoši objektīviem kritērijiem. Turklāt dalība pasākumā nebija atkarīga no dalības ražotāju vai citās lauksaimnieku organizācijās (skatīt 70. apsvērumu). Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.2. punkta nosacījumi ir izpildīti.

               (246)

               Pasākuma maksimālā atbalsta intensitāte attiecīgajā laikposmā bija 48 % (skatīt 71. apsvērumu). Kā norādīja Vācijas iestādes, tikai viens uzņēmums (Nordmilch eG) saņēma atbalstu, kura kopsumma pārsniedza EUR 100 000. Kā norādīja tās pašas iestādes, Nordmilch eG neatbilst MVU definīcijai. Tātad 14.3. punktā paredzētās prasības ir izpildītas, izņemot Nordmilch eG piešķirtā atbalsta gadījumā.

               (247)

                  Nordmilch eG ar aptuveni 2 500 darbiniekiem un aptuveni EUR 1,9 miljardus lielu apgrozījumu bija viens no lielākajiem piena uzņēmumiem Vācijā (69). Ņemot vērā šos rādītājus, tas neatbilda Komisijas maza un vidēja uzņēmuma definīcijai, kas noteikta 14.3. punktā (70). Saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14.3. punktu tas drīkstēja saņemt atbalstu, kura kopsumma nepārsniedz EUR 100 000 trīs gados. Tātad Nordmilch eG piešķirtais atbalsts neatbilst 14.3. punktā noteiktajām prasībām (71).

               (248)

               Tātad NI 6 pasākums visā visumā atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā noteiktajām prasībām.

               (249)

                  Nordmilch eG 2002.–2003. gadā piešķirtā atbalsta gadījumā NI 6 pasākums neatbilst pamatnostādņu 14. punktā noteiktajām prasībām.

      NI 7

               (250)

               Lejassaksija piešķīra finansiālu palīdzību LVMN īstenotām darbībām, kas bija daļa no vispārīgām patērētāju informēšanas kampaņām par piena lietošanu uzturā. Vispārīgas informatīvas kampaņas par pienu ir atbalsts, kas dod labumu visai piena nozarei (skatīt 173. apsvērumu). Tām ir jāpiemēro noteikumi par tehnisko palīdzību saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktu.

               (251)

               Subsidētās izmaksas (72. apsvērums) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu.

               (252)

               Pasākums netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari kopumā. (75. apsvērums). Tātad pasākums atbilda arī 14.2. punkta prasībām.

               (253)

               Kā norādīja Vācijas iestādes, NI 7 pasākumā visā laikposmā vienam atbalsta saņēmējam tika piešķirti vidēji EUR 395 (skatīt 76. apsvērumu). Tātad atbalsta apmērs bija ievērojami mazāks par 14.3. punktā noteikto robežvērtību.

               (254)

               Tātad NI 7 pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

      NW 4 un NW 5

               (255)

               Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu Landesvereinigung der Milchwirtschaft Nordrhein-Westfalen e.V. (LVMNRW) un Landwirtschaftsverbände Rheinland und Westfalen-Lippe informatīviem pasākumiem un darbībām vispārīgās patērētāju interesēs, kā arī saistībā ar piena un piena produktu lietošanu uzturā un to vispārīgajām īpašībām (NW 4 apakšpasākums). Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu arī pasākumiem, kas saistīti ar zināšanu apmaiņu starp ražotājiem par piena nozares jautājumiem (NW 5 apakšpasākums).

               (256)

               Informatīvi pasākumi un vispārīga informācija patērētājiem (NW 4), kā arī pasākumi, ko organizēja, lai ražotāji apmainītos ar zināšanām (NW 5), ir valsts atbalsta veids, kas dod labumu visai piena nozarei (skatīt 173. apsvērumu). Turklāt šāds atbalsts ir uzskatāms par selektīvu, jo tā rezultātā labumu gūst tikai viens sektors (t. i., piena nozare) (skatīt 175. apsvērumu). Attiecīgais pasākums ir uzskatāms par tehnisku palīdzību.

               (257)

               Subsidētās izmaksas, kas saistītas ar pasākumu organizēšanu un vadīšanu, konsultācijām, izglītību un tālākizglītību jautājumos, kuri attiecas uz piena nozari, (skatīt 79. apsvērumu), atbilst 14.1. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

               (258)

               Pasākumi bija paredzēti visām saimniecībām, kuras audzē piena liellopus (skatīt 81. apsvērumu), tātad 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti.

               (259)

               Pamatojoties uz abu pasākumu kopējiem izdevumiem izmeklēšanas laikposmā un vidējo piensaimniecību skaitu Ziemeļreinā-Vestfālenē, vienam atbalsta saņēmējam piešķirtā atbalsta apmērs bija ievērojami mazāks par 14.3. punktā noteikto robežvērtību (skatīt 81. apsvērumu).

               (260)

               Tātad NW 4 un NW 5 pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

      NW 6

               (261)

               Ziemeļreina-Vestfālene piešķīra finansiālu atbalstu Vereinigung der Milchindustrie LVMNRW ar piena tirgu saistīto datu vākšanai, analizēšanai un publicēšanai (paziņojumos un tirgus ziņojumos).

               (262)

               Faktu materiāla un zinātniskās informācijas publicēšana paziņojumos un tirgus ziņojumos ir tehniskā palīdzība, tāpēc jāpiemēro 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkts.

               (263)

               Subsidētās izmaksas (82. apsvērums) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu.

               (264)

               Publikācijas tika piedāvātas bez maksas ikvienam, tātad 14.2. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti.

               (265)

               Pamatojoties uz NW 6 pasākuma kopējiem izdevumiem izmeklēšanas laikposmā un vidējo piensaimniecību skaitu Ziemeļreinā-Vestfālenē, vienam atbalsta saņēmējam piešķirtā atbalsta apmērs bija ievērojami mazāks par 14.3. punktā noteikto robežvērtību (skatīt 85. apsvērumu).

               (266)

               Tātad NW 6 pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

      RP 1 un SL 2

               (267)

               Reinzeme-Pfalca un Zāra piešķīra finansiālu atbalstu Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. (MILAG) un Landesvereinigung der Milchwirtschaft des Saarlandes e.V. (LVMS) patērētāju informēšanai, tostarp ar mērķi izplatīt zinātnes atziņas, vispārīgu faktu materiālu par produktiem, to uzturvērtību un ieteicamo lietošanu uzturā.

               (268)

               Vispārīgas informatīvas kampaņas par pienu ir atbalsts, kas dod labumu visai piena nozarei (skatīt 173. apsvērumu). Tām jāpiemēro noteikumi par tehnisko palīdzību saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktu.

               (269)

               Šā apakšpasākuma subsidētās izmaksas (skatīt 86. apsvērumu) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu.

               (270)

               Kā norādīja Vācijas iestādes, pasākums netika selektīvi piemērots kādai konkrētai grupai, bet ar to atbalstīja visu piena nozari kopumā (skatīt 90. apsvērumu). To apstiprināja arī MILAG2014. gada 10. februāra piezīmēs (skatīt 153. apsvērumu). Tātad 14.2. punkta nosacījumi ir izpildīti.

               (271)

               Vācija apgalvoja arī, ka piešķirtā atbalsta kopējais apmērs bija ievērojami mazāks par EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados (skatīt 91. apsvērumu), tātad atbilst 14.3. punktā paredzētajiem nosacījumiem.

               (272)

               Tātad 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

      RP 5 un SL 5

               (273)

               Reinzeme-Pfalca un Zāra piešķīra finansiālu atbalstu Landeskontrollverband Rheinland-Pfalz e.V. (LKVRP) un LVMS piena ražotāju konsultāciju un tālākizglītības programmām, lai uzlabotu slaukšanas aprīkojuma higiēnu un piegādātā piena kvalitāti. Finansējumu nepiešķīra pastāvīgiem konsultāciju pakalpojumiem (skatīt 92. apsvērumu). Piena ražotāju konsultēšana un tālākizglītība ietilpst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta (Tehniskās palīdzības sniegšana) darbības jomā.

               (274)

               Subsidētās izmaksas (skatīt 92. un 94. apsvērumu) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu.

               (275)

               Kā norādīja Vācijas iestādes, konsultāciju/tālākizglītības pakalpojumu piedāvājums bija pieejams visiem piena ražotājiem Reinzemē-Pfalcā/Zārā, jo dalība attiecīgi LKVRP/LVMS netika prasīta (skatīt 94. apsvērumu) (72). Tātad 14.2. punkta prasības ir izpildītas.

               (276)

               Vidējais finansējums gadā bija aptuveni EUR 197 (73) Reinzemē-Pfalcā un aptuveni EUR 130 Zārā (skatīt 98. apsvērumu). Tātad tas nevarēja pārsniegt 14.3. punktā noteikto robežvērtību.

               (277)

               Tātad attiecīgā pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

      TH 3 un TH 4

               (278)

               Tīringene piešķīra finansiālu atbalstu Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. (LVTM) dalībai profesionālās un patērētājiem atvērtās izstādēs un tehnisku sanāksmju organizēšanai nolūkā izplatīt zinātnisku informāciju (TH 3 apakšpasākums, skatīt 100. apsvērumu). Turklāt tika subsidēta faktu materiāla publicēšana par reģiona ražotājiem (TH 4 apakšpasākums, skatīt 101. apsvērumu). Dalība izstādēs, tehnisku sanāksmju organizēšana un faktu materiāla publicēšana ir tehniskā palīdzība 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punkta nozīmē.

               (279)

               Subsidētās izmaksas (skatīt 100. un 101. apsvērumu) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punktu.

               (280)

               Kā norādīja Vācija, abi apakšpasākumi netika selektīvi piemēroti kādai konkrētai grupai, bet ar tiem atbalstīja visu piena nozari kopumā (skatīt 105. un 108. apsvērumu). Tātad 14.2. punkta prasības ir izpildītas.

               (281)

               Turklāt Vācijas iestādes arī apstiprināja, ka summas, ko piešķīra kā atbalstu, nepārsniedza 14.3. punktā noteikto robežvērtību (skatīt 105. un 109. apsvērumu).

               (282)

               Tātad attiecīgā pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

      TH 9 un TH 10

               (283)

               Tīringene piešķīra finansiālu atbalstu Verein Landvolksbildung Thüringen (VLT) piena saimniecību darbinieku tālākizglītībai (TH 9 apakšpasākums). Turklāt Tīringene piešķīra finansiālu atbalsti Thüringer Landjugendverband e.V. (TLJV) un Thüringer Melkergemeinschaft e.V. (TMG) profesionālo konkursu atbalstīšanai (TH 10 apakšpasākums) (skatīt 110. apsvērumu).

               (284)

               Sākotnēji Vācija apgalvoja, ka šie abi apakšpasākumi nav valsts atbalsts, jo maksājumi VLT (TH 9), TLJV un TMG (TH 10) ir uzskatāmi par maksu par pakalpojumiem ar līdzvērtīgām izmaksām, un tātad tie nerada priekšrocības (skatīt 114. un 117. apsvērumu). Tomēr Komisija uzskata: lai gan priekšrocības pakalpojumu sniedzējam netika radītas, piena saimniecībām paredzētie tālākizglītības pasākumi un profesionālo konkursu organizēšana dod labumu piena saimniecībām un ir tehniskās palīdzības veids saskaņā ar 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktu.

               (285)

               Subsidētās izmaksas (skatīt 111. un 112. apsvērumu) atbilst attiecināmajām izmaksām saskaņā ar 14.1. punkta nosacījumiem.

               (286)

               Kā norādīja Vācija, visām attiecīgajām personām, kas darbojās attiecīgajā jomā, bija vienādas iespējas piedalīties tālākizglītībā un profesionālajos konkursos, pamatojoties uz objektīvi noteiktiem kritērijiem (skatīt 115. un 118. apsvērumu). Tātad 14.2. punkta nosacījumi ir izpildīti.

               (287)

               Vācija apgalvoja, ka kumulatīvais atbalsta apjoms abos šajos apakšpasākumos nepārsniedza EUR 100 000 trīs gados (skatīt 118. apsvērumu). Tātad tas nevarēja pārsniegt 14.3. punktā noteikto robežvērtību.

               (288)

               Tātad attiecīgā pasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 14. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

               (289)

               Komisija secina, ka BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9 un TH 10 pasākums, izņemot Nordmilch eG piešķirto atbalstu NI 6 pasākumā (skatīt 290. apsvērumu), atbilda attiecīgajām prasībām 2000.–2006. gada pamatnostādnēs un tāpēc bija saderīgs ar iekšējo tirgu 2001.–2006. gadā.

               (290)

               Turklāt Komisija secina, ka Nordmilch eG piešķirtais atbalsts NI 6 pasākumā 2002.–2003. gadā neatbilda attiecīgajiem 2000.–2006. gada pamatnostādņu nosacījumiem un tāpēc 2001.–2006. gadā nebija saderīgs ar iekšējo tirgu.

         6.3.2.   Tehniskās palīdzības sniegšana lauksaimniecības nozarē laikposmā no 2007. gada

               (291)

               Attiecībā uz laikposmu no 2007. gada tehniskās palīdzības saderības noteikumi ir grozīti.

               (292)

               Tehniskās palīdzības piešķiršanu reglamentē 2007.–2013. gada pamatnostādņu IV.K iedaļa.

               (293)

               Saskaņā ar 2007.–2013. gada pamatnostādņu 105. punktu Komisija var paziņot, ka valsts atbalsts tehniskās palīdzības sniegšanai uzņēmumiem, kas pārstrādā un tirgo lauksaimniecības produktus, ir saderīgs ar Līguma 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu (74), ja ir izpildīti visi Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta nosacījumi. Saskaņā ar to pašu pamatnostādņu 106. punktu valsts atbalsts lieliem uzņēmumiem netiek apstiprināts.

               (294)

               Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punktā ir noteikts, ka līdzdalībai gadatirgos un izstādēs bruto atbalsts nepārsniedz 50 % no papildu izmaksām par stenda nomu, izveidošanu un ekspluatāciju. Atbrīvojumu piemēro tikai uzņēmuma pirmajai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē.

               (295)

               Regula (EK) Nr. 70/2001 2008. gada 29. augustā tika aizstāta ar Regulu (EK) Nr. 800/2008 (75). Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. pantā ir noteikts, ka atbalsts MVU dalībai tirdzniecības izstādēs ir saderīgs ar kopējo tirgu, ja atbalsta intensitāte nepārsniedz 50 % no attiecināmajām izmaksām un ja attiecināmās izmaksas aprobežojas ar izmaksām par stenda nomu, izveidošanu un ekspluatāciju uzņēmuma pirmajai dalības reizei attiecīgajā gadatirgū vai tirdzniecības izstādē.

               (296)

               Saskaņā ar 2007.–2013. gada pamatnostādņu 106. punktu valsts atbalsts tehniskajai palīdzībai lieliem uzņēmumiem netiek apstiprināts.

               (297)

               Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija pauda šaubas par pasākuma (RP 2) saderību ar iekšējo tirgu attiecīgajā laikposmā (76).

      RP 2 pasākums

               (298)

               RP 2 pasākumā Reinzeme-Pfalca piešķīra finansiālu atbalstu pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumiem dalībai forumos, lai apmainītos ar zināšanām ar uzņēmumiem, konkursos, izstādēs un gadatirgos. Attiecināmās izmaksas bija izstādes stenda izveidošanas izmaksas (skatīt 125. apsvērumu). Šo atbalstu piešķīra ne tikai uzņēmuma pirmajai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē. Atbalsta intensitāte bija ierobežota līdz 10 % no pierādītajām izmaksām, bet ne vairāk kā EUR 5 200 vienam uzņēmumam un pasākumam (skatīt 119. apsvērumu).

               (299)

               Atbalsta intensitāte 10 % RP 2 pasākumā nepārsniedz maksimālo atbalsta intensitāti 50 % apmērā, kas noteikta Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punktā un Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. pantā.

               (300)

               Subsidētās izmaksas (izmaksas, kas saistītas ar izstāžu stenda izveidošanu) atbilst attiecināmajām izmaksas saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punktu un Komisijas Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. pantu, kur noteikts, ka atbalsttiesīgas ir izmaksas par stenda nomu, izveidošanu un ekspluatāciju (skatīt 294. un 295. apsvērumu). Tomēr šajos noteikumos ir paredzēts, ka atbalsttiesīga ir tikai uzņēmuma pirmā dalība konkrētajā gadatirgū vai izstādē.

               (301)

               Vācija 2013. gada 20. septembra piezīmēm bija pievienojusi tabulu, kurā bija norādīti vairāki uzņēmumi, kam tika piešķirtas subsīdijas 2003.–2012. gadā par atkārtotu dalību konkrētā gadatirgū vai izstādē, kā arī attiecīgās atbalsta summas (skatīt 123. apsvērumu). Šajā tabulā ir redzams, ka 2007.–2012. gadā vidējais finansējuma apmērs atkārtotai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē vienam subsidētajam uzņēmumam bija no EUR 294 līdz EUR 5 113 gadā.

               (302)

               Vācija 2017. gada 13. janvāra piezīmēs arī norādīja, ka gan Hochwald Foods GmbH, gan MUH Arla eG saņēma atbalstu šajā apakšpasākumā (skatīt 124. apsvērumu).

               (303)

                  MUH Arla tika izveidots 2012. gadā, kad apvienojās Milch-Union Hocheifel (MUH) un Skandināvijas piena koncerns “Arla Foods”. 2011. gadā MUH nodarbināja aptuveni 800 cilvēku, un tā apgrozījums bija aptuveni EUR 693 miljoni (77).

               (304)

                  Hochwald grupa nodarbina vairāk nekā 1 900 cilvēku, un 2015. gadā tās apgrozījums bija aptuveni EUR 1,44 miljardi (78).

               (305)

               Ņemot vērā šos rādītājus, ne MUH Arla eG, ne Hochwald Foods GmbH neatbilda maza un vidēja uzņēmuma (MVU) definīcijai, kas minēta 2007.–2013. gada pamatnostādņu II nodaļas 9. punktā (79). Tāpēc saskaņā ar 2007.–2013. gada pamatnostādņu 106. punktu tie nedrīkstēja saņemt atbalstu (skatīt 296. apsvērumu).

               (306)

               Tāpēc 2007.–2013. gada pamatnostādņu IV.K nodaļas prasības, kā arī attiecīgi Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punkta un Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. panta prasības ir izpildītas vienīgi gadījumos, kad pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumi, kuri atbilst MVU definīcijai, ir saņēmuši atbalstu RP 2 pasākumā pirmajai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē.

               (307)

               2007.–2013. gada pamatnostādņu IV.K nodaļas prasības, kā arī attiecīgi Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punkta un Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. panta prasības nav izpildītas gadījumā, kad RP 2 pasākumā atbalsts tika piešķirts uzņēmumiem, kas neatbilst MVU definīcijai, proti, MUH Arla eG un Hochwald Foods GmbH (skatīt 305. apsvērumu).

               (308)

               2007.–2013. gada pamatnostādņu IV.K nodaļas prasības, kā arī attiecīgi Regulas (EK) Nr. 70/2001 5. panta b) punkta un Regulas (EK) Nr. 800/2008 27. panta prasības nav izpildītas arī gadījumā, kad RP 2 pasākumā atbalsts tika piešķirts atkārtotai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē (skatīt 301. apsvērumu).

               (309)

               Komisija secina, ka atbalsts RP 2 pasākumā atbilda attiecīgajiem 2007.–2013. gada pamatnostādņu nosacījumiem un tāpēc laikposmā no 2007. gada tas bija saderīgs ar iekšējo tirgu tikai 306. apsvērumā minētajos gadījumos.

               (310)

               Gadījumos, kas minēti 307. un 308. apsvērumā, RP 2 atbalsta pasākums neatbilda attiecīgajiem 2007.–2013. gada pamatnostādņu nosacījumiem, un tāpēc laikposmā no 2007. gada tas nebija saderīgs ar iekšējo tirgu.

         6.3.3.   Valsts atbalsts kvalitatīviem produktiem 2001.–2006. gadā

               (311)

               Pasākumiem, kas veicina kvalitatīvu lauksaimniecības produktu ražošanu un tirdzniecību un ko īstenoja 2001.–2006. gadā, ir jāatbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punktā paredzētajiem nosacījumiem.

               (312)

               Pamatnostādņu 13.2. punktā ir ietverts neizsmeļošs atbalsttiesīgo darbību saraksts šajā jomā. Atbalstu var piešķirt konsultācijām un līdzīgiem atbalsta pakalpojumiem, tostarp tehniskiem pētījumiem, priekšizpētei un projekta izpētei, tirgus izpētei, lai īstenotu darbības, kas saistītas ar kvalitatīvu lauksaimniecības produktu veicināšanu, tostarp:

                           —

                           kvalitātes nodrošināšanas shēmu, piemēram, ISO 9000 vai 14000 sērijas, kritisko kontroles punktu bīstamības analīzes (HACCP) sistēmu vai vides revīzijas sistēmu ieviešanu,

                           —

                           izmaksām, kas saistītas ar darbinieku izglītību un tālākizglītību kvalitātes nodrošināšanas un HACCP sistēmu piemērošanas jautājumos.

                     Atbalstu var piešķirt arī tādu izmaksu segšanai, kas saistītas ar maksu, ko atzītas sertifikācijas iestādes iekasē par kvalitātes nodrošināšanas sistēmu un līdzīgu sistēmu sākotnējo sertificēšanu.

               (313)

               2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. nodaļas 3., 4. un 5. punktā ir paredzēti īpaši nosacījumi un ierobežojumi. Komisija uzskata, ka atbalstu nedrīkst piešķirt parastiem procesa kvalitātes kontroles pasākumiem un parastiem produktu kontroles pasākumiem, ko veic ražotājs, neatkarīgi no tā, vai tos veic brīvprātīgi vai obligāti HACCP vai līdzīgu sistēmu ietvaros. Atbalstu drīkst piešķirt saistībā ar kontroles pasākumiem, ko veic trešās personas vai to vārdā, piemēram, kompetentas regulatīvās iestādes vai struktūras, kas rīkojas to vārdā, vai neatkarīgas iestādes, kas atbildīgas par cilmes vietas nosaukumu, bioloģiskās lauksaimniecības vai kvalitātes marķējumu izmantošanu.

               (314)

               Saskaņā ar šo iedaļu MVU piešķiramā atbalsta kopējais apmērs nedrīkst pārsniegt 50 % no attiecināmajām izmaksām vai EUR 100 000 atbalsta saņēmējam trīs gados – atkarībā no tā, kura summa ir lielāka (skatīt 13.2. punktu).

               (315)

               Bādene-Virtemberga, Lejassaksija un Tīringene (BW 10, BW 11, NI 1 un TH 5 apakšpasākums) piešķīra finansiālu atbalstu nodotā piena kvalitātes uzlabošanai, proti, konsultēja un izglītoja piena ražotājus, veidoja un atjaunināja datubāzes, kā arī pārbaudīja piena ražotājus, vienlaikus ieviešot kvalitātes nodrošināšanas sistēmas “Piena kvalitātes vadība QM-Milch” (skatīt 126. apsvērumu).

               (316)

               Kā norādīja Vācijas iestādes, atbalsta intensitāte nepārsniedza 100 % no attiecināmajām izmaksām (skatīt 129. apsvērumu).

               (317)

               Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija pauda šaubas par iepriekš minēto apakšpasākumu saderību ar iekšējo tirgu attiecīgajā laikposmā (80).

      BW 10 un BW 11

               (318)

               Abus apakšpasākumus īstenoja Milchprüfring Baden-Württemberg (BW 10) un Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg (BW 11) par labu lauksaimniecības uzņēmumiem, kuri ražo pienu un kuri piedalījās kvalitātes nodrošināšanas sistēmā “QM-Milch” (skatīt 131. un 132. apsvērumu).

               (319)

               Tika subsidētas piena ražošanas saimniecību revīzijas un izmaksas par sākotnējo sertifikāciju, ko veica atzīta sertifikācijas iestāde (BW 10), kā arī izmaksas par konsultācijām saistībā ar kvalitātes nodrošināšanas sistēmas ieviešanu (BW 11) (skatīt 133. un 134. apsvērumu). Subsidētās izmaksas atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13.2. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

               (320)

               Atbalstu nepiešķīra par kvalitātes un produktu pārbaudēm, ko parasti veic ražotāji ražošanas procesā un kas ir izslēgtas saskaņā ar 13.3. punktu.

               (321)

               Kā norādīja Vācijas iestādes, vidējie izdevumi bija EUR 106 vienam atbalsta saņēmējam (skatīt 135. apsvērumu), kas ir ievērojami mazāk par 13.2. punktā noteikto maksimālo apjomu EUR 100 000 vienam atbalsta saņēmējam trīs gados.

               (322)

               Tātad BW 10 un BW 11 apakšpasākuma gadījumā 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punktā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

      NI 1

               (323)

               Lejassaksija piešķīra finansiālu atbalstu LVMN kvalitātes nodrošināšanas sistēmas ieviešanai piena ražotāju vajadzībām (QM-Milch). Tātad jāpiemēro 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punkts.

               (324)

               Tika subsidētas izmaksas, kas saistītas ar sagatavošanās pasākumiem “QM-Milch” sistēmas ieviešanai (konsultāciju pakalpojumiem), kā arī izmaksas par “QM-Milch” sistēmas koordinēšanu un datubāzes izveidi (skatīt 137. apsvērumu). Subsidētās izmaksas atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13.2. punktā noteiktajām attiecināmajām izmaksām.

               (325)

               Finansējuma apmērs bija EUR 12,78 par vienu konsultāciju pakalpojumu un EUR 35 vienam lauksaimniekam trīs gados saimniecības revīzijām (skatīt 138. apsvērumu), kas ir ievērojami mazāk par 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13.2. punktā noteikto robežvērtību.

               (326)

               Vācija apstiprināja, ka saimniecību revīziju pārbaudes veica trešās personas vai to vārdā un Landeskontrollverband Niedersachsen rīkojas kā neatkarīga uzraugošā iestāde (skatīt 139. apsvērumu). Tas atbilst 13.3. punktā paredzētajām prasībām.

               (327)

               Tātad attiecīgais pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punktā noteiktajām prasībām.

      TH 5

               (328)

               Tīringene piešķīra finansiālu atbalstu Thüringer Verband für Leistungs- und Qualitätsprüfungen in der Tierzucht (TVLEV) kvalitātes nodrošināšanas sistēmu ieviešanai piena ražotāju vajadzībām (skatīt 140. apsvērumu). Tātad jāpiemēro 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punkts.

               (329)

               Kā norādīja Vācijas iestādes, pasākums tika ieviests 2004. gadā (skatīt 140. apsvērumu).

               (330)

               Kā norādīja Vācija, 2004.–2006. gadā ražotāji tika subsidēti tikai saistībā ar sākotnējo sertifikāciju. Vidējais atsevišķiem ražotājiem piešķirtais atbalsts bija aptuveni EUR 83 (skatīt 141. apsvērumu).

               (331)

               Subsidētās izmaksas atbilst 13.2. punktā paredzētajām attiecināmajām izmaksām, un atbalsta apmērs ir daudz mazāks par tajā pašā punktā noteikto robežvērtību.

               (332)

               Tātad TH 5 pasākums atbilst 2000.–2006. gada pamatnostādņu 13. punktā noteiktajām prasībām.

               (333)

               Komisija secina, ka iepriekšminētajos apsvērumos novērtētais atbalsts (BW 10, BW 11, NI 1 un TH 5) atbilda attiecīgajiem 2000.–2006. gada pamatnostādņu nosacījumiem un tāpēc 2001.–2006. gadā bija saderīgs ar iekšējo tirgu.

         6.4.   Atgūšana

               (334)

               Regulas (ES) 2015/1589 17. panta 1. punktā ir noteikts, ka uz Komisijas tiesībām atgūt atbalstu attiecas desmit gadu noilguma termiņš. Tās pašas regulas 17. panta 2. punktā ir noteikts, ka noilguma termiņu pārtrauc visas darbības, kuras Komisija veic attiecībā uz nelikumīgu atbalstu.

               (335)

               Pēc tam, kad Vācija iesniedza 2010. gada ziņojumu par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē, Komisija 2011. gada 28. novembra vēstulē lūdza Vācijai iesniegt papildu informāciju par shēmu. Šī Komisijas rīcība pārtrauca noilguma termiņu. Tāpēc atbilstoši 334. apsvērumā minētajam desmit gadu noilguma termiņam šis lēmums attiecas uz laikposmu no 2001. gada 28. novembra.

               (336)

               Komisija uzskata, ka atbalsts, kas 2002.–2003. gadā piešķirts Nordmilch eG NI 6 pasākumā (skatīt 289. apsvērumu), nav saderīgs ar iekšējo tirgu. Šis atbalsts ir jāatgūst.

               (337)

               Turklāt Komisija uzskata, ka atbalsts, kas RP 2 pasākumā piešķirts uzņēmumiem, kuri neatbilst MVU definīcijai, proti, MUH Arla eG un Hochwald Foods GmbH (skatīt 307. apsvērumu), un atbalsts, kas piešķirts atkārtotai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē (skatīt 308. apsvērumu), nav saderīgs ar iekšējo tirgu. Šis atbalsts ir jāatgūst.

               (338)

               Pamatojoties uz oficiālās procedūras apturošo efektu saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu, Komisija pārbauda RP 2 pasākumu no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 17. jūlijam, kad Komisija paziņoja Vācijai par savu lēmumu sākt procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu.

         7.   SECINĀJUMI

               (339)

               Komisija uzskata, ka attiecīgās atbalsta shēmas Vācija ir īstenojusi, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punktu. Šis atbalsts, izņemot turpmākajā apsvērumā minētos atbalsta gadījumus, ir saderīgs ar iekšējo tirgu (skatīt 289., 309. un 333. apsvērumu).

               (340)

               Komisija uzskata, ka atbalsts, kas NI 6 pasākumā piešķirts Nordmilch eG, un atbalsts, kas RP 2 pasākumā piešķirts MUH Arla eG un Hochwald Foods GmbH, un atbalsts, kas piešķirts atkārtotai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē (skatīt 290. un 310. apsvērumu), nav saderīgs ar iekšējo tirgu. Šis atbalsts ir jāatgūst,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Valsts atbalsts, ko Vācija nelikumīgi piešķīrusi laikā no 2001. gada 28. novembra līdz 2006. gada 31. decembrim (BY 3, BY 10, BW 4, BB 1, BB 3, HE 2, HE 3, HE 9, NI 5, NI 6, NI 7, NW 4, NW 5, NW 6, RP 1, RP 5, SL 2, SL 5, TH 3, TH 4, TH 9, TH 10, BW 10, BW 11, NI 1 un TH 5) vai no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 17. jūlijam (RP 2 pasākums), pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, ir saderīgs ar iekšējo tirgu, izņemot 2. pantā minēto atbalstu.
   2. pants
   Valsts atbalsts, ko Vācija, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, 2002. un 2003. gadā saskaņā ar NI 6 pasākumu piešķīrusi Nordmilch eG, nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
   Atbalsts, ko Vācija, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, laikā no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 17. jūlijam saskaņā ar RP 2 pasākumu piešķīrusi uzņēmumiem, kas neatbilst MVU definīcijai, proti, MUH Arla eG un Hochwald Foods GmbH, nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
   Valsts atbalsts, ko Vācija, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, laikā no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 17. jūlijam saskaņā ar RP 2 pasākumu piešķīrusi atkārtotai dalībai konkrētā gadatirgū vai izstādē, nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
   3. pants
   Individuālais atbalsts, kas piešķirts saskaņā ar 2. punktā minētajām shēmām, nav atbalsts, ciktāl tas piešķiršanas laikā atbilst nosacījumiem, kas paredzēti saskaņā ar Padomes Regulas (ES) 2015/1588 (81) 2. pantu pieņemtā un atbalsta piešķiršanas laikā spēkā esošā regulā.
   4. pants
   Individuālais atbalsts, kas piešķirts saskaņā ar 2. punktā minētajām shēmām un piešķiršanas laikā atbilst nosacījumiem, kas paredzēti saskaņā ar Regulas (ES) 2015/1588 1. pantu pieņemtā regulā vai citā apstiprinātā atbalsta shēmā, ir saderīgs ar iekšējo tirgu līdz maksimālajai atbalsta intensitātei, kas piemērojama šāda veida atbalstam.
   5. pants
   1.   Vācijas Federatīvā Republika atgūst no saņēmējiem atbalstu, kas piešķirts saskaņā ar 2. pantā minētajām atbalsta shēmām un nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
   2.   Atgūstamajai summai pieskaita procentus, kas aprēķināti no dienas, kad atbalsts nodots saņēmēju rīcībā, līdz tā faktiskās atgūšanas dienai.
   3.   Procentus aprēķina pēc salikto procentu formulas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 794/2004 V nodaļu un Komisijas Regulu (EK) Nr. 271/2008 (82), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 794/2004.
   4.   No šā lēmuma pieņemšanas dienas Vācija atceļ neveiktos atbalsta maksājumus 2. pantā minētajās atbalsta shēmās.
   6. pants
   1.   Atbalstu, kas piešķirts saskaņā ar 2. pantā minētajām atbalsta shēmām, atgūst nekavējoties un faktiski.
   2.   Vācija nodrošina, ka šo lēmumu izpilda četru mēnešu laikā pēc tā paziņošanas dienas.
   7. pants
   1.   Divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas Vācija sniedz šādu informāciju:

               a)

               to saņēmēju sarakstu, kuri saņēmuši atbalstu saskaņā ar 2. pantā minētajām atbalsta shēmām, un kopējo atbalsta summu, ko katrs no tiem saņēmis saskaņā ar shēmām;

               b)

               kopējo no katra saņēmēja atgūstamo summu (pamatsummu un procentus);

               c)

               jau veikto un turpmāk plānoto šā lēmuma izpildes pasākumu sīku aprakstu;

               d)

               dokumentus, kas apliecina, ka atbalsta saņēmējiem ir pieprasīts atmaksāt atbalstu.

         2.   Vācija informē Komisiju par šā lēmuma īstenošanai veikto valsts pasākumu norisi, līdz ir pilnībā atgūts atbalsts, kas piešķirts saskaņā ar 2. pantā minētajām atbalsta shēmām. Pēc Komisijas pieprasījuma Vācija nekavējoties sniedz informāciju par jau veiktajiem un turpmāk plānotajiem šā lēmuma izpildes pasākumiem. Tā sniedz arī sīku informāciju par atbalsta un atgūšanas procentu summām, ko saņēmēji jau atmaksājuši.
   8. pants
   Šis lēmums ir adresēts Vācijas Federatīvajai Republikai.
   Vācija tiek aicināta nekavējoties nosūtīt atbalsta saņēmējiem šā lēmuma kopiju.

      Briselē, 2017. gada 29. maijā

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Phil HOGAN

      (1)  No 2009. gada 1. decembra EK līguma 87. un 88. pantu aizstāja attiecīgi Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 107. un 108. pants. EK līguma 87. un 88. pants un LESD 107. un 108. pants būtībā ir identiski. Šajā lēmumā atsauces uz LESD 107. un 108. pantu attiecīgā gadījumā ir uzskatāmas par atsaucēm uz EK līguma 87. un 88. pantu.

      (2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 83, 27.3.1999., 1. lpp.).

      (3)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 248, 24.9.2015., 9. lpp.). Minētā regula stājās spēkā 2015. gada 14. novembrī, un ar to atcēla un aizstāja Regulu (EK) Nr. 659/1999. Saskaņā ar Regulas (ES) 2015/1589 35. pantu atsauces uz atcelto regulu ir uzskatāmas par atsaucēm uz Regulu (ES) 2015/1589, un tās lasāmas saskaņā ar atbilstības tabulu Regulas (ES) 2015/1589 II pielikumā.

      (4)  Sk. 3. zemsvītras piezīmi.

      (5)  Jaunākie grozījumi izdarīti ar 2015. gada 31. augusta rīkojuma 397. pantu (BGBl. I, 1474. lpp.).

      (6)  34.–36. lpp.

      (7)  Komisijas 2006. gada 15. decembra Regula (EK) Nr. 1857/2006 par Līguma 87. un 88. panta piemērošanu attiecībā uz maziem un vidējiem uzņēmumiem, kas nodarbojas ar lauksaimniecības produktu ražošanu, un grozījumiem Regulā (EK) Nr. 70/2001 (OV L 358, 16.12.2006., 3. lpp.).

      (8)  Pamatnostādnes par valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē 2007. līdz 2013. gadā (OV C 319, 27.12.2006., 1. lpp.).

      (9)  37.–39. lpp.

      (10)  38. lpp.

      (11)  43. lpp.

      (12)  47. lpp.

      (13)  OV C 28, 1.2.2000., 2. lpp.

      (14)  39. un 40. lpp.

      (15)  40. un 41. lpp.

      (16)  2015. gada 27. februāra paziņojums, 47. lpp.

      (17)  2013. gada septembra paziņojums, 41. un 42. lpp.

      (18)  43.–47. lpp.

      (19)  43.–47. lpp.

      (20)  55. lpp.

      (21)  56. lpp.

      (22)  Šajā saistībā Vācijas iestādes apliecināja, ka 2001. gadā (laikposmā, kas attiecas uz pārbaudi) tās nebija uzņēmušās nekādas juridiskas saistības attiecībā pret atbalsta saņēmējiem.

      (23)  43. lpp.

      (24)  58. un 59. lpp.

      (25)  70.–74. lpp.

      (26)  76. lpp.

      (27)  2013. gada februāra paziņojums.

      (28)  Reklāmas pasākumu juridiskais pamats Reinzemē-Pfalcā ir noteikts Lēmumā par valsts atbalstu N 381/2009 “Agrarmarketingmaßnahmen in Rheinland-Pfalz”.

      (29)  43. lpp.

      (30)  2015. gada 27. februāra paziņojums, 48. lpp.

      (31)  80. lpp.

      (32)  82. lpp.

      (33)  83. lpp.

      (34)  84. lpp.

      (35)  85. lpp.

      (36)  OV C 319, 27.12.2006., 1. lpp.

      (37)  Komisijas 2001. gada 12. janvāra Regula (EK) Nr. 70/2001 par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu, sniedzot valsts atbalstu maziem un vidējiem uzņēmumiem (OV L 10, 13.1.2001., 33. lpp.).

      (38)  Komisijas 2008. gada 6. augusta Regula (EK) Nr. 800/2008, kas atzīst noteiktas atbalsta kategorijas par saderīgām ar kopējo tirgu, piemērojot Līguma 87. un 88. pantu (vispārējā grupu atbrīvojuma regula) (OV L 214, 9.8.2008., 3. lpp.) 2014. gada 1. jūlijā tika atcelta ar Komisijas 2014. gada 17. jūnija Regulu (ES) Nr. 651/2014, ar ko noteiktas atbalsta kategorijas atzīst par saderīgām ar iekšējo tirgu, piemērojot Līguma 107. un 108. pantu (OV L 187, 26.6.2014., 1. lpp.).

      (39)  Lēmuma par procedūras sākšanu 244. punkts.

      (40)  77. lpp.

      (41)  Šī regula 2014. gada 1. jūlijā tika atcelta ar Komisijas 2014. gada 25. jūnija Regulu (ES) Nr. 702/2014, ar kuru konkrētas atbalsta kategorijas lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos atzīst par saderīgām ar iekšējo tirgu, piemērojot Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. un 108. pantu (OV L 193, 1.7.2014., 1. lpp.).

      (42)  Piena kvalitātes vadības sistēma QM-Milch ir valsts uzņēmumu savstarpējais piena ražošanas standarts, kas noteikts piena ražotājiem un pienotavām un kas bija paredzēts kā pamats sertifikācijas testiem.

      (43)  Lēmuma par procedūras sākšanu 66. punkts.

      (44)  Lēmuma par procedūras sākšanu 253. punkts.

      (45)  11. lpp.

      (46)  2013. gada 20. septembra piezīmes, 12. lpp.

      (47)  2013. gada 20. septembra piezīmes, 12. lpp.

      (48)  2013. gada 20. septembra piezīmes, 50. lpp.

      (49)  50. lpp.

      (50)  2013. gada 20. septembra piezīmes, 83. un 84. lpp.

      (51)  3.3. iedaļa.

      (52)  Komisija saņēma piezīmes no Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. par visiem no piena nodevas finansētiem pasākumiem kopumā, ne tikai šeit izskatītajiem apakšpasākumiem. Apvienība apgalvoja, ka atbalsta nebija. Šo piezīmju pilnīgs izklāsts ir iekļauts Komisijas 2015. gada 18. septembra Lēmumā (ES) 2015/2432 par valsts atbalstu SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)), ko Vācija sniegusi par piena kvalitātes pārbaudēm saskaņā ar Vācijas Likumu par pienu un taukiem (OV L 334, 22.12.2015., 23. lpp.).

      (53)  Tiesas 2003. gada 20. novembra spriedums lietā Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie/GEMO, C-126/01, EU:C:2003:622, 23. punkts.

      (54)  Tiesas 2003. gada 20. novembra spriedums lietā Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie/GEMO, C-126/01, EU:C:2003:622, I-13769, 24. punkts.

      (55)  Piemēram, Lejassaksijā. 2004. gada 26. novembra rīkojums par nodevas iekasēšanu piena nozarē (Lejassaksijas Oficiālais vēstnesis Nr. 36/2004, 519. lpp.), kas grozīts ar 2005. gada 22. decembra rīkojuma (Lejassaksijas Oficiālais vēstnesis Nr. 31/2005, 475. lpp.) 6. pantu.

      (56)  Tiesas 2013. gada 30. maija spriedums lietā Doux Élevage SNC un Coopérative agricole UKL-ARREE/Ministère de l'Agriculture, C-677/11, EU:C:2013:348, 32., 35. un 38. punkts.

      (57)  Tiesas 1980. gada 17. septembra spriedums lietā Philip Morris Holland BV/Komisija, C-730/79, EU:C:1980:209, 11. un 12. punkts.

      (58)  Īpaši skatīt Tiesas 1988. gada 13. jūlija spriedumu lietā Francijas Republika/Komisija, C-730/79, ECLI:EU:C:1988:391, 19. punkts.

      (59)  Komisijas 2012. gada 9. oktobra Īstenošanas regula (ES) Nr. 927/2012, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 304, 31.10.2012., 1. lpp.).

      (60)
   Avots: Eurostat.

      (61)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 140, 30.4.2004., 1. lpp.).

      (62)  Tiesas 2002. gada 30. aprīļa spriedums lietā Gibraltārs/Komisija, T-195/01 un T-207/01P, ECLI:EU:T:2002:111, 111. punkts.

      (63)  Skatīt 17. apsvērumu.

      (64)  Bavārija: 1983. gada 30. jūnijaVerordnung über eine Umlage für Milch (Rīkojums par piena nodevu) (GVBL, 547. lpp.); Bādene-Virtemberga: 2004. gada 18. maijaVerordnung über die Erhebung von milchwirtschaftlichen Umlagen (Rīkojums par nodevu iekasēšanu no piena nozares) (GBl., 350., 355. lpp.); Ziemeļreina-Vestfālene: 1965. gada 30. novembraVerordnung über Umlagen zur Förderung der Milchwirtschaft (Rīkojums par nodevām piena nozares atbalstam) (GV. NW., 1965, 349. lpp.); Piemēram, Reinzeme-Pfalca: 1960. gada 16. augustaLandesverordnung zur Durchführung des Milch- und Fettgesetzes (Zemes rīkojums par Likuma par pienu un taukiem ieviešanu) (GVBl., 218. lpp., BS 7842-2); Brandenburga – 1992. gada 5. decembraVerordnung zur Übertragung der Ermächtigungen zum Erlass von Rechtsverordnungen nach dem Milch- und Fettgesetz (Rīkojums deleģēto pilnvaru īstenošanai saskaņā ar Likumu par pienu un taukiem – ÜErmVO) (GVBl.II/92, [Nr. 72], 764. lpp.); Hesene – 1981. gada 1. decembraVerordnung über die Erhebung einer Umlage zur Förderung der Milchwirtschaft (Rīkojums par nodevas iekasēšanu piena nozares veicināšanai) (GVBl., I 1981, 427. lpp.); Zāra: 1982. gada 9. decembraVerordnung über die Erhebung einer Umlage auf dem Gebiet der Milchwirtschaft (Rīkojums par nodevas iekasēšanu piena nozarē) (Oficiālais Vēstnesis, 1982, 1007. lpp.); Tīringene: 2001. gada 27. novembraVerordnung über die Erhebung einer Umlage zur Förderung der Milchwirtschaft (Rīkojums par nodevas iekasēšanu piena nozares veicināšanai) (GVBl., 2000, 20). Lejassaksijā piena nodevu ieviesa ar 1951. gada 6. jūlija Rīkojumu par nodevas iekasēšanu piena nozarē, 1952. gada 25. marta rīkojuma versijā (Lejassaksijas Oficiālais Vēstnesis, Sb. I 689. lpp.). Tomēr nodevas iekasēšana attiecīgajā laikposmā valsts atbalsta vajadzībām bija pamatota ar 1973. gada 22. maija Rīkojumu par nodevas iekasēšanu piena nozarē (Lejassaksijas Oficiālais Vēstnesis, 179. lpp.), un no nodevas iegūto līdzekļu izlietojumu reglamentēja federālās zemes pamatnostādnes par subsīdiju piešķiršanu piena nozares atbalstam Lejassaksijā saskaņā ar 1985. gada 8. novembra Likuma par pienu un taukiem 22. panta 2. punktu (Lejassaksijas Ministriju Oficiālais Vēstnesis Nr. 43/1985).

      (65)  OV C 119, 22.5.2002., 22. lpp.

      (66)  2000.–2006. gada pamatnostādņu versijā vācu valodā ir ietverts izsmeļošs attiecināmo izmaksu saraksts. Taču angļu valodā, kurā pamatnostādnes sākotnēji sagatavotas, dažas attiecināmās izmaksas ir minētas kā piemēri, nevis kā izsmeļošs saraksts. Tas pats attiecas uz versiju franču valodā.

      (67)  Lēmums par procedūras sākšanu, 235. un 236. lpp. Šajā nolūkā Komisija lēmuma par procedūras sākšanu 236. punktā atsaucās uz 2000.–2006. gada pamatnostādņu versiju vācu valodā un uzskatīja, ka saskaņā ar 14.1. punktu atbalstu var piešķirt vienīgi jaunu metožu izplatīšanai (skatīt 71. zemsvītras piezīmi).

      (68)  Skatīt šā lēmuma 24. zemsvītras piezīmi.

      (69)  Rādītāji 2009. gads. Avots: http://www.nordmilch.de/unternehmen/geschichte/. 2011. gada aprīlī Nordmilch eG un Humana Milchindustrie GmbH apvienojās, izveidojot DMK Deutsches Milchkontor GmbH.

      (70)  OV L 107, 30.4.1996., 4. lpp.

      (71)  Vācija 2015. gada 27. februāra paziņojumā apgalvoja, ka šā atbalsta atgūšana jau bija pārbaudīta (skatīt 68. apsvērumu).

      (72)  To 10. februāra piezīmēs apstiprināja arī MILAG saistībā ar RP 5 pasākumu (skatīt 153. apsvērumu).

      (73)  Skatīt 79. zemsvītras piezīmi.

      (74)  Tagad LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts.

      (75)  2014. gada 1. jūlijā Regulu (EK) Nr. 800/2008 atcēla ar Regulu (ES) Nr. 651/2014.

      (76)  Lēmums par procedūras sākšanu, 244. punkts.

      (77)

      Avots: http://www.arlafoods.de/ubersicht/presse/2012/pressrelease/eu-genehmigt-fusion-der-milch-union-hocheifel-und-arla-836614/

      (78)

      Avots: https://www.hochwald.de/de/unternehmen/zahlen-fakten.html

      (79)  Šajā saistībā 2007.–2013. gada pamatnostādņu 9. punktā ir atsauce uz Regulas (EK) Nr. 70/2001 I pielikumu, kas 2008. gada 29. augustā aizstāts ar Regulas (EK) Nr. 800/2008 I pielikumu.

      (80)  Lēmums par procedūras sākšanu, 253. punkts.

      (81)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) 2015/1588 par to, kā piemērot Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. un 108. pantu attiecībā uz dažu kategoriju valsts horizontālo atbalstu (OV L 248, 24.9.2015., 1. lpp.).

      (82)  Komisijas 2008. gada 30. janvāra Regula (EK) Nr. 271/2008, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 82, 25.3.2008., 1. lpp.).