title: 2008/99/EK,Euratom: Komisijas Lēmums ( 2007. gada 19. decembris ) par Eiropas Atomenerģijas kopienas pievienošanos Konvencijai par kodolmateriālu un kodoliekārtu fizisko aizsardzību

text:
               8.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 34/3

         KOMISIJAS LĒMUMS
   (2007. gada 19. decembris)
   par Eiropas Atomenerģijas kopienas pievienošanos Konvencijai par kodolmateriālu un kodoliekārtu fizisko aizsardzību
   (2008/99/EK, Euratom)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 101. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Padomes 2007. gada 10. jūlija Lēmumu 2007/513/Euratom, ar ko apstiprina Eiropas Atomenerģijas kopienas pievienošanos grozītajai Konvencijai par kodolmateriālu un kodoliekārtu fizisko aizsardzību (1),
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līguma (Euratom līguma) 2. panta e) punktā ir noteikts, ka Eiropas Atomenerģijas kopiena (Kopiena) ar atbilstošu uzraudzību nodrošina, lai kodolmateriālus nenovirzītu nolūkiem, kuriem kodolmateriāli nav paredzēti.

               (2)

               Konvenciju par kodolmateriālu fizisko aizsardzību (CPPNM) pieņēma 1979. gadā un tā stājās spēkā 1987. gadā. CPPNM
                   (2) līgumslēdzējas puses ir Kopiena un 128 valstis. Visas ES dalībvalstis ir CPPNM puses.

               (3)

               Eiropas Kopienu Tiesa (Tiesa) (3) ir lēmusi, ka dalībvalstu līdzdalība CPPNM ir savietojama ar Euratom līguma noteikumiem tikai ar nosacījumiem, ka, ciktāl tas attiecas uz pašas Kopienas pilnvarām un jurisdikciju, Kopiena kā tāda ir CPPNM līgumslēdzēja puse tādā pašā veidā kā dalībvalstis un ka dažas CPPNM saistības attiecībā uz Kopienu var izpildīt tikai ciešā Kopienas sadarbībā ar dalībvalstīm gan sarunu un slēgšanas procesā, gan pieņemto saistību izpildē,

         IR NOLĒMUSI ŠĀDI.
   1. pants
   Ar šo Eiropas Atomenerģijas kopienas vārdā ir apstiprināta pievienošanās Konvencijai par kodolmateriālu un kodoliekārtu fizisko aizsardzību.
   Konvencijas par kodolmateriālu un kodoliekārtu fizisko aizsardzību teksts (1. pielikums) un Eiropas Atomenerģijas kopienas deklarācija saskaņā ar minētās konvencijas 18. panta 4. punktu un 17. panta 3. punktu (2. pielikums) ir pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Iespējami drīz pēc šā lēmuma pieņemšanas pievienošanās instrumentu, kas ir vēstule, kuru parakstījis Eiropas Komisijas delegācijas vadītājs starptautiskajās organizācijās Vīnē, deponē Starptautiskās Atomenerģijas aģentūras ģenerāldirektoram, kas ir Konvencijas par kodolmateriālu un kodoliekārtu fizisko aizsardzību depozitārs.
   3. pants
   Par ārējiem sakariem atbildīgais Eiropas Komisijas loceklis šim lēmumam pievienotajā paziņojumā (3. pielikums) apstiprina, ka Eiropas Komisijas delegācijas vadītājs starptautiskajās organizācijās Vīnē ir pilnvarots iespējami drīz pēc šā lēmuma pieņemšanas deponēt lēmumam pievienoto deklarāciju Starptautiskās Atomenerģijas aģentūras ģenerāldirektoram, kas ir Konvencijas par kodolmateriālu un kodoliekārtu fizisko aizsardzību depozitārs (“Pilnvaras”).

      Briselē, 2007. gada 19. decembrī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Andris PIEBALGS

      (1)  OV L 190, 21.7.2007., 12. lpp.

      (2)  Stāvoklis 2007. gada 31. maijā.

      (3)  Tiesas 1978. gada 14. novembra Nolēmums 1/78, ECR 1978., 2151. lpp. un jo īpaši nolēmuma pirmā rezolutīvā daļa un 34. punkts.
   1. PIELIKUMS

      Konvencija par kodolmateriālu un kodoliekārtu fizisko aizsardzību
      VALSTIS, KAS IR ŠĪS KONVENCIJAS LĪGUMSLĒDZĒJAS PUSES,
      ATZĪSTOT visu valstu tiesības attīstīt un izmantot kodolenerģiju nemilitāriem mērķiem un to leģitīmo ieinteresētību potenciālajos ieguvumos, kas izriet no kodolenerģijas miermīlīgas izmantošanas,
      PĀRLIECINĀTAS, ka ir jāatvieglo starptautiskā sadarbība un kodoltehnoloģijas nodošana kodolenerģijas miermīlīgai izmantošanai,
      IEVĒROJOT, ka fiziskā aizsardzība ir būtiski svarīga sabiedrības veselības, drošības, vides, kā arī valstu un starptautiskās drošības aizsardzībai,
      ŅEMOT VĒRĀ Apvienoto Nāciju Organizācijas statūtos noteiktos mērķus un principus attiecībā uz starptautiskā miera un drošības saglabāšanu, un labu kaimiņattiecību un draudzīgu attiecību veicināšanu, un valstu sadarbību,
      IEVĒROJOT, ka atbilstoši Apvienoto Nāciju Organizācijas statūtu 2. panta 4. punktam “visas dalībvalstis savās starptautiskajās attiecībās atturas no spēka draudiem vai tā lietošanas kā pret jebkuras valsts teritoriālo neaizskaramību vai politisko neatkarību, tā arī jebkurā citā veidā, kas nav savienojams ar Apvienoto Nāciju mērķiem”,
      ATGĀDINOT Ģenerālās Asamblejas 1994. gada 9. decembra rezolūcijai 49/60 pievienoto Deklarāciju par pasākumiem starptautiskā terorisma likvidēšanai,
      VĒLĒDAMĀS novērst potenciālās briesmas, ko rada kodolmateriālu nelikumīga tirdzniecība, nelikumīga paņemšana un izmantošana un kodolmateriālu un kodoliekārtu sabotāža, un atzīmējot, ka fiziskā aizsardzība pret šādu rīcību ir kļuvusi par valstiski un starptautiski svarīgu jautājumu,
      NOPIETNI NORŪPĒJUŠĀS par terorisma aktu skaita palielināšanos visā pasaulē visos terorisma veidos un izpausmēs un par draudiem, ko rada starptautiskais terorisms un organizētā noziedzība,
      UZSKATOT, ka fiziskajai aizsardzībai ir svarīga nozīme kodolmateriālu neizplatīšanas un pretterorisma mērķu atbalstīšanā,
      VĒLĒDAMĀS ar šo konvenciju dot ieguldījumu kodolmateriālu fiziskās aizsardzības stiprināšanā un kodoliekārtu izmantošanā miermīlīgiem mērķiem,
      PĀRLIECINĀTAS, ka nodarījumi attiecībā uz kodolmateriāliem un kodoliekārtām ir ļoti svarīgs jautājums un ka neatliekami ir jāīsteno piemēroti un efektīvi pasākumi vai jāstiprina esošie pasākumi, lai nodrošinātu tādu nodarījumu novēršanu, atklāšanu un sodīšanu,
      VĒLĒDAMĀS stiprināt turpmāku starptautisko sadarbību, lai atbilstoši katras dalībvalsts tiesību aktiem un šai konvencijai izveidotu efektīvus pasākumus kodolmateriālu un kodoliekārtu fiziskajai aizsardzībai,
      PĀRLIECINĀTAS, ka šai konvencijai jāpapildina kodolmateriālu droša izmantošana, glabāšana un pārvadāšana un kodoliekārtu droša darbība,
      ATZĪSTOT, ka pastāv starptautiski formulēti fiziskās aizsardzības ieteikumi, kurus laiku pa laikam atjaunina un kuri var sniegt pamatnostādnes par mūsdienu līdzekļiem efektīvu fiziskās aizsardzības līmeņu sasniegšanai,
      ATZĪSTOT arī, ka par militāriem mērķiem izmantojamo kodolmateriālu un kodoliekārtu fizisko aizsardzību ir atbildīga valsts, kurai ir tādi kodolmateriāli un kodoliekārtas, un izprotot, ka tādi materiāli un iekārtas ir un turpinās būt stingri fiziski aizsargātas,
      IR VIENOJUŠĀS par turpmāko.
      1. pants
      Šajā konvencijā:

                  a)

                  “kodolmateriāli” ir plutonijs, izņemot plutoniju ar plutonija-238 izotopa koncentrāciju, kas pārsniedz 80 %; urāns-233; urāns, kas bagātināts ar izotopu 235 vai 233; urāns, kas satur dabā sastopamo izotopu maisījumu un kas nav rūdas vai rūdas atlieku veidā; jebkurš materiāls, kas satur vienu vai vairākus no iepriekš minētajiem;

                  b)

                  “urāns, kas bagātināts ar izotopu 235 vai 233,” ir urāns, kas satur izotopu 235 vai 233, vai abus tādā daudzumā, ka minēto izotopu summas daudzuma attiecība pret izotopu 238 ir lielāka par izotopa 235 dabā sastopamo attiecību pret izotopu 238;

                  c)

                  “starptautiskais kodolmateriālu transports” ir kodolmateriālu sūtījuma pārvadāšana ar jebkuru transportlīdzekli, kas paredzēts izbraukšanai no sūtījuma izcelsmes valsts teritorijas, sākot ar izbraukšanu no nosūtītāja telpām attiecīgajā valstī un beidzot ar ierašanos saņēmēja telpās galamērķa valstī;

                  d)

                  “kodoliekārta” ir iekārta (tostarp ar to saistītās ēkas un aprīkojums), kurā ražo, pārstrādā, izmanto kodolmateriālus, ar tiem rīkojas, glabā vai likvidē, ja tādas iekārtas bojājums vai traucējumi tajā varētu izraisīt ievērojamu starojuma vai radioaktīvo materiālu daudzumu izplūdi;

                  e)

                  “sabotāža” ir jebkura apzināta darbība, kas ir vērsta pret kodoliekārtu vai izmantošanā, glabāšanā vai pārvadāšanā esošiem kodolmateriāliem un kas starojuma iedarbības vai radioaktīvo vielu izplūdes dēļ varētu tieši vai netieši apdraudēt personāla, sabiedrības vai vides veselību un drošību.

            1.A pants
      Šīs konvencijas nolūki ir sasniegt un uzturēt miermīlīgiem mērķiem izmantojamo kodolmateriālu un miermīlīgie mērķiem izmantojamo kodoliekārtu efektīvu fizisko aizsardzību visā pasaulē, novērst un apkarot nodarījumus attiecībā uz tādiem materiāliem un iekārtām visā pasaulē, kā arī atvieglot dalībvalstu sadarbību šo nolūku sasniegšanai.
      2. pants
      1.   Šī konvencija ir piemērojama miermīlīgiem mērķiem izmantojamiem kodolmateriāliem, ko izmanto, glabā un pārvadā, un miermīlīgiem mērķiem izmantojamām kodoliekārtām, tomēr ar nosacījumu, ka šīs konvencijas 3. un 4. pantu un 5. panta 4. punktu piemēro tādiem materiāliem tikai tik ilgi, kamēr tie ir starptautiskā kodolmateriālu pārvadāšanā.
      2.   Par fiziskās aizsardzības režīma izveidošanu, īstenošanu un paturēšanu spēkā dalībvalstī pilnībā atbildīga ir attiecīgā dalībvalsts.
      3.   Izņemot saistības, ko dalībvalstis skaidri uzņēmušās saskaņā ar šo konvenciju, nekas šajā konvencijā nav interpretējams kā tāds, kas ietekmētu valsts suverēnās tiesības.

                  4.

                              a)

                              Nekas šajā konvencijā neietekmē citas dalībvalstu tiesības, saistības un atbildību atbilstoši starptautiskajiem tiesību aktiem, jo īpaši Apvienoto Nāciju Organizācijas statūtu nolūkiem un principiem un starptautiskajām humanitārajām tiesībām.

                              b)

                              Šī konvencija nenosaka bruņoto spēku darbības bruņota konflikta laikā, atbilstoši šo terminu izpratnei starptautiskajās humanitārajās tiesībās, kas regulē minētās darbības, un šī konvencija nenosaka darbības, ko, pildot savus oficiālos pienākumus, veic valsts bruņotie spēki, ciktāl attiecīgos pienākumus nosaka citi starptautisko tiesību aktu noteikumi.

                              c)

                              Nekas šajā konvencijā nav uzskatāms par likumīgu atļauju lietot vai draudēt lietot spēku attiecībā uz kodolmateriāliem vai kodoliekārtām, ko izmanto miermīlīgiem nolūkiem.

                              d)

                              Nekas šajā konvencijā nepiedod vai nepadara par likumīgu citādi nelikumīgu rīcību un nenovērš saukšanu pie atbildības atbilstoši citiem tiesību aktiem.

            5.   Šī konvencija nav piemērojama kodolmateriāliem, ko izmanto vai saglabā militāriem nolūkiem, vai kodoliekārtām, kas satur šādu materiālu.
      2.A pants
      1.   Katra dalībvalsts izveido, īsteno un patur spēkā piemērotu fiziskās aizsardzības režīmu, kas piemērots tās jurisdikcijā esošajiem kodolmateriāliem un kodoliekārtām, ar mērķi:

                  a)

                  aizsargāt pret zādzību un citu nelikumīgu paņemšanu kodolmateriālus, ko izmanto, glabā un pārvadā;

                  b)

                  nodrošināt ātru un visaptverošu pasākumu īstenošanu, lai noteiktu atrašanās vietu un attiecīgā gadījumā atgūtu trūkstošos vai nozagtos kodolmateriālus; ja materiāli atrodas ārpus tās teritorijas, minētā dalībvalsts rīkojas saskaņā ar 5. pantu;

                  c)

                  aizsargāt kodolmateriālus un kodoliekārtas pret sabotāžu; un

                  d)

                  mīkstināt vai līdz minimumam samazināt sabotāžas radioloģiskās sekas.

            2.   Īstenojot 1. punktu, katra dalībvalsts:

                  a)

                  izveido un patur spēkā tiesisko un reglamentējošo pamatu fiziskās aizsardzības pārvaldīšanai;

                  b)

                  izveido vai ieceļ kompetento iestādi vai iestādes, kas ir atbildīgas par tiesiskā un reglamentējoša pamata īstenošanu; un

                  c)

                  veic citus kodolmateriālu un kodoliekārtu fiziskajai aizsardzībai vajadzīgus pasākumus.

            3.   Pildot pienākumus atbilstoši 1. un 2. punktam, katra dalībvalsts, neierobežojot citus šīs konvencijas noteikumus, piemēro – ciktāl tas ir saprātīgi un praktiski iespējams – turpmāk minētos kodolmateriālu un kodoliekārtu fiziskās aizsardzības pamatprincipus.

                     A PAMATPRINCIPS. Valsts atbildība

                  Par fiziskās aizsardzības režīma izveidošanu, īstenošanu un paturēšanu spēkā valstī pilnībā ir atbildīga attiecīgā valsts.

                     B PAMATPRINCIPS. Atbildība starptautiskās pārvadāšanas laikā

                  Valsts atbildība par nodrošinājumu, lai kodolmateriāli būtu atbilstoši aizsargāti, attiecas arī uz starptautisko pārvadāšanu no tās, līdz attiecīgā atbildība ir pienācīgi nodota citai valstij.

                     C PAMATPRINCIPS. Tiesiskais un normatīvais regulējums

                  Valsts ir atbildīga par tiesiskā un normatīvā regulējuma noteikšanu un paturēšanu spēkā fiziskās aizsardzības reglamentēšanai. Jāparedz piemērojamo fiziskās aizsardzības prasību noteikšana un jāiekļauj vērtēšanas un licencēšanas sistēma vai citas procedūras atļaujas piešķiršanai. Šajā regulējumā jāiekļauj kodoliekārtu un transporta inspicēšanas sistēma, lai pārbaudītu licences vai cita atļaujoša dokumenta atbilstību piemērojamām prasībām un nosacījumiem un lai izveidotu piemērojamo prasību un nosacījumu izpildes līdzekļus, tostarp efektīvas sankcijas.

                     D PAMATPRINCIPS. Kompetentā iestāde

                  Valstij jāizveido vai jāieceļ kompetentā iestāde, kas ir atbildīga par tiesiskā un reglamentējošā pamata īstenošanu un tai piešķirtās atbildības realizēšanai ir nodrošināta ar atbilstošu pilnvarojumu, kompetenci un finanšu un cilvēku resursiem. Valstij jāveic pasākumi, lai nodrošinātu efektīvu neatkarību starp valsts kompetentās iestādes funkcijām un citu par kodolenerģijas veicināšanu vai izmantošanu atbildīgu struktūru funkcijām.

                     E PAMATPRINCIPS. Licenču turētāju atbildība

                  Ir skaidri jānosaka atbildība par fiziskās aizsardzības dažādo sastāvdaļu īstenošanu valstī. Valstij ir jānodrošina, lai galvenie atbildīgie par kodolmateriālu vai kodoliekārtu fiziskās aizsardzības īstenošanu būtu attiecīgo licenču vai citu atļaujošu dokumentu turētāji (piemēram, operatori vai nosūtītāji).

                     F PAMATPRINCIPS. Drošības kultūra

                  Visām organizācijām, kas ir iesaistītas fiziskās aizsardzības īstenošanā, pienācīga prioritāte jāpiešķir drošības kultūrai, tās attīstībai un saglabāšanai, kas ir nepieciešama, lai nodrošinātu tās efektīvu īstenošanu visā organizācijā.

                     G PAMATPRINCIPS. Apdraudējums

                  Valsts fiziskajai aizsardzībai jāpamatojas uz valsts pašreizējo apdraudējuma novērtējumu.

                     H PAMATPRINCIPS. Diferencēta pieeja

                  Fiziskās aizsardzības prasības jānosaka pēc diferencētas pieejas, ņemot vērā pašreizējo apdraudējuma novērtējumu, relatīvo pievilcīgumu, materiālu īpašības un iespējamās sekas saistībā ar kodolmateriālu nesankcionētu izvešanu un ar sabotāžu attiecībā uz kodolmateriāliem vai kodoliekārtām.

                     I PAMATPRINCIPS. Pamatīga aizsardzība

                  Valsts prasībām attiecībā uz fizisko aizsardzību jāatspoguļo koncepcija par vairākiem aizsardzības līmeņiem un metodēm (strukturālām vai citām tehniskām, personāla un organizatoriskām), kas pretiniekam ir jāpārvar vai jāapiet, lai viņš sasniegtu savus mērķus.

                     J PAMATPRINCIPS. Kvalitātes nodrošināšana

                  Lai nodrošinātu pārliecību, ka noteiktās prasības attiecībā uz visām fiziskajā aizsardzībā svarīgajām darbībām ir izpildītas, ir jāizveido un jāievieš kvalitātes nodrošināšanas politika un kvalitātes nodrošināšanas programmas.

                     K PAMATPRINCIPS. Ārkārtas rīcības plāni

                  Visiem licenču turētājiem un attiecīgajām iestādēm ir jāsagatavo ārkārtas rīcības (avārijas situācijas) plāni un pienācīgi jāveic mācības, lai reaģētu uz nesankcionētu kodolmateriālu izvešanu vai kodoliekārtu vai kodolmateriālu sabotāžu, vai mēģinājumiem to veikt.

                     L PAMATPRINCIPS. Konfidencialitāte

                  Valstij jāizstrādā prasības, lai aizsargātu tādas informācijas konfidencialitāti, kuras nesankcionēta atklāšana varētu apdraudēt kodolmateriālu un kodoliekārtu fizisko aizsardzību.

                  4.

                              a)

                              Šā panta noteikumi nav piemērojami attiecībā uz kodolmateriāliem, par ko dalībvalsts pamatoti nolemj, ka uz tiem nav jāattiecina saskaņā ar 1. punktu izveidotais fiziskās aizsardzības režīms, ņemot vērā materiālu dabu, to daudzumu un relatīvo pievilcību, un potenciālās radioloģiskās un citas sekas, kas saistītas ar nesankcionētu rīcību, kura vērsta pret tiem, un to apdraudējuma pašreizējo novērtējumu.

                              b)

                              Kodolmateriāli, uz kuriem neattiecas šā panta noteikumi, ievērojot a) apakšpunktu, ir jāaizsargā saskaņā ar apdomīgas pārvaldības praksi.

            3. pants
      Katra dalībvalsts veic vajadzīgos pasākumus savas valsts tiesību aktu sistēmā un saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem, lai, ciktāl tas ir praktiski īstenojams, starptautiskās kodolpārvadāšanas laikā nodrošinātu, ka tās teritorijā vai uz tās jurisdikcijā esoša kuģa vai gaisakuģī, ciktāl tāds kuģis vai gaisakuģis ir iesaistīts pārvadāšana uz attiecīgo valsti vai no tās, kodolmateriāli ir aizsargāti I pielikumā aprakstītajos līmeņos.
      4. pants
      1.   Neviena dalībvalsts neeksportē vai neatļauj eksportēt kodolmateriālus, ja vien dalībvalsts nav saņēmusi garantijas, ka tādi materiāli starptautiskās kodolpārvadāšanas laikā būs aizsargāti I pielikumā aprakstītajos līmeņos.
      2.   Neviena dalībvalsts neimportē vai neatļauj importēt kodolmateriālus no valsts, kas nav šīs konvencijas dalībvalsts, ja vien dalībvalsts nav saņēmusi garantijas, ka tādi materiāli starptautiskās kodolpārvadāšanas laikā būs aizsargāti I pielikumā aprakstītajos līmeņos.
      3.   Dalībvalsts neatļauj kodolmateriālu tranzītu starp valstīm, kas nav šīs konvencijas līgumslēdzējas puses, savā teritorijā pa sauszemi vai iekšzemes ūdensceļiem, vai caur savām lidostām vai jūras ostām, ja vien dalībvalsts nav saņēmusi garantijas, ciktāl tas ir praktiski iespējams, ka tādi materiāli starptautiskās kodolpārvadāšanas laikā būs aizsargāti I pielikumā aprakstītajos līmeņos.
      4.   Katra dalībvalsts savas valsts tiesību aktu sistēmā piemēro I pielikumā aprakstītos fiziskās aizsardzības līmeņus kodolmateriāliem, ko transportē no minētās valsts vienas daļas uz citu tās pašas valsts daļu caur starptautiskajiem ūdeņiem vai gaisa telpu.
      5.   Dalībvalsts, kas ir atbildīga par garantiju saņemšanu, ka kodolmateriāli būs aizsargāti I pielikumā aprakstītajos līmeņos saskaņā ar 1. līdz 3. punktu, iepriekš noskaidro un informē valstis, caur kurām kodolmateriālus ir paredzēts vest tranzītā pa zemesceļiem vai iekšējiem ūdensceļiem, vai kuru lidostās vai jūras ostās ir paredzēts tos ievest.
      6.   Atbildību par 1. punktā minēto garantiju saņemšanu, savstarpēji vienojoties, var nodot dalībvalstij, kas pārvadāšanā ir iesaistīta kā importētāja valsts.
      7.   Nekas šajā pantā nav interpretējams kā tāds, kas jebkādā veidā ietekmē valsts teritoriālo suverenitāti un jurisdikciju, tostarp suverenitāti un jurisdikciju pār tās gaisa telpu un teritoriālo jūru.
      5. pants
      1.   Dalībvalstis nosaka un tieši vai caur Starptautisko Atomenerģijas aģentūru cita citai dara zināmu kontaktpunktu attiecībā uz jautājumiem, uz kuriem attiecas šīs konvencijas darbības joma.
      2.   Zādzības, laupīšanas vai citas nesankcionētas kodolmateriālu paņemšanas vai šādas darbības apdraudējuma gadījumā dalībvalstis saskaņā ar saviem valsts tiesību aktiem maksimāli realizējamā pakāpē nodrošina sadarbību un palīdzību tādu materiālu atgūšanā un aizsardzībā ikvienai valstij, kas to lūdz. Jo īpaši:

                  a)

                  dalībvalsts veic vajadzīgos pasākumus, lai iespējami drīz informētu citas valstis, uz kurām, kā tai šķiet, tas attiecas, par kodolmateriālu zādzību, laupīšanu vai citu nesankcionētu paņemšanu vai tādu ticamu apdraudējumu un attiecīgā gadījumā informētu Starptautisko Atomenerģijas aģentūru un citas attiecīgās starptautiskās organizācijas;

                  b)

                  tā darot, attiecīgās dalībvalstis atkarībā no apstākļiem apmainās ar informāciju savstarpēji, ar Starptautisko Atomenerģijas aģentūru un citām attiecīgām starptautiskām organizācijām, lai aizsargātu apdraudētos kodolmateriālus, pārbaudītu pārvadāšanas konteinera neskartību vai atgūtu nesankcionēti paņemtos kodolmateriālus un:

                              i)

                              koordinē to rīcību pa diplomātiskajiem un citiem kanāliem;

                              ii)

                              sniedz palīdzību, ja tā tiek lūgta;

                              iii)

                              nodrošina nozagto vai iepriekš minēto notikumu dēļ trūkstošo kodolmateriālu, kas ir atgūti, atdošanu atpakaļ.

            Norādītās sadarbības īstenošanas līdzekļus nosaka attiecīgās dalībvalstis.
      3.   Kodolmateriālu vai kodoliekārtu sabotāžas ticamu draudu gadījumā vai arī kodolmateriālu vai kodoliekārtu sabotāžas gadījumā dalībvalstis maksimāli iespējamā pakāpē saskaņā ar savas valsts tiesību aktiem un atbilstoši savām attiecīgajām saistībām saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem sadarbojas šādi:

                  a)

                  ja dalībvalstij ir zināms par kodolmateriālu vai kodoliekārtu ticamiem sabotāžas draudiem citā valstī, pirmā minētā valsts pieņem lēmumu par piemērotiem pasākumiem, kas jāveic, lai iespējami ātrāk informētu attiecīgo valsti un vajadzības gadījumā Starptautisko Atomenerģijas aģentūru un citas attiecīgās starptautiskās organizācijas par minētajiem draudiem, lai sabotāžu novērstu;

                  b)

                  kodolmateriālu vai kodoliekārtas sabotāžas gadījumā dalībvalstī un ja, atbilstoši tās uzskatiem citas valstis varētu tikt radioloģiski ietekmētas, pirmā valsts, neierobežojot citas savas saistības atbilstoši starptautiskajiem tiesību aktiem, veic vajadzīgos pasākumus, lai iespējami ātrāk informētu valsti vai valstis, kas varētu tikt radioloģiski ietekmētas, un lai informētu Starptautisko Atomenerģijas aģentūru un citas attiecīgās starptautiskās organizācijas nolūkā līdz minimumam samazināt vai atvieglot sabotāžas radioloģiskās sekas;

                  c)

                  ja a) un b) apakšpunktu kontekstā dalībvalsts lūdz palīdzību, katra dalībvalsts, kurai adresēts palīdzības lūgums, tūlīt pieņem lēmumu un lūgumu izteikušo dalībvalsti tieši vai caur Starptautisko Atomenerģijas aģentūru informē, vai tā spēj sniegt lūgto palīdzību, kā arī informē par palīdzības, ko tā varētu sniegt, apjomu un termiņiem;

                  d)

                  koordinēšana un sadarbība atbilstoši a) līdz c) apakšpunktiem notiek caur diplomātiskajiem vai citiem kanāliem. Attiecīgās dalībvalstis divpusēji vai daudzpusēji nosaka minētās sadarbības īstenošanas līdzekļus.

            4.   Dalībvalstis cita ar citu sadarbojas vai vajadzības gadījumā apspriežas tieši vai caur Starptautisko Atomenerģijas aģentūru un citām attiecīgām starptautiskajām organizācijām, lai iegūtu pamatnostādnes par kodolmateriālu fiziskās aizsardzības sistēmu uzbūvi, uzturēšanu un uzlabošanu starptautiskajos pārvadājumos.
      5.   Dalībvalsts var apspriesties un vajadzības gadījumā sadarboties ar citām dalībvalstīm tieši vai caur Starptautisko Atomenerģijas aģentūru un citām attiecīgām starptautiskajām organizācijām, lai uzzinātu to pamatnostādnes attiecībā uz savas valsts kodolmateriālu fiziskās aizsardzības sistēmas uzbūvi, uzturēšanu un uzlabošanu vietējā izmantošanā, glabāšanā un pārvadāšanā un attiecībā uz kodoliekārtām.
      6. pants
      1.   Dalībvalstis atbilstoši savas valsts tiesību aktiem veic vajadzīgos pasākumus, lai aizsargātu tās informācijas konfidencialitāti, ko valstis konfidenciāli saņem no citas dalībvalsts saskaņā ar šīs konvencijas noteikumiem vai piedaloties darbībā, ko veic šīs konvencijas īstenošanai. Ja dalībvalstis konfidenciāli sniedz informāciju starptautiskajām organizācijām vai valstīm, kas nav šīs konvencijas līgumslēdzējas puses, tās veic pasākumus, lai nodrošinātu šādas informācijas konfidencialitātes aizsardzību. Dalībvalsts, kas ir saņēmusi konfidenciālu informāciju no citas dalībvalsts, attiecīgo informāciju var sniegt trešajām pusēm tikai ar minētās citas dalībvalsts piekrišanu.
      2.   Šajā konvencijā nav noteikta prasības dalībvalstīm sniegt jebkādu informāciju, kuru tām nav atļauts sniegt saskaņā ar valsts tiesību aktiem vai kura apdraudētu attiecīgās valsts drošību vai kodolmateriālu vai kodoliekārtu fizisko aizsardzību.
      7. pants
      1.   Tīša:

                  a)

                  rīcība, kas nav likumīgi atļauta un ir kodolmateriālu saņemšana, valdījums, izmantošana, nodošana, izmainīšana, likvidēšana vai izkliedēšana un kas izraisa vai var izraisīt kādas personas nāvi vai smagu miesas bojājumu vai būtisku kaitējumu īpašumam vai videi;

                  b)

                  kodolmateriālu zādzība vai laupīšana;

                  c)

                  kodolmateriālu piesavināšanās vai krāpnieciska iegādāšanās;

                  d)

                  rīcība, kas ir kodolmateriālu vešana, sūtīšana vai pārvietošana uz valsti vai ārā no tās bez likumīgas atļaujas;

                  e)

                  rīcība, kas ir vērsta pret kodoliekārtu, vai rīcība, kas traucē kodoliekārtas darbību, ja pārkāpējs tīši izraisa vai ja viņš zina, ka rīcība var izraisīt kādas personas nāvi vai smagu miesas bojājumu, vai būtisku kaitējumu īpašumam vai videi, iedarbojoties starojumam vai izplūstot radioaktīvajām vielām, ja vien minētā rīcība nav veikta atbilstoši tās dalībvalsts tiesību aktiem, kuras teritorijā kodoliekārta atrodas;

                  f)

                  rīcība, kas ir kodolmateriālu pieprasīšana, pielietojot draudus vai spēku, vai jebkuru citu iebiedēšanas veidu;

                  g)

                  draudi:

                              i)

                              izmantot kodolmateriālus, lai izraisītu kādas personas nāvi vai smagu miesas bojājumu vai būtisku kaitējumu īpašumam vai videi vai lai izdarītu e) apakšpunktā aprakstīto nodarījumu; vai

                              ii)

                              izdarīt b) un e) apakšpunktā aprakstīto nodarījumu, lai piespiestu fizisku vai juridisku personu, starptautisku organizāciju vai valsti izdarīt vai atteikties izdarīt kādu darbību;

                  h)

                  mēģinājums izdarīt kādu a) līdz e) apakšpunktā aprakstīto nodarījumu;

                  i)

                  rīcība, kas ir piedalīšanās jebkurā a) līdz h) apakšpunktā aprakstītajā nodarījumā;

                  j)

                  rīcība, ko veic persona, kura organizē vai virza citus izdarīt a) līdz h) apakšpunktā aprakstīto nodarījumu; un

                  k)

                  rīcība, kas dod ieguldījumu jebkurā a) līdz h) apakšpunktā aprakstītā nodarījumā, kuru veic personu grupa, rīkojoties ar kopīgu nolūku; šāda rīcība ir tīša un:

                              i)

                              to veic ar mērķi veicināt grupas noziedzīgo darbību vai noziedzīgo nolūku, ja tāda darbība vai nolūks iekļauj a) līdz g) apakšpunktā aprakstīto nodarījumu veikšanu; vai

                              ii)

                              to veic, zinot par grupas nodomu izdarīt a) līdz g) apakšpunktā aprakstīto nodarījumu, ir nodarījums, kas katrā dalībvalstī tiek sodīta saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem.

            2.   Katra dalībvalsts par šajā pantā aprakstītajiem nodarījumiem paredz atbilstošus sodus, kurus piemērojot, ņem vērā to būtiskumu.
      8. pants
      1.   Katra dalībvalsts veic tādus pasākumus, kādi var būt vajadzīgi, lai noteiktu savu jurisdikciju pār 7. pantā norādītajiem nodarījumiem šādos gadījumos:

                  a)

                  ja nodarījums ir veikts attiecīgās valsts teritorijā vai attiecīgajā valstī reģistrētā kuģī vai gaisa kuģī;

                  b)

                  ja iespējamais likumpārkāpējs ir attiecīgās valsts valstspiederīgais.

            2.   Tāpat katra dalībvalsts veic tādus pasākumus, kādi var būt nepieciešami, lai noteiktu savu jurisdikciju pār attiecīgajiem nodarījumiem gadījumos, ja iespējamais likumpārkāpējs atrodas tās teritorijā, un tā viņu saskaņā ar 11. pantu neizdod kādai no 1. punktā norādītajām valstīm.
      3.   Šī konvencija neizslēdz nevienas valsts kriminālo jurisdikciju, ko īsteno saskaņā ar kādas valsts tiesību aktiem.
      4.   Papildus 1. un 2. punktā minētajām dalībvalstīm katra dalībvalsts atbilstoši starptautiskajiem tiesību aktiem var noteikt savu jurisdikciju pār 7. pantā norādītajiem nodarījumiem, ja tā ir iesaistīta starptautiskajā kodolpārvadāšanā kā eksportētāja vai importētāja valsts.
      9. pants
      Būdamas pārliecinātas, ka apstākļi to prasa, dalībvalstis, kuru teritorijā atrodas iespējamais likumpārkāpējs, veic vajadzīgos pasākumus, tostarp aizturēšanu, atbilstoši saviem valsts tiesību aktiem, lai nodrošinātu viņa klātbūtni kriminālvajāšanas vai izdošanas nolūkā. Pasākumus, kas veikti saskaņā ar šo pantu, tūlīt paziņo valstīm, kurām ir jānosaka jurisdikcija saskaņā ar 8. pantu, un vajadzības gadījumā visām citām valstīm, uz kurām tas attiecas.
      10. pants
      Dalībvalsts, kuras teritorijā atrodas iespējamais likumpārkāpējs, ja tā viņu neizdod, bez nekādiem izņēmumiem un bez nepamatotas kavēšanās lietu iesniedz izskatīšanai savās kompetentajās varas iestādēs, lai uzsāktu kriminālvajāšanu saskaņā ar minētās valsts tiesību aktiem.
      11. pants
      1.   Nodarījumus, kas norādīti 7. pantā, uzskata par nodarījumiem, kuru dēļ var piemērot izdošanu un kuri iekļaujami jebkurā starp dalībvalstīm pastāvošā līgumā par izdošanu. Dalībvalstis apņemas minētos nodarījumus iekļaut katrā līgumā par izdošanu, kas nākotnē starp tām tiks noslēgts.
      2.   Ja dalībvalsts, kas veic izdošanu tikai pamatojoties uz attiecīga līguma pastāvēšanu, saņem izdošanas pieprasījumu no citas dalībvalsts, ar ko tai nav līguma par izdošanu, tā var izvēlēties šo konvenciju uzskatīt par tiesisko pamatu izdošanai attiecībā uz minētajiem nodarījumiem. Uz izdošanu attiecas citi nosacījumi, ko paredz pieprasījumu saņēmušās valsts tiesību akti.
      3.   Dalībvalstis, kas veic izdošanu tikai pamatojoties uz attiecīga līguma pastāvēšanu, savā starpā atzīst minētos nodarījumus par nodarījumiem, kuru dēļ var piemērot izdošanu atkarībā no nosacījumiem, ko paredz pieprasījumu saņēmušās valsts tiesību akti.
      4.   Izdošanai starp dalībvalstīm katru no nodarījumiem uzskata par tādu, kas ir bijis izdarīts ne tikai vietā, kurā tas noticis, bet arī to dalībvalstu teritorijās, kurām prasīts noteikt savu jurisdikciju saskaņā ar 8. panta 1. punktu.
      11.A pants
      Izdošanas vai savstarpējās tiesiskās palīdzības īstenošanai nevienu no 7. pantā izklāstītajiem nodarījumiem neuzskata par politisku nodarījumu vai par politisku motīvu inspirētu nodarījumu. Tādējādi pieprasījumu par izdošanu vai par savstarpēju tiesisko palīdzību, kas pamatojas uz šādu nodarījumu, nevar atteikt, pamatojoties tikai uz to, ka tas attiecas uz politisku nodarījumu, nodarījumu, kas ir saistīts ar politisku nodarījumu vai politisku motīvu inspirētu nodarījumu.
      11.B pants
      Nekas šajā konvencijā nav interpretējams tādā veidā, kas uzliek pienākumu izdot vai sniegt savstarpējo tiesisko palīdzību, ja pieprasījumu saņēmušajai dalībvalstij ir pienācīgs pamats uzskatīt, ka prasība par izdošanu attiecībā uz 7. pantā izklāstītajiem nodarījumiem ir izteikta, lai veiktu personas kriminālvajāšanu vai personu sodītu tās rases, reliģijas, valsts piederības, etniskās izcelsmes vai politisko uzskatu dēļ vai ka piekrišana prasībai radītu kaitējumu attiecīgās personas stāvoklim kāda no minētiem iemesliem dēļ.
      12. pants
      Jebkurai personai, attiecībā uz kuru tiek veikta kriminālvajāšana saistībā ar kādu no 7. pantā izklāstītajiem nodarījumiem, ir garantēta taisnīga attieksme visos tiesvedības posmos.
      13. pants
      1.   Dalībvalstis cita citai sniedz vislielāko palīdzību saistībā ar kriminālvajāšanu, ko veic attiecībā uz 7. pantā izklāstītajiem nodarījumiem, tostarp sniedz savā rīcībā esošos pierādījumus, kas vajadzīgi tiesvedībai. Visos gadījumos piemēro pieprasījumu saņēmušās valsts tiesību aktus.
      2.   Panta 1. punkta noteikumi neietekmē saistības, kas atbilst citiem divpusējiem vai daudzpusējiem līgumiem un kas kopumā vai daļēji reglamentē vai reglamentēs savstarpējo palīdzību krimināllietās.
      13.A pants
      Nekas šajā konvencijā neietekmē kodoltehnoloģijas miermīlīgiem nolūkiem nodošanu, ko veic kodolmateriālu un kodoliekārtu fiziskās aizsardzības stiprināšanai.
      14. pants
      1.   Katra dalībvalsts informē depozitāru par saviem normatīvajiem aktiem, ar ko tā realizē šo konvenciju. Depozitārs šādu informāciju regulāri dara zināmu visām dalībvalstīm.
      2.   Dalībvalsts, kurā veic iespējamā likumpārkāpēja kriminālvajāšanu, ja vien tas praktiski ir iespējams, vispirms galīgo tiesvedības iznākumu paziņo valstīm, uz kurām tas tieši attiecas. Dalībvalsts galīgo iznākumu dara zināmu arī depozitāram, kurš informē visas valstis.
      3.   Ja nodarījums ir saistīts ar kodolmateriāliem, ko izmanto, glabā vai pārvadā valsts iekšienē, un gan iespējamais likumpārkāpējs, gan kodolmateriāli paliek dalībvalsts teritorijā, kurā izdarīts kriminālpārkāpums, vai ja nodarījums saistīts ar kodoliekārtu un iespējamais likumpārkāpējs paliek dalībvalsts teritorijā, kurā izdarīts kriminālpārkāpums, nekas šajā konvencijā nav interpretējams tādā veidā, kas prasa attiecīgajai dalībvalstij sniegt informāciju par krimināllietu, kas izriet no šāda nodarījuma.
      15. pants
      Pielikumi ir šīs konvencijas neatņemama sastāvdaļa.
      16. pants
      1.   Depozitārs sasauc dalībvalstu konferenci piecus gadus pēc 2005. gada 8. jūlijā pieņemtā grozījuma stāšanās spēkā, lai pārskatītu šīs konvencijas īstenošanu un tās atbilstību attiecībā uz preambulu, rezolutīvo daļu kopumā un pielikumiem, ņemot vērā tajā laikā dominējošo situāciju.
      2.   Pēc tam intervālos, kas nav mazāki par pieciem gadiem, dalībvalstu vairākums var panākt turpmāko konferenču sasaukšanu ar tādu pašu mērķi, iesniedzot šādā nolūkā depozitāram priekšlikumu.
      17. pants
      1.   Strīda gadījumā starp divām vai vairākām dalībvalstīm par šīs konvencijas interpretāciju vai piemērošanu dalībvalstis konsultējas, lai strīdu atrisinātu sarunās vai ar citiem miermīlīgiem strīdu risināšanas līdzekļiem, kas pieņemami visām strīda pusēm.
      2.   Jebkuru šāda veida strīdu, ko nevar nokārtot 1. punktā paredzētajā veidā, pēc jebkuras strīda puses pieprasījuma iesniedz izskatīšanai šķīrējtiesā vai lūdz izskatīt Starptautiskajā Tiesā. Ja strīds ir iesniegts izskatīšanai šķīrējtiesā, tad, ja sešu mēnešu laikā pēc pieprasījuma dienas puses nespēj vienoties par šķīrējtiesas izveidošanu, puse var lūgt Starptautiskās Tiesas priekšsēdētāju vai Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālsekretāru iecelt vienu vai vairākus šķīrējtiesnešus. Strīda pušu konfliktējošu lūgumu gadījumā prioritāte ir lūgumam, kas izteikts Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālsekretāram.
      3.   Katra dalībvalsts var šīs konvencijas parakstīšanas, ratificēšanas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās tai laikā paziņot, ka tā sev neuzskata par saistošām kādu vai abas no 2. punktā paredzētajām strīdu nokārtošanas procedūrām. Citām dalībvalstīm nav saistoša 2. punktā paredzētā strīda nokārtošanas procedūra attiecībā uz dalībvalsti, kas ir izdarījusi atrunu attiecībā uz minēto procedūru.
      4.   Jebkura dalībvalsts, kas saskaņā ar 3. punktu ir izdarījusi atrunu, minēto atrunu katrā laikā var atsaukt, iesniedzot paziņojumu depozitārām.
      18. pants
      1.   Šī konvencija ir atvērta parakstīšanai visām valstīm Starptautiskās Atomenerģijas aģentūras mītnē Vīnē un Apvienoto Nāciju Organizācijas galvenajā mītnē Ņujorkā no 1980. gada 3. marta, līdz tā stāsies spēkā.
      2.   Parakstītājas valstis šo konvenciju ratificē, pieņem vai apstiprina.
      3.   Pēc šīs konvencijas stāšanās spēkā tā būs atvērta visām valstīm, lai tai pievienotos.

                  4.

                              a)

                              Šī konvencija ir atvērta integrācijas vai cita veida starptautiskajām un reģionālajām organizācijām, lai to parakstītu vai tai pievienotos, ar nosacījumu, ka jebkura šāda organizācija ir suverēnu valstu dibināta un tai ir kompetence attiecībā uz pārrunu vešanu par starptautiskiem nolīgumiem, to noslēgšanu un piemērošanu jautājumos, ko iekļauj šī konvencija.

                              b)

                              Savas kompetences jautājumos tāda organizācija pati savā vārdā īsteno tiesības un pilda pienākumus, kurus šī konvencija attiecina uz dalībvalstīm.

                              c)

                              Kļūstot par šīs konvencijas līgumslēdzēju pusi, tāda organizācija iesniedz depozitāram deklarāciju, kurā norādīts, kuras valstis ir tās locekles un kuri šīs konvencijas panti tai nav piemērojami.

                              d)

                              Tādai organizācijai nav balsstiesību papildus tās dalībvalstu balsīm.

            5.   Ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās instrumentus deponē depozitāram.
      19. pants
      1.   Šī konvencija stājas spēkā trīsdesmitajā dienā pēc datuma, kad depozitāram ir deponēts divdesmit pirmais ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instruments.
      2.   Attiecībā uz katru valsti, kas ratificē, pieņem vai apstiprina konvenciju vai tai pievienojas pēc divdesmit pirmā ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumenta deponēšanas datuma, konvencijas stājas spēkā trīsdesmitajā dienā pēc tam, kad tāda valsts ir deponējusi ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās instrumentu.
      20. pants
      1.   Neierobežojot 16. pantu, dalībvalsts var ierosināt šīs konvencijas grozījumus. Ierosināto grozījumu iesniedz depozitāram, kas to tūlīt izplata visām dalībvalstīm. Ja dalībvalstu vairākums pieprasa depozitāram sasaukt konferenci, lai apsvērtu ierosinātos grozījumus, depozitārs uzaicina visas dalībvalstis piedalīties tādā konferencē, kas sākas vismaz trīsdesmit dienas pēc uzaicinājumu izsūtīšanas. Jebkuru grozījumu, ko konference ir pieņēmusi ar divu trešdaļu balsu vairākumu, depozitārs tūlīt izplata visām dalībvalstīm.
      2.   Grozījums stājas spēkā attiecībā uz katru dalībvalsti, kas deponē savu grozījuma ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu trīsdesmitajā dienā pēc datuma, kad divas trešdaļas dalībvalstu depozitāram ir deponējušas savus ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentus. Pēc tam grozījums stājas spēkā attiecībā uz jebkuru citu dalībvalsti dienā, kad attiecīgā dalībvalsts deponē savu grozījuma ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentu.
      21. pants
      1.   Jebkura dalībvalsts var denonsēt šo konvenciju ar rakstisku paziņojumu depozitāram.
      2.   Denonsēšana stājas spēkā simts astoņdesmit dienas pēc datuma, kurā depozitārs ir saņēmis attiecīgo paziņojumu.
      22. pants
      Depozitārs tūlīt paziņo visām valstīm par:

                  a)

                  katru šīs konvencijas parakstīšanu;

                  b)

                  katru ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās instrumenta deponēšanu;

                  c)

                  katru atrunu vai atsaukšanu saskaņā ar 17. pantu;

                  d)

                  katru paziņojumu, ko sniegusi organizācija saskaņā ar 18. panta 4. punkta c) apakšpunktu;

                  e)

                  šīs konvencijas stāšanos spēkā;

                  f)

                  katru šīs konvencijas grozījuma stāšanos spēkā; un

                  g)

                  katru denonsēšanu saskaņā ar 21. pantu.

            23. pants
      Šīs konvencijas oriģinālu, kura teksti angļu, arābu, franču, krievu, ķīniešu un spāņu valodā ir vienādi autentiski, deponē Starptautiskās Atomenerģijas aģentūras ģenerāldirektoram, kurš apliecinātas tā kopijas nosūta visām valstīm.

      I PIELIKUMS
      Fiziskās aizsardzības līmeņi, kas jāpiemēro II pielikumā kategorijās iedalītajiem kodolmateriāliem starptautiskajos pārvadājumos

                  1.

                  Kodolmateriālu fiziskās aizsardzības līmeņos ar starptautisko kodolmateriālu pārvadāšanu saistītajā glabāšanas laikā ir iekļauta:

                              a)

                              III kategorijas materiāliem – glabāšana telpā, kurai pieeja tiek kontrolēta;

                              b)

                              II kategorijas materiāliem – glabāšana pastāvīgā sargu vai elektronisko ierīču uzraudzībā telpā, kam apkārt ir fizisks norobežojums ar ierobežotu atbilstoši kontrolējamu iekļūšanas vietu skaitu, vai telpā ar līdzvērtīgu fiziskās aizsardzības līmeni;

                              c)

                              I kategorijas materiāliem – glabāšana aizsargātā telpā, kā noteikts iepriekš II kategorijai un kur turklāt atļauts iekļūt tikai personām, kuras atzītas par uzticamām, turklāt tādu sargu uzraudzībā, kas var tūlīt sazināties ar attiecīgiem ātrās reaģēšanas spēkiem. Īpašiem pasākumiem, ko veic šajā kontekstā, par mērķi jāizvirza jebkura uzbrukuma, neatļautas iekļūšanas vai neatļautas materiālu izvešanas atklāšana un novēršana.

                  2.

                  Kodolmateriālu fiziskās aizsardzības līmeņos starptautiskās pārvadāšanas laikā ir iekļauts:

                              a)

                              II un III kategorijas materiālu pārvadāšana notiek saskaņā ar īpašiem piesardzības pasākumiem, tostarp iepriekšēju sūtītāja, saņēmēja un pārvadātāja vienošanos un iepriekšēju fizisko vai juridisko personu vienošanos, kas atbilst eksportētājas un importētājas valsts jurisdikcijai un noteikumiem un kurā noteikts laiks, vieta un atbildības nodošanas procedūras saistībā ar pārvadājumiem;

                              b)

                              I kategorijas materiālu pārvadāšana notiek saskaņā ar īpašajiem iepriekš II un III kategorijai noteiktajiem piesardzības pasākumiem, turklāt pastāvīgā eskorta uzraudzībā un apstākļos, kas nodrošina tūlītēju saziņu ar attiecīgiem ātrās reaģēšanas spēkiem;

                              c)

                              attiecībā uz urānu, kas nav rūdas vai rūdas atlieku veidā, pārvadājumu aizsardzība attiecībā uz daudzumiem, kas ir lielāki par 500 kilogramiem urāna, iekļauj iepriekšēju paziņojumu par sūtījumu, norādot transporta veidu, sagaidāmo pienākšanas laiku un sūtījuma saņemšanas apstiprinājumu.

      II PIELIKUMS
      Tabula: Kodolmateriālu iedalīšana kategorijās

                  Materiāls

                  Veids

                  Kategorija

                  I

                  II

                  III (3)

                              1.

                              Plutonijs (1)

                  Neapstarots (2)

                  2 kg vai vairāk

                  Mazāk par 2 kg, bet vairāk par 500 g

                  500 g vai mazāk, bet vairāk par 15 g

                              2.

                              Urāns-235

                  Neapstarots (2)

                              —

                              Urāns, bagātināts līdz 20 % 235U vai vairāk

                  5 kg vai vairāk

                  Mazāk par 5 kg, bet vairāk par 1 kg

                  1 kg vai mazāk, bet vairāk par 15 g

                              —

                              Urāns, bagātināts līdz 10 % 235U, bet mazāk par 20 %

                  10 kg vai vairāk

                  Mazāk par 10 kg, bet vairāk par 1 kg

                              —

                              Urāns, bagātināts virs dabiskā satura, bet mazāk par 10 % 235U

                  10 kg vai vairāk

                              3.

                              Urāns-233

                  Neapstarots (2)

                  2 kg vai vairāk

                  Mazāk par 2 kg, bet vairāk par 500 g

                  500 g vai mazāk, bet vairāk par 15 g

                              4.

                              Apstarota degviela

                  Vājināts vai dabiskais urāns, torijs vai maz bagātināta degviela (skaldmateriāla saturs mazāks par 10 %) (4)
                      (5)

      (1)  Viss plutonijs, izņemot plutoniju ar izotopu koncentrāciju, kas pārsniedz 80 % plutonija-238.

      (2)  Materiāls, kas nav apstarots reaktorā, vai materiāls, kas ir apstarots reaktorā, bet kura starojuma līmenis ir vienāds vai mazāks nekā 1 grejs stundā (100 radi stundā) viena metra atstatumā bez ekrāna.

      (3)  Daudzumi, kas neatbilst III kategorijai, un dabiskais urāns jāaizsargā saskaņā ar apdomīgas pārvaldības praksi.

      (4)  Kaut arī ir ieteicams šis aizsardzības līmenis, pēc specifisku apstākļu novērtēšanas valstīm varētu būt iespēja izvēlēties piešķirt atšķirīgu fiziskās aizsardzības kategoriju.

      (5)  Citai degvielai, kas sava sākotnējā skaldmateriāla satura dēļ ir klasificēta I un II kategorijā pirms apstarošanas, var samazināt vienu kategorijas līmeni, ja starojuma līmenis no degvielas ir lielāks nekā 1 grejs stundā (100 radi stundā) viena metra atstatumā bez ekrāna.
   2. PIELIKUMS

      Eiropas Atomenerģijas kopienas deklarācija saskaņā ar konvencijas 18. panta 4. punktu un 17. panta 3. punktu
      Pašlaik Eiropas Atomenerģijas kopienas locekles ir šādas valstis: Beļģijas Karaliste, Bulgārijas Republika, Čehijas Republika, Dānijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Igaunijas Republika, Īrija, Grieķijas Republika, Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Itālijas Republika, Kipras Republika, Latvijas Republika, Lietuvas Republika, Luksemburgas Lielhercogiste, Ungārijas Republika, Maltas Republika, Nīderlandes Karaliste, Austrijas Republika, Polijas Republika, Portugāles Republika, Rumānija, Slovēnijas Republika, Slovākijas Republika, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste.
      Kopiena deklarē, ka Konvencijas par kodolmateriālu un kodoliekārtu fizisko aizsardzību 8. līdz 13. pants un 14. panta 2. un 3. punkts tai nav piemērojams.
      Turklāt saskaņā ar minētās konvencijas 17. panta 3. punktu Kopiena tāpat paziņo, ka, tā kā tikai valstis var būt puses lietās, kura izskata Starptautiskajā Tiesā, Kopienai saistoša ir tikai 17. panta 2. punktā minētā šķīrējtiesas procedūra.

   3. PIELIKUMS
   PILNVARA
   Es, apakšā parakstījies, …, Eiropas Kopienu Komisijas loceklis, kas ir atbildīgs par ārējām attiecībām un Eiropas kaimiņattiecību politiku, ar šo apstiprinu, ka
   …k-dze/k-gs
   Eiropas Komisijas delegācijas vadītājs
   starptautiskajās organizācijās Vīnē
   ir pilnvarots Eiropas Atomenerģijas kopienas vārdā deponēt Starptautiskās Atomenerģijas aģentūras direktoram instrumentu, ar ko pievienojas Konvencijai par kodolmateriālu un kodoliekārtu fizisko aizsardzību.
   Briselē,


title: 2007/124/EK,Euratom: Padomes Lēmums ( 2007. gada 12. februāris ), ar ko laikposmam no 2007. līdz 2013. gadam kā daļu no Vispārējās programmas Drošība un brīvību garantēšana izveido īpašu programmu Terora aktu un citu ar drošību saistītu risku profilakse, gatavība tiem un to seku pārvarēšana

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 58/1

      PADOMES LĒMUMS

   (2007. gada 12. februāris),
   ar ko laikposmam no 2007. līdz 2013. gadam kā daļu no Vispārējās programmas “Drošība un brīvību garantēšana” izveido īpašu programmu “Terora aktu un citu ar drošību saistītu risku profilakse, gatavība tiem un to seku pārvarēšana”
   (2007/124/EK, Euratom)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 308. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 203. pantu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
   tā kā:

               (1)

               Terora aktu un citu ar drošību saistītu risku profilakse, gatavība tiem un to seku pārvarēšana ir būtiski aspekti iedzīvotāju un kritiskas infrastruktūras aizsardzībai brīvības, drošības un tiesiskuma telpā.

               (2)

               Pārskatītais Eiropas Savienības Rīcības plāns terora aktu apkarošanai, ko Eiropadome pieņēmusi 2004. gada 17. un 18. jūnijā, par prioritāriem jautājumiem, inter alia, atzina terora aktu profilaksi un to seku pārvarēšanu, kā arī kritiskas infrastruktūras aizsardzību.

               (3)

               Padome 2004. gada 2. decembrī pieņēma pārskatīto Eiropas Savienības Solidaritātes programmu par teroristu draudu un uzbrukumu sekām, kurā uzsvērts, cik svarīgi ir risku un draudu novērtējumi, kritiskas infrastruktūras aizsardzība, terora draudu atklāšanas un apzināšanas mehānismi, kā arī politiska un operatīva gatavība un seku pārvarēšanas jaudas.

               (4)

               Padome 2005. gada decembrī pieņēma lēmumu, ka Kritiskas infrastruktūras aizsardzības Eiropas programmas (EPCIP) pamatā būs “visu apdraudējumu” pieeja, terora aktu draudu profilaksi uzskatot par prioritāti. 2005. gada decembra Eiropadomē pieņēma arī jaunu terora aktu apkarošanas stratēģiju, kurā iekļauti četri virzieni: profilakse, aizsardzība, vajāšana un reaģēšana.

               (5)

               Kopienas mehānisms pastiprinātas sadarbības veicināšanai civilās aizsardzības palīdzības intervenču jomā, kas izveidots ar Padomes Lēmumu Nr. 2001/792/EK, Euratom
                   (2) (2001. gada 23. oktobris), attiecas uz tūlītēju reaģēšanu visās nopietnās ārkārtas situācijās, bet tas nav īpaši izstrādāts, lai novērstu terora aktus, sagatavotos tiem un pārvarētu to sekas.

               (6)

               Eiropadomes 2004. gada novembrī pieņemtajā Hāgas programmā (3) ir aicināts veikt integrētu un koordinētu krīžu pārvarēšanu ES iekšienē attiecībā uz krīzēm, kam ir pārrobežu sekas.

               (7)

               Kopiena atbilstīgi savai kompetencei palīdz veikt vajadzīgus pasākumus, lai novērstu terora aktus pret demokrātijas, tiesiskuma, atvērtas sabiedrības vērtībām un mūsu pilsoņu un sabiedrību brīvībai, un pēc iespējas mazinātu jebkura uzbrukuma sekas.

               (8)

               Lai panāktu lielāku efektivitāti, rentabilitāti un pārskatāmību, īpaši pasākumi, novēršot terora aktus, gatavojoties tiem un pārvarot to sekas, būtu jāracionalizē un jāfinansē no vienas programmas.

               (9)

               Attiecībā uz juridisku noteiktību un saskaņotību, kā arī uz savstarpēju papildināmību ar citām finanšu programmām, būtu jādefinē termini “profilakse un gatavība”, “seku pārvarēšana” un “kritiska infrastruktūra”.

               (10)

               Galvenā atbildība par kritiskas infrastruktūras aizsardzību gulstas uz dalībvalstīm, īpašniekiem, ekspluatētājiem un lietotājiem (ar lietotājiem saprotot organizācijas, kas ekspluatē un izmanto infrastruktūru uzņēmējdarbības un pakalpojumu sniegšanas nolūkos). Dalībvalstu iestādes nodrošinās vadību un koordināciju, izstrādājot un īstenojot valstiski saskaņotu pieeju kritiskās infrastruktūras aizsardzībai, ievērojot savu jurisdikciju un ņemot vērā pastāvošās Kopienas kompetences. Tādējādi galvenā atbildība par riska un draudu novērtējuma veikšanu gulstas galvenokārt uz dalībvalstīm.

               (11)

               Komisijas rīcības, vajadzības gadījumā līdztekus starptautiskiem projektiem, ir būtiskas, lai panāktu integrētu un koordinētu EK pieeju. Turklāt ir noderīgi un piemēroti atbalstīt projektus dalībvalstīs, ciktāl tie var sniegt noderīgu pieredzi un zināšanas turpmākai rīcībai Kopienas mērogā, konkrēti, riska un draudu novērtējumu ziņā. Šajā sakarā ir derīgi pieņemt visu apdraudējumu pieeju, par prioritāti uzskatot teroristu draudus.

               (12)

               Ir derīgi arī paredzēt trešo valstu un starptautisku organizāciju līdzdalību starptautiskos projektos.

               (13)

               Jānodrošina papildināmība ar citām Kopienas un Savienības programmām, piemēram, ar Eiropas Savienības Solidaritātes fondu un Civilās aizsardzības finanšu instrumentu, Kopienas mehānismu pastiprinātas sadarbības veicināšanai civilās aizsardzības palīdzības intervenču jomā, Septīto pamatprogrammu zinātnes, tehnoloģiju attīstības un demonstrāciju pasākumiem un ar struktūrfondiem.

               (14)

               Ņemot vērā to, ka šā lēmuma mērķus nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs un to, ka programmas Eiropas mēroga vai iedarbības dēļ šos mērķus var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā paredzēto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā ietverto proporcionalitātes principu šajā lēmumā ir paredzēti vienīgi tādi pasākumi, kas ir vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai.

               (15)

               Programmas izdevumiem vajadzētu būt saderīgiem ar finanšu shēmas 3. pozīcijā paredzēto maksimāli pieļaujamo apjomu. Programmas formulējumā ir jāparedz elastība, lai varētu veikt iespējamas paredzēto rīcību korekcijas, reaģējot uz vajadzību pārmaiņām laikā no 2007. līdz 2013. gadam. Tādēļ lēmumā būtu jāiekļauj tikai vispārējas paredzēto rīcību definīcijas un to attiecīgie administratīvie un finanšu pasākumi.

               (16)

               Tāpat būtu arī jāveic pasākumi, lai novērstu pārkāpumus un krāpšanu, kā arī pasākumi, lai atgūtu zaudētos, kļūdaini izmaksātos vai nepareizi izmantotos līdzekļus, saskaņā ar Padomes Regulu (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1995. gada 18. decembris) par Kopienu finanšu interešu aizsardzību (4), Regulu (EK, Euratom) Nr. 2185/96 (5) (1996. gada 11. novembris) par pārbaudēm un apskatēm uz vietas, ko veic Komisija, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1073/1999 (1999. gada 25. maijs) par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) (6).

               (17)

               Padomes Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 (2002. gada 25. jūnijs) par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (7) un Komisijas Regulu (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 (8) (2002. gada 23. decembris), ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002, kas aizsargā Kopienas finanšu intereses, piemēro, ņemot vērā vienkāršības un konsekvences principu budžeta instrumentu izvēlē, mazinot tādu gadījumu skaitu, kad Komisija ir tieši atbildīga par to īstenošanu un apsaimniekošanu, un pareizi samērojot resursus ar administratīvo nastu, kas saistīta ar to izmantošanu.

               (18)

               Šā lēmuma īstenošanai vajadzīgie pasākumi būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (9), atšķirot pasākumus, uz ko attiecas vadības komitejas procedūra, no tiem, uz ko attiecas padomdevējas komitejas procedūra; noteiktos gadījumos un efektivitātes stiprināšanas nolūkā padomdevējas komitejas procedūra ir uzskatāma par atbilstīgāku.

               (19)

               Eiropas Kopienas dibināšanas līgumā un Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumā šā lēmuma pieņemšanai nav paredzētas citas pilnvaras, izņemot tās, kas paredzētas attiecīgi 308. un 203. pantā.

               (20)

               Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja ir sniegusi savu atzinumu (10).

               (21)

               Lai nodrošinātu programmas efektīvu un savlaicīgu īstenošanu, šis lēmums būtu jāpiemēro no 2007. gada 1. janvāra,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Priekšmets
   1.   Ar šo lēmumu izveido īpašu programmu “Terora aktu un citu ar drošību saistītu risku profilakse, gatavība tiem un to seku pārvarēšana”, turpmāk “programma”, atbalstot dalībvalstu centienus, lai novērstu, sagatavotos un aizsargātu iedzīvotājus un kritisko infrastruktūru no teroristu uzbrukumiem un citiem ar drošību saistītiem starpgadījumiem, kā daļu no Vispārējās programmas “Drošība un brīvību garantēšana”.
   2.   Programma attiecas uz laikposmu no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim.
   3.   Šo lēmumu nepiemēro jautājumiem, uz ko attiecas Civilās aizsardzības finanšu instruments nopietnām ārkārtas situācijām.
   2. pants
   Definīcijas
   Šajā lēmumā ir izmantotas šādas definīcijas:

               a)

               “profilakse un gatavība” attiecas uz pasākumiem, lai novērstu un/vai mazinātu riskus, kas saistīti ar terora aktiem, un citus riskus saistībā ar drošību;

               b)

               “seku pārvarēšana” attiecas uz to pasākumu koordinēšanu, kas pieņemti, lai reaģētu uz incidentu, kas saistīts ar drošību, un lai samazinātu tā seku ietekmi, jo īpaši saistībā ar teroristu uzbrukumiem, lai nodrošinātu krīžu pārvarēšanas un drošības darbību pareizu koordināciju.

               c)

               “kritiska infrastruktūra” ietver jo īpaši fiziskos resursus, pakalpojumus, informācijas tehnoloģiju iekārtas, tīklus un infrastruktūras resursus, kuru iznīcināšanai vai pārtraukšanai būtu nopietna ietekme uz sabiedrībai būtiskām funkcijām, tostarp uz piegādes ķēdi, veselību, drošumu, drošību, iedzīvotāju ekonomisku vai sociālu labklājību vai uz Kopienas vai tās dalībvalstu darbību.

         3. pants
   Vispārēji mērķi
   1.   Šī programma palīdz atbalstīt dalībvalstu centienus, lai novērstu, sagatavotos un aizsargātu iedzīvotājus un kritisko infrastruktūru no teroristu uzbrukumiem un citiem ar drošību saistītiem starpgadījumiem.
   2.   Programmas mērķis ir palīdzēt nodrošināt aizsardzību tādās jomās kā krīžu pārvarēšana, vide, sabiedrības veselības aizsardzība, transports, pētniecība un tehnoloģiju izstrāde un ekonomiskā un sociālā kohēzija, terora aktu un citu ar drošību saistīto risku jomā brīvības, drošības un tiesiskuma telpā.
   4. pants
   Konkrēti mērķi
   1.   Saskaņā ar programmas vispārējiem mērķiem un, ja uz to neattiecas citi juridiski instrumenti, tā stimulē, veicina un attīsta profilakses, gatavības un seku pārvarēšanas pasākumus, kuru pamatā ir, inter alia, visaptveroši draudu un riska novērtējumi, ņemot vērā dalībvalstu uzraudzību un pienācīgi ņemot vērā esošo Kopienas kompetenci šajā jomā, un kuru mērķis ir novērst vai samazināt riskus saistībā ar terora aktiem un citus ar drošību saistītus riskus.
   2.   Attiecībā uz to risku profilaksi un gatavību tiem, kas saistīti ar terora aktiem un citiem ar drošību saistītiem riskiem, programmas mērķis ir aizsargāt iedzīvotājus un kritisko infrastruktūru, jo īpaši veicot šādas darbības:

               a)

               stimulējot, veicinot un atbalstot riska novērtējumus saistībā ar kritisko infrastruktūru, lai uzlabotu drošību;

               b)

               stimulējot, veicinot un atbalstot metodiku izstrādi kritiskās infrastruktūras aizsardzībai, jo īpaši riska novērtēšanas metodiku izstrādi;

               c)

               veicinot un atbalstot kopējus operatīvus pasākumus, lai uzlabotu pārrobežu piegādes ķēžu drošību, ar noteikumu, ka konkurences noteikumi iekšējā tirgū netiek izkropļoti;

               d)

               veicinot un atbalstot drošības standartu izstrādi, kā arī apmaiņu ar prasmēm un pieredzi iedzīvotāju un kritiskās infrastruktūras aizsardzības jomā;

               e)

               Kopienas mērogā veicināt un atbalstīt koordināciju un sadarbību kritiskās infrastruktūras aizsardzībā.

         3.   Attiecībā uz seku pārvarēšanu programmas mērķi ir:

               a)

               stimulēt, veicināt un atbalstīt zinātības un pieredzes apmaiņu, lai noteiktu paraugpraksi ar mērķi koordinēt reaģēšanas pasākumus un lai panāktu sadarbību starp dažādām krīžu pārvarēšanā un drošības rīcībās iesaistītām pusēm;

               b)

               veicināt kopīgas mācības un praktiskus scenārijus, kuros ietverti drošības un drošuma komponenti, lai uzlabotu koordināciju un sadarbību starp atbilstīgām iesaistītajām pusēm Eiropas līmenī.

         5. pants
   Atbilstīgas rīcības
   1.   Lai sasniegtu 3. un 4. pantā paredzētos vispārējos un konkrētos mērķus, programma ar gada programmā noteiktajiem nosacījumiem sniedz finanšu atbalstu šādiem rīcību veidiem:

               a)

               Komisijas sākti un vadīti Eiropas mēroga projekti;

               b)

               starptautiski projekti, kuros ir iesaistīti partneri vismaz no divām dalībvalstīm vai vismaz no vienas dalībvalsts, un no valsts, kas vai nu pievienojas, vai ir kandidātvalsts;

               c)

               dalībvalstu valsts mēroga projekti, kas:

                           i)

                           gatavo starptautiskus projektus un/vai Kopienas rīcības (“sākuma pasākumi”);

                           ii)

                           papildina starptautiskus projektus un/vai Kopienas rīcības (“papildu pasākumi”);

                           iii)

                           veicina novatorisku metožu un/vai tehnoloģiju izstrādi, kuras, iespējams, varētu izmantot arī Kopienas mēroga rīcībās, vai izstrādā šādas metodes vai tehnoloģijas, lai nodotu citām dalībvalstīm un/vai valstīm, kas vai nu pievienojas, vai ir kandidātvalstis.

         2.   Finanšu atbalstu konkrēti var sniegt:

               a)

               operatīvas sadarbības un koordinācijas rīcībām (kontaktu tīkla uzlabošana, savstarpējas uzticības un sapratnes stiprināšana, ārkārtas rīcības plānu izstrāde, informācijas, pieredzes un paraugprakses apmaiņa un izplatīšana);

               b)

               analītiskiem, pārraudzības, novērtējuma un revīzijas pasākumiem;

               c)

               tehnoloģiju un metodoloģiju izstrādei un nodošanai, jo īpaši attiecībā uz informācijas apmaiņu un savietojamību;

               d)

               apmācībai, personāla un speciālistu apmaiņai; un

               e)

               informēšanas un izplatīšanas darbībām.

         6. pants
   Dalība programmā
   1.   Šajā programmā var piedalīties struktūras un organizācijas, kam dalībvalstīs ir juridiskas personas statuss. Uz peļņu orientētas struktūras un organizācijas var pretendēt uz dotācijām vienīgi sadarbībā ar bezpeļņas organizācijām vai valsts organizācijām. Nevalstiskas organizācijas drīkst prasīt finansējumu 5. panta 2. punktā minētajiem projektiem ar noteikumu, ka tās nodrošina pietiekamu konfidencialitāti.
   2.   Attiecībā uz starptautiskiem projektiem – trešās valstis un starptautiskas organizācijas drīkst piedalīties kā partneri, bet tām nav ļauts iesniegt projektus.
   7. pants
   Intervences veidi
   1.   Kopienas finanšu atbalstam var būt šādas juridiskas formas:

               a)

               dotācijas;

               b)

               publiskā iepirkuma līgumi.

         2.   Kopienas dotācijas piešķir saistībā ar izsludinātiem konkursiem, izņemot pienācīgi pamatotus ārkārtējas steidzamības gadījumus, vai, ja atbalsta saņēmēja īpatnību dēļ nav citas iespējas, un tās izmaksā kā operatīvas dotācijas vai rīcību dotācijas.
   Gada darba programmā norāda minimālo dotācijām piešķiramo gada izdevumu daļu. Minimālā daļa ir vismaz 65 %.
   Maksimāli pieļaujamā projektu izdevumu līdzfinansējuma likmi konkrēti norāda gada darba programmā.
   3.   Ir paredzēti izdevumi papildu pasākumiem, izmantojot publiskā iepirkuma līgumus, un šajā gadījumā par pakalpojumiem un precēm maksā no Kopienas līdzekļiem. Tas, inter alia, aptver izdevumus par informēšanu sakarā ar projektiem, politikas jomām, programmām un tiesību aktiem, par to paziņošanu, gatavošanu, īstenošanu, pārraudzību, kontroli un novērtējumu.
   8. pants
   Īstenošanas pasākumi
   1.   Komisija īsteno Kopienas finanšu atbalstu saskaņā ar Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002, turpmāk “Finanšu regula”.
   2.   Lai īstenotu programmu, Komisija, ievērojot 3. pantā definētos vispārējos mērķus, līdz septembra beigām pieņem gada darba programmu, norādot konkrētus mērķus, tematiskas prioritātes, sniedz 7. panta 3. punktā paredzēto papildu pasākumu aprakstu un, vajadzības gadījumā, citu rīcību sarakstu.
   Gada darba programmu 2007. gadam pieņem trīs mēnešus pēc šā lēmuma stāšanās spēkā.
   3.   Gada darba programmu pieņem saskaņā ar 9. panta 3. punktā minēto procedūru.
   4.   Ar rīcību dotācijām saistītās novērtējuma un piešķīruma procedūrās, inter alia, ņem vērā šādus kritērijus:

               a)

               atbilstību gada darba programmai, 2. pantā paredzētiem vispārējiem mērķiem un dažādās jomās veiktajiem pasākumiem, kā paredzēts 4. un 5. pantā;

               b)

               ierosināto rīcību kvalitāti, ņemot vērā koncepciju, organizāciju, izklāstu un gaidītos rezultātus;

               c)

               prasītā Kopienas finansējuma apjomu un tā atbilstību gaidītajiem rezultātiem;

               d)

               gaidīto rezultātu ietekme uz 3. pantā definētiem vispārējiem mērķiem un dažādās jomās veiktiem pasākumiem, kā paredzēts 4. un 5. pantā.

         5.   Lēmumus par rīcībām, kas iesniegtas saskaņā ar 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu pieņem Komisija saskaņā ar 9. panta 3. punktā minēto vadības procedūru. Lēmumus par 5. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta darbībām pieņem Komisija saskaņā ar 9. panta 2. punktā minēto konsultāciju procedūru.
   Lēmumus par pieteikumiem uz dotācijām, kuros iesaistītas uz peļņu orientētas struktūras vai organizācijas, pieņem Komisija saskaņā ar 9. panta 3. punktā minēto vadības procedūru.
   9. pants
   Komiteja
   1.   Komisijai palīdz komiteja (turpmāk “komiteja”).
   2.   Ja izdarīta atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 3. un 7. pantu.
   3.   Ja izdarīta atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 4. un 7. pantu.
   Lēmuma 1999/468/EK 4. panta 3. punktā paredzētais laikposms ir trīs mēneši.
   4.   Komiteja pieņem savu reglamentu.
   10. pants
   Papildināmība
   1.   Sinerģijas, konsekvenci un papildināmību tiecas nodrošināt ar citiem Eiropas Savienības un Kopienas instrumentiem, inter alia, ar īpašajām programmām “Noziedzības profilakse un apkarošana” un “Krimināltiesības”, Septīto pamatprogrammu zinātnes, tehnoloģiju attīstības un demonstrācijas pasākumiem, Eiropas Savienības Solidaritātes fondu un Civilās aizsardzības finanšu instrumentu.
   2.   Programmai var būt kopīgi resursi ar citiem Eiropas Kopienas un Savienības instrumentiem, jo īpaši ar programmu “Noziedzības profilakse un apkarošana”, lai īstenotu rīcības, kas atbilst gan programmas, gan citu Kopienas/Savienības instrumentu mērķiem.
   3.   Saskaņā ar šo lēmumu finansētas darbības nesaņem citu Savienības/Kopienas finanšu instrumentu finansējumu tam pašam mērķim. Nodrošina, ka programmas atbalsta saņēmēji sniedz Komisijai informāciju par finansējumu, ko tie saņēmuši no Eiropas Savienības vispārējā budžeta un citiem avotiem, kā arī informāciju par jau iesniegtiem finansējuma pieteikumiem.
   11. pants
   Budžeta resursi
   Budžeta resursus, kas atvēlēti šajā programmā paredzētajām rīcībām, iekļauj Eiropas Savienības vispārējā budžeta gada apropriācijās. Budžeta iestāde apstiprina pieejamās gada apropriācijas, nepārkāpjot finanšu shēmā paredzēto apjomu.
   12. pants
   Pārraudzība
   1.   Komisija nodrošina, ka katrai programmas finansētai rīcībai atbalsta saņēmējs iesniedz tehniskus un finanšu ziņojumus par darba progresu un ka nobeiguma ziņojumu iesniedz trīs mēnešos pēc rīcības noslēguma. Komisija nosaka ziņojumu formu un struktūru.
   2.   Komisija nodrošina, ka līgumos un nolīgumos, kas noslēgti saistībā ar šīs programmas īstenošanu, jo īpaši paredzēta Komisijas (vai tās pilnvarotu pārstāvju) veikta pārraudzība un finanšu kontrole, vajadzības gadījumā izmantojot pārbaudes uz vietas, tostarp izlases pārbaudes, kā arī paredzētas Revīzijas palātas revīzijas.
   3.   Komisija nodrošina, ka piecus gadus kopš pēdējā maksājuma sakarā ar jebkuru rīcību Kopienas finanšu atbalsta saņēmējs glabā Komisijai pieejamus visus rīcības izdevumus apliecinošos dokumentus.
   4.   Pamatojoties uz 1. un 2. punktā minēto ziņojumu un pārbaužu uz vietas rezultātiem, Komisija nodrošina, ka vajadzības gadījumā tiek koriģēts sākotnēji apstiprinātais finanšu atbalsts vai tā piešķiršanas nosacījumi, kā arī maksājumu grafiks.
   5.   Komisija nodrošina, ka tiek veikti visi citi vajadzīgie pasākumi, lai pārbaudītu, vai finansētās rīcības veic pareizi un atbilstīgi šim lēmumam un Finanšu regulai.
   13. pants
   Kopienas finanšu interešu aizsardzība
   1.   Komisija nodrošina, īstenojot saskaņā ar šo lēmumu finansētas rīcības, Kopienas finanšu intereses tiek aizsargātas ar pasākumiem, lai novērstu krāpšanu, korupciju un citas nelikumīgas darbības, piemērojot efektīvas pārbaudes un atgūstot nepamatoti izmaksātas summas, kā arī, konstatējot pārkāpumus – ar efektīvām, samērīgām un preventīvām sankcijām saskaņā ar Regulu (EK, Euratom) Nr. 2988/95, Regulu (EK, Euratom) Nr. 2185/96 un Regulu (EK) Nr. 1073/1999.
   2.   Attiecībā uz Kopienas rīcībām, ko finansē saskaņā ar šo lēmumu, uz Kopienas tiesību aktu pārkāpumiem, tostarp uz saistībā ar šo programmu paredzēto līgumsaistību pārkāpumiem, ko, izdarot nepamatotus izdevumus, rada kāda uzņēmēja rīcība vai bezdarbība, kas kaitē vai varētu kaitēt Eiropas Savienības vispārējam budžetam vai tās pārvaldītiem budžetiem, piemēro Regulu (EK, Euratom) Nr. 2988/95 un Regulu (Euratom, EK) Nr. 2185/96.
   3.   Komisija nodrošina, ka rīcībai piešķirtā finanšu atbalsta apjomu samazina, pārtrauc vai atgūst, ja tā konstatē pārkāpumus, tostarp neatbilstību šim lēmumam vai individuālam lēmumam vai līgumam, vai nolīgumam, ar ko piešķir attiecīgo finanšu atbalstu, vai, ja tā atklāj, ka bez Komisijas apstiprinājuma rīcībā ir veikti grozījumi, kas neatbilst projekta būtībai vai īstenošanas nosacījumiem.
   4.   Ja nav ievēroti termiņi vai rīcības īstenošanas gaita attaisno tikai daļu piešķirtā finanšu atbalsta, Komisija nodrošina, ka atbalsta saņēmēju konkrētā termiņā lūdz sniegt paskaidrojumus. Ja atbalsta saņēmējs nesniedz pieņemamu atbildi, Komisija nodrošina, ka atlikušo finanšu atbalstu var atcelt un var prasīt atmaksāt jau izmaksātās summas.
   5.   Komisija nodrošina, ka jebkādu nepamatotu maksājumu atmaksā Komisijai. Summām, ko neatmaksā laikus, piemēro procentu likmi saskaņā ar Finanšu regulas nosacījumiem.
   14. pants
   Novērtēšana
   1.   Programmu regulāri pārrauga, lai pārbaudītu saskaņā ar to veiktu darbību īstenošanu.
   2.   Komisija nodrošina regulāru un neatkarīgu programmas novērtēšanu, ko veic pieaicināti eksperti.
   3.   Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei:

               a)

               gada ziņojumu par programmas īstenošanu;

               b)

               vēlākais līdz 2010. gada 31. martam – starpposma novērtējuma ziņojumu par programmas īstenošanas rezultātiem un tās kvalitātes un kvantitātes aspektiem;

               c)

               vēlākais līdz 2010. gada 31. decembrim – paziņojumu par programmas turpināšanu;

               d)

               vēlākais līdz 2015. gada 31. martam – veikuma novērtējuma ziņojumu.

         15. pants
   Projektu publicēšana
   Komisija katru gadu publicē to rīcību sarakstu, ko finansē saskaņā ar šo programmu, kopā ar katra projekta īsu aprakstu.
   16. pants
   Stāšanās spēkā un piemērošana
   Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   To piemēro no 2007. gada 1. janvāra.

      Briselē, 2007. gada 12. februārī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         F.-W. STEINMEIER

      (1)  Atzinums sniegts 2006. gada 14. decembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (2)  OV L 297, 15.11.2001., 7. lpp.

      (3)  OV C 53, 3.3.2005., 1. lpp.

      (4)  OV L 312, 23.12.1995., 1. lpp.

      (5)  OV L 292, 15.11.1996., 2. lpp.

      (6)  OV L 136, 31.5.1999., 1. lpp.

      (7)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK, Euratom) Nr. 1995/2006 (OV L 390, 30.12.2006., 1. lpp.).

      (8)  OV L 357, 31.12.2002., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK, Euratom) Nr. 1248/2006 (OV L 227, 19.8.2006., 3. lpp.).

      (9)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp. Lēmumā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2006/512/EK (OV L 200, 22.7.2006., 11. lpp.).

      (10)  OV C 65, 17.3.2006., 63. lpp.


title: 2014/592/ES: Eiropas Parlamenta Lēmums ( 2014. gada 3. aprīlis ) par Eiropas Zāļu aģentūras kontu slēgšanu attiecībā uz 2012. finanšu gadu

text:
               5.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 266/241

         EIROPAS PARLAMENTA LĒMUMS
   (2014. gada 3. aprīlis)
   par Eiropas Zāļu aģentūras kontu slēgšanu attiecībā uz 2012. finanšu gadu
   (2014/592/ES)
   EIROPAS PARLAMENTS,

               —

               ņemot vērā Eiropas Zāļu aģentūras 2012. finanšu gada galīgos pārskatus,

               —

               ņemot vērā Revīzijas palātas ziņojumu par Eiropas Zāļu aģentūras 2012. finanšu gada pārskatiem ar Aģentūras atbildēm (1),

               —

               ņemot vērā Padomes 2014. gada 18. februāra ieteikumu (05849/2014 – C7-0054/2014),

               —

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 319. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (2), un jo īpaši tās 185. pantu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (3) un jo īpaši tās 208. pantu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 726/2004 (4), ar ko izveido Eiropas Zāļu aģentūru, un jo īpaši tās 68. pantu,

               —

               ņemot vērā Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (5),

               —

               ņemot vērā Komisijas 2013. gada 30. septembra Deleģēto regulu (ES) Nr. 1271/2013 par finanšu pamatregulu struktūrām, kas minētas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 208. pantā (6), un jo īpaši tās 108. pantu,

               —

               ņemot vērā Reglamenta 77. pantu un VI pielikumu,

               —

               ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas atzinumu (A7-0227/2014),

               1.

               apstiprina Eiropas Zāļu aģentūras kontu slēgšanu attiecībā uz 2012. finanšu gadu;

               2.

               uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu nosūtīt Eiropas Zāļu aģentūras direktoram, Padomei, Komisijai un Revīzijas palātai, kā arī nodrošināt tā publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā).

            Priekšsēdētājs

         Martin SCHULZ

            Ģenerālsekretārs

         Klaus WELLE

      (1)  OV C 365, 13.12.2013., 150. lpp.

      (2)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

      (3)  OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.

      (4)  OV L 136, 30.4.2004., 1. lpp.

      (5)  OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.

      (6)  OV L 328, 7.12.2013., 42. lpp.


               27.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 353/108

         P8_TA(2015)0192
   Pieprasījums atcelt Jérôme Lavrilleux deputāta imunitāti
   Eiropas Parlamenta 2015. gada 19. maija lēmums par pieprasījumu atcelt Jérôme Lavrilleux imunitāti (2015/2014(IMM))
   (2016/C 353/17)

      Eiropas Parlaments,

               —

               ņemot vērā pieprasījumu atcelt Jérôme Lavrilleux imunitāti, kuru Francijas Republikas tieslietu ministrs nosūtījis 2014. gada 23. decembrī saistībā ar Parīzes Apelācijas tiesas virsprokurora pieprasījumu un par kuru paziņots 2015. gada 15. janvāra plenārsēdē,

               —

               pēc Jérôme Lavrilleux uzklausīšanas saskaņā ar Reglamenta 9. panta 5. punktu,

               —

               ņemot vērā 7. protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 8. un 9. pantu, kā arī 1976. gada 20. septembra Akta par Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšanu tiešās vispārējās vēlēšanās 6. panta 2. punktu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas 1964. gada 12. maija, 1986. gada 10. jūlija, 2008. gada 15. un 21. oktobra, 2010. gada 19. marta, 2011. gada 6. septembra un 2013. gada 17. janvāra spriedumus (1),

               —

               ņemot vērā Francijas Republikas Konstitūcijas 26. pantu,

               —

               ņemot vērā Reglamenta 5. panta 2. punktu, 6. panta 1. punktu un 9. pantu,

               —

               ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu (A8-0152/2015),

               A.

               tā kā Parīzes Apelācijas tiesas virsprokurors ir pieprasījis Eiropas Parlamenta deputāta Jérôme Lavrilleux imunitātes atcelšanu, jo patlaban notiek tiesu izmeklēšana par apsūdzībām viltošanā, viltotu dokumentu izmantošanā, uzticības laušanā, krāpšanas mēģinājumā un līdzdalībā šo pārkāpumu izdarīšanā un šo pārkāpumu slēpšanā, vēlēšanu kampaņas nelegālā finansēšanā un šā pārkāpuma slēpšanā un līdzdalībā tā izdarīšanā; un tā kā Francijas tiesneši šajā sakarībā gribētu noteikt Jérôme Lavrilleux brīvību atņemošu vai brīvību ierobežojošu pasākumu;

               B.

               tā kā saskaņā ar 7. protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 9. pantu Eiropas Parlamenta deputātiem savas valsts teritorijā ir tāda pati imunitāte, kāda ir piešķirta šīs valsts parlamenta deputātiem;

               C.

               tā kā Francijas konstitūcijas 26. panta 2. un 3. punktā ir noteikts, ka nevienu parlamenta deputātu nedrīkst nedz aizturēt par noziedzīgiem nodarījumiem un kriminālpārkāpumiem, nedz arī viņam noteikt brīvību atņemošu vai brīvību ierobežojošu pasākumu, ja nav saņemta tās palātas prezidija piekrišana, kuras deputāts viņš ir; tā kā šāda atļauja nav nepieciešama, ja parlamenta deputātu aiztur noziedzīga nodarījuma vai kriminālpārkāpuma izdarīšanas brīdī vai ja spēkā ir stājies notiesājošs spriedums; tā kā Asambleja var pieprasīt apcietinājuma, brīvību atņemoša vai brīvību daļēji ierobežojoša pasākuma vai pret viena no tās deputātiem ierosināta juridiska procesa atlikšanu;

               D.

               tā kā Jérôme Lavrilleux tiek turēts aizdomās par dalību viltotu rēķinu izgatavošanā attiecībā uz vēlēšanu kampaņas izdevumiem;

               E.

               tā kā uz Jérôme Lavrilleux imunitātes atcelšanu būtu jāattiecina Reglamenta 9. panta 6. punkta nosacījumi;

               F.

               tā kā pieprasījumā atcelt imunitāti minētās apsūdzības nav saistītas ar Jérôme Lavrilleux darbību Eiropas Parlamentā un attiecas uz agrāku laiku, kad viņš ieņēma kampaņas direktora vietnieka amatu pēdējās Francijas prezidenta vēlēšanās;

               G.

               tā kā izmeklēšana neattiecas uz Jérôme Lavrilleux viedokļiem, kurus viņš ir paudis, vai balsojumiem, kurus ir veicis, pildot Eiropas Parlamenta deputāta pienākumus 7. protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 8. panta nozīmē;

               H.

               tā kā šajā lietā Parlaments nav guvis nav pierādījumus par fumus persecutionis, proti, nav pietiekami pamatotu un precīzu aizdomu par to, ka juridiskais process ir sākts, lai kaitētu deputāta politiskajai darbībai,

               1.

               nolemj atcelt deputāta Jérôme Lavrilleux imunitāti;

               2.

               uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu un atbildīgās komitejas ziņojumu nekavējoties nosūtīt Francijas Republikas kompetentajai iestādei un Jérôme Lavrilleux.

      (1)  Tiesas 1964. gada 12. maija spriedums, Wagner/Fohrmann un Krier, 101/63, ECLI:EU:C:1964:28; Tiesas 1986. gada 10. jūlija spriedums, Wybot/Faure u. c., 149/85, ECLI:EU:C:1986:310; Vispārējās tiesas 2008. gada 15. oktobra spriedums, Mote/Parlaments, T-345/05, ECLI:EU:T:2008:440; Tiesas 2008. gada 21. oktobra spriedumi, Marra/De Gregorio un Clemente, C-200/07 un C-201/07, ECLI:EU:C:2008:579; Tiesas 2010. gada 19. marta spriedums, Gollnisch/Parlaments, T-42/06, ECLI:EU:T:2010:102; Tiesas 2011. gada 6. septembra spriedums, Patriciello, C-163/10, ECLI: EU:C:2011:543; Vispārējās tiesas 2013. gada 17. janvāra spriedumi, Gollnisch/Parlaments, T-346/11 un T-347/11, ECLI:EU:T:2013:23.


title: Eiropas Parlamenta Lēmums (ES, Euratom) 2017/1606 (2017. gada 27. aprīlis) par Eiropas Savienības 2015. finanšu gada vispārējā budžeta izpildes apstiprināšanu, III iedaļa – Komisija

text:
               29.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 252/26

         EIROPAS PARLAMENTA LĒMUMS (ES, Euratom) 2017/1606
   (2017. gada 27. aprīlis)
   par Eiropas Savienības 2015. finanšu gada vispārējā budžeta izpildes apstiprināšanu, III iedaļa – Komisija
   EIROPAS PARLAMENTS,

               —

               ņemot vērā Eiropas Savienības 2015. finanšu gada vispārējo budžetu (1),

               —

               ņemot vērā Eiropas Savienības konsolidētos pārskatus par 2015. finanšu gadu (COM(2016) 475 – C8-0269/2016) (2),

               —

               ņemot vērā Komisijas ziņojumu par turpmāko rīcību attiecībā uz 2014. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu (COM(2016) 674) un Komisijas dienestu darba dokumentus, kas tam pievienoti (SWD(2016) 338, SWD(2016) 339),

               —

               ņemot vērā Komisijas 2015. gada ES budžeta pārvaldības un izpildes gada ziņojumu (COM(2016) 446),

               —

               ņemot vērā Komisijas gada ziņojumu budžeta izpildes apstiprinātājiestādei par 2015. gadā veiktajām iekšējām revīzijām (COM(2016) 628) un Komisijas dienestu darba dokumentu, kas tam pievienots (SWD(2016) 322),

               —

               ņemot vērā Revīzijas palātas pārskatu par budžeta izpildi 2015. finanšu gadā un iestāžu atbildes (3), kā arī Revīzijas palātas īpašos ziņojumus,

               —

               ņemot vērā deklarāciju par pārskatu ticamību (4), kā arī par pakārtoto darījumu likumību un pareizību, kuru Revīzijas palāta sniegusi par 2015. finanšu gadu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 287. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2017. gada 21. februāra ieteikumu par apstiprinājumu, ko sniedz Komisijai par 2015. finanšu gada budžeta izpildi (05876/2017 – C8-0037/2017),

               —

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 317., 318. un 319. pantu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līguma 106.a pantu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (5) un jo īpaši tās 62., 164., 165. un 166. pantu,

               —

               ņemot vērā Reglamenta 93. pantu un IV pielikumu,

               —

               ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un citu attiecīgo komiteju atzinumus (A8-0150/2017),

               A.

               tā kā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 17. panta 1. punktu Komisija uzņemas atbildību par budžeta izpildi un programmu pārvaldību un saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 317. pantu budžeta izpildi veic sadarbībā ar dalībvalstīm un ievērojot pareizas finanšu pārvaldības principu,

               1.

               sniedz Komisijai apstiprinājumu par Eiropas Savienības 2015. finanšu gada vispārējā budžeta izpildi;

               2.

               izklāsta savus konstatējumus rezolūcijā, kas ir neatņemama daļa no lēmumiem par Eiropas Savienības 2015. finanšu gada vispārējā budžeta izpildes apstiprināšanu, III iedaļa – Komisija un izpildaģentūras, kā arī 2017. gada 27. aprīļa rezolūcijā par Revīzijas palātas īpašajiem ziņojumiem saistībā ar apstiprinājuma sniegšanu Komisijai par 2015. finanšu gada budžeta izpildi (6);

               3.

               uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu un rezolūciju, kas ir tā neatņemama daļa, nosūtīt Padomei, Komisijai un Revīzijas palātai, kā arī dalībvalstu parlamentiem un valsts un reģionālajām revīzijas iestādēm un nodrošināt to publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā).

            Priekšsēdētājs

         Antonio TAJANI

            Ģenerālsekretārs

         Klaus WELLE

      (1)  OV L 69, 13.3.2015.

      (2)  OV C 380, 14.10.2016., 1. lpp.

      (3)  OV C 375, 13.10.2016., 1. lpp.

      (4)  OV C 380, 14.10.2016., 147. lpp.

      (5)  OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.

      (6)  Pieņemtie teksti, P8_TA(2017)0144 (skatīt šā Oficiālā Vēstneša 66. lpp.).


title: Eiropas Parlamenta Lēmums (ES) 2016/2154 (2016. gada 27. oktobris) par ENIAC kopuzņēmuma 2014. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu

text:
               8.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 333/54

         EIROPAS PARLAMENTA LĒMUMS (ES) 2016/2154
   (2016. gada 27. oktobris)
   par ENIAC kopuzņēmuma 2014. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu
   EIROPAS PARLAMENTS,

               —

               ņemot vērā ENIAC kopuzņēmuma 2014. finanšu gada galīgos pārskatus,

               —

               ņemot vērā Revīzijas palātas ziņojumu par ENIAC kopuzņēmuma 2014. finanšu gada pārskatiem ar Kopuzņēmuma atbildi (1),

               —

               ņemot vērā deklarāciju (2) par pārskatu ticamību, kā arī par pakārtoto darījumu likumību un pareizību, kuru Revīzijas palāta sniegusi par 2014. finanšu gadu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 287. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2016. gada 12. februāra ieteikumu par apstiprinājumu, ko sniedz kopuzņēmumiem par 2014. finanšu gada budžeta izpildi (05587/2016 – C8-0058/2016),

               —

               ņemot vērā 2016. gada 28. aprīļa lēmumu (3) atlikt lēmuma pieņemšanu par 2014. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu, kā arī kopuzņēmuma ECSEL (bijušais ENIAC kopuzņēmums un Artemis kopuzņēmums) izpilddirektora atbildes,

               —

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 319. pantu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (4) un jo īpaši tās 209. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2007. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 72/2008, ar ko izveido ENIAC kopuzņēmumu (5),

               —

               ņemot vērā Padomes 2014. gada 6. maija Regulu (ES) Nr. 561/2014, ar ko izveido kopuzņēmumu ECSEL
                   (6), un jo īpaši tās 12. pantu,

               —

               ņemot vērā Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (7),

               —

               ņemot vērā Komisijas 2013. gada 30. septembra Deleģēto regulu (ES) Nr. 110/2014 par finanšu paraugregulu publiskā un privātā sektora partnerības struktūrām, kas minētas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 209. pantā (8),

               —

               ņemot vērā Reglamenta 94. pantu un V pielikumu,

               —

               ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas otro ziņojumu (A8-0264/2016),

               1.

               sniedz kopuzņēmuma ECSEL (bijušā ENIAC kopuzņēmuma un Artemis kopuzņēmuma) izpilddirektoram apstiprinājumu par ENIAC kopuzņēmuma 2014. finanšu gada budžeta izpildi;

               2.

               izklāsta savus konstatējumus turpmāk tekstā iekļautajā rezolūcijā;

               3.

               uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu un rezolūciju, kas ir tā neatņemama daļa, nosūtīt kopuzņēmuma ECSEL (bijušais ENIAC kopuzņēmums un Artemis kopuzņēmums) izpilddirektoram, Padomei, Komisijai un Revīzijas palātai, kā arī nodrošināt to publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā).

            Priekšsēdētājs

         Martin SCHULZ

            Ģenerālsekretārs

         Klaus WELLE

      (1)  OV C 422, 17.12.2015., 25. lpp.

      (2)  OV C 422, 17.12.2015., 26. lpp.

      (3)  OV L 246, 14.9.2016., 432. lpp.

      (4)  OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.

      (5)  OV L 30, 4.2.2008., 21. lpp.

      (6)  OV L 169, 7.6.2014., 152. lpp.

      (7)  OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.

      (8)  OV L 38, 7.2.2014., 2. lpp.


title: Padomes Lēmums — 2007. gada 25. maijā , ar ko ieceļ divus Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļus no Nīderlandes

text:
               2.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 122/1

      PADOMES LĒMUMS

   2007. gada 25. maijā,
   ar ko ieceļ divus Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļus no Nīderlandes
   (2007/C 122/01)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 259. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 167. pantu,
   ņemot vērā Padomes Lēmumu 2006/651/EK, Euratom (2006. gada 15. septembris), ar ko ieceļ Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļus no Beļģijas, Grieķijas, Īrijas, Kipras, Nīderlandes, Polijas, Portugāles, Somijas, Zviedrijas un Apvienotās Karalistes un divus komitejas locekļus no Itālijas (1) laikposmam no 2006. gada 21. septembra līdz 2010. gada 20. septembrim,
   ņemot vērā Nīderlandes valdības iesniegtās kandidatūras,
   ņemot vērā Komisijas atzinumu,
   tā kā pēc SLOOTWEG kunga un ETTY kunga atkāpšanās no amata Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejā ir atbrīvojušās divas Nīderlandes locekļu vietas,
   IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo uz atlikušo pilnvaru laiku līdz 2010. gada 20. septembrim MEIJER kungs un VAN WEZEL kundze tiek iecelti par Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļiem, nomainot SLOOTWEG kungu un ETTY kungu.
   2. pants
   Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2007. gada 25. maijā

         Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         A. SCHAVAN

      (1)  OV L 269, 28.9.2006., 13. lpp.