title: Padomes Lēmums 2008/178/KĀDP ( 2008. gada 28. janvāris ) par nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Savienību un Kamerūnas Republiku par tādu Eiropas Savienības vadītu spēku statusu, kas šķērso Kamerūnas Republikas teritoriju

text:
               1.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 57/30

         PADOMES LĒMUMS 2008/178/KĀDP
   (2008. gada 28. janvāris)
   par nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Savienību un Kamerūnas Republiku par tādu Eiropas Savienības vadītu spēku statusu, kas šķērso Kamerūnas Republikas teritoriju
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 24. pantu,
   ņemot vērā prezidentvalsts ieteikumu,
   tā kā:

               (1)

               2007. gada 25. septembrī Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padome pieņēma Rezolūciju 1778 (2007), ar ko jo īpaši Eiropas Savienībai atļauts uz divpadsmit mēnešiem no dienas, kad tā būs nākusi klajā ar deklarāciju par sākotnējām operatīvajām spējām, Čadā un Centrālāfrikas Republikā izvietot operācijas spēkus, ar ko īstenot minētajā rezolūcijā paredzētās pilnvaras.

               (2)

               Rezolūcijā 1778 (2007) visām Apvienoto Nāciju Organizācijas dalībvalstīm, jo īpaši Čadas Republikas un Centrālāfrikas Republikas kaimiņvalstīm, turklāt ir uzlikts par pienākumu sekmēt brīvu visa Eiropas Savienības operācijas personāla, kā arī materiālu, pārtikas, piegāžu un citu preču transportu uz Čadu un Centrālāfrikas Republiku, neradot tam šķēršļus un to lieki nekavējot.

               (3)

               2007. gada 15. oktobrī Padome pieņēma Vienoto rīcību 2007/677/KĀDP par Eiropas Savienības militāro operāciju Čadas Republikā un Centrālāfrikas Republikā (1) (EUFOR Tchad/RCA).

               (4)

               Liela daļa EUFOR Tchad/RCA šķērsos Kamerūnas Republikas teritoriju.

               (5)

               Pēc tam, kad Padome 2007. gada 18. septembrī saskaņā ar 24. pantu Līgumā par Eiropas Savienību bija devusi atļauju, prezidentvalsts ar ģenerālsekretāra/augstā pārstāvja palīdzību risināja sarunas par nolīgumu starp Eiropas Savienību un Kamerūnas Republiku par tādu Eiropas Savienības vadītu spēku statusu, kas šķērso Kamerūnas Republikas teritoriju.

               (6)

               Minētais nolīgums būtu jāapstiprina,

         IR NOLĒMUSI ŠĀDI.
   1. pants
   Ar šo Eiropas Savienības vārdā tiek apstiprināts Nolīgums starp Eiropas Savienību un Kamerūnas Republiku par tādu Eiropas Savienības vadītu spēku statusu, kas šķērso Kamerūnas Republikas teritoriju.
   Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots norīkot personu, kas tiesīga parakstīt minēto nolīgumu, lai tas uzliktu saistības Eiropas Savienībai.
   3. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
   4. pants
   Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2008. gada 28. janvārī

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         D. RUPEL

      (1)  OV L 279, 23.10.2007., 21. lpp.
    ---documentbreak---

               1.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 57/31

         TULKOJUMS
   NOLĪGUMS
   starp Eiropas Savienību un Kamerūnas Republiku par tādu Eiropas Savienības vadītu spēku statusu, kas šķērso Kamerūnas Republikas teritoriju
   EIROPAS SAVIENĪBA, turpmāk – “ES”,
   no vienas puses, un
   KAMERŪNAS REPUBLIKA, turpmāk – “Tranzīta valsts”,
   no otras puses,
   turpmāk – “Puses”,
   ŅEMOT VĒRĀ:

               —

               Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes 2007. gada 25. septembra Rezolūciju 1778 (2007),

               —

               Padomes Vienoto rīcību 2007/677/KĀDP (2007. gada 15. oktobris) par Eiropas Savienības militāro operāciju Čadas Republikā un Centrālāfrikas Republikā (EUFOR Tchad/RCA),

               —

               to, ka šis nolīgums neietekmēs pušu tiesības un pienākumus, ko tām uzliek starptautiski nolīgumi un citi instrumenti, ar kuriem izveidotas starptautiskas tiesas un tribunāli, tostarp Starptautiskās Krimināltiesas statūti,

         IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO.
   1. pants
   Darbības joma un definīcijas
   1.   Šā nolīguma mērķis ir noteikt kārtību, kādā EUFOR personāls un materiāli tranzītā šķērso Kamerūnas Republikas teritoriju ceļā uz Čadu un Centrālāfrikas Republiku.
   2.   Šis nolīgums attiecas uz Eiropas Savienības vadītiem spēkiem un to personālu.
   3.   Šis nolīgums ir spēkā tikai Tranzīta valsts teritorijā.
   4.   Šajā nolīgumā:

               a)

               “Eiropas Savienības vadītie spēki (EUFOR)” ir ES militārais štābs un operācijā iesaistītie attiecīgo valstu kontingenti, to ekipējums un transportlīdzekļi;

               b)

               “operācija” ir militārās misijas sagatavošana, izvēršana, izpilde un atbalsts tai saskaņā ar pilnvarām, kas izriet no Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes 2007. gada 25. septembra Rezolūcijas 1778 (2007);

               c)

               “ES spēku komandieris” ir komandieris teritorijā, kurā notiek militārās operācijas;

               d)

               “ES militārais štābs” ir militārais štābs un tā elementi neatkarīgi no to atrašanās vietas, kas ir pakļauts ES militāriem komandieriem, kuri nodrošina operācijas militāru vadību un kontroli;

               e)

               “attiecīgo valstu kontingenti” ir vienības un elementi, kas pieder Eiropas Savienības dalībvalstīm un citām valstīm, kuras piedalās operācijā;

               f)

               “EUFOR personāls” ir uz EUFOR norīkots civilais un militārais personāls, kā arī personāls, kas izvietots, sagatavojot operāciju, un personāls, kas operācijā veic kādas Nosūtītājas valsts vai ES iestādes uzdevumu; tas atrodas Tranzīta valsts teritorijā, ja vien šajā nolīgumā nav paredzēts kas cits, un nav personāls, kas algots no vietējiem iedzīvotājiem, un personāls, ko nodarbina starptautiski komerciāli līgumslēdzēji;

               g)

               “vietējais personāls” ir no Tranzīta valsts valstspiederīgiem vai tās pastāvīgiem iedzīvotājiem veidots personāls;

               h)

               “objekti” ir visas ēkas, telpas un zeme, kas ir vajadzīga EUFOR, kā arī EUFOR personāla izmitināšanai;

               i)

               “Nosūtītāja valsts” ir valsts, kas nodrošina EUFOR ar savu kontingentu.

         2. pants
   Vispārēji noteikumi
   1.   EUFOR, kā arī EUFOR personāls ievēro Tranzīta valsts tiesību aktus un neveic nekādas darbības vai aktus, kas nav saderīgi ar šajā nolīgumā norādītajiem mērķiem.
   2.   EUFOR regulāri informē Tranzīta valsts valdību par Tranzīta valsts teritorijā esošā EUFOR personāla daudzumu un identitāti.
   3. pants
   Identifikācija
   1.   EUFOR personālam vienmēr jānēsā līdzi pases vai militārās identitātes kartes.
   2.   EUFOR transportlīdzekļiem, lidaparātiem, kuģiem un citiem transportlīdzekļiem ir īpašas EUFOR atšķirības zīmes un/vai reģistrācijas numuri, ko dara zināmu attiecīgām Tranzīta valsts iestādēm.
   3.   EUFOR pie saviem objektiem, uz transportlīdzekļiem un citiem pārvietošanās līdzekļiem drīkst izkārt un uz tiem attēlot Eiropas Savienības karogu un lietot marķējumus, piemēram, zīmotnes, vienību nosaukumus un oficiālus simbolus. Uz EUFOR personāla formastērpiem ir EUFOR atšķirības zīme. Saskaņā ar ES spēku komandiera lēmumu pie EUFOR objektiem, uz transportlīdzekļiem un citiem pārvietošanās līdzekļiem un formastērpiem var būt operācijā iesaistīto kontingentu valstu karogi vai zīmotnes.
   4. pants
   Robežšķērsošana un pārvietošanās Tranzīta valsts teritorijā
   1.   EUFOR personāls ierodas Tranzīta valsts teritorijā tikai pēc tam, kad tas ir uzrādījis 3. panta 1. punktā paredzētos dokumentus un – ja tas ierodas pirmoreiz – EUFOR izdotu individuālu vai kolektīvu pārvietošanās pavēli. Uz EUFOR personālu neattiecas prasības par vīzām. Ierodoties Tranzīta valsts teritorijā, to atstājot, kā arī uzturoties tajā, uz to neattiecas noteikumi par emigrācijas un imigrācijas kontroli un muitas kontroli.
   2.   Uz EUFOR personālu neattiecas Tranzīta valsts noteikumi par ārvalstnieku reģistrāciju un uzraudzību, bet tas Tranzīta valsts teritorijā negūst pastāvīgas uzturēšanās vai pastāvīgas dzīvesvietas tiesības.
   3.   Tranzīta valstij informācijas nolūkos iesniedz EUFOR resursu un transportlīdzekļu sarakstu, kas, atbalstot operāciju, tiek ievesti Tranzīta valsts teritorijā. Šie resursi un transportlīdzekļi ir apzīmēti ar EUFOR atšķirības zīmi, lai tos varētu ātri identificēt. Tranzīta valsts atvieglina EUFOR administratīvo un muitas formalitāšu kārtošanu. EUFOR ir atbrīvoti no prasības uzrādīt jebkādus citus muitas dokumentus, un uz tiem neattiecas nekādas pārbaudes.
   4.   EUFOR personāls var vadīt motorizētus transportlīdzekļus, kuģus un lidaparātus Tranzīta valsts teritorijā, ja tam attiecīgi ir derīgas valsts, starptautiskas vai militāras transportlīdzekļa vadītāja, kuģa kapteiņa vai pilota apliecības.
   5.   Operācijas vajadzībām Tranzīta valsts piešķir EUFOR un EUFOR personālam brīvību pārvietoties un brīvību ceļot pa tās teritoriju tranzīta koridoros, kas noteikti saskaņā ar šā nolīguma 18. pantā paredzētajiem pasākumiem, tostarp teritoriālajos ūdeņos un gaisa telpā. Brīvība pārvietoties Tranzīta valsts teritoriālajos ūdeņos ietver tiesības uz apstāšanos un enkura izmešanu jebkuros apstākļos.
   6.   Operācijas vajadzībām EUFOR var izmantot ceļus, tiltus, prāmjus, lidostas un ostas, nemaksājot nodevas, nodokļus un līdzīgus maksājumus. EUFOR nav atbrīvoti no svēršanas nodevām, maksas par ceļa izmantošanu un no ostas datu apstrādes nodevas, un to maksāšanas kārtība ir noteikta šā nolīguma 18. panta paredzētajos pasākumos.
   5. pants
   Privilēģijas un neaizskaramība, ko Tranzīta valsts nodrošina EUFOR

   1.   EUFOR objekti ir neaizskarami. Tranzīta valsts pārstāvji tajos neierodas bez ES spēku komandiera piekrišanas.
   2.   EUFOR objekti, mēbeles un citi aktīvi tajos, kā arī transportlīdzekļi ir neaizskarami attiecībā uz kratīšanu, rekvizīciju, apķīlāšanu vai arestu.
   3.   EUFOR nesniedz patvērumu personām, ko meklē Tranzīta valsts tiesībaizsardzības iestādes.
   4.   EUFOR, tā īpašumi un aktīvi ir neaizskarami attiecībā uz tiesvedību jebkādā formā.
   5.   EUFOR arhīvi un dokumenti ir neaizskarami.
   6.   EUFOR oficiālā sarakste ir neaizskarama. Oficiālā sarakste ir visa sarakste, kas attiecas uz operāciju un tās funkcijām.
   7.   Attiecībā uz operācijas vajadzībām pirktām un importētām precēm, sniegtiem pakalpojumiem un izmantotiem objektiem EUFOR un tā piegādātāji, izņemot tos, kam ir Tranzīta valsts valstspiederība, ir atbrīvoti no visām valsts, reģionu un pašvaldību nodevām, nodokļiem vai līdzīgiem maksājumiem.
   8.   Tranzīta valsts ļauj ievest preces, kas paredzētas operācijas vajadzībām, un atbrīvo tās no visām muitas nodevām, nodokļiem un līdzīgiem maksājumiem, kas nav maksa par glabāšanu, transportu un citiem sniegtiem pakalpojumiem, izņemot šā nolīguma 4. panta 6. punktā minēto ostas datu apstrādes nodokli.
   6. pants
   Privilēģijas un neaizskaramība, ko Tranzīta valsts nodrošina EUFOR personālam
   1.   EUFOR personālam nepiemēro nekāda veida arestu vai aizturēšanu.
   2.   EUFOR personāla dokumenti, sarakste un īpašums ir neaizskarams, izņemot gadījumus, ja piemēro izpildes pasākumus, ko atļauts veikt saskaņā ar 6. punktu.
   3.   EUFOR personāls ir neaizskarams Tranzīta valsts kriminālai tiesvedībai.
   Nosūtītāja valsts vai attiecīga ES iestāde vajadzības gadījumā var atcelt EUFOR personāla neaizskaramību kriminālai tiesvedībai. Atcelšana vienmēr jāformulē skaidri.
   4.   EUFOR personāls ir neaizskarams Tranzīta valsts civilai un administratīvai tiesvedībai attiecībā uz visām darbībām, kas veiktas, pildot oficiālos pienākumus. Ja kādā Tranzīta valsts tiesā ceļ civilprasību pret EUFOR personāla locekli, par to tūlīt paziņo ES spēku komandierim un kompetentai Nosūtītājas valsts iestādei vai ES iestādei. Pirms tiesvedības sākuma ES spēku komandieris un kompetenta Nosūtītājas valsts iestāde vai ES iestāde pēc Tranzīta valsts oficiāla konsultatīva atzinuma saņemšanas tiesai apliecina, vai attiecīgo aktu EUFOR personāla loceklis ir izdarījis, pildot savus oficiālos pienākumus.
   Ja akts ir izdarīts, pildot oficiālos pienākumus, tiesvedību nesāk un piemēro 15. pantu. Ja akts nav izdarīts, pildot oficiālos pienākumus, tiesvedība var turpināties. ES spēku komandiera un kompetentas Nosūtītājas valsts iestādes vai ES iestādes apliecinājums uzliek saistības Tranzīta valsts tiesai, kas to nevar apstrīdēt.
   Ja tiesvedību sāk EUFOR personāla loceklis, viņš zaudē neaizskaramību pret tiesvedību attiecībā uz visām pretprasībām, kas ir tieši saistītas ar galveno prasību.
   5.   EUFOR personālam nav pienākuma liecināt kā lieciniekam.
   6.   EUFOR personāla locekļiem nevar piemērot izpildes pasākumus, izņemot gadījumus, ja pret viņiem sāk civillietu, kas nav saistīta ar viņu oficiālajiem pienākumiem. EUFOR personāla locekļu īpašumu, par ko ES spēku komandieris apliecina, ka tas ir vajadzīgs oficiālo pienākumu izpildei, nevar arestēt, izpildot tiesas spriedumu, lēmumu vai pavēli. Uz EUFOR personāla locekļiem civilā tiesvedībā neattiecas nekādi personas brīvības ierobežojumi vai kādi citi ierobežošanas pasākumi.
   7.   EUFOR personāla locekļu neaizskaramība pret tiesvedību Tranzīta valstī viņus neatbrīvo no attiecīgo Nosūtītāju valstu tiesvedības.
   8.   Attiecībā uz pakalpojumiem, kas sniegti EUFOR, EUFOR personāls ir atbrīvots no sociālā nodrošinājuma noteikumiem, kas Tranzīta valstī var būt spēkā.
   9.   EUFOR personāls Tranzīta valstī ir atbrīvots no jebkuras formas nodokļiem, ko atvelk no EUFOR vai Nosūtītāju valstu maksātās algas un ienākumiem, kā arī no ienākumiem, ko saņem ārpus Tranzīta valsts.
   10.   Tranzīta valsts saskaņā ar tiesību aktiem, ko tā var pieņemt, ļauj EUFOR personālam ievest preces personiskām vajadzībām un atbrīvo tās no visām muitas nodevām, nodokļiem un līdzīgiem maksājumiem, kas nav maksa par glabāšanu, transportu un līdzīgiem pakalpojumiem.

      EUFOR personāla locekļu bagāža ir atbrīvota no pārbaudēm, ja vien nav nopietnu iemeslu uzskatīt, ka tajā ir priekšmeti, kas nav domāti EUFOR personāla locekļa personiskai lietošanai, vai priekšmeti, kuru imports vai eksports Tranzīta valstī ir aizliegts ar tiesību aktiem vai uz kuriem attiecas tās karantīnas noteikumi. Šādas pārbaudes izdara vienīgi attiecīgā EUFOR personāla locekļa vai EUFOR pilnvarota pārstāvja klātbūtnē.
   7. pants
   Vietējais personāls
   Personālam, kas nolīgts no vietējiem iedzīvotājiem, nav nekādu privilēģiju un neaizskaramības. Tomēr savu jurisdikciju Tranzīta valsts īsteno tā, lai lieki netraucētu operācijas darbības.
   8. pants
   Krimināltiesvedība
   Kompetentas Nosūtītājas valsts iestādes, sadarbojoties ar Tranzīta valsts kompetentajām iestādēm, ir tiesīgas Tranzīta valsts teritorijā veikt visu krimināltiesvedību un īstenot disciplināras pilnvaras, kas tām ar Nosūtītājas valsts tiesību aktiem uzticētas attiecībā uz visu EUFOR personālu, kas ir pakļauts attiecīgiem Nosūtītājas valsts tiesību aktiem.
   9. pants
   Formastērps un ieroči
   1.   Formastērpa valkāšanu nosaka ES spēku komandiera pieņemtos noteikumos.
   2.   EUFOR militārais personāls drīkst nēsāt personālus mazkalibra ieročus un attiecīgu munīciju, ja saskaņā ar pavēlēm ir pilnvarots to darīt. Minēto ieroču un to turētāju sarakstu iesniedz Tranzīta valsts kompetentajām iestādēm.
   10. pants
   Tranzīta valsts sniegts atbalsts un līgumu slēgšana
   1.   Tranzīta valsts, ja tai lūdz, piekrīt palīdzēt EUFOR atrast piemērotus objektus.
   2.   Tranzīta valsts bez maksas nodrošina tās īpašumā esošus objektus (ja tādi ir tās rīcībā), ja objektus lūdz EUFOR administratīvu un operatīvu darbību vajadzībām.
   3.   Savu līdzekļu un iespēju robežās Tranzīta valsts palīdz un atbalsta operācijas sagatavošanu, izvēršanu, veikšanu un sniedz tai palīdzību. Drošības pasākumi, ko Tranzīta valsts veic, piemērojot šā nolīguma 13. panta 1. punkta noteikumus, ir bezmaksas.
   4.   Līgumiem, ko EUFOR noslēguši Tranzīta valstī, piemēro lex fori. Strīdiem, kas rodas, īstenojot minētos līgumus, piemēro šā nolīguma 15. panta 3., 4. un 5. punktā minēto strīdu izšķiršanas procedūru.
   5.   Tranzīta valsts atvieglina to līgumu īstenošanu, ko EUFOR un komerciālas vienības ir noslēgušas operācijas nolūkā.
   11. pants
   Pārmaiņas objektos
   1.   EUFOR ir pilnvaroti būvēt, pārbūvēt vai citādi mainīt objektus atbilstīgi tranzīta vajadzībām, kā arī uz operācijas laiku, ievērojot kārtību, kas noteikta šā nolīguma 18. pantā minētajos pasākumos.
   2.   Tranzīta valsts EUFOR nelūdz nekādu kompensāciju par šādu būvniecību, pārbūvi vai pārmaiņām, izņemot gadījumā, ja sākotnējiem objektiem nodarīts būtisks kaitējums.
   12. pants
   Mirušie EUFOR personāla locekļi
   1.   ES spēku komandieris ir tiesīgs uzņemties atbildību un veikt piemērotus pasākumus, lai repatriētu ikvienu mirušu EUFOR personāla locekli, kā arī viņa personisko īpašumu.
   2.   Mirušiem EUFOR locekļiem neveic sekciju bez attiecīgās valsts piekrišanas un bez EUFOR un/vai attiecīgās valsts pārstāvja klātbūtnes.
   3.   Tranzīta valsts sadarbojas ar EUFOR, cik pilnīgi vien iespējams, lai pēc iespējas drīzāk repatriētu mirušus EUFOR locekļus.
   13. pants

      EUFOR drošība un militārā policija
   1.   Tranzīta valsts veic attiecīgus pasākumus, lai nodrošinātu EUFOR un tā personāla drošību un aizsardzību.
   2.   EUFOR ir tiesīgi ciešā sadarbībā ar Tranzīta valsts kompetentajām iestādēm veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai aizsargātu savus objektus un konvojus.
   3.   Valstu kontingentu sastāvos var iekļaut kriminālpolicijas personālu, lai veiktu izmeklēšanas, kas vajadzīgas, lai īstenotu šā nolīguma 8. pantā noteiktās pilnvaras krimināltiesību jomā.
   14. pants
   Sakari
   1.   EUFOR var uzstādīt un izmantot radioraidītājus un uztvērējus, kā arī satelītu sistēmas. Tie sadarbojas ar kompetentām Tranzīta valsts iestādēm, lai izvairītos no konfliktiem, izmantojot attiecīgas frekvences. Tranzīta valsts saskaņā ar saviem spēkā esošiem tiesību aktiem piešķir pieeju radiofrekvenču diapazonam.
   2.   EUFOR ir tiesības uz neierobežotiem sakariem, izmantojot radio (arī satelītradio, pārvietojamu vai pārnēsājamu radio), telefonu, telegrāfu, faksimilaparātus un citus līdzekļus, kā arī tiesības uzstādīt iekārtas, kas ir vajadzīgas, lai nodrošinātu sakarus EUFOR objektos un starp objektiem.
   3.   EUFOR savos objektos var veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai pārsūtītu pastu, kas adresēts EUFOR vai tā personālam vai ko sūta EUFOR vai tā personāls.
   15. pants
   Prasības par kompensāciju nāves, ievainojuma, bojājuma vai zaudējuma gadījumā
   1.   Kompensācijas prasības par civiliedzīvotāju īpašuma vai valsts īpašuma bojājumiem vai zaudējumiem, kā arī prasības, ko ceļ personu nāves vai ievainojumu, kā arī EUFOR īpašuma bojājumu vai zaudējumu gadījumā, kas saistīts ar EUFOR tranzīta vajadzībām, risina mierizlīguma ceļā.
   2.   Minētās prasības ar kompetentu Tranzīta valsts iestāžu starpniecību pārsūta uz EUFOR, ja ir runa par Tranzīta valsts juridisku un fizisku personu celtām prasībām, vai uz kompetentām Tranzīta valsts iestādēm, ja ir runa par EUFOR celtām prasībām.
   3.   Ja izlīgumu nevar panākt, prasību nosūta prasību komisijai, kas veidota no vienāda skaita EUFOR un Tranzīta valsts pārstāvju. Prasības nokārto, panākot vienošanos.
   4.   Ja izlīgumu nevar panākt prasību komisijā, prasības nodod izskatīšanai šķīrējtiesas tribunālā, kura lēmumi ir saistoši.
   5.   Šķīrējtiesas tribunālā ir trīs šķīrējtiesneši – vienu ieceļ Tranzīta valsts, vienu ieceļ EUFOR, un trešo kopīgi ieceļ Tranzīta valsts un EUFOR. Ja kāda no pusēm divos mēnešos neieceļ šķīrējtiesnesi vai Tranzīta valsts nevar vienoties ar EUFOR par trešā šķīrējtiesneša iecelšanu, attiecīgo šķīrējtiesnesi ieceļ Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs.
   6.   EUFOR noslēdz administratīvu nolīgumu ar Tranzīta valsts pārvaldes iestādēm, lai noteiktu prasību komisijas un tribunāla kompetences, kādu procedūru piemērot šajās struktūrās, un nosacījumus prasību celšanai.
   16. pants
   Koordinācija un strīdi
   1.   Visas problēmas, kas rodas saistībā ar šā nolīguma piemērošanu, kopīgi izšķir EUFOR pārstāvji un kompetentas Tranzīta valsts iestādes.
   2.   Ja nav panākta vienprātība, strīdus par šā nolīguma interpretāciju vai piemērošanu Tranzīta valsts un ES pārstāvji izšķir tikai ar diplomātiskiem līdzekļiem.
   17. pants
   Citi noteikumi
   1.   Visos gadījumos, kad šajā nolīgumā ir minētas EUFOR un EUFOR personāla privilēģijas, neaizskaramība un tiesības, Tranzīta valsts valdība ir atbildīga par to īstenošanu un par to, lai attiecīgas Tranzīta valsts pašvaldību iestādes tās ievērotu.
   2.   Nekas šajā nolīgumā nav paredzēts vai uzskatāms par tādu, kas liek atkāpties no jebkādām tiesībām, ko saskaņā ar citiem nolīgumiem var attiecināt uz ES dalībvalsti vai jebkuru citu valsti, kas saskaņā ar citiem nolīgumiem piedalās EUFOR.
   18. pants
   Īstenošanas noteikumi
   Šā nolīguma piemērošanas nolūkā par operatīviem, administratīviem un tehniskiem jautājumiem ES spēku komandieris ar Tranzīta valsts administratīvām iestādēm var slēgt īpašus nolīgumus.
   19. pants
   Spēkā stāšanās un izbeigšanās
   1.   Šis nolīgums stājas spēkā tā parakstīšanas dienā un paliek spēkā līdz dienai, kad aizbrauc pēdējais EUFOR personāla loceklis, ko EUFOR dara zināmu tranzīta valsts iestādēm.
   2.   Neskarot 1. punktu, noteikumus, kas ietverti 4. panta 6. punktā, 5. panta 1., 2., 4., 7. un 8. punktā, 6. panta 1., 3., 4., 6. un 8.–10. punktā, 10. panta 2. punktā, 11. pantā, 13. panta 1., 2. un 3. punktā un 15. pantā, uzskata par spēkā esošiem no dienas, kad izvietots pirmais EUFOR personāla loceklis, ja šī diena bijusi pirms dienas, kad šis nolīgums stājies spēkā.
   3.   Šo nolīgumu var grozīt, pamatojoties uz Pušu savstarpēju rakstisku vienošanos.
   4.   Šā nolīguma izbeigšanās neietekmē tiesības vai pienākumus, kas rodas, īstenojot šo nolīgumu pirms tā izbeigšanās.

      Parakstīts Jaundē 2008. gada 6. februārī četros oriģināleksemplāros angļu un franču valodā, abu valodu redakcijām ir vienāds spēks.

            Eiropas Savienības vārdā —

            Tranzīta valsts vārdā —


title: 2012/108/ES: Padomes Lēmums ( 2011. gada 14. decembris ) par to, lai Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Krievijas Federāciju par izvedmuitas ieviešanu vai palielināšanu izejvielām

text:
                  29.2.2012

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 57/52

         PADOMES LĒMUMS
         (2011. gada 14. decembris)
         par to, lai Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Krievijas Federāciju par izvedmuitas ieviešanu vai palielināšanu izejvielām
         (2012/108/ES)
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 4. punkta pirmo daļu saistībā ar 218. panta 5. punktu,
         ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     Ņemot vērā piekļuves izejvielām ekonomisko nozīmi Savienībai un nozīmi, kāda Krievijas Federācijai ir attiecībā pret Savienību kā izejvielu piegādātājai Savienībai, Komisija ir risinājusi sarunas ar Krievijas Federāciju par tās saistībām samazināt vai atcelt izvedmuitu, ko tā pašlaik piemēro.

                     (2)

                     Šīs saistības, ko iekļaus protokolā par Krievijas Federācijas iestāšanos Pasaules Tirdzniecības organizācijā (PTO), neattiecas uz izejvielām, kurām Krievijas Federācija pašlaik nepiemēro izvedmuitu.

                     (3)

                     Lai mazinātu jaunas izvedmuitas ieviešanu risku nākotnē Krievijas Federācijā un izrietošo ietekmi uz izejvielu piegādi, Komisija Savienības vārdā ir risinājusi sarunas ar Krievijas Federāciju par Nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā par izvedmuitas ieviešanu vai palielināšanu izejvielām (“nolīgums”).

                     (4)

                     Nolīgums būtu jāparaksta.

                     (5)

                     Ņemot vērā vajadzību nodrošināt to, ka Krievijas Federācijas saistības attiecībā uz jaunu izejvielu izvedmuitu tiek piemērotas no dienas, kad Krievijas Federācija iestājas PTO, nolīgums būtu jāpiemēro provizoriski, kamēr tiek pabeigtas procedūras tā noslēgšanai,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants
            Ar šo tiek dotas pilnvaras Savienības vārdā parakstīt Nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Krievijas Federāciju par Krievijas Federācijas izvedmuitas ieviešanu vai palielināšanu izejvielām, ņemot vērā minētā nolīguma noslēgšanu.
            Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.

            2. pants
            Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots norīkot personu vai personas, kas tiesīgas Savienības vārdā parakstīt nolīgumu.

            3. pants
            Saskaņā ar nolīguma noteikumiem to provizoriski piemēro no dienas, kad Krievijas Federācija iestājas PTO, kamēr tiek pabeigtas procedūras nolīguma noslēgšanai (1).

            4. pants
            Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

            Ženēvā, 2011. gada 14. decembrī

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               M. NOGAJ

            (1)  Dienu, no kuras nolīgumu piemēro provizoriski, Padomes Ģenerālsekretariāts publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.


title: Komisijas lēmums (2002. gada 5. augusts), ar ko groza Lēmumu 2000/137/EK, ar kuru pieņem piedāvātās saistības sakarā ar antidempinga procedūru attiecībā uz dažu Horvātijas un Ukrainas izcelsmes dzelzs un neleģēta tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importu, kā arī atceļ saistības

text:
Avis juridique important

|

32002D0669

Official Journal L 228 , 24/08/2002 P. 0020 - 0021

KOMISIJAS LĒMUMS(2002. gada 5. augusts),ar ko groza Lēmumu 2000/137/EK, ar kuru pieņem piedāvātās saistības sakarā ar antidempinga procedūru attiecībā uz dažu Horvātijas un Ukrainas izcelsmes dzelzs un neleģēta tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importu, kā arī atceļ saistības(2002/669/EK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 384/96 (1995. gada 22. decembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis[1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2238/2000[2], un jo īpaši tās 8. pantu,pēc apspriešanās ar Padomdevēju komiteju,tā kā:A. IEPRIEKŠĒJĀ PROCEDŪRA(1) Komisija 1998. gada 19. novembrī uzsāka antidempinga procedūru attiecībā uz noteiktu dzelzs un neleģēta tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importu[3], kura izcelsme cita starpā ir Ukrainā.(2) Procedūras iznākumā 2000. gada februārī ar Padomes Regulu (EK) Nr. 348/2000[4] tika noteikti antidempinga maksājumi, lai novērstu dempinga nelabvēlīgo ietekmi.(3) Tajā pašā laikā ar Lēmumu Nr. 2000/137/EK[5] Komisija piekrita kopīgu saistību noteikšanai attiecībā uz cenu līdz noteiktam apjoma limitam no trim Ukrainas eksportētājiem, DnepropetrovskTubeWorks (DTW), NikopolPivdennotrubnyWorks (vēlāk pārdēvēts par NikopolskySeamlessTubePlant, NikoTube[6]) un NizhnedneprovskyTubeRollingPlant (NTRP), kuru ražojumus atbrīvoja no antidempinga maksājumiem saskaņā ar 2. panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 348/2000.B. BRĪVPRĀTĪGA KOPĪGO SAISTĪBU ATSAUKŠANA(4) DTW, NikoTube un NTRP informēja Komisiju par to, ka tie kopīgās saistības vēlas atsaukt. Tādēļ uzņēmumu DTW, NikoTube un NTRP nosaukumi ir jāsvītro no to uzņēmumu saraksta, kuru ražojumus atbrīvoja no antidempinga maksājumiem saskaņā ar 1. pantu Lēmumā 2000/137/EK.(5) Līdztekus šim lēmumam Padome, saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1515/2002[7], ir atcēlusi arī atbrīvojumu no antidempinga maksājuma uzņēmumiem DTW, NikoTube un NTRP, izdarot grozījumus Regulas (EK) Nr. 348/2000 2. pantā,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsAr šo atceļ kopīgās saistības, ko pieņēmuši Dnepropetrovsk Tube Works, Nikopol Pivdennotrubny Works (vēlāk pārdēvēts par Nikopolsky Seamless Tube Plant, "Niko Tube") un Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant (NTRP).2. pantsLēmuma Nr. 2000/137/EK 1. panta tabulu aizstāj ar šādu tabulu:"Valsts Ražotājs TARIC papildu kodsHorvātija Zeljezara Sisak d.d., Sisak A064"3. pantsŠis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.Briselē, 2002. gada 5. augustāKomisijas vārdā -Komisijas loceklisPascal Lamy[1] OV L 56, 6.3.1996., 1. lpp.[2] OV L 257, 11.10.2000., 2. lpp.[3] OV C 353, 19.11.1998., 13. lpp.[4] OV L 45, 17.2.2000., 1. lpp.[5] OV L 46, 18.2.2000., 34. lpp.[6] OV C 198, 13.7.2001., 2. lpp.[7] OV L 228, 24.8.2002., 8. lpp.


title: 2006/884/EK: Komisijas Lēmums ( 2006. gada 6. decembris ) par Kopienas nostājas noteikšanu attiecībā uz Apvienotās komitejas, kas izveidota atbilstīgi nolīgumam starp Eiropas Kopienu un Amerikas Savienotajām Valstīm par kuģu aprīkojuma atbilstības sertifikātu savstarpējo atzīšanu, lēmumu, ar kuru pieņem tās reglamentu

text:
               7.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 341/39

      KOMISIJAS LĒMUMS

   (2006. gada 6. decembris)
   par Kopienas nostājas noteikšanu attiecībā uz Apvienotās komitejas, kas izveidota atbilstīgi nolīgumam starp Eiropas Kopienu un Amerikas Savienotajām Valstīm par kuģu aprīkojuma atbilstības sertifikātu savstarpējo atzīšanu, lēmumu, ar kuru pieņem tās reglamentu
   (2006/884/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 2004. gada 21. aprīļa Lēmumu 2004/425/EK par nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Kopienu un Amerikas Savienotajām Valstīm par kuģu aprīkojuma atbilstības sertifikātu savstarpējo atzīšanu (1) (še turpmāk – “nolīgums”), un jo īpaši tā 3. panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Lai pieņemtu Kopienas nostāju, Komisija ir apspriedusies ar Padomes iecelto īpašo komiteju.

               (2)

               Nolīguma 7. panta 2. punktā paredzēts, ka Apvienotā komiteja, kas izveidota saskaņā ar nolīguma 7. pantu, nosaka savu reglamentu,

         IR NOLĒMUSI ŠĀDI.
   Vienīgais pants
   Nostāja, kas Eiropas Komisijai jāpieņem attiecībā uz Apvienotās komitejas, kas izveidota atbilstīgi 7. pantam nolīgumā starp Eiropas Kopienu un Amerikas Savienotajām Valstīm par kuģu aprīkojuma atbilstības sertifikātu savstarpējo atzīšanu, lēmumu, ar kuru pieņem tās reglamentu, pamatojas uz šim lēmumam pievienotā Apvienotās komitejas lēmuma projekta.

      Briselē, 2006. gada 6. decembrī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Peter MANDELSON

      (1)  OV L 150, 30.4.2004., 42. lpp.

      PIELIKUMS
      “
            PROJEKTS
            LĒMUMS Nr. …/…, KO ATTIECĪBĀ UZ SAVU REGLAMENTU PIEŅĒMUSI APVIENOTĀ KOMITEJA, KAS IZVEIDOTA ATBILSTĪGI NOLĪGUMAM STARP EIROPAS KOPIENU UN AMERIKAS SAVIENOTAJĀM VALSTĪM
            par kuģu aprīkojuma atbilstības sertifikātu savstarpējo atzīšanu
            APVIENOTĀ KOMITEJA,
            ņemot vērā nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Amerikas Savienotajām Valstīm par kuģu aprīkojuma atbilstības sertifikātu savstarpējo atzīšanu, un jo īpaši tā 7. pantu,
            tā kā nolīguma 7. panta 2. punktā paredzēts, ka Apvienotā komiteja nosaka savu reglamentu,
            IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

                        1.

                        Ar šo tiek pieņemts Apvienotās komitejas reglaments, kā norādīts šā lēmuma papildinājumā.

               Šis lēmums ir sagatavots divos eksemplāros, un to paraksta Apvienotās komitejas pārstāvji, kuri ir pilnvaroti pušu vārdā veikt grozījumus nolīgumā. Šo lēmumu piemēro no dienas, kad saņemts pēdējais no minētajiem parakstiem.
               Parakstīts Vašingtonā …

                     Amerikas Savienoto Valstu vārdā

               Parakstīts Briselē …

                     Eiropas Kopienas vārdā

            PIELIKUMS

               REGLAMENTS APVIENOTAJAI KOMITEJAI, KAS IZVEIDOTA ATBILSTĪGI NOLĪGUMAM STARP EIROPAS KOPIENU UN AMERIKAS SAVIENOTAJĀM VALSTĪM
               par kuģu aprīkojuma atbilstības sertifikātu savstarpējo atzīšanu
               1. pants
               Vadība
               Apvienoto komiteju kopīgi vada Eiropas Kopienas pārstāvis un Amerikas Savienoto Valstu pārstāvis.
               2. pants
               Sanāksmes
               1.   Apvienotā komiteja sanāk regulāri vismaz reizi gadā savstarpēji pieņemamā laikā. Ja kāda no pusēm uzskata, ka ir vajadzīgas papildu sanāksmes, otra puse cik iespējams atbalsta šādu sanāksmes pieprasījumu.
               2.   Puses pēc kārtas rīko sanāksmes, ja vien nevienojas citādi. Pusēm vienojoties, var izmantot telekonferences un videokonferences.
               3.   Priekšsēdētāju vietnieki sasauc Apvienotās komitejas sanāksmes.
               4.   Priekšsēdētāju vietnieki nosaka sanāksmes datumu un laikus apmainās ar vajadzīgajiem dokumentiem, ja iespējams, trīs nedēļas pirms sanāksmes, lai nodrošinātu atbilstošu sagatavotību.
               5.   Puse, kura rīko sanāksmi vai pieprasa telekonferenci vai videokonferenci, ir atbildīga par materiāli tehniskajiem pasākumiem.
               3. pants
               Delegācijas
               Puses informē viena otru vismaz nedēļu pirms sanāksmes par paredzēto delegācijas sastāvu.
               4. pants
               Sanāksmju darba kārtība
               1.   Priekšsēdētāju vietnieki sagatavo katras sanāksmes pagaidu darba kārtību ne vēlāk kā 14 dienas pirms sanāksmes. Pagaidu darba kārtībā iekļauj jautājumus, par kuriem viens no priekšsēdētāju vietniekiem ne vēlāk kā 14 dienas pirms sanāksmes saņēmis lūgumu tos iekļaut darba kārtībā.
               2.   Otrai pusei piekrītot, ikviena puse var jebkurā laikā pirms sanāksmes pievienot jautājumus pagaidu darba kārtībai. Ja iespējams, puse rakstiski iesniedz otrai pusei pieprasījumu pievienot jautājumus pagaidu darba kārtībai. Šādi pieprasījumi pēc iespējas jāizskata.
               3.   Priekšsēdētāju vietnieki katras sanāksmes sākumā pieņem galīgo darba kārtību. Jautājumus, kas nav paredzēti pagaidu darba kārtībā, var iekļaut sanāksmes darba kārtībā, ja vien puses par to vienojas un tos saskaņo tiktāl, cik tas ir iespējams.
               5. pants
               Sanāksmju protokoli
               1.   Tās puses priekšsēdētāja vietnieks, kura organizē sanāksmi, cik drīz vien iespējams sagatavo katras sanāksmes protokola projektu.
               2.   Atbilstoši vispārīgiem noteikumiem, ņemot vērā katru dienas kārtībā iekļauto jautājumu, protokolā norāda:

                           a)

                           Apvienotajai komitejai iesniegtos dokumentus;

                           b)

                           paziņojumus, ko puses pieprasījušas iekļaut; un

                           c)

                           pieņemtos lēmumus un secinājumus par konkrētu jautājumu.

                     3.   Turklāt protokolā norāda attiecīgo delegāciju locekļus, kas piedalās sanāksmē, minot ministriju vai iestādi, kuru tie pārstāv.
               4.   Priekšsēdētāju vietnieki apstiprina protokolu.
               6. pants
               Apvienotās komitejas lēmumi
               1.   Apvienotā komiteja pieņem lēmumus vienprātīgi.
               2.   Ārpus Apvienotās komitejas sanāksmēm tā var pieņemt lēmumu, izmantojot rakstisko procedūru.
               3.   Apvienotās komitejas lēmumiem piešķir nosaukumu “Lēmumi”, kam seko kārtas numurs un temata apraksts. Norāda arī dienu, kad lēmums stājas spēkā. Lēmumus paraksta Apvienotās komitejas pārstāvji, kuri ir pilnvaroti rīkoties pušu vārdā. Lēmumus sagatavo divos eksemplāros, un katra versija ir vienlīdz autentiska.
               7. pants
               Apspriedes ar ekspertiem
               Pusēm vienojoties, Apvienotā komiteja var apspriesties ar ekspertiem par īpašiem jautājumiem.
               8. pants
               Izdevumi
               1.   Katra puse sedz savus izdevumus, kas ir saistīti ar to dalību Apvienotās komitejas sanāksmēs, ieskaitot personāla, ceļojumu un uzturēšanās izmaksas, kā arī pasta un telekomunikāciju izmaksas.
               2.   Puse, kura organizē sanāksmi, parasti sedz sanāksmju organizēšanas izmaksas.
               9. pants
               Administratīvās procedūras
               1.   Ja vien puses nelemj citādi, Apvienotās komitejas sanāksmes nav atklātas.
               2.   Konfidencialitātes nolūkos Apvienotās komitejas protokolus un citus dokumentus uzskata par informāciju, ar kuru apmainās saskaņā ar nolīguma 17. pantu.
               3.   Ar priekšsēdētāju vietnieku piekrišanu uz sanāksmi var uzaicināt dalībniekus, kuri nav pušu amatpersonas, un uz tiem attiecas nolīguma 17. pants.
               4.   Puses var rīkot preses konferences vai citādi informēt ieinteresēto sabiedrības daļu par Apvienotās komitejas sanāksmju rezultātiem.

         ”


title: 2012/801/ES: Eiropas Parlamenta Lēmums ( 2012. gada 23. oktobris ) par Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes kontu slēgšanu attiecībā uz 2010. finanšu gadu

text:
               20.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 350/81

         EIROPAS PARLAMENTA LĒMUMS
   (2012. gada 23. oktobris)
   par Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes kontu slēgšanu attiecībā uz 2010. finanšu gadu
   (2012/801/ES)
   EIROPAS PARLAMENTS,

               —

               ņemot vērā Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes 2010. finanšu gada galīgos pārskatus,

               —

               ņemot vērā Revīzijas palātas ziņojumu par Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes 2010. finanšu gada pārskatiem, ar Iestādes atbildēm (1),

               —

               ņemot vērā Padomes 2012. gada 21. februāra ieteikumu (06083/2012 – C7-0051/2012),

               —

               ņemot vērā Parlamenta 2012. gada 10. maija lēmumu (2), ar kuru tiek atlikts lēmums par 2010. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu, tam pievienoto rezolūciju, kā arī Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes izpilddirektores atbildes,

               —

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 319. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (3), un jo īpaši tās 185. pantu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 178/2002 (4), ar ko izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi, un jo īpaši tās 44. pantu,

               —

               ņemot vērā Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (5), un jo īpaši tās 94. pantu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2012. gada jūnijā pieņemto kopīgo paziņojumu par decentralizētajām aģentūrām un tam pievietoto vienoto pieeju, kas izriet no iestāžu darba grupas, kas izveidota 2009. gada martā, par decentralizētām aģentūrām paveiktā, un jo īpaši ņemot vērā sadaļas par vienotās pieejas pārvaldību, darbībām, plānošanu, pārskatatbildību un pārredzamību,

               —

               ņemot vērā Reglamenta 77. pantu un VI pielikumu,

               —

               ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas otro ziņojumu un Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas atzinumu (A7-0299/2012),

               1.

               apstiprina Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes kontu slēgšanu attiecībā uz 2010. finanšu gadu;

               2.

               uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu nosūtīt Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes izpilddirektorei, Padomei, Komisijai un Revīzijas palātai, kā arī nodrošināt tā publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā).

            Priekšsēdētājs

         Martin SCHULZ

            Ģenerālsekretārs

         Klaus WELLE

      (1)  OV C 366, 15.12.2011., 106. lpp.

      (2)  OV L 286, 17.10.2012., 367. lpp.

      (3)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

      (4)  OV L 31, 1.2.2002., 1. lpp.

      (5)  OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.


title: 2005/527/EK: Padomes Lēmums (2005. gada 2. jūnijs) par Pamatnolīguma noslēgšanu starp Eiropas Kopienu un Serbiju un Melnkalni, ar ko nosaka vispārējos principus Serbijas un Melnkalnes dalībai Kopienas programmās

text:
               22.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 192/84

      PADOMES LĒMUMS

   (2005. gada 2. jūnijs)
   par Pamatnolīguma noslēgšanu starp Eiropas Kopienu un Serbiju un Melnkalni, ar ko nosaka vispārējos principus Serbijas un Melnkalnes dalībai Kopienas programmās
   (2005/527/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši tā 13., 71., 80., 95., 127., 137., 149., 150., 151., 152., 153., 157., 166., 175., 280. un 308. pantu saistībā ar tā 300. panta 2. punkta pirmās daļas otro teikumu, 3. punkta otro daļu un 4. punktu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu (1),
   tā kā:

               (1)(2)(3)(4)(5)(6)(7)(8)(9)

               Eiropadome 2003. gada jūnijā Salonikos pieņēma “Saloniku Programmu Rietumbalkānu valstīm: ceļā uz Eiropas integrāciju”, kas paredz, ka Kopienas programmas tiks atvērtas Stabilizācijas un asociācijas procesā (SAP) iesaistītajām valstīm atbilstīgi principiem, kas noteikti attiecībā uz kandidātvalstu dalību.Savā ziņojumā “Sagatavoties Rietumbalkānu valstu dalībai Kopienas programmās un aģentūrās” Komisija ir ieteikusi noslēgt ar Albāniju, Bosniju un Hercegovinu, Horvātiju, Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku un Serbiju un Melnkalni pamatnolīgumus, kas noteiktu vispārējos principus to dalībai Kopienas programmās.Saskaņā ar Padomes 2004. gada 29. aprīlī pieņemtajām sarunu pamatnostādnēm Komisija Kopienas vārdā apsprieda ar Serbiju un Melnkalni pamatnolīgumu par vispārējiem principiem Serbijas un Melnkalnes dalībai Kopienas programmās.Minētais nolīgums tika parakstīts Kopienas vārdā 2004. gada 22. novembrī Briselē, ievērojot tā noslēgšanu nākotnē.Attiecībā uz dažām programmām, uz ko attiecas nolīgums, Līgums paredz tikai pilnvaras, kuras minētas 308. pantā.Komisijai Kopienas vārdā būtu jānosaka kārtība un nosacījumi attiecībā uz Serbijas un Melnkalnes dalību Kopienas programmās, tostarp finansiālo iemaksu. Šajā nolūkā īpašai komitejai, ko izveido Padome, būtu jāpalīdz Komisijai.Serbija un Melnkalne var lūgt finansiālu palīdzību dalībai Kopienas programmās, pamatojoties uz Padomes Regulu (EK) Nr. 2666/2000 (2000. gada 5. decembris) par palīdzību Albānijai, Bosnijai un Hercegovinai, Horvātijai, Dienvidslāvijas Federatīvajai Republikai un Bijušajai Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikai (2) vai uz jebkuru citu līdzīgu regulu, ar kuru paredz Kopienas ārējo palīdzību Serbijai un Melnkalnei un kura var tikt pieņemta vēlāk.Nolīguma piemērošana būtu regulāri jāpārskata.Minētais nolīgums būtu jāapstiprina,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo Kopienas vārdā ir apstiprināts Pamatnolīgums starp Eiropas Kopienu un Serbiju un Melnkalni, ar ko nosaka vispārējos principus Serbijas un Melnkalnes dalībai Kopienas programmās.
   Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam (3).
   2. pants
   1.   Komisija ir tiesīga Kopienas vārdā paredzēt konkrētus noteikumus un nosacījumus, kas attiecas uz Serbijas un Melnkalnes dalību jebkurā konkrētā Kopienas programmā, tostarp finansiālo iemaksu. Šajā nolūkā Komisijai palīdz īpaša komiteja, ko izveido Padome.
   2.   Ja Serbija un Melnkalne lūdz ārēju palīdzību, piemēro procedūras, kas noteiktas Regulā (EK) Nr. 2666/2000 vai jebkurā citā līdzīgā regulā, ar kuru paredz Kopienas ārēju palīdzību Serbijai un Melnkalnei un kura var tikt pieņemta vēlāk.
   3. pants
   Vēlākais trīs gadus pēc nolīguma spēkā stāšanās dienas un pēc tam ik pēc trim gadiem Komisija pārskata nolīguma īstenošanu un sniedz Padomei ziņojumu par to. Vajadzības gadījumā ziņojumam pievieno piemērotus priekšlikumus.
   4. pants
   Padomes priekšsēdētājs Kopienas vārdā sniedz nolīguma 10. pantā paredzētos paziņojumus.

      Luksemburgā, 2005. gada 2. jūnijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         L. FRIEDEN

      (1)  Piekrišana sniegta 2005. gada 10. maijā (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta).

      (2)  OV L 306, 7.12.2000., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2415/2001 (OV L 327, 12.12.2001., 3. lpp.).

      (3)  Sk. šā Oficiālā Vēstneša 14. lpp.