               1.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 321/1

         Eiropas Ombuda Lēmums par īstenošanas noteikumu pieņemšanu
   (2016/C 321/01)
   1. pants
   Definīcijas
   Šajos īstenošanas noteikumos:

               a)

               “iestāde” nozīmē Eiropas Savienības iestādi, struktūru, biroju vai aģentūru;

               b)

               “statūti” nozīmē Eiropas Parlamenta Lēmumu par statūtiem un vispārējiem nosacījumiem, kas reglamentē ombuda pienākumu izpildi (1);

               c)

               “ombuds” ir persona, kuru ievēl Eiropas Parlaments saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 228. pantu;

               d)

               “sekretariāts” sastāv no amatpersonām un citiem darbiniekiem, kuri palīdz ombudam;

               e)

               “dokuments” ir jebkura satura informācija neatkarīgi no tās pasniegšanas veida (uz papīra, elektroniskā formā vai skaņu, vizuālie un audiovizuālie ieraksti)

         2. pants
   Sūdzību pieņemšana
   2.1.   Ombuds pieņem sūdzības, kas iesniegtas rakstiski elektroniskā veidā vai uz papīra. Ombuds veic atbilstošus pasākumus, lai palīdzētu personām ar invaliditāti īstenot viņu tiesības iesniegt ombudam sūdzību.
   2.2.   Sūdzības iesniedzējs sūdzībā norāda jebkuru informāciju, ko sūdzības iesniedzējs uzskata par konfidenciālu. Tas, kas sūdzības iesniedzējs ir norādījis uz jebkuru šādu informāciju kā konfidenciālu, neliedz ombudam izmeklēšanas veikšanas nolūkos paziņot šo informāciju attiecīgajai iestādei.
   2.3.   Ja Eiropas Parlaments nosūta ombudam lūgumrakstu, tad ar lūgumraksta iesniedzēja piekrišanu to izskata kā sūdzību.
   2.4.   Vajadzības gadījumā ar sūdzības iesniedzēja piekrišanu ombuds var nosūtīt sūdzību citai kompetentai iestādei.
   3. pants
   Sūdzību sākotnējā apstrāde
   3.1.   Ombuds nosaka, vai iesniegtās sūdzības izskatīšana ietilpst ombuda pilnvarās un, ja ietilpst, vai tā ir pieņemama saskaņā ar statūtu 2. pantu. Sekretariāts var prasīt, lai sūdzības iesniedzējs nodrošina papildu informāciju vai dokumentus, lai ombuds varētu pieņemt lēmumu.
   3.2.   Ja sūdzības izskatīšana neietilpst ombuda pilnvarās vai arī sūdzība nav pieņemama, ombuds attiecīgo lietu izbeidz.
   3.3.   Ombuds lemj, vai pieņemamā sūdzība ir pietiekami pamatota, lai sāktu izmeklēšanu. Ja ombuds uzskata, ka sūdzība nav pietiekami pamatota, lai sāktu izmeklēšanu, ombuds attiecīgo lietu izbeidz.
   4. pants
   Informācijas vākšanas pasākumi izmeklēšanu laikā
   4.1.   Ja ombuds uzskata, ka sūdzība ir pietiekami pamatota, lai sāktu izmeklēšanu, ombuds nosaka tos sūdzības iesniedzēja apgalvojumus, uz kuriem izmeklēšana attiecas.
   4.2.   Ombuds drīkst prasīt, lai attiecīgā iestāde sniedz atbildi saistībā ar šiem apgalvojumiem. Ombuds drīkst arī prasīt, lai attiecīgā iestāde savā atbildē izklāsta savus uzskatus par konkrētiem apgalvojumu aspektiem un par konkrētiem jautājumiem, kas izriet no sūdzības vai ir saistīti ar to.
   4.3.   Ombuds drīkst prasīt, lai iestāde ombudam nosūta informāciju vai dokumentus. Ombuds pēc apspriešanās ar attiecīgo iestādi drīkst arī organizēt būtisko dokumentu pārbaudi.
   4.4.   Iestāde atbildi par jautājumiem, kuri minēti 4.2. un 4.3. punktā, sniedz ombuda norādītajā termiņā, kas parasti nepārsniedz trīs mēnešus. Konkrētais termiņš atbildes sniegšanai ir saprātīgs, ņemot vērā izmeklēšanas sarežģītību un steidzamību. Ja ombuds uzskata, ka izmeklēšana ir sabiedrības interesēs, termiņš atbildes sniegšanai ir tik īss, cik tas praktiski iespējams. Ja attiecīgā iestāde nespēj sniegt ombudam atbildi norādītajā termiņā, tā izsaka pamatotu lūgumu termiņa pagarinājumam.
   4.5.   Ombuds drīkst prasīt, lai attiecīgā iestāde organizē tikšanos ar ombudu, lai noskaidrotu jautājumus, uz kuriem izmeklēšana attiecas.
   4.6.   Ombuds drīkst lūgt amatpersonām vai citiem iestādes darbiniekiem sniegt liecības saskaņā ar statūtos izklāstītajiem nosacījumiem. Ombuds drīkst nolemt, ka personai, kura sniedz liecības, jāievēro konfidencialitātes princips.
   4.7.   Ievērojot statūtos izklāstītos nosacījumus, ombuds izmeklēšanas veikšanas nolūkos drīkst caur dalībvalsts pastāvīgo pārstāvi prasīt, lai dalībvalsts sniedz informāciju vai dokumentus, kas saistīti ar apgalvojumiem par iestādes pieļauto kļūdu pārvaldē.
   4.8.   Ja iestāde vai dalībvalsts sniedz informāciju vai dokumentus ombudam saskaņā ar 4.2., 4.3., 4.5. un 4.7. punktu, tā skaidri norāda jebkuru informāciju, kuru tā uzskata par konfidenciālu. Ombuds neizpauž jebkuru šādu konfidenciālu informāciju sūdzības iesniedzējam vai sabiedrībai bez iepriekšējas attiecīgās iestādes vai dalībvalsts piekrišanas.
   4.9.   Ja iestāde vai dalībvalsts nesniedz ombudam palīdzību, kas aprakstīta 4.2., 4.3., 4.5. un 4.7. punktā, ombuds iestādei vai dalībvalstij atgādina, kāpēc palīdzība ir vajadzīga. Ja pēc apspriedēm ar attiecīgo iestādi vai dalībvalsti lietu nevar atrisināt tā, kā ombuds vēlas, ombuds informē Eiropas Parlamentu un pieprasa, lai tas veic jebkuru rīcību, kuru uzskata par piemērotu.
   4.10.   Ombuds izmeklēšanas veikšanas nolūkos drīkst prasīt, lai sūdzības iesniedzējs vai jebkura trešā persona iesniedz ombudam informāciju vai dokumentus vai paskaidro informāciju vai dokumentus, kas jau ir iesniegti ombudam. Ombuds drīkst arī prasīt tikšanos ar sūdzības iesniedzēju, lai noskaidrotu jautājumus, uz kuriem izmeklēšana attiecas.
   4.11.   Ombuds drīkst uzdot veikt jebkurus pētījumus vai sagatavot ekspertu ziņojumus, kurus uzskata par svarīgiem izmeklēšanai.
   5. pants
   Ierosinājumi risinājumiem
   5.1.   Ja ombuds uzskata, ka sūdzību var atrisināt, ombuds ar attiecīgo iestādi cenšas panākt risinājumu.
   5.2.   Attiecīgā iestāde atbild uz ombuda priekšlikumu risinājumam noteiktajā termiņā, kas parasti nepārsniedz trīs mēnešus. Konkrētais termiņš atbildes sniegšanai ir saprātīgs, ņemot vērā izmeklēšanas sarežģītību un steidzamību. Ja ombuds uzskata, ka izmeklēšana ir sabiedrības interesēs, termiņš atbildes sniegšanai ir tik īss, cik tas praktiski iespējams. Ja attiecīgā iestāde nespēj sniegt ombudam atbildi norādītajā termiņā, tā izsaka pamatotu lūgumu termiņa pagarinājumam.
   5.3.   Pēc atbildes saņemšanas no attiecīgās iestādes ombuds sūdzības iesniedzējam izsniedz risinājuma priekšlikuma un iestādes atbildes uz priekšlikumu kopiju. Sūdzības iesniedzējs viena mēneša laikā drīkst iesniegt ombudam komentārus.
   6. pants
   Konstatējumi un ieteikumi
   6.1.   Ombuds izmeklēšanas laikā drīkst izteikt priekšlikumus uzlabojumiem attiecībā uz jautājumiem, kas saistīti ar izmeklēšanu.
   6.2.   Ja ombuds kļūdu pārvaldē nekonstatē, risinājums ir atrasts un turpmākas izmeklēšanas nav pamatotas, izmeklēšanu slēdz ar lēmumu, kurā izklāstīti konstatējumi. Ombuds lēmumu nosūta sūdzības iesniedzējam un attiecīgajai iestādei.
   6.3.   Ja ombuds konstatē kļūdu pārvaldē, ombuds attiecīgajai iestādei izsaka jebkuru(-us) piemērotu(-us) ieteikumu(-us) saskaņā ar statūtu 3. panta 6. punktu un lūdz attiecīgo iestādi sniegt atzinumu par ieteikumu(-iem) trīs mēnešu laikā. Atzinumā ir jānorāda, vai iestāde ir īstenojusi vai plāno īstenot ieteikumu(-us) un, ja plāno, tad jānorāda tas, kādā veidā. Ombuds atzinumu nosūta sūdzības iesniedzējam, kurš par to viena mēneša laikā drīkst iesniegt komentārus.
   6.4.   Ja ombudam kļūst zināms, ka ir uzsākta tiesvedība saistībā ar ombuda izmeklējamo lietu, ombuds izmeklēšanu slēdz un informē par to sūdzības iesniedzēju un iestādi.
   7. pants
   Izmeklēšanu, kurās konstatēta kļūda pārvaldē, slēgšana un ziņojumi Parlamentam
   7.1.   Ombuds saskaņā ar šī lēmuma 6. panta 3. punktu pēc attiecīgās iestādes atzinuma un jebkuru sūdzības iesniedzēja iesniegto komentāru analīzes drīkst slēgt izmeklēšanu, izklāstot galīgos konstatējumus.
   7.2.   Ombuds regulāri ziņo Eiropas Parlamentam par savām izmeklēšanām, tostarp, iesniedzot gada ziņojumu.
   7.3.   Ombuds Eiropas Parlamentam drīkst iesniegt īpašu ziņojumu par jebkuru izmeklēšanu, kurā ombuds konstatē kļūdu pārvaldē un kuru ombuds uzskata par būtisku sabiedrības interesēm.
   8. pants
   Izmeklēšanas pēc savas iniciatīvas
   8.1.   Ombuds veic izmeklēšanas pēc savas iniciatīvas, ja uzskata izmeklēšanu par pamatotu.
   8.2.   Procedūras, kas jāpiemēro, veicot izmeklēšanu saistībā ar iesniegtu sūdzību, pēc analoģijas piemēro izmeklēšanām pēc ombuda iniciatīvas.
   9. pants
   Procedūras jautājumi
   9.1.   Ja ombuds to uzskata par vajadzīgu, ombuds drīkst veikt jebkurus pasākumus, lai kādu sūdzību izskatītu vispirms, ņemot vērā stratēģiskos mērķus.
   9.2.   Tiktāl, cik tas nepieciešams, ombuds regulāri informē sūdzības iesniedzēju par izmeklēšanas progresu. Ja ombuds uzskata par nepieciešamu paskaidrot sūdzības iesniedzējam jebkuru iestādes ombudam sniegtās atbildes aspektu, ombuds drīkst nolemt izsniegt sūdzības iesniedzējam attiecīgās iestādes atbildi. Ja ombuds tā nolemj, ombuds drīkst arī sūdzības iesniedzējam izsniegt iestādei nosūtītās vēstules kopiju, kurā ombuds prasa atbildi.
   9.3.   Ombuds drīkst publiskot informāciju par izmeklēšanas progresu, kas nav konfidenciāla. Jo īpaši izmeklēšanās, kuras ir sabiedrības interesēs, ombuds drīkst publicēt vēstules, kuras ombuds sūta iestādēm vai dalībvalstīm, kā arī to attiecīgās atbildes.
   9.4.   Ombuds dokumentus, kas iegūti no iestādes vai dalībvalsts izmeklēšanas laikā un kurus iestāde vai dalībvalsts klasificējusi kā konfidenciālus, saglabā tikai tik ilgi, kamēr notiek izmeklēšana un nav beidzies termiņš jebkuram pārskatīšanas pieprasījumam. Ombuds drīkst prasīt, lai iestāde vai dalībvalsts saglabā šādus dokumentus vismaz piecus gadus pēc paziņojuma saņemšanas par to, ka ombuds šos dokumentus vairs neglabā.
   9.5.   Sūdzības iesniedzējam ir tiesības iepazīties ar ombuda lietu par sūdzību, izsakot pārskatīšanas pieprasījumu saskaņā ar šī lēmuma 10. pantu, izņemot dokumentus, kurus iestāde, dalībvalsts vai ombuds ir klasificējis kā konfidenciālus, kā arī jebkuru citu konfidenciālo informāciju lietā.
   9.6.   Ombuds pieņem noteikumus par publisku piekļuvi dokumentiem, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (2).
   9.7.   Lai aizsargātu sūdzības iesniedzēja vai trešās personas likumīgās intereses, ombuds drīkst pēc savas iniciatīvas klasificēt informāciju sūdzībā vai citos dokumentos kā konfidenciālu.
   9.8.   Aizskarošu saziņu vai sūdzības, ar kurām ļaunprātīgi izmanto procesu, ombuds risina saskaņā ar pamatnostādnēm, kuras ombuds šim nolūkam ir pieņēmis.
   9.9.   Pēc sūdzības iesniedzēja lūguma ombuds drīkst nolemt neturpināt izmeklēšanu. Tas neliedz ombudam uzsākt izmeklēšanu par sūdzības priekšmetu pēc savas iniciatīvas.
   9.10.   Ombuds drīkst slēgt izmeklēšanu, ja sūdzības iesniedzējs nespēj iesniegt jebkuru pieprasīto informāciju vai jebkurus pieprasītos komentārus.
   10. pants
   Pārskatīšanas pieprasījumi
   10.1.   Sūdzības iesniedzējam saskaņā ar šā lēmuma 3. panta 2. punktu un 3. panta 3. punktu ir tiesības pieprasīt pārskatīt pieņemto lēmumu un jebkurus konstatējumus lēmumā par izmeklēšanas slēgšanu, izņemot konstatējumu par kļūdu pārvaldē.
   10.2.   Izvērsti noteikumi par to, kā ombuds risina pārskatīšanas pieprasījumus, ir izklāstīti ombuda lēmumā.
   11. pants
   Sūdzību risināšanas deleģēšana
   Ombuds drīkst deleģēt sekretariātam kādas sūdzību izskatīšanas procesa daļas. Sekretariāts informē sūdzības iesniedzēju par tiesībām pieprasīt ombudam pārskatīt jebkuru sekretariāta pieņemto lēmumu.
   12. pants
   Sadarbība ar dalībvalstu ombudiem un līdzīgām struktūrām
   Ombuds drīkst sadarboties ar dalībvalstu ombudiem un līdzīgām struktūrām, tostarp caur Eiropas Ombudu tīklu.
   13. pants
   Valodas
   13.1.   Jebkura persona drīkst rakstīt ombudam jebkurā no Līguma valodām par jebkuru jautājumu, kas ietilpst ombuda pilnvarās. Ombuds atbildi sagatavo tajā Līguma valodā.
   13.2.   Sūdzību ombudam drīkst iesniegt jebkurā no Līguma valodām. Ombuds ar sūdzības iesniedzēju sazinās tajā valodā.
   13.3.   Izņēmuma gadījumos ombuds drīkst lūgt, lai iestādes iesniedz attiecīgo dokumentu kopijas valodā, kurā sūdzība iesniegta. Izsakot šādu lūgumu, ombuds rīkojas proporcionāli sūdzības iesniedzēja vajadzībām un saprātīgi attiecībā uz iestāžu resursiem.
   14. pants
   Spēkā stāšanās
   14.1.   Ombuds atceļ īstenošanas noteikumus, kas pieņemti 2002. gada 8. jūlijā un grozīti 2004. gada 5. aprīlī un 2008. gada 3. decembrī.
   14.2.   Šis lēmums stājas spēkā 2016. gada 1. septembrī. Tas attiecas uz visām izmeklēšanām, kuras tajā datumā notiek, visām tajā datumā uzsāktajām izmeklēšanām un visām sūdzībām, attiecībā uz kurām ombuds tajā datumā vēl nav pieņēmis lēmumu.
   14.3.   Ombuds par šo lēmumu informē Eiropas Parlamenta priekšsēdētāju.
   14.4.   Ombuds publicē lēmumu Oficiālajā Vēstnesī un ombuda tīmekļa vietnē.

      Strasbūrā, 2016. gada 20. jūlijā

         Emily O'REILLY

            Eiropas ombude

      (1)  Parlaments pieņēmis 1994. gada 9. martā (OV L 113, 4.5.1994., 15. lpp.) un grozījis ar 2002. gada 14. marta (OV L 92, 9.4.2002., 13. lpp.) un 2008. gada 18. jūnija lēmumu (OV L 189, 17.7.2008., 25. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 31.5.2001., 43. lpp.).


title: 2014/321/ES: Padomes Lēmums ( 2014. gada 13. maijs ) par to, lai Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā noslēgtu Protokolu Stabilizācijas un asociācijas nolīgumam starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Melnkalnes Republiku, no otras puses, lai ņemtu vērā Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai

text:
               4.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 165/30

         PADOMES LĒMUMS
   (2014. gada 13. maijs)
   par to, lai Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā noslēgtu Protokolu Stabilizācijas un asociācijas nolīgumam starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Melnkalnes Republiku, no otras puses, lai ņemtu vērā Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai

      (2014/321/ES)

   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 217. pantu saistībā ar 218. panta 6. punkta a) apakšpunkta i) punktu un 218. panta 8. punkta otro daļu,
   ņemot vērā Aktu par Horvātijas pievienošanos un jo īpaši tā 6. panta 2. punkta otro daļu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Padomes Lēmumu 2014/172/ES (1) Protokols Stabilizācijas un asociācijas nolīgumam starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Melnkalnes Republiku, no otras puses, lai ņemtu vērā Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (“protokols”) ir parakstīts, ņemot vērā tā noslēgšanu.

               (2)

               Protokola noslēgšanai ir paredzēta atsevišķa procedūra attiecībā uz jautājumiem, kas ir Eiropas Atomenerģijas kopienas kompetencē.

               (3)

               Protokols būtu jāapstiprina,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo Savienības un tās dalībvalstu vārdā ir apstiprināts Protokols Stabilizācijas un asociācijas nolīgumam starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Melnkalnes Republiku, no otras puses, lai ņemtu vērā Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (2).
   2. pants
   Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots norīkot personu vai personas, kas ir tiesīgas Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā deponēt apstiprinājuma dokumentu, kurš paredzēts protokola 11. panta 2. punktā.
   3. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2014. gada 13. maijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         E. VENIZELOS

      (1)  OV L 93, 28.3.2014., 1. lpp.

      (2)  Protokols ir publicēts OV L 93, 28.3.2014., 2. lpp., kopā ar lēmumu par parakstīšanu.


title: 2009/70/EK,Euratom: Padomes Lēmums ( 2009. gada 19. janvāris ), ar ko ieceļ divus Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļus no Vācijas

text:
               28.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 24/13

      PADOMES LĒMUMS

   (2009. gada 19. janvāris),
   ar ko ieceļ divus Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļus no Vācijas
   (2009/70/EK, Euratom)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 259. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 167. pantu,
   ņemot vērā Padomes Lēmumu 2006/524/EK, Euratom (2006. gada 11. jūlijs), ar ko ieceļ Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļus no Čehijas Republikas, Vācijas, Igaunijas, Spānijas, Francijas, Itālijas, Latvijas, Lietuvas, Luksemburgas, Ungārijas, Maltas, Austrijas, Slovēnijas un Slovākijas (1),
   ņemot vērā Vācijas valdības priekšlikumu,
   ņemot vērā Komisijas atzinumu,
   tā kā pēc Karin ALLEWELDT kundzes nāves un Amelie BUNTENBACH kundzes atkāpšanās ir atbrīvojušās divas Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļu vietas,
   IR NOLĒMUSI ŠĀDI.
   1. pants
   Ar šo uz atlikušo amata pilnvaru laiku līdz 2010. gada 20. septembrim kā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekles ir ieceltas Gabriela BISCHOFF kundze, Vācijas Arodbiedrību apvienības (DGB) Eiropas politikas nodaļas vadītāja, un Michaela ROSENBERGER kundze, Pārtikas, baudvielu, sabiedriskās ēdināšanas nozares arodbiedrības (Gewerkschaft Nahrung-Genuss-Gaststätten) valdes locekle.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2009. gada 19. janvārī

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         P. GANDALOVIČ

      (1)  OV L 207, 28.7.2006., 30. lpp.


title: Padomes Lēmums (ES) 2016/954 (2016. gada 9. jūnijs), ar ko atļauj ciešāku sadarbību attiecībā uz jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem un nolēmumu atzīšanu un izpildi starptautisku pāru mantisko attiecību jomā, aptverot gan laulāto mantiskās attiecības, gan reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas

text:
               16.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 159/16

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2016/954
   (2016. gada 9. jūnijs),
   ar ko atļauj ciešāku sadarbību attiecībā uz jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem un nolēmumu atzīšanu un izpildi starptautisku pāru mantisko attiecību jomā, aptverot gan laulāto mantiskās attiecības, gan reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 329. panta 1. punktu,
   ņemot vērā pieteikumus, ko iesniegusi Beļģijas Karaliste, Bulgārijas Republika, Čehijas Republika, Vācijas Federatīvā Republika, Grieķijas Republika, Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Horvātijas Republika, Itālijas Republika, Kipras Republika, Luksemburgas Lielhercogiste, Malta, Nīderlandes Karaliste, Austrijas Republika, Portugāles Republika, Slovēnijas Republika, Somijas Republika un Zviedrijas Karaliste,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu (1),
   tā kā:

               (1)

               Savienība ir izvirzījusi mērķi uzturēt un attīstīt brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kurā ir nodrošināta personu brīva pārvietošanās. Lai pakāpeniski izveidotu šādu telpu, Savienībai ir jāpieņem pasākumi saistībā ar tiesu iestāžu sadarbību civillietās, kurās ir pārrobežu elementi.

               (2)

               Ievērojot Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 81. pantu, šajos pasākumos ir iekļaujama dalībvalstīs piemērojamo noteikumu saderības veicināšana attiecībā uz tiesību normu kolīziju, tostarp pasākumos saistībā ar ģimenes tiesībām, kam ir pārrobežu ietekme.

               (3)

               Komisija 2011. gada 16. martā pieņēma priekšlikumu Padomes regulai par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi laulāto mantisko attiecību lietās un priekšlikumu Padomes regulai par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām.

               (4)

               Padome 2015. gada 3. decembra sanāksmē secināja, ka pieņemamā termiņā nebūs iespējams panākt vienošanos Savienībā kopumā par abu regulu pieņemšanu.

               (5)

               Šajos apstākļos Malta, Horvātija un Beļģija pēc tam nosūtīja Komisijai lūgumus attiecīgi 2015. gada 14. decembra, 2015. gada 15. decembra un 2015. gada 17. decembra vēstulēs un Vācija, Grieķija, Spānija, Francija, Itālija, Luksemburga, Portugāle, Slovēnija un Zviedrija – 2015. gada 18. decembra vēstulēs, tajās norādot, ka tās vēlas savā starpā izveidot ciešāku sadarbību attiecībā uz jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem un nolēmumu atzīšanu un izpildi laulāto mantisko attiecību lietās un lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām un ka Komisijai šajā sakarā būtu jāiesniedz priekšlikums Padomei. Čehijas Republika, Nīderlande, Bulgārija, Austrija un Somija nosūtīja Komisijai tādus pašus lūgumus attiecīgi 2016. gada 28. janvāra, 2016. gada 2. februāra, 2016. gada 9. februāra, 2016. gada 16. februāra un 26. februāra vēstulēs. Kipra ar vēstuli Komisijai 2016. gada 18. martā izteica savu vēlmi piedalīties ciešākas sadarbības izveidošanā; Kipra savu vēlmi atkārtoja Padomes darba gaitā. Šādu ciešāku sadarbību ir pieprasījušas kopumā 18 dalībvalstis.

               (6)

               Ciešākai sadarbībai iesaistītajās dalībvalstīs būtu jānodrošina skaidrs un visaptverošs tiesiskais regulējums starptautisku pāru mantisko attiecību jomā, aptverot gan laulāto mantiskās attiecības, gan reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas, jānodrošina pienācīgi risinājumi iedzīvotājiem attiecībā uz tiesisko noteiktību, paredzamību un elastību un jāveicina lēmumu un publisku aktu aprite starp iesaistītajām dalībvalstīm.

               (7)

               Saskaņā ar dalībvalstu lūgumu par ciešākas sadarbības izveidošanu ar diviem būtiskiem aktiem būtu jāīsteno ciešāka sadarbība – vienam par laulāto mantiskajām attiecībām un otram par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām. Lai ciešākas sadarbības tvērums starptautisku pāru mantisko attiecību jomā būtu pilnīgs un lai nodrošinātu to, ka pilsoņi netiek diskriminēti, abi būtiskie īstenošanas akti būtu jāpieņem vienlaicīgi.

               (8)

               Ir izpildīti Līguma par Eiropas Savienību (LES) 20. pantā un LESD 326. līdz 329. pantā paredzētie nosacījumi.

               (9)

               Attiecīgā ciešākas sadarbības joma, proti, jurisdikcija, piemērojamie tiesību akti un nolēmumu atzīšana un izpilde lietās par starptautisku pāru mantiskajām attiecībām, aptverot gan laulāto mantiskās attiecības, gan reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas, ir atzīta LESD 81. panta 2. punkta a) un c) apakšpunktā un 81. panta 3. punktā par vienu no jomām, uz ko attiecas Līgumi. Tā nav Savienības ekskluzīvās kompetences joma.

               (10)

               Padome 2015. gada 3. decembrī secināja, ka Savienība kopumā nevar pieņemamā termiņā sasniegt ierosināto regulu mērķus, un tādējādi ir izpildīta LES 20. panta 2. punkta prasība par galējo līdzekli.

               (11)

               Ciešāka sadarbība attiecībā uz jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem un nolēmumu atzīšanu un izpildi lietās par starptautisku pāru mantiskajām attiecībām, aptverot gan laulāto mantiskās attiecības, gan reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas, tiek veidota ar nolūku uzlabot tiesu iestāžu sadarbību civillietās, kurām ir pārrobežu sekas, pamatojoties uz nolēmumu savstarpējas atzīšanas principu, nodrošināt to dalībvalstīs piemērojamo noteikumu saderību, kas attiecas uz normu kolīziju. Līdz ar to tā veicina Savienības mērķu sasniegšanu, aizsargā tās intereses un pastiprina integrācijas procesu, kā prasīts LES 20. panta 1. punktā.

               (12)

               Ciešāka sadarbība attiecībā uz jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem un nolēmumu atzīšanu un izpildi lietās par starptautisku pāru mantiskajām attiecībām, aptverot gan laulāto mantiskās attiecības, gan reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas, ir saskaņā ar Līgumiem un Savienības tiesību aktiem un neietekmē iekšējo tirgu vai ekonomikas, sociālo un teritoriālo kohēziju. Tā nerada šķēršļus vai diskrimināciju tirdzniecībā starp dalībvalstīm un nerada traucējumus dalībvalstu savstarpējā konkurencē.

               (13)

               Jo īpaši ciešāka sadarbība attiecībā uz jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem un nolēmumu atzīšanu un izpildi lietās par starptautisku pāru mantiskajām attiecībām, aptverot gan laulāto mantiskās attiecības, gan reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas, ir saskaņā ar Savienības tiesību aktiem par tiesu iestāžu sadarbību civillietās, jo ciešāka sadarbība neietekmē acquis šajā jomā.

               (14)

               Ciešāka sadarbība attiecībā uz jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem un nolēmumu atzīšanu un izpildi lietās par starptautisku pāru mantiskajām attiecībām, aptverot gan laulāto mantiskās attiecības, gan reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas, ievēro to dalībvalstu kompetences, tiesības un pienākumus, kas nepiedalās ciešākā sadarbībā. Vienoti noteikumi par jurisdikciju, normu kolīziju un atzīšanu, un izpildi iesaistītajās dalībvalstīs neietekmē neiesaistīto dalībvalstu normas. Neiesaistīto dalībvalstu tiesas turpinās piemērot savus iekšējos noteikumos, lai noteiktu jurisdikciju, piemērojamos tiesību aktus un izskatītu jautājumus par nolēmumu atzīšanu un izpildi lietās par starptautisku pāru mantiskajām attiecībām, aptverot gan laulāto mantiskās attiecības, gan reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas.

               (15)

               Šajā lēmumā ir ievēroti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā un jo īpaši tās 9. pantā un 21. pantā ietvertie principi.

               (16)

               Ciešāka sadarbība attiecībā uz jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem un nolēmumu atzīšanu un izpildi lietās par starptautisku pāru mantiskajām attiecībām, aptverot gan laulāto mantiskās attiecības, gan reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas, vienmēr ir atvērta visām dalībvalstīm saskaņā ar LESD 328. pantu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Beļģijas Karalistei, Bulgārijas Republikai, Čehijas Republikai, Vācijas Federatīvajai Republikai, Grieķijas Republikai, Spānijas Karalistei, Francijas Republikai, Horvātijas Republikai, Itālijas Republikai, Kipras Republikai, Luksemburgas Lielhercogistei, Maltai, Nīderlandes Karalistei, Austrijas Republikai, Portugāles Republikai, Slovēnijas Republikai, Somijas Republikai un Zviedrijas Karalistei ar šo tiek atļauts izveidot ciešāku sadarbību attiecībā uz jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem un nolēmumu atzīšanu un izpildi lietās par starptautisku pāru mantiskajām attiecībām, aptverot gan laulāto mantiskās attiecības, gan reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas, piemērojot attiecīgos Līgumu noteikumus.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Luksemburgā, 2016. gada 9. jūnijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         G.A. VAN DER STEUR

      (1)  2016. gada 7. jūnija piekrišana (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta).


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums (ES) 2017/1372 (2017. gada 14. jūlijs) par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu (Spānijas pieteikums EGF/2017/001 ES/Castilla y León mining)

text:
               25.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 193/2

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS (ES) 2017/1372
   (2017. gada 14. jūlijs)
   par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu (Spānijas pieteikums EGF/2017/001 ES/Castilla y León mining)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1309/2013 par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu (2014–2020) un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1927/2006 (1), un jo īpaši tās 15. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (2) un jo īpaši tā 13. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda (EGF) mērķis ir sniegt atbalstu darba ņēmējiem, kuri atlaisti no darba, un pašnodarbinātām personām, kuru darbība ir beigusies, jo globalizācijas rezultātā ir notikušas lielas strukturālas izmaiņas pasaules tirdzniecības modeļos, turpinās globālā finanšu un ekonomikas krīze vai sākas jauna globāla finanšu un ekonomikas krīze, un palīdzēt viņiem no jauna iekļauties darba tirgū.

               (2)

               EGF var izmantot, nepārsniedzot maksimālo summu EUR 150 miljonus gadā (2011. gada cenās), kā noteikts Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 (3) 12. pantā.

               (3)

               Spānija 2017. gada 20. janvārī iesniedza pieteikumu EGF izmantošanai sakarā ar darba ņēmēju atlaišanu saimnieciskās darbības nozarē, kas klasificēta saimniecisko darbību statistiskās klasifikācijas Eiropas Kopienā (NACE) 2. redakcijas 5. nodaļā (Ogļu un brūnogļu (lignīta) ieguve), Kastīlijas un Leonas reģionā. Pieteikums tika papildināts ar papildu informāciju, kas iesniegta saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1309/2013 8. panta 3. punktu. Šis pieteikums atbilst Regulas (ES) Nr. 1309/2013 13. pantā noteiktajām prasībām par EGF finansiālā ieguldījuma noteikšanu.

               (4)

               Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1309/2013 6. panta 2. punktu Spānija nolēma no EGF līdzfinansētos individualizētos pakalpojumus sniegt arī 125 jauniešiem, kas nemācās, nestrādā un neapgūst arodu (NEET).

               (5)

               Spānijas pieteikums ir atzīstams par pieņemamu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1309/2013 4. panta 2. punktu, jo atlaišanai ir liela ietekme uz nodarbinātību un vietējo ekonomiku.

               (6)

               Tāpēc būtu jāizmanto EGF, lai sniegtu finansiālu ieguldījumu EUR 1 002 264 apmērā saistībā ar Spānijas iesniegto pieteikumu.

               (7)

               Lai pēc iespējas saīsinātu laiku, kas vajadzīgs EGF izmantošanai, šis lēmums būtu jāpiemēro no tā pieņemšanas dienas,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Savienības 2017. finanšu gada vispārējā budžetā izmanto Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu, lai piešķirtu EUR 1 002 264 saistību un maksājumu apropriācijās.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   To piemēro no 2017. gada 14. jūlija.

      Briselē, 2017. gada 14. jūlijā

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         A. TAJANI

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         T. TÕNISTE

      (1)  OV L 347, 20.12.2013., 855. lpp.

      (2)  OV C 373, 20.12.2013., 1. lpp.

      (3)  Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 (2013. gada 2. decembris), ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam (OV L 347, 20.12.2013., 884. lpp.).


title: EBTA Uzraudzības iestādes Lēmums Nr. 30/07/COL ( 2007. gada 19. februāris ) par Norvēģijas valsts programmu skrepi slimības kontrolei un papildu garantijām attiecībā uz Kopienas iekšējo tirdzniecību un importu uz Norvēģiju

text:
               24.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 132/42

         EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES LĒMUMS

   Nr. 30/07/COL
   (2007. gada 19. februāris)
   par Norvēģijas valsts programmu skrepi slimības kontrolei un papildu garantijām attiecībā uz Kopienas iekšējo tirdzniecību un importu uz Norvēģiju
   EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE,
   ŅEMOT VĒRĀ Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ), un jo īpaši tā 109. pantu un 1. protokolu,
   ŅEMOT VĒRĀ nolīgumu starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi, un jo īpaši tā 5. panta 2. punkta d) apakšpunktu un 1. protokolu,
   ŅEMOT VĒRĀ EEZ līguma I pielikuma I nodaļas 7.1.12. punktā minēto tiesību aktu, Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Regulu (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (1), kas grozīts un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu,
   ŅEMOT VĒRĀ EEZ līguma I pielikuma I nodaļas 7.2.27. punktā minēto tiesību aktu, Komisijas 2006. gada 31. marta Regulu (EK) Nr. 546/2006, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 999/2001 attiecībā uz skrepi slimības valsts kontroles programmām un papildu garantijām, nosaka dažas atkāpes no Lēmumā 2003/100/EK noteiktajām prasībām un atceļ Regulu (EK) Nr. 1874/2003 (2), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu,
   ŅEMOT VĒRĀ EBTA Uzraudzības iestādes 2007. gada 14. februāra Lēmumu Nr. 21/07/COL, ar kuru atbildīgajam kolēģijas loceklim uzdod pieņemt lēmumu Norvēģijas valsts programmu skrepi slimības kontrolei un papildu garantijām attiecībā uz Kopienas iekšējo tirdzniecību un importu uz Norvēģiju, ja lēmuma projekts saskan ar EBTA Veterinārijas komitejas atzinumu,
   TĀ KĀ Regulā (EK) Nr. 999/2001 ir noteikts, ka EEZ EBTA valstu pieņemtās valsts programmas skrepi slimības kontrolei tiek apstiprinātas, ja tās atbilst šajā regulā noteiktiem konkrētiem kritērijiem.
   TĀ KĀ Regula (EK) Nr. 546/2006 paredz papildu garantijas Kopienas iekšējā tirdzniecībā un oficiālus pārvietošanas ierobežojumus saimniecībās saistībā ar aitu un kazu dzimtas dzīvniekiem, kas paredzēti nosūtīšanai uz tādām EEZ EBTA valstīm, kuru valsts programmas skrepi slimības kontrolei ir apstiprinājusi EBTA Uzraudzības iestāde.
   TĀ KĀ ar 2006. gada 14. februāra vēstuli Norvēģija iesniedza EBTA Uzraudzības iestādei valsts programmu skrepi slimības kontrolei un 2006. gada 20. novembrī pēc pārrunām vairākās sanāksmēs Oslo EBTA Uzraudzības iestādei tika iesniegti daži šīs programmas grozījumi, kā arī sīki izklāstīta informācija par programmas apmēru.
   TĀ KĀ EBTA Uzraudzības iestāde ciešā sadarbībā ar Eiropas Komisiju pārbaudīja Norvēģijas iesniegto valsts programmu skrepi slimības kontrolei un tika konstatēts, ka Norvēģijas programma atbilst prasībām, lai to apstiprinātu.
   TĀ KĀ tāpēc ir lietderīgi apstiprināt valsts programmu skrepi slimības kontrolei, ko Norvēģija ir iesniegusi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 999/2001 un Regulu (EK) Nr. 546/2006.
   TĀ KĀ šajā lēmumā paredzētie pasākumi saskan ar atzinumu, ko sniegusi EBTA Veterinārijas komiteja, kas palīdz EBTA Uzraudzības iestādei,
   IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1)

               Norvēģijas 2006. gada 14. februāra un 2006. gada 20. novembra valsts programmu skrepi slimības kontrolei un papildu garantijas attiecībā uz Kopienas iekšējo tirdzniecību un importu uz Norvēģiju ar šo ir apstiprinātas.

               2)

               Saskaņā ar EEZ līguma 109. panta 2. punktu EBTA Uzraudzības iestāde iesniedz Eiropas Komisijai Norvēģijas iesniegto valsts programmu skrepi slimības kontrolei un papildu garantijas attiecībā uz Kopienas iekšējo tirdzniecību un importu uz Norvēģiju un visus grozījumus tajās.

               3)

               Šis lēmums stājas spēkā 2007. gada 19. februārī.

               4)

               Šis lēmums ir autentisks angļu valodā.

      Briselē, 2007. gada 19. februārī

            EBTA Uzraudzības iestādes vārdā —

            priekšsēdētājs

         Bjørn T. GRYDELAND

            direktors

         Niels FENGER

      (1)  OV L 147, 31.5.2001., 1. lpp.

      (2)  OV L 94, 1.4.2006., 28. lpp.


title: Padomes Lēmums (1987. gada 30. novembris), ar ko Kopienas vārdā pieņem Starptautiskās muitas procedūru vienkāršošanas un saskaņošanas konvencijas F.3. pielikumu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31987D0594

Oficiālais Vēstnesis L 362 , 22/12/1987 Lpp. 0008 - 0021 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 11 Sējums 13 Lpp. 0102  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 11 Sējums 13 Lpp. 0102

		Padomes Lēmums(1987. gada 30. novembris),ar ko Kopienas vārdā pieņem Starptautiskās muitas procedūru vienkāršošanas un saskaņošanas konvencijas F.3. pielikumu(87/594/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 28., 43., 113. un 235. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],tā kā Kopiena ar Lēmumu 75/199/EEK [2] ir noslēgusi Starptautisko konvenciju par muitas procedūru vienkāršošanu un saskaņošanu;tā kā minētās konvencijas pielikumu pieņemšana efektīvi veicina starptautiskās tirdzniecības atvieglošanu un attīstību;tā kā Kopiena var pieņemt F.3. pielikumu par ceļotājiem piemērojamajiem muitas atvieglojumiem;tā kā kopā ar šo pieņemšanu tomēr jāatzīmē konkrētas atrunas, lai ņemtu vērā muitas savienības īpašās prasības, kā arī šobrīd sasniegto muitas tiesību aktu saskaņošanā,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsAr šo Kopiena pieņem Starptautiskās muitas procedūru vienkāršošanas un saskaņošanas konvencijas F.3. pielikumu par ceļotājiem piemērojamajiem muitas atvieglojumiem, ņemot vērā vispārīgo atrunu un atrunas attiecībā uz standartu 21., 38. un 44. punktu un ieteicamās prakses 45. punktu.Pielikuma teksts kopā ar atrunām ir pievienots šim lēmumam.2. pantsPadomes priekšsēdētājs nosaka personu, kas ir pilnvarota paziņot Muitas sadarbības padomes ģenerālsekretāram par Kopienas piekrišanu 1. pantā minētajam pielikumam, ievērojot šā lēmuma 1. pantā minētās atrunas.Briselē, 1987. gada 30. novembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsN. Wilhjelm[1] OV C 318, 30.11.1987.[2] OV 100, 21.4.1975., 1. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSF.3. PIELIKUMSPIELIKUMS PAR CEĻOTĀJIEM PIEMĒROJAMAJIEM MUITAS ATVIEGLOJUMIEMIEVADSLielais starptautiskās ceļošanas pieaugums ir ievērojami ietekmējis muitas dienestu darbu, jo ceļotājiem ar savām mantām un transportlīdzekļiem ceļojuma laikā jāiziet muitas kontrole.Gan ceļotāji, gan attiecīgās iestādes ir ieinteresētas, lai tiktu atvieglota vajadzīgās muitas kontroles iziešana, tomēr tas nedrīkst notikt, samazinot citu muitas pienākumu nozīmi, piemēram, valsts fiskālo un ekonomisko interešu aizsardzību, aizliegtu priekšmetu ievešanas nepieļaušanu un citu muitas noteikumu pārkāpumu novēršanu.Šajā pielikumā ir paredzēti minimālie ceļotājiem piemērojamie atvieglojumi, un šajā kontekstā īpaša uzmanība jāpievērš konvencijas 2. panta ieteikumam.Šis pielikums attiecas uz muitas atvieglojumiem, kurus piemēro visiem ceļotājiem neatkarīgi no tā, vai tie ir nerezidenti vai rezidenti, kas izbrauc vai atgriežas, un no to transporta veida, kā arī šo ceļotāju mantām, kuras atrodas pie tiem personīgi, to bagāžā vai transportlīdzekļos. To piemēro arī ceļotāju privātajiem transportlīdzekļiem (mehāniskajiem autotransporta līdzekļiem, laivām un lidaparātiem).Šo pielikumu piemēro arī darba ņēmējiem, kas dzīvo vienā valstī, bet strādā citā, apkalpes locekļiem, kā arī citām personām, kas bieži šķērso robežu. Tomēr šāda veida ceļotājiem var neļaut gūt labumu no dažiem atvieglojumiem.Pielikumu nepiemēro dažādajām kontrolēm, ko muitas dienesti dažreiz veic citu iestāžu vārdā, piemēram, imigrācijas kontrolei un fitosanitārajām pārbaudēm. Pielikums neattiecas arī uz personām, kas maina savu dzīvesvietu no vienas valsts uz citu.DEFINĪCIJASŠajā pielikumā:a) "ceļotājs" ir:1) jebkura persona, kas īslaicīgi iebrauc kādas valsts teritorijā, kur tā parasti nedzīvo ("nerezidents"); un2) jebkura persona, kas pēc īslaicīgas uzturēšanās ārzemēs atgriežas tās valsts teritorijā, kur tā parasti dzīvo ("rezidents, kas atgriežas").PiezīmeVar uzskatīt, ka persona parasti dzīvo kādā valstī, ja tā galvenokārt vai pastāvīgi dzīvo šajā valstī. Tomēr vietu, kur persona parasti dzīvo, nosaka saskaņā ar valsts tiesību aktiem;b) "transportlīdzekļi privātām vajadzībām" ir mehāniskie autotransporta līdzekļi (ietverot motociklus) un piekabes, laivas un lidaparāti kopā ar to rezerves daļām un parastajiem piederumiem un aprīkojumu, ko ieved vai izved vienīgi izmantošanai attiecīgās personas privātām vajadzībām, nevis personu pārvadāšanai par atlīdzību vai preču rūpnieciskai vai komerciālai pārvadāšanai par atlīdzību vai ne;c) "priekšmeti personiskai lietošanai" ir visi (jauni vai lietoti) priekšmeti, kas ceļotājam, ņemot vērā ceļošanas apstākļus, ceļojuma laikā pamatoti vajadzīgi personiskai lietošanai, izņemot komerciālos nolūkos ievestas vai izvestas preces;d) "ievedmuitas nodokļi un citi maksājumi" ir muitas nodokļi un citi nodokļi, maksas vai citi maksājumi, kurus iekasē, vai nu ievedot preces, vai saistībā ar to ievešanu, neietverot maksas un maksājumus, kas nepārsniedz sniegto pakalpojumu aptuvenās izmaksas;e) "izvedmuitas nodokļi un citi maksājumi" ir muitas nodokļi un citi nodokļi, maksas vai citi maksājumi, kurus iekasē, vai nu izvedot preces, vai saistībā ar to izvešanu, neietverot maksas un maksājumus, kas nepārsniedz sniegto pakalpojumu aptuvenās izmaksas;f) "pagaidu ieviešana" ir muitas procedūra, kurā atsevišķas preces var ievest muitas teritorijā, atbrīvojot tās no ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem ar nosacījumu; šīs preces jāieved konkrētam mērķim, un tām jābūt paredzētām atpakaļizvešanai pēc noteikta laika, neizdarot tām nekādas izmaiņas, izņemot normālo amortizāciju sakarā ar to lietošanu;g) "nodrošinājums" ir veids, kā muitai nodrošina to, ka tiks izpildītas saistības pret muitu;h) "muitas kontrole" ir pasākumi, ko piemēro, lai panāktu to normatīvo aktu ievērošanu, par kuru ieviešanu atbild muita.PRINCIPI1. StandartsŠā pielikuma noteikumi reglamentē ceļotājiem piemērojamos muitas atvieglojumus.2. StandartsValstu tiesību aktos precizē nosacījumus, kas jāizpilda, un muitas formalitātes, kas jāveic, muitojot ceļotāju mantas un transportlīdzekļus privātām vajadzībām.VISPĀRĪGI NOTEIKUMI3. StandartsMuitas dienesti nosaka muitas iestādes, kurās var veikt ceļotāju muitas formalitātes. Nosakot šo iestāžu atrašanās vietu, kompetenci un darba laiku, cita starpā ņem vērā ģeogrāfisko situāciju un pasažieru plūsmas apjomu.Piezīmes1) Šīs muitas iestādes var atrasties vai nu uz robežas, vai iekšzemē (piemēram, lidostā vai galvenajā dzelzceļa stacijā);2) dažos gadījumos ceļotājiem var būt iespēja veikt visas vajadzīgās muitas formalitātes starptautiskajos vilcienos, prāmjos, kruīza kuģos utt.;3) vēl viens veids, kā paātrināt ceļotāju muitas kontroli, ir nodrošināt pirmsmuitošanas procedūras izbraukšanas valstī.4. Ieteicamā praksePēc attiecīgās personas iepriekšēja pieprasījuma un ja muitas dienesti to uzskata par pamatotu, un ciktāl to atļauj muitas administratīvā organizācija, tās ļauj attiecīgās ceļotājiem piemērojamās muitas formalitātes veikt tādās vietās, kas nav šim nolūkam paredzētās muitas iestādes; visi ar to saistītie izdevumi būtu jāsedz attiecīgajai personai.5. StandartsGalvenās muitas iestādes, kurās var veikt ceļotājiem piemērojamās muitas formalitātes, ir atvērtas 24 stundas diennaktī, ja to nosaka satiksmes plūsma vai ja tas nav vajadzīgs, konkrētā laikā, kad ceļotāji var iebraukt valstī vai izbraukt no tās.6. Ieteicamā prakseJa attiecīgās muitas iestādes atrodas uz kopējas robežas, abu attiecīgo valstu muitas dienesti saskaņo šo iestāžu kompetenci un darba laiku.PiezīmeAtsevišķos gadījumos kopīgas kontroles uz kopējām robežām ir izveidotas tā, ka abu valstu muitas iestādes atrodas vienā un tajā pašā vietā un reizēm vienā un tajā pašā ēkā.7. StandartsNeskarot muitas dienestu tiesības piemērot pilnu muitas kontroli visiem ceļotājiem, tās šādu kontroli parasti piemēro tikai selektīvi vai uz izlases pamata.8. StandartsCeļotāju pārmeklēšanu muitas nolūkā veic tikai izņēmuma gadījumos un ja pastāv pamatotas aizdomas par kontrabandu vai citiem pārkāpumiem.9. StandartsCeļotājiem, kas iebrauc valstī vai izbrauc no tās ar autotransporta līdzekli vai vilcienu, ļauj veikt visas vajadzīgās muitas formalitātes, saprotams, neatstājot transportlīdzekli, kurā tie ceļo.10. Ieteicamā prakseGalvenajās starptautiskajās lidostās iebraucošo ceļotāju un to bagāžas muitošanai izmanto šā pielikuma I papildinājumā aprakstīto divu koridoru sistēmu.11. Ieteicamā praksePiemērotās starptautiskās ostās, īpaši tajās, kuras izmanto pasažieru kuģi, kas veic īsus braucienus pa jūru (piemēram, regulāra prāmju satiksme), iebraucošo ceļotāju, to bagāžas un autotransporta līdzekļu privātām vajadzībām muitošanai izmanto šā pielikuma II papildinājumā aprakstīto divu koridoru sistēmu.12. StandartsŠajā pielikumā izstrādātie muitas atvieglojumi uz ceļotājiem attiecas neatkarīgi no to pilsonības vai pavalstniecības.13. Ieteicamā prakseNeatkarīgi no izmantotā transporta veida muitas nolūkā nepieprasa ceļotāju vai to bagāžas sarakstu.PiezīmeŠis noteikums neizslēdz iespēju, ka muita var pieprasīt informāciju par ceļotāju skaitu, kas iebrauc vai izbrauc ar konkrēto transportlīdzekli.14. StandartsCeļotājiem ir atļauts izdarīt mutvārdu deklarāciju par savām mantām. Tomēr muita var pieprasīt rakstisku deklarāciju par ceļotāju mantām, kuras ieved vai izved komerciāli un kuras pēc vērtības vai daudzuma pārsniedz valsts tiesību aktos noteiktos robežojumus.PiezīmeAr šo standartu noteiktā rakstiskā deklarācija var būt tā deklarācija, kas parasti vajadzīga nodošanai patēriņam, vai vienkāršota preču deklarācija. Muitas dienesti kā alternatīvu var pieprasīt faktūrrēķinu vai citu tirdzniecības dokumentu.15. StandartsCeļotāju mantas uzglabā vai patur atbilstīgi muitas dienestu noteikumiem, kamēr tās tiek muitotas saskaņā ar attiecīgo muitas procedūru, atpakaļizvestas vai citādi izlietotas atbilstīgi valsts tiesību aktiem, šādos gadījumos:- pēc ceļotāja pieprasījuma,- ja attiecīgās mantas nevar muitot nekavējoties,- ja uz šīm mantām neattiecas pārējie šā pielikuma noteikumi.16. StandartsKravas bagāžu (t. i., bagāžu, ko ieved vai izved pirms vai pēc paša ceļotāja) muito atbilstīgi procedūrai, ko piemēro bagāžai, kas atrodas kopā ar pasažieriem, vai citai vienkāršotai muitas procedūrai.Piezīmes1) Ievešanu bez ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem, ko piemēro mantām, kas nav priekšmeti personiskai lietošanai un kas atrodas bagāžā pie pasažiera, ne vienmēr piemēro mantām kravas bagāžā;2) ja pieprasa pasažiera kravas bagāžā esošo mantu ievešanu bez ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem, muitas dienesti var lūgt apliecinājumu, ka attiecīgā persona patiesi ierodas no ārzemēm;3) šā pielikuma III papildinājuma noteikumi var kalpot par noderīgām muitas procedūru vadlīnijām saistībā ar reģistrētu bagāžu, ko pārvadā pa dzelzceļu.17. StandartsIr paredzēts, ka ceļotāja kravas bagāžu var muitot arī citas personas.18. Ieteicamā prakseMantām, kas atbilstīgi ceļotājiem piemērojamajiem atvieglojumiem nodotas patēriņam, piemēro vienotas likmes aprēķina sistēmu, ja ievešana ir nekomerciāla un ja šo mantu kopējā vērtība vai daudzums nepārsniedz valstu tiesību aktos noteiktos ierobežojumus. Vienotas likmes sistēmā:- jānosaka likmes, kas aptver visus ievedmuitas nodokļu un citu maksājumu veidus,- nedrīkst atņemt iespēju mantas ievest ar beznodokļu atvieglojumiem, kas citādi būtu piemērojami,- jāparedz, ka mantas pēc ceļotāja pieprasījuma var aplikt ar parastajiem ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem, tomēr šādā gadījumā muitas dienesti var pieprasīt, lai šādi tiktu apliktas visas apliekamās mantas, un- nedrīkst izslēgt iespēju, ka muitas dienesti varētu noteikt īpašas likmes mantām ar augstiem nodokļiem vai dažām mantām pat nepiemērot vienotās likmes sistēmu.PiezīmeIevešanu parasti uzskata par nekomerciālu, ja tā nav regulāra un tajā ir mantas tikai ceļotāja vai tā ģimenes personiskai lietošanai vai patēriņam, kā arī mantas, ko ceļotājs paredzējis valstī izmantot dāvināšanai, un to raksturs un daudzums neliecina par to ievešanu komerciāliem nolūkiem.NOTEIKUMI PAR IEBRAUKŠANUa) Nerezidenti19. StandartsNerezidentu priekšmetiem personiskai lietošanai piemēro pagaidu ievešanas režīmu. Izņemot priekšmetus, kas saistās ar lieliem ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem, šādu priekšmetu personiskai lietošanai ievešanas gadījumā nav nepieciešami dokumenti vai nodrošinājums.20. StandartsPapildus apģērbam, tualetes piederumiem un citiem priekšmetiem, kas acīm redzami paredzēti personiskai lietošanai, par priekšmetiem personiskai lietošanai tiek uzskatīti sevišķi šādi priekšmeti:- personiskās dārglietas,- fotoaparāti un videokameras kopā ar saprātīgu daudzumu filmu un to piederumu,- pārnēsājami diapozitīvu vai filmu projektori un piederumi kopā ar saprātīgu daudzumu diapozitīvu vai filmu,- binokļi,- pārnēsājami mūzikas instrumenti,- pārnēsājami gramofoni ar ierakstiem,- pārnēsājamas skaņas ieraksta un atskaņošanas ierīces (ietverot diktofonus) ar lentēm,- pārnēsājami radiouztvērēji,- pārnēsājami televizori,- pārnēsājamas rakstāmmašīnas,- pārnēsājami kalkulatori,- bērnu ratiņi,- ratiņkrēsli invalīdiem,- sporta aprīkojums, piemēram, teltis un citi tūrisma piederumi, zvejas piederumi, kalnos kāpšanas piederumi, sporta ieroči ar munīciju, bezmotora divriteņi, kanoe laivas vai kajaki, kuru garums nepārsniedz 5,5 metrus, slēpes, tenisa raketes.21. StandartsPapildus patēriņa produktiem, ko ar noteiktiem daudzuma ierobežojumiem atļauts ievest bez ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem, nerezidentiem atļauj bez ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem ievest pilnīgi nekomerciālas mantas, kuru kopējā vērtība nepārsniedz SDR 75. Personām, kas jaunākas par 15 gadiem vai kas robežu šķērso bieži, var noteikt mazāku summu.Piezīmes1) Ar šo standartu paredzētajiem atvieglojumiem var piemērot nosacījumu, ka mantām jābūt paredzētām ceļotāja vai tā ģimenes personiskai lietošanai vai patēriņam vai ceļotājam valstī tās jāizlieto dāvināšanai, un ka tām jāatrodas bagāžā pie ceļotāja vai viņa rokas bagāžā;2) nerezidentiem, kas tikai izbrauc cauri valstij, var piemērot lielākus atvieglojumus.22. StandartsTabakas preču, vīna, stipro alkoholisko dzērienu un smaržu daudzums, ko nerezidenti var ievest bez ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem, ir šāds:a) 200 cigaretes vai 50 cigāri, vai 250 grami tabakas, vai dažāds šo produktu klāsts, kura kopējais svars nepārsniedz 250 gramus;b) 2 litri vīna un 1 litrs stipro alkoholisko dzērienu;c) ¼ litrs tualetes ūdens un 50 grami smaržu.Atvieglojumus attiecībā uz tabakas precēm un alkoholiskajiem dzērieniem tomēr var ierobežot, piemērojot tos tikai personām, kas sasniegušas noteiktu vecumu, un tos var nepiešķirt vai var piešķirt ierobežotā daudzumā personām, kuras robežu šķērso bieži (piemēram, personām, kas dzīvo tuvu robežai, darba ņēmējiem, kas dzīvo vienā valstī, bet strādā citā, starptautiskā transporta profesionāliem šoferiem un apkalpes locekļiem).PiezīmeAr šo standartu paredzētajiem atvieglojumiem var piemērot nosacījumu, ka produktiem jābūt paredzētiem ceļotāja vai tā ģimenes personiskam patēriņam vai ceļotājam valstī tie jāizlieto dāvināšanai, un ka tiem jāatrodas bagāžā pie ceļotāja vai viņa rokas bagāžā.23. StandartsJa par nerezidenta priekšmetiem personiskai lietošanai jāiesniedz pagaidu ievešanas deklarācija, iesniedzamā nodrošinājuma apjoms nepārsniedz iekasējamo ievedmuitas nodokļu un citu maksājumu apjomu.24. Ieteicamā prakseJa par nerezidenta priekšmetiem personiskai lietošanai jāiesniedz pagaidu ievešanas deklarācija, Muitas konvencijas par ATA karneti preču pagaidu ievešanai (Brisele, 1961. gada 6. decembris) līgumslēdzējām pusēm valstu muitas dokumentu vietā un kā nodrošinājums ievedmuitas nodokļu un citu maksājumu nomaksai jāpieņem ATA karnetes.25. StandartsJa par nerezidenta priekšmetiem personiskai lietošanai jāiesniedz pagaidu ievešanas deklarācija, pagaidu ievešanas beigu termiņu nosaka saistībā ar ceļotāja uzturēšanās laiku valstī, ja netiek pārsniegts valstu tiesību aktos noteiktais termiņš.26. StandartsJa ceļotājs to pieprasa un muitas dienesti uzskata pieprasījuma iemeslus par pamatotiem, tās pagarina sākotnēji noteikto pagaidu ievešanas beigu termiņu.27. StandartsIr noteikts, ka uz laiku ievestas mantas var izvest atpakaļ ne tikai caur to muitas iestādi, caur kuru tās ievestas.28. StandartsNerezidentiem piemēro pagaidu ievešanas procedūru attiecībā uz to transportlīdzekļiem privātām vajadzībām.PiezīmePagaidu ievešanu var piemērot arī dzīvniekiem un bezmotora transportlīdzekļiem, ko nerezidenti izmanto kā transportlīdzekļus.29. StandartsBez ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem ieved degvielu, kas atrodas transportlīdzekļu parastajās tvertnēs.30. StandartsAtvieglojumus, ko piešķir par transportlīdzekļiem privātām vajadzībām, piemēro neatkarīgi no tā, vai šie transportlīdzekļi nerezidentiem pieder, vai nerezidenti tos īrē vai ir aizņēmušies, kā arī neatkarīgi no tā, vai tie valstī nonāk pirms vai pēc ceļotāja vai vienlaicīgi ar viņu.31. Ieteicamā prakseNerezidentu transportlīdzekļa privātām vajadzībām pagaidu ievešanai muitas dienesti nepieprasa ne muitas dokumentu, ne nodrošinājumu.32. Ieteicamā prakseJa nerezidentu transportlīdzekļa privātām vajadzībām pagaidu ievešanai pieprasa muitas dokumentus vai nodrošinājumus, muitas dienesti pieņem standarta starptautiskos dokumentus vai nodrošinājumus, kas noteikti, piemēram, Muitas konvencijā par ATA karneti preču pagaidu ievešanai (Brisele, 1961. gada 6. decembris), Ņujorkas Muitas konvencijā par privātu autotransporta līdzekļu pagaidu ievešanu (1954. gada 4. jūnijs) un Muitas konvencijā par lidaparātu un izpriecceļojumu kuģu pagaidu ievešanu privātai izmantošanai (1956. gada 18. maijs).33. StandartsVispārējais termiņš nerezidentu transportlīdzekļa privātām vajadzībām pagaidu ievešanai nav mazāks par sešiem mēnešiem.34. StandartsJa attiecīgā persona to pieprasa un muitas dienesti uzskata pieprasījuma iemeslus par pamatotiem, tie pagarina sākotnēji noteikto pagaidu ievešanas termiņu.35. StandartsPagaidu ievešanas režīmu piešķir rezerves daļām, kas vajadzīgas, lai remontētu transportlīdzekli privātām vajadzībām, kurš uz laiku ievests valstī.36. Ieteicamā prakseIevērojot valsts tiesību aktos izstrādātos noteikumus, muitas dienesti nepieprasa izvest atpakaļ nerezidentu transportlīdzekļus privātām vajadzībām vai priekšmetus personiskai lietošanai, kas ir nopietni bojāti vai iznīcināti nelaimes gadījumā vai nepārvaramas varas rezultātā;b) rezidenti, kas atgriežas37. StandartsRezidentiem, kas atgriežas, ļauj bez ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem ievest atpakaļ priekšmetus, kurus tie paņēmuši līdzi, izbraucot no valsts, un kuri šajā valstī bijuši brīvā apgrozībā.38. StandartsPapildus patēriņa produktiem, kurus ar noteiktiem daudzuma ierobežojumiem atļauts ievest bez ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem, rezidentiem, kas atgriežas, atļauj bez ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem ievest pilnīgi nekomerciālas mantas, kuru kopējā vērtība nepārsniedz SDR 75. Personām, kas jaunākas par 15 gadiem vai kas robežu šķērso bieži, var noteikt mazāku summu.PiezīmeAr šo standartu paredzētajiem atvieglojumiem var piemērot nosacījumu, ka mantām jābūt domātām ceļotāja vai tā ģimenes personiskai lietošanai vai patēriņam vai ceļotājam tās jāizlieto dāvināšanai valstī, un ka tām jāatrodas bagāžā pie ceļotāja vai viņa rokas bagāžā.39. StandartsTabakas preču, vīna, stipro alkoholisko dzērienu un smaržu daudzums, kuru rezidenti, kas atgriežas, var ievest bez ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem, ir šāds:a) 200 cigaretes vai 50 cigāri, vai 250 grami tabakas, vai dažāds šo produktu klāsts, kuru kopējais svars nepārsniedz 250 gramus;b) 2 litri vīna un 1 litrs stipro alkoholisko dzērienu;c) ¼ litra tualetes ūdens un 50 grami smaržu.Atvieglojumus par tabakas precēm un alkoholiskajiem dzērieniem tomēr var ierobežot, piemērojot tos tikai personām, kas sasniegušas noteiktu vecumu, un tos var nepiešķirt vai var piešķirt ierobežotā daudzumā personām, kuras robežu šķērso bieži (piemēram, personām, kas dzīvo tuvu robežai, darba ņēmējiem, kas dzīvo vienā valstī, bet strādā citā, starptautiskā transporta profesionāliem šoferiem un apkalpes locekļiem).PiezīmeAr šo standartu paredzētajiem atvieglojumiem var piemērot nosacījumu, ka produktiem jābūt paredzētiem ceļotāja vai tā ģimenes personiskam patēriņam vai ceļotājam valstī tie jāizlieto dāvināšanai, un ka tiem jāatrodas bagāžā pie ceļotāja vai viņa rokas bagāžā.NOTEIKUMI PAR IZBRAUKŠANU40. StandartsMuitas formalitātes, ko piemēro izbraucošajiem ceļotājiem, ir iespējami vienkāršas, un, ja iespējams, tās atceļ vispār.PiezīmeMuitas formalitātes var būt vajadzīgas, piemēram, lai panāktu atbrīvojumu no starptautiskajiem nodokļiem vai to atmaksāšanu.41. StandartsCeļotājiem atļauts izvest preces komerciālā nolūkā, ievērojot visas vajadzīgās formalitātes un samaksājot visus piemērojamos izvedmuitas nodokļus un citus maksājumus.42. StandartsPēc rezidentu, kas izbrauc no valsts, pieprasījuma muitas iestādes veic vajadzīgos identifikācijas pasākumus attiecībā uz konkrētiem priekšmetiem, lai tādējādi atvieglotu to brīvu atpakaļievešanu.PiezīmeParastie pasākumi, ko šajā sakarā veic, ir tās informācijas atzīmēšana, kas vajadzīga identifikācijai, pierakstot preču aprakstu vai marķējumu, numurus vai citas precēm pastāvīgi piestiprinātās norādes vai piestiprinot muitas identifikācijas zīmes vai uzliekot plombas.43. StandartsPagaidu izvešanas procedūru ar muitas dokumentiem attiecībā uz rezidentu, kas izbrauc no valsts, priekšmetiem personiskai lietošanai un transportlīdzekļiem privātajām vajadzībām piemēro tikai izņēmuma gadījumos.44. StandartsNerezidentu sniegtie nodrošinājumi attiecībā uz pagaidu ievešanas režīmā ievestām precēm beidz pastāvēt, kad preces izved atpakaļ, neatkarīgi no tā, caur kuru muitas iestādi notiek atpakaļizvešana.45. Ieteicamā prakseJa nodrošinājums ir skaidras naudas iemaksa, tā atmaksāšanu nosaka atpakaļizvešanas muitas iestādē, pat ja preces nav ievestas caur šo iestādi.TRANZĪTA PASAŽIERI46. StandartsTranzīta pasažieriem, kas neatstāj tranzīta teritoriju, nav jāiziet nekāda muitas kontrole.PiezīmeŠis noteikums neliedz muitai vispārīgi uzraudzīt tranzīta teritoriju un veikt vajadzīgos pasākumus, ja ir aizdomas par muitas noteikumu pārkāpumu.INFORMĀCIJA PAR CEĻOTĀJIEM PIEMĒROJAMAJIEM MUITAS ATVIEGLOJUMIEM47. StandartsMuitas dienesti nodrošina to, ka visa attiecīgā informācija par ceļotājiem piemērojamajiem muitas atvieglojumiem ir viegli pieejama ikvienam interesentam.48. StandartsInformācija par ceļotājiem piešķirtajiem atbrīvojumiem no nodokļiem un citiem maksājumiem, kā arī par veicamajām muitas formalitātēm pēc pieprasījuma ir pieejama ceļotājiem pirms to izbraukšanas no savas valsts vai, ja iespējams, ceļojuma laikā.Piezīmes1) Šī informācija var būt ceļotājiem pieejama kuģos, lidaparātos vai starptautiskos vilcienos;2) šī informācija var būt ceļotājiem pieejama arī bukletu veidā, kurus var attiecīgi izvietot ierašanās un izbraukšanas vietās.49. Ieteicamā prakseInformācija par ceļotājiem piemērojamajiem muitas atvieglojumiem ir iespiesta attiecīgās valsts oficiālajā valodā vai valodās, kā arī citās valodās, ko uzskata par vajadzīgām.--------------------------------------------------I PAPILDINĀJUMSNoteikumi par divu koridoru sistēmu ielidojušajiem ceļotājiem un to bagāžas muitošanaiDivu koridoru jeb sarkanā/zaļā sistēma ir vienkāršota muitas kontrole, kas ļauj muitas dienestiem uzlabot pasažieru satiksmes plūsmu starptautiskās lidostās un efektīvi apkalpot pieaugošo pasažieru skaitu, nesamazinot kontroles efektivitāti un attiecīgi nepalielinot muitas personāla skaitu. To var savienot ar cita veida kontroli, piemēram, valūtas maiņas kontroli, ja vien apstākļi nepieprasa veikt visu pasažieru un to bagāžas pilnīgu kontroli.Divu koridoru sistēmai jādarbojas šādi:1. Sistēma ļauj pasažieriem izvēlēties starp diviem šādiem koridoriem:a) vienu (zaļo koridoru), kas ir domāts pasažieriem, kuriem nav mantu vai ir mantas, ko var ievest bez ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem un uz ko neattiecas ievešanas aizliegumi vai ierobežojumi; unb) otru (sarkano koridoru), kas domāts pārējiem pasažieriem.2. Katrs koridors ir skaidri un noteikti apzīmēts, lai pasažieri viegli saprastu atšķirību starp tām. Galvenais atšķirības apzīmējums ir šāds:a) pirmajam koridoram, kas minēts 1. punkta a) apakšpunktā, zaļš astoņstūris un uzraksts "Nav nekā deklarējama" ("Nothing to declare"/"Rien à déclarer");b) otrajam koridoram, kas minēts 1. punkta b) apakšpunktā, sarkans četrstūris un uzraksts "Deklarējamas preces" ("Goods to declare"/"Marchandises à déclarer").Turklāt koridorus apzīmē ar uzrakstu, ietverot vārdu "muita" ("customs"/"douane").3. Teksts, kas minēts 2. punktā, ir angļu un/vai franču valodā, kā arī citā valodā vai valodās, ko uzskata par vajadzīgu attiecīgajā lidostā.4. Pasažieriem jābūt pietiekami labi informētiem, lai tie varētu izvēlēties pareizo koridoru. Tādēļ ir svarīgi, lai:a) pasažieri būtu informēti par sistēmas darbību un par preču aprakstu un daudzumu, kas tiem var būt līdzi, izejot pa zaļo koridoru. Informēšanu var veikt ar plakātiem vai ziņojumu dēļiem lidostā vai ar bukletiem, kas cilvēkiem pieejami lidostā vai ko izplata tūrisma aģentūras, aviosabiedrības vai citas ieinteresētas organizācijas;b) ceļš uz koridoru būtu skaidri apzīmēts.5. Koridori atrodas ārpus bagāžas piegādes zonas, lai, izvēloties koridoru, pasažieriem būtu klāt visa bagāža. Turklāt koridorus izkārto tā, lai pasažieru plūsma no šīs zonas uz lidostas izejām būtu pēc iespējas tieša.6. Attālums no bagāžas piegādes zonas līdz ieejām koridoros ir pietiekams, lai pasažieri varētu izlemt, kuru koridoru izvēlēties, un doties tajā, neradot sastrēgumus.7. Pasažieriem, kas izvēlējušies zaļo koridoru, nepiemēro nekādas citas muitas formalitātes, ja vien tiem nepiemēro pārbaudi uz vietas. Sarkanajā koridorā pasažieri veic muitas dienestu pieprasītās muitas formalitātes.--------------------------------------------------II PAPILDINĀJUMSNoteikumi par divu koridoru sistēmu ceļotājiem, kas ierodas ar jūras transportu, un to bagāžas un transportlīdzekļu muitošanaiDivu koridoru vai sarkanā/zaļā sistēma ir vienkāršota muitas kontrole, ko var izmantot pasažieriem, kas ierodas ar jūras transportu, kā arī to bagāžas un transportlīdzekļu muitošanai. Šī sistēma ir īpaši piemērojama tādu pasažieru kontrolei, kas veic īsus jūras ceļojumus, piemēram, tiem, kas regulāri izmanto prāmju pakalpojumus. Tā var palīdzēt uzlabot pasažieru plūsmu starptautiskās jūras ostās un efektīvi apkalpot pieaugošo pasažieru skaitu, nesamazinot muitas kontroles efektivitāti un attiecīgi nepalielinot muitas personāla skaitu. To var savienot ar cita veida kontroli, piemēram, valūtas maiņas kontroli un starptautisko mehānisko transportlīdzekļu apdrošināšanas apliecību kontroli, ja vien apstākļi nepieprasa veikt visu pasažieru un to bagāžas pilnīgu kontroli.Divu koridoru sistēmai jādarbojas šādi:1. Sistēma ļauj pasažieriem izvēlēties starp diviem šādiem koridoriem, neatkarīgi no tā, vai tie ceļo savā transportlīdzeklī, vai ne:a) vienu (zaļo koridoru), kas ir domāts pasažieriem, kuriem nav mantu vai ir mantas, ko var ievest bez ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem un uz ko neattiecas ievešanas aizliegumi vai ierobežojumi; unb) otru (sarkano koridoru), kas domāts pārējiem pasažieriem.2. Katrs koridors ir skaidri un noteikti apzīmēts, lai pasažieri viegli saprastu atšķirību starp tiem. Galvenais atšķirības apzīmējums ir šāds:a) pirmajam koridoram, kas minēts 1. punkta a) apakšpunktā, zaļš astoņstūris un uzraksts "Nav nekā deklarējama" ("Nothing to declare"/"Rien à déclarer");b) otrajam koridoram, kas minēts 1. punkta b) apakšpunktā, sarkans četrstūris un uzraksts "Deklarējamas preces" ("Goods to declare"/"Marchandises à déclarer").Turklāt koridori jāapzīmē ar uzrakstu, ietverot vārdu "muita" ("customs"/"douane").3. Teksts, kas minēts 2. punktā, ir angļu un/vai franču valodā, kā arī citā valodā vai valodās, ko uzskata par vajadzīgām.4. Attiecībā uz pasažieriem, kas ceļo savā transportlīdzeklī, un ja tādējādi tiek atvieglota transportlīdzekļu ievadīšana pareizajā koridorā un muitošanas procedūra, katra transportlīdzekļa vadītājam izsniedz sarkanu un zaļu uzlīmi, uz kuras ir 2. punkta a) un b) apakšpunktā minētie apzīmējumi, un norāda, ka transportlīdzekļa priekšējam stiklam jāpiestiprina:a) zaļā uzlīme, ja pats transportlīdzeklis un tajā esošās mantas, ietverot mantas, kas pieder transportlīdzekļa pasažieriem vai ko tie pārved, var ievest bez muitas formalitātēm un uz tām neattiecas nekādi ievešanas aizliegumi vai ierobežojumi; unb) sarkanā uzlīme pārējos gadījumos.5. Pasažieriem jābūt pietiekami labi informētiem, lai tie varētu izvēlēties pareizos koridorus un attiecīgi sarkano vai zaļo uzlīmi. Tādēļ ir svarīgi, lai:a) pasažieri būtu informēti par sistēmas darbību un par preču aprakstu un daudzumu, kas tiem var būt līdzi, izmantojot zaļo koridoru. Informēšanu var veikt ar plakātiem vai ziņojumu dēļiem ostā vai ar bukletiem, kas cilvēkiem pieejami iekāpšanas ostā, uz kuģa vai ko izplata tūrisma aģentūras, kuģošanas sabiedrības vai citas ieinteresētas organizācijas;b) gadījumos, kad jāizmanto 4. punktā minētā sarkanā un zaļā uzlīme, katra transportlīdzekļa vadītājam pirms ierašanās galamērķa ostā būtu izsniegtas uzlīmes;c) ceļš uz koridoriem būtu skaidri apzīmēts.6. Koridori atrodas ārpus bagāžas piegādes zonas, lai, izvēloties attiecīgo koridoru, pasažieriem būtu klāt visa bagāža. Turklāt koridorus izkārto tā, lai pasažieru plūsma uz ostas izejām būtu pēc iespējas tieša.7. Attālums no kuģa vai bagāžas piegādes zonas līdz ieejām koridoros ir pietiekams, lai pasažieri varētu izlemt, kuru koridoru izvēlēties, un doties tajā, neradot sastrēgumus.8. Pasažieriem, kas izvēlējušies zaļo koridoru, nepiemēro nekādas citas muitas formalitātes, ja vien tiem nepiemēro pārbaudi uz vietas. Sarkanajā koridorā pasažieri veic visas muitas dienestu pieprasītās muitas formalitātes.9. Var uzskatīt, ka sistēma, kur izmanto tikai vienu koridoru, bet transportlīdzekļus ar sarkanajām uzlīmēm vai transportlīdzekļus, ko izvēlas pārbaudēm uz vietas, novada uz šim nolūkam paredzētu stāvvietu, atbilst divu koridoru sistēmas prasībām.--------------------------------------------------III PAPILDINĀJUMSNoteikumi par muitas procedūrām reģistrētai bagāžai, ko pārvadā pa dzelzceļuReģistrētas bagāžas, ko pārvadā pa dzelzceļu, efektīvu un ātru muitas formalitāšu nokārtošanu var veicināt, piemērojot šādus noteikumus:1. Kad dzelzceļa iestādes reģistrē pasažieru bagāžu, pasažieriem ir iespēja aizpildīt deklarāciju pēc pielikumā pievienotā parauga (vai pienācīgi apstiprināta šā parauga pielāgojuma), tā paātrinot muitas formalitātes.2. Muitas dienesti patiesi veicina rakstiskas deklarācijas izmantošanu, tādējādi stimulējot pasažierus izmantot procedūru, kas sniedz muitai lielāku drošību.3. Vajadzības gadījumā dzelzceļa iestādes deklarāciju iesniedz izbraukšanas un galamērķa valstu muitas dienestiem.4. Šo rakstisko deklarāciju uzskata par aizstājēju deklarācijai, ko pasažieriem parasti pieprasa aizpildīt, un tai ir tāds pats spēks.5. Muitas dienesti, ciktāl tas iespējams, nepārmeklē tās bagāžas saturu, par kuru rakstīta deklarācija.6. Muitas dienesti pēc robežas šķērsošanas cenšas izdot iespējami daudz reģistrētās bagāžas, par ko ir aizpildītas rakstiskas deklarācijas un ko nepārmeklē vai kam neveic citas pārbaudes, lai dzelzceļa sabiedrība to nekavējoties varētu saņemt nosūtīšanai uz galamērķi.7. Ja muitas dienesti bagāžu izvēlas pārmeklēšanai vai citām pārbaudēm, to iespējams veikt muitas dienestā, kas atrodas vistuvāk pasažiera ceļojuma galamērķim. Tādēļ iespējami daudziem muitas dienestiem jābūt pilnvarotiem muitot reģistrēto bagāžu.8. Bagāžu uz robežas aiztur tikai ļoti lielos izņēmuma gadījumos, piemēram, ja ir noticis pārkāpums vai ja pastāv nopietnas aizdomas par krāpšanu.9. Muitas dienesti pēc saviem ieskatiem var veikt kontroles pasākumus, kas vajadzīgi pārkāpumu novēršanai.10. Lai atvieglotu pasažieriem bagāžas saņemšanu, stiprina sadarbību starp muitas dienestiem un dzelzceļa sabiedrībām, īpaši attiecībā uz bagāžas muitošanas laika noteikšanu.11. Jāapsver iespēja, lai dzelzceļa sabiedrības būtu atbildīgas par rakstiskās deklarācijas pareizības pārbaudi, īpaši, ja reģistrētās bagāžas atdošana notiek tad, kad muitas iestāde ir slēgta, vai ja tas notiek stacijā, kur nav muitas iestādes.+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------Kopienas Atrunas Par Starptautiskās Muitas Procedūru Vienkāršošanas Un Saskaņošanas Konvencijas F.3. Pielikumu1. Vispārīgā atruna (vispārīga piezīme)Kopienas tiesību akti vispārīgi aptver šā pielikuma noteikumus. Tomēr, ja vajadzīgs, dalībvalstis izdara savas atrunas, ciktāl Kopienas tiesību akti tām atsevišķos gadījumos ļauj saglabāt valstu noteikumus.2. Standartu 21. un 38. punkts"Kopienas tiesību aktos paredzēts, ka katram ceļotājam no valsts, kas atrodas ārpus Eiropas Kopienas, par attiecīgajām precēm līdz kopējai vērtībai ECU (Eiropas valūtas vienības) 45 piešķir atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļiem. Papildus daudzuma limitiem, kas noteikti standartu 22. un 39. punktā, Kopienas tiesību aktos paredzēts atbrīvojums no ievedmuitas nodokļiem šādiem kafijas un tējas daudzumiem:a)kafija: | 500 grami |vai | |kafijas ekstrakti un esences: | 200 grami; |b)tēja: | 100 grami |vai | |tējas ekstrakti un esences: | 40 grami." |3. Standartu 44. punkts un ieteicamās prakses 45. punkts"Šos noteikumus nepiemēro visos gadījumos, īpaši, ja procedūra notiek muitas dienestos, kas atrodas dažādās dalībvalstīs. Šo noteikumu piemērošanai Beniluksa Ekonomikas savienību uzskata par vienas dalībvalsts teritoriju."--------------------------------------------------


title: Padomes Lēmums (1981. gada 19. maijs), ar ko noslēdz protokolu par sadarbību ārkārtas gadījumos cīņā pret Vidusjūras piesārņojumu ar naftu un citām kaitīgām vielām

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31981D0420

Oficiālais Vēstnesis L 162 , 19/06/1981 Lpp. 0004 - 0013 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 11 Sējums 10 Lpp. 0005  Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 15 Sējums 3 Lpp. 0017  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 11 Sējums 10 Lpp. 0005  Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 15 Sējums 3 Lpp. 0017

		Padomes Lēmums(1981. gada 19. maijs),ar ko noslēdz protokolu par sadarbību ārkārtas gadījumos cīņā pret Vidusjūras piesārņojumu ar naftu un citām kaitīgām vielām(81/420/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 235. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],tā kā savā sanāksmē Kopenhāgenā 1978. gada 7. un 8. aprīlī Eiropadome ir pieņēmusi lēmumu, ka Kopienai jānosaka jūras piesārņošanas, jo īpaši ar ogļūdeņražiem, novēršana un kontrole pār vienu no tās galvenajiem mērķiem, un ir pieprasījusi Padomei pēc Komisijas priekšlikuma un dalībvalstīm nekavējoties ieviest attiecīgus pasākumus Kopienā un pieņemt kopēju nostāju attiecīgajās starptautiskajās organizācijās, jo īpaši attiecībā uz pētniecību un efektīvu piesārņošanas kontroles pasākumu īstenošanu;tā kā Eiropas Kopienu rīcības programmās vides jomā [2] ir uzsvērts tas, cik svarīgi Kopienai ir apkarot jūras piesārņošsanu vispārēji, inter alia paredzēt Kopienas rīcību, lai apkarotu piesārņošsanu, ko izraisa transports un kugosana, un noradit, ka jūras ūdens aizsardzība ar nolūku saglabāt būtiski svarīgo ekoloģisko līdzsvaru ir prioritārs uzdevums;tā kā 1976. gada 16. februāra Barselonas Konvencijā par Vidusjūras aizsardzību no piesārņojuma inter alia ir paredzēts, ka jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu sadarbību ārkārtas gadījumos cīņā pret Vidusjūras piesārņojumu ar naftu un citām kaitīgām vielām;tā kā Barselonas Konvencijas 24. pantā ir noteikts, ka Konvencija un tās protokoli ir pieejami parakstīšanai no Eiropas Ekonomikas kopienas puses; tā kā Eiropas Ekonomikas kopiena jau ir noslēgusi Konvenciju par Vidusjūras aizsardzību no piesārņojuma un Protokolu par Vidusjūras aizsardzību no piesārņošanas ar kuģu un lidaparātu atkritumiem;tā kā Protokolā par sadarbību, ārkārtas gadījumos apkarojot Vidusjūras piesārņošanu ar naftu un citām kaitīgām vielām, ir paredzēts pusēm sadarboties, izveidojot operatīvās rīcības plānus, atbalstot metodes, ar kurām kontrolē jūras piesārņošanu ar ogļūdeņražiem, izplatot informāciju par resursu organizēšanu un par jaunām metodēm piesārņojuma novēršanai un kontrolei un izstrādājot attiecīgas pētniecības programmas;tā kā, ja jāizmanto kopīgā tirgus mehānismi, lai sasniegtu vienu no Kopienas mērķiem vides un dzīves kvalitātes aizsardzībā, tad saskaņā ar Barselonas Konvencijas 26. pantu Kopienai jāpievienojas Protokolam; tā kā Līgumā nekur nav paredzētas pilnvaras šādai rīcībai;tā kā Kopienai jāpievienojas minētajam protokolam, lai piedalītos informācijas apmaiņā un kopējā zinātniskajā izpētē un tādējādi sasniegtu iepriekšminēto mērķi kopā ar dalībvalstīm, kā arī neierobežojot lomu, kāda līdz šim tām ir bijusi Barselonas Konvencijas sakarā; tā kā ar šo neskar turpmākos Kopienas tiesību aktus;tā kā minētajā protokolā ir paredzēta informācijas apmaiņa, kopēja zinātniskā izpēte un sadarbība jūrā, kas savā būtībā nav kopīgi noteikumi, kurus varētu skart nolīgumi, kādus dalībvalstis varētu vēlēties noslēgt šajā jomā,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsAr šo Eiropas Ekonomikas kopienas vārdā apstiprina Protokolu par sadarbību ārkārtas gadījumos cīņā pret Vidusjūras piesārņojumu ar naftu un citām kaitīgām vielām.Protokola teksts ir pievienots šim lēmumam.2. pantsPadomes priekšsēdētājs deponē pievienošanās dokumentus, kā paredzēts Barselonas Konvencijas 26. pantā.Briselē, 1981. gada 19. maijāPadomes vārdā —priekšsēdētājsD. F. van der Mei[1] OV C 28, 9.2.1981., 55. lpp.[2] OV C 112, 20.12.1973., 1. lpp., un OV C 139, 13.6.1977., 1. lpp.--------------------------------------------------Protocolconcerning cooperation in combating pollution of the Mediterranean Sea by oil and other harmful substances in cases of emergencyTHE CONTRACTING PARTIES TO THE PRESENT PROTOCOL,BEING PARTIES to the Convention for the Protection of the Mediterranean Sea against Pollution,RECOGNIZING that grave pollution of the sea by oil and other harmful substances in the Mediterranean Sea area involves a danger for the coastal States and the marine ecosystem,CONSIDERING that the cooperation of all the coastal States of the Mediterranean is called for to combat this pollution,BEARING IN MIND the International Convention for the Prevention of Pollution from Ships, 1973, the International Convention relating to Intervention on the High Seas in Cases of Oil Pollution Casualties, 1969, as well as the Protocol relating to Intervention on the High Seas in Cases of Marine Pollution by Substances Other than Oil, 1973,FURTHER TAKING INTO ACCOUNT the International Convention on Civil Liability for Oil Pollution Damage, 1969,HAVE AGREED AS FOLLOWS:Article 1The Contracting Parties to this Protocol (hereinafter referred to as "the Parties") shall cooperate in taking the necessary measures in cases of grave and imminent danger to the marine environment, the coast or related interests of one or more of the Parties due to the presence of massive quantities of oil or other harmful substances resulting from accidental causes or an accumulation of small discharges which are polluting or threatening to pollute the sea within the area defined in Article 1 of the Convention for the Protection of the Mediterranean Sea against Pollution (hereinafter referred to as "the Convention").Article 2For the purpose of this Protocol, the term "related interests" means the interests of a coastal State directly affected or threatened and concerning, among others:(a) activities in coastal waters, in ports or estuaries, including fishing activities;(b) the historical and tourist appeal of the area in question, including water sports and recreation;(c) the health of the coastal population;(d) the preservation of living resources.Article 3The Parties shall endeavour to maintain and promote, either individually or through bilateral or multilateral cooperation, their contingency plans and means for combating pollution of the sea by oil and other harmful substances. These means shall include, in particular, equipment, ships, aircraft and manpower prepared for operations in cases of emergency.Article 4The Parties shall develop and apply, either individually or through bilateral or multilateral cooperation, monitoring activities covering the Mediterranean Sea area in order to have as precise information as possible on the situations referred to in Article 1 of this Protocol.Article 5In the case of release or loss overboard of harmful substances in packages, freight containers, portable tanks or road and rail tank wagons, the Parties shall cooperate as far as practicable in the salvage and recovery of such substances so as to reduce the danger of pollution of the marine environment.Article 61. Each Party undertakes to disseminate to the other Parties information concerning:(a) the competent national organization or authorities responsible for combating pollution of the sea by oil and other harmful substances;(b) the competent national authorities responsible for receiving reports of pollution of the sea by oil and other harmful substances and for dealing with matters concerning measures of assistance between Parties;(c) new ways in which pollution of the sea by oil and other harmful substances may be avoided, new measures of combating pollution and the development of related research programmes.2. Parties which have agreed to exchange information directly between themselves shall nevertheless communicate such information to the regional centre. The latter shall communicate this information to the other Parties and, on a basis of reciprocity, to coastal States of the Mediterranean Sea area which are not Parties to this Protocol.Article 7The Parties undertake to coordinate the utilization of the means of communication at their disposal in order to ensure, with the necessary speed and reliability, the reception, transmission and dissemination of all reports and urgent information which relate to the occurrences and situations referred to in Article 1. The regional centre shall have the necessary means of communication to enable it to participate in this coordinated effort and, in particular, to fulfil the functions assigned to it by paragraph 2 of Article 10.Article 81. Each Party shall issue instructions to the masters of ships flying its flag and to the pilots of aircraft registered in its territory requiring them to report by the most rapid and adequate channels in the circumstances, and in accordance with Annex I to this Protocol, either to a Party or to the regional centre:(a) all accidents causing or likely to cause pollution of the sea by oil or other harmful substances;(b) the presence, characteristics and extent of spillages of oil or other harmful substances observed at sea which are likely to present a serious and imminent threat to the marine environment or to the coast or related interests of one or more of the Parties.2. The information collected in accordance with paragraph 1 shall be communicated to the other Parties likely to be affected by the pollution:(a) by the Party which has received the information, either directly or preferably, through the regional centre; or(b) by the regional centre.In case of direct communication between Parties, the regional centre shall be informed of the measures taken by these Parties.3. In consequence of the application of the provisions of paragraph 2, the Parties are not bound by the obligation laid down in Article 9, paragraph 2, of the Convention.Article 91. Any Party faced with a situation of the kind defined in Article 1 of this Protocol shall:(a) make the necessary assessments of the nature and extent of the casualty or emergency or, as the case may be, of the type and approximate quantity of oil or other harmful substances and the direction and speed of drift of the spillage;(b) take every practicable, measure to avoid or reduce the effects of pollution;(c) immediately inform all other Parties, either directly or through the regional centre, of these assessments and of any action which it has taken or which it intends to take to combat the pollution;(d) continue to observe the situation for as long as possible and report thereon in accordance with Article 8.2. Where action is taken to combat pollution originating from a ship, all possible measures shall be taken to safeguard the persons present on board and, to the extent possible, the ship itself. Any Party which takes such action shall inform the Inter-Governmental Maritime Consultative Organization.Article 101. Any Party requiring assistance for combating pollution by oil or other harmful substances polluting or threatening to pollute its coasts may call for assistance from other Parties, either directly or through the regional centre referred to in Article 6, starting with the Parties which appear likely to be affected by the pollution. This assistance may comprise, in particular, expert advice and the supply to, or placing at the disposal of, the Party concerned of products, equipment and nautical facilities. Parties so requested shall use their best endeavours to render this assistance.2. Where the Parties engaged in an operation to combat pollution cannot agree on the organization of the operation, the regional centre may, with their approval, coordinate the activity of the facilities put into operation by these Parties.Article 11The application of the relevant provisions of Articles 6, 7, 8, 9 and 10 of this Protocol relating to the regional centre shall be extended, as appropriate, to sub-regional centres in the event of their establishment, taking into account their objectives and functions and their relationship with the said regional centre.Article 121. Ordinary meetings of the Parties to this Protocol shall be held in conjunction with ordinary meetings of the Contracting Parties to the Convention, held pursuant to Article 14 of the Convention. The Parties to this Protocol may also hold extraordinary meetings as provided in Article 14 of the Convention.2. It shall be the function of the meetings of the Parties to this Protocol, in particular:(a) to keep under review the implementation of this Protocol, and to consider the efficacy of the measures adopted and the need for any other measures, in particular in the form of Annexes;(b) to review and amend as required any Annex to this Protocol;(c) to discharge such other functions as may be appropriate for implementation of this Protocol.Article 131. The provisions of the Convention relating to any Protocol shall apply with respect to the present Protocol.2. The rules of procedure and the financial rules adopted pursuant to Article 18 of the Convention shall apply with respect to this Protocol, unless the Parties to this Protocol agree otherwise.In witness whereof the undersigned, being duly authorized by their respective Governments, have signed this Protocol.Done at Barcelona on 16 February 1976 in a single copy in the Arabic, English, French and Spanish languages, the four texts being equally authoritative.--------------------------------------------------Protocolerelatif à la coopération en matière de lutte contre la pollution de la mer Méditerranée par les hydrocarbures et autres substances nuisibles en cas de situation critiqueLES PARTIES CONTRACTANTES AU PRÉSENT PROTOCOLE,ÉTANT PARTIES à la convention pour la protection de la mer Méditerranée contre la pollution,RECONNAISSANT qu'une pollution grave des eaux de la zone de la mer Méditerrannée par les hydrocarbures et autres substances nuisibles peut créer un danger pour les États riverains et les écosystèmes marins,ESTIMANT que la lutte contre cette pollution appelle la coopération de tous les États riverains de la Méditerranée,AYANT À L'Esprit la convention internationale de 1973 pour la prévention de la pollution par les navires, la convention internationale de 1969 sur l'intervention en haute mer en cas d'accident entraînant ou pouvant entraîner une pollution par les hydrocarbures, ainsi que le protocole de 1973 sur l'intervention en haute mer en cas de pollution par des substances autres que des hydrocarbures,TENANT COMPTE ÉGALEMENT de la convention internationale de 1969 sur la responsabilité civile pour les dommages dus à la pollution par les hydrocarbures,SON CONVENUES DE CE QUI SUIT:Article premierLes parties contractantes au présent protocole (ci-après dénommées "les parties") coopèrent pour prendre les dispositions nécessaires au cas où la présence massive, d'origine accidentelle ou résultant d'un effet cumulatif, d'hydrocarbures ou. d'autres substances nuisibles polluant ou risquant de polluer les eaux de la zone définie à l'article 1er de la convention pour la protection de la mer Méditerranée contre la pollution (ci-après dénommée "la convention"), constitue un danger grave et imminent pour le milieu marin, les côtes ou les intérêts connexes d'une ou plusieurs parties.Article 2Aux fins du présent protocole, l'expression "intérêts connexes" s'entend des intérêts d'un État riverain directement affecté ou menacé et qui ont trait, entre autres:a) aux activités maritimes côtières, portuaires ou d'estuaires, y compris les activités des pêcheries;b) à l'attrait historique et touristique, y compris les sports aquatiques et autres activités récréatives, de la région considérée;c) à la santé des populations côtières;d) à la conservation des ressources vivantes.Article 3Les parties s'efforcent de maintenir et de promouvoir, soit individuellement, soit en coopération bilatérale ou multilatérale, leurs plans d'urgence et leurs moyens de lutte contre la pollution de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles. Ces moyens comprennent notamment les équipements, les navires, les aéronefs et les personnels nécessaires aux opérations en cas de situation critique.Article 4Les parties développent et mettent en œuvre, soit individuellement, soit en coopération bilatérale ou multilatérale, une surveillance active de la zone de la mer Méditerranée afin d'avoir une connaissance aussi précise que possible des faits définis à l'article 1er du présent protocole.Article 5En cas de jet ou de chute à la mer de substances nuisibles en colis, conteneurs, citernes mobiles, camions-citernes ou wagons citernes, les parties s'engagent à coopérer dans la mesure du possible à leur sauvetage et à leur récupération de manière à réduire les risques de pollution du milieu marin.Article 61. Chaque partie s'engage à diffuser aux autres parties des informations concernant:a) l'organisation nationale ou les autorités nationales compétentes en matière de lutte contre la pollution de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles;b) les autorités nationales compétentes chargées de recevoir les informations concernant la pollution de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles et de traiter des affaires d'assistance entre les parties;c) les méthodes nouvelles en matière de prévention de la pollution de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles, les procédés nouveaux pour combattre la pollution, et le développement de programmes de recherches y afférents.2. Les parties qui, le cas échéant, sont convenues d'échanger directement entre elles ces informations sont néanmoins tenues de les communiquer au centre régional. Ce dernier en assure la communication aux autres parties et, sous réserve de réciprocité, aux États riverains de la zone de la mer Méditerranée qui ne sont pas parties au présent protocole.Article 7Les parties s'engagent à coordonner l'utilisation des moyens de communication dont elles disposent pour assurer, avec la fiabilité et la rapidité nécessaires, la réception, la transmission et la diffusion de tous rapports et informations urgentes relatifs aux faits et situations définis à l'article 1er. Le centre régional sera doté des moyens de communication qui lui permettront de participer à cet effort coordonné et, notamment, de remplir les fonctions qui lui sont assignées par le paragraphe 2 de l'article 10.Article 81. Chaque partie fait donner aux capitaines de navires battant son pavillon et aux pilotes d'aéronefs immatriculés sur son territoire des instructions les invitant à signaler à une partie ou au centre régional, par les voies les plus rapides et les plus adéquates compte tenu des circonstances, et conformément à l'annexe I du présent protocole:a) tous les accidents causant ou pouvant causer une pollution des eaux de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles;b) la présence, les caractéristiques et l'étendue des nappes d'hydrocarbures ou de substances nuisibles repérées en mer et de nature à constituer une menace grave et imminente pour le milieu marin, pour les côtes ou les intérêts connexes d'une ou plusieurs parties.2. Les informations recueillies conformément au paragraphe 1 sont communiquées aux autres parties susceptibles d'être affectées par la pollution:a) soit par la partie ayant reçu ces informations — directement ou, de préférence, par l'intermédiaire du centre;b) soit par le centre régional.En cas de communication directe entre parties, le centre régional sera informé des dispositions prises par ces parties.3. En conséquence de l'application des dispositions du paragraphe 2, les parties ne sont pas tenues à l'obligation prévue à l'article 9 paragraphe 2 de la convention.Article 91. Toute partie confrontée à une situation de la nature de celle définie à l'article 1er du présent protocole doit:a) faire les évaluations nécessaires concernant la nature et l'importance de l'accident ou de la situation nécessitant des mesures d'urgence ou, le cas échéant, le type et la quantité approximative des hydrocarbures ou autres substances nuisibles, ainsi que la direction et la vitesse de dérive des nappes;b) prendre toutes mesures susceptibles d'éliminer ou de réduire les effets résultant de la pollution;c) informer immédiatement les autres parties, soit directement, soit par l'intermédiaire du centre régional, de ces évaluations et de toute action entreprise ou prévue pour lutter contre la pollution;d) continuer à observer la situation aussi longtemps que possible et faire rapport conformément à l'article 8.2. En cas d'action pour combattre la pollution provenant d'un navire, toutes les mesures possibles devront être prises pour sauvegarder les personnes présentes à bord et, autant que faire se peut, le navire lui-même. Toute partie qui entreprend une telle action doit en informer l'Organisation intergouvernementale consultative de la navigation maritime.Article 101. Toute partie ayant besoin d'assistance pour une opération de lutte contre la pollution par les hydrocarbures ou autres substances nuisibles polluant ou menaçant de polluer ses côtes peut demander, soit directement, soit par l'intermédiaire du centre régional visé à l'article 6, le concours d'autres parties, celles qui sont susceptibles d'être également affectées par la pollution étant sollicitées en premier lieu. Ce concours peut comporter notamment des conseils d'experts et la fourniture ou mise à disposition de produits, d'équipement et de moyens nautiques. Les parties ainsi sollicitées font tous les efforts possibles pour apporter leur concours.2. Si les parties engagées dans l'opération ne peuvent s'entendre sur la conduite même de la lutte, le centre régional peut avec leur accord, coordonner l'activité des moyens mis en œuvre par ces parties.Article 11L'application des dispositions pertinentes des articles 6, 7, 8, 9 et 10 du présent protocole concernant le centre régional sera étendue selon qu'il conviendra aux centres sous-régionaux lors de leur création éventuelle, compte tenu de leurs objectifs et fonctions ainsi que de leur relation avec ledit centre régional.Article 121. Les réunions ordinaires des parties au présent protocole se tiennent lors des réunions ordinaires des parties contractantes à la convention organisées en application de l'article 14 de ladite convention. Les parties au présent protocole peuvent aussi tenir des réunions extraordinaires conformément à l'article 14 de la convention.2. Les réunions des parties au présent protocole ont notamment pour objet:a) de veiller à l'application du présent protocole et d'examiner l'efficacité des mesures adoptées et l'opportunité de prendre d'autres dispositions, notamment sous la forme d'annexés;b) de réviser et d'amender, le cas échéant, toute annexe au présent protocole;c) de remplir en tant que de besoin toutes autres fonctions en application du présent protocole.Article 131. Les dispositions de la convention se rapportant à tout protocole s'applique à l'égard du présent protocole.2. Le règlement intérieur et les règles financières adoptés conformément à l'article 18 de la convention s'appliquent à l'égard du présent protocole, à moins que les parties au présent protocole n'en conviennent autrement.En foi de quoi les soussignés, dûment autorisés par leurs gouvernements respectifs, ont signé le présent protocole.Fait à Barcelone, le seize février mil neuf cent soixante-seize, en un seul exemplaire en langues anglaise, arabe, espagnole et française, les quatre textes faisant également foi.--------------------------------------------------


title: 2012/543/KĀDP: Politikas un drošības komitejas Lēmums EUSEC /1/2012 ( 2012. gada 2. oktobris ), ar ko ieceļ amatā misijas vadītāju Eiropas Savienības konsultāciju un palīdzības misijai saistībā ar drošības sektora reformu Kongo Demokrātiskajā Republikā ( EUSEC RD Congo )

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 272/19

         POLITIKAS UN DROŠĪBAS KOMITEJAS LĒMUMSEUSEC/1/2012
   (2012. gada 2. oktobris),
   ar ko ieceļ amatā misijas vadītāju Eiropas Savienības konsultāciju un palīdzības misijai saistībā ar drošības sektora reformu Kongo Demokrātiskajā Republikā (EUSEC RD Congo)
   (2012/543/KĀDP)
   POLITIKAS UN DROŠĪBAS KOMITEJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 38. pantu,
   ņemot vērā Padomes Lēmumu 2010/565/KĀDP (2010. gada 21. septembris) par Eiropas Savienības konsultāciju un palīdzības misiju saistībā ar drošības sektora reformu Kongo Demokrātiskajā Republikā (EUSEC RD Congo) (1) un jo īpaši tā 8. pantu,
   ņemot vērā Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Atbilstīgi Lēmuma 2010/565/KĀDP 8. pantam Padome ir pilnvarojusi Politikas un drošības komiteju saskaņā ar Līguma 38. panta trešo daļu pieņemt attiecīgus lēmumus, lai īstenotu EUSEC RD Congo politisko kontroli un stratēģisko vadību, tostarp pēc Savienības Augstā pārstāvja ārlietās un drošības politikas jautājumos (“AP”) priekšlikuma iecelt misijas vadītāju.

               (2)

               AP 2012. gada 24. septembrī ir ierosinājusi par EUSEC RD Congo misijas vadītāju iecelt pulkvedi Jean-Louis NURENBERG,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo pulkvedis Jean-Louis NURENBERG tiek iecelts par Eiropas Savienības konsultāciju un palīdzības misijas saistībā ar drošības sektora reformu Kongo Demokrātiskajā Republikā (EUSEC RD Congo) misijas vadītāju.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
   To piemēro no 2012. gada 1. oktobra.

      Briselē, 2012. gada 2. oktobrī

            Politikas un drošības komitejas vārdā –

            priekšsēdētājs

         O. SKOOG

      (1)  OV L 248, 22.9.2010., 59. lpp.