title: EBTA Uzraudzības iestādes Lēmums Nr. 94/06/COL ( 2006. gada 19. aprīlis ), ar ko piecdesmit septīto reizi groza procedūras un materiālo tiesību noteikumus valsts atbalsta jomā

text:
               5.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 36/62

         EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES LĒMUMS

   Nr. 94/06/COL
   (2006. gada 19. aprīlis),
   ar ko piecdesmit septīto reizi groza procedūras un materiālo tiesību noteikumus valsts atbalsta jomā
   EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE (1),
   ŅEMOT VĒRĀ Eiropas Ekonomikas zona līgumu (2) un jo īpaši tā 61.–63. pantu, kā arī šā līguma 26. protokolu,
   ŅEMOT VĒRĀ nolīgumu starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanu (3) un jo īpaši tā 24. pantu, 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu un 3. protokola I daļas 1. pantu,
   TĀ KĀ saskaņā ar Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanas nolīguma 24. pantu Iestāde īsteno EEZ līguma noteikumus par valsts atbalstu,
   TĀ KĀ saskaņā ar Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanas nolīguma 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu Iestāde sniedz paziņojumus vai izdod vadlīnijas par EEZ līgumā regulētajiem jautājumiem, ja šis līgums vai Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanas nolīgums to skaidri paredz vai ja Iestāde to uzskata par nepieciešamu,
   ATGĀDINOT procesuālo un materiālo tiesību normas valsts atbalsta jomā (4) ko EBTA Uzraudzības iestāde pieņēma 1994. gada 19. janvārī (5),
   TĀ KĀ saskaņā ar EEZ līguma XV pielikuma beigu daļā iekļautās nodaļas “VISPĀRĒJAIS” II punktu EBTA Uzraudzības iestādei pēc apspriešanās ar Komisiju ir jāpieņem tiesību akti atbilstoši tiem, ko pieņēmusi Eiropas Komisija,
   TĀ KĀ Eiropas Komisija ir sniegusi Komisijas Ieteikumu 2003/361/EK (6) attiecībā uz mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju, aizstājot iepriekšējo Komisijas Ieteikumu 96/280/EK (7) attiecībā uz mazo un vidējo uzņēmumu definīciju,
   TĀ KĀ Valsts atbalsta vadlīniju iepriekšējā 10. nodaļa, kurā bija ietverts Komisijas Ieteikums 96/280/EK, ar Uzraudzības iestādes 2003. gada 5. novembra Lēmumu Nr. 198/03/COL (8) tika atcelta tādēļ, ka jaunajā Komisijas Ieteikumā 2003/361/EK noteiktā jaunā MVU definīcija tika ietverta arī pielikumā Komisijas grupveida atbrīvojuma regulai par valsts atbalstu MVU (9),
   TĀ KĀ MVU definīciju izmanto kā vispārēju norādes elementu Valsts atbalsta vadlīnijās, kuras ietver vairākas norādes uz MVU definīciju, Uzraudzības iestāde atzīst par lietderīgu, ka jaunā, Komisijas Ieteikumā 2003/361/EK noteiktā MVU definīcija ietverama Valsts atbalsta vadlīnijās,
   TĀ KĀ Komisijas Ieteikumā 2003/361/EK sniegtā jaunā mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīcija tādējādi ir jāietver Valsts atbalsta vadlīnijās kā jauna 10. nodaļa,
   TĀ KĀ citas Valsts atbalsta vadlīniju nodaļas atsaucas uz iepriekšējo mazo un vidējo uzņēmumu definīciju, kas sniegta agrākajā 10. nodaļā un tādēļ tā jāgroza, norādot jauno mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju,
   ATGĀDINOT, ka Uzraudzības iestāde ir apspriedusies ar Eiropas Komisiju par Komisijas Ieteikuma 2003/361/EK ietveršanu Valsts atbalsta vadlīnijās,
   ATGĀDINOT, ka Iestāde ir apspriedusies ar EBTA valstīm, 2006. gada 7. februārī nosūtot attiecīgas vēstules Islandei, Lihtenšteinai un Norvēģijai,
   IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Uzraudzības iestādes Valsts atbalsta vadlīnijas ir grozītas, ieviešot jaunu 10. nodaļu, kurā sniegta mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīcija. Jaunā 10. nodaļa tiek iekļauta un veido šā lēmuma neatņemamu sastāvdaļu. Citas Valsts atbalsta vadlīniju nodaļas, kurās norādīts uz iepriekšējo mazo un vidējo uzņēmumu definīciju, kas sniegta agrākajā 10. nodaļā, tiek grozītas, norādot uz jauno mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju, kas sniegta Komisijas Ieteikumā 2003/361/EK.
   Jauno 10. nodaļu piemēro no brīža, kad to pieņem Iestāde.
   2. pants
   EBTA valstis tiek informētas ar vēstuli, tai pievienojot šā lēmuma kopiju un iekļauto jauno Iestādes Valsts atbalsta vadlīniju 10. nodaļu.
   3. pants
   Eiropas Komisiju informē saskaņā ar EEZ līguma 27. protokola d) punktu, nosūtot šā lēmuma kopiju un pievienojot jauno Uzraudzības iestādes Valsts atbalsta vadlīniju 10. nodaļu.
   4. pants
   Lēmumu, ietverot tā pielikumu, publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un tā EEZ papildinājumā.

      Briselē 2006. gada 19. aprīlī

            EBTA Uzraudzības iestādes vārdā —

            priekšsēdētājs

         Bjørn T. GRYDELAND

            Kolēģijas loceklis

         Kurt JAEGER

      (1)  Turpmāk tekstā – “Iestāde”.

      (2)  Turpmāk tekstā – “EEZ līgums”.

      (3)  Turpmāk tekstā – “Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanas nolīgums”.

      (4)  Turpmāk tekstā ar apzīmējumu “Valsts atbalsta vadlīnijas” jāsaprot Uzraudzības iestādes pieņemtais paziņojums, vadlīniju u. c. šajā jomā pieņemto dokumentu kopums.

      (5)  Sākotnēji publicēts OV L 231, 3.9.1994., 1. lpp., un tajā pašā datumā EEZ papildinājumā Nr. 32. Atjaunināta Valsts atbalsta vadlīniju versija pieejama Iestādes tīmekļa vietnē: www.eftasurv.int

      (6)  OV L 124, 20.5.2003., 36. lpp.

      (7)  OV L 107, 30.4.1996., 4. lpp.

      (8)  OV L 120, 12.5.2005., 39. lpp.

      (9)  Komisijas 2001. gada 12. janvāra Regula (EK) Nr. 70/2001 par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu, sniedzot valsts atbalstu maziem un vidējiem uzņēmumiem (OV L 10, 13.1.2001., 33. lpp.), kas grozīta ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 364/2004 (OV L 63, 28.2.2004., 22. lpp.). Abas regulas ar Apvienotās komitejas Lēmumu Nr. 88/2002 (OV L 266, 3.10.2002., 56. lpp., un EEZ papildinājumā Nr. 49, 3.10.2002., 42. lpp.) un Apvienotās komitejas Lēmumu Nr. 131/2004 (OV L 64, 10.3.2005., 67. lpp., un EEZ papildinājumā Nr. 12, 10.3.2005., 49. lpp.) ir ietvertas EEZ līguma XV pielikuma 1.f sadaļā.

      PIELIKUMS

         “10.   ATBALSTS MIKROUZŅĒMUMIEM, MAZIEM UN VIDĒJIEM UZŅĒMUMIEM (MVU)
         10.1.   Ievads

                     1.

                     Iepriekšējā 10. nodaļā bija iekļauts Komisijas Ieteikums 96/280/EK (1) par mazu un vidēju uzņēmumu definīciju. Pamatojoties uz vairākām interpretācijas grūtībām, kas radās, piemērojot Komisijas Ieteikumu 96/280/EK, un pēc apsvērumiem, kurus saņēma no uzņēmumiem, bija vajadzīgi vairāki grozījumi Komisijas Ieteikumā 96/280/EK. Tomēr skaidrības nolūkā Komisija tā vietā nolēma aizstāt Komisijas Ieteikumu 96/280/EK ar jaunu Komisijas Ieteikumu 2003/361/EK, kurā ietverta jauna mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu (turpmāk tekstā – “MVU”) definīcija.

                     2.

                     Uzraudzības iestāde svītroja iepriekšējo 10. nodaļu (kurā bija ietverts Komisijas Ieteikums 96/280/EK) ar Uzraudzības iestādes 2003. gada 5. novembra Lēmumu Nr. 198/03/COL (2) tādēļ, ka jaunajā Komisijas Ieteikumā 2003/361/EK noteiktā jaunā MVU definīcija tika ietverta arī pielikumā Komisijas grupveida atbrīvojuma regulai par valsts atbalstu MVU (3).

                     3.

                     Tomēr, ņemot vērā, ka definīciju izmanto kā vispārēju norādes elementu Valsts atbalsta vadlīnijās, kas ietver vairākas norādes uz MVU definīciju, Uzraudzības iestāde atzīst par lietderīgu, ka jaunā, Komisijas Ieteikumā 2003/361/EK noteiktā MVU definīcija ietverama Valsts atbalsta vadlīnijās. Tāpēc jaunajā 10. nodaļā ir iekļauta jaunā MVU definīcija, kas minēta Komisijas Ieteikumā 2003/361/EK (4).

                     4.

                     Skaidri jānorāda, ka saskaņā ar:

                                 i)

                                 EK Līguma 48., 81. un 82. pantu atbilstoši Eiropas Kopienu Tiesas interpretācijai un

                                 ii)

                                 EEZ līguma 34., 53. un 54. pantu atbilstoši EBTA Tiesas un Eiropas Kopienu Tiesas interpretācijai

                           par uzņēmumu uzskata jebkuru saimnieciskās darbības subjektu neatkarīgi no tā juridiskās formas, tostarp jo īpaši saimnieciskās darbības subjektus, kas nodarbojas ar amatniecību vai cita veida saimniecisko darbību kā individuāls vai ģimenes uzņēmums, partnerības vai apvienības, kas iesaistītas saimnieciskajā darbībā.

                     5.

                     Joprojām viens no vissvarīgākajiem kritērijiem neapšaubāmi ir darbinieku skaits (“darbinieku skaita kritērijs”), un tas ir jāievēro kā viens no galvenajiem kritērijiem; tomēr nepieciešamais papildinājums ir finanšu kritērija ieviešana, lai aptvertu uzņēmuma apjomu un darbības rezultātus un tā stāvokli salīdzinājumā ar konkurentiem. Tomēr nebūtu vēlams par vienīgo finansiālo kritēriju izmantot apgrozījumu, īpaši tāpēc, ka uzņēmumiem tirdzniecības un izplatīšanas nozarē pēc to rakstura ir augstāki apgrozījuma rādītāji nekā uzņēmumiem, kuri darbojas ražošanas nozarē. Tādējādi apgrozījuma kritērijs ir jāapvieno ar kopējo bilanci – kritēriju, kurš atspoguļo uzņēmuma kopējo bagātību –, pieļaujot iespēju pārsniegt jebkuru no šiem diviem rādītājiem.

                     6.

                     Apgrozījuma augšējā robeža attiecas uz uzņēmumiem, kas nodarbojas ar ļoti atšķirīgiem saimnieciskās darbības veidiem. Lai nevajadzīgi neierobežotu definīcijas piemērošanas lietderīgumu, tā ir jāpapildina, ņemot vērā gan cenu, gan produktivitātes izmaiņas.

                     7.

                     Attiecībā uz kopējās bilances augšējo robežu, ja nav jaunu elementu, lietderīgi saglabāt pieeju, saskaņā ar kuru apgrozījuma augšējai robežai piemēro koeficientu, kas pamatots ar statistisko attiecību starp šiem diviem mainīgajiem lielumiem. Statistiskā tendence nosaka vajadzību pēc apgrozījuma augšējās robežas lielākas paaugstināšanas. Tā kā šī tendence ir atšķirīga atkarībā un uzņēmuma lieluma kategorijas, ir lietderīgi arī koriģēt koeficientu, lai pēc iespējas precīzāk atspoguļotu ekonomisko tendenci un pretstatā vidējiem uzņēmumiem nesodītu mikrouzņēmumus un mazos uzņēmumus. Mikrouzņēmumu un mazo uzņēmumu gadījumā šis koeficients ir ļoti tuvs 1. Vienkāršošanas nolūkā attiecībā uz šīm kategorijām ir jāizvēlas apgrozījuma augšējās robežas un kopējās bilances augšējās robežas viena vērtība.

                     8.

                     Ir precīzāk jādefinē arī mikrouzņēmumi – mazo uzņēmumu kategorija, kas ir īpaši nozīmīga uzņēmējdarbības attīstībai un darba vietu radīšanai.

                     9.

                     Lai gūtu labāku izpratni par MVU patieso ekonomisko stāvokli un izslēgtu no šīs kategorijas uzņēmumu grupas, kuru ekonomiskā jauda var pārsniegt īstu MVU ekonomisko jaudu, ir jānošķir dažāda veida uzņēmumi atkarībā no tā, vai šie uzņēmumi ir autonomi, vai tiem ir pārvaldīti uzņēmumi, kas nav saistīti ar kontrolējošo stāvokli (partneruzņēmumi), un vai tie ir saistīti ar citiem uzņēmumiem. Tiek saglabāts Komisijas Ieteikumā 96/280/EK paredzētais 25 % ierobežojums attiecībā uz pārvaldītājsabiedrībām, kuru nesasniedzot uzņēmumu uzskata par autonomu.

                     10.

                     Lai veicinātu uzņēmumu veidošanu, MVU pašu kapitāla finansēšanu un lauku un vietējo attīstību, uzņēmumus var uzskatīt par autonomiem, neraugoties uz to, ka dažām ieguldītāju kategorijām, kurām ir pozitīva loma uzņēmējdarbības finansēšanā un radīšanā, ir 25 % vai lielāks pārvaldījums uzņēmumā. Tomēr šo ieguldītāju nosacījumi iepriekš nebija precizēti. Īpašu uzmanību ir pelnījis jautājums par “uzņēmējdarbības eņģeļiem” (indivīdi vai indivīdu grupas, kas regulāri iegulda riska kapitālu), jo atšķirībā no citiem riska kapitāla ieguldītājiem īpaši vērtīga ir to spēja atbilstoši konsultēt jaunos uzņēmējus. To ieguldījums pašu kapitālā papildina arī riska kapitāla uzņēmumu darbību, jo viņi iegulda nelielas summas uzņēmuma dzīves cikla agrīnā posmā.

                     11.

                     Vienkāršošanas nolūkā, īpaši attiecībā uz EBTA valstīm un uzņēmumiem, definējot saistītus uzņēmumus, ir jāizmanto Padomes 1983. gada 13. jūnija Direktīvas 83/349/EEK par konsolidētajiem pārskatiem (5), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/65/EK (6), 1. pantā minētie noteikumi, ciktāl tie atbilst šīs nodaļas mērķiem. Lai nostiprinātu centienus veikt ieguldījumus MVU pašu kapitāla finansēšanā, tika ieviesta dominējošas ietekmes neesamības prezumpcija attiecībā uz attiecīgo uzņēmumu saskaņā ar 5. panta 3. punktu Padomes 1978. gada 25. jūlija Direktīvā 78/660/EEK par noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem (7), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2001/65/EK.

                     12.

                     Atbilstošos gadījumos ir jāņem vērā arī attiecības starp uzņēmumiem, kuras pastāv starp privātpersonām, lai nodrošinātu, ka labumu no priekšrocībām, ko MVU dod dažādas normas vai pasākumi to labā, faktiski gūst tikai tie uzņēmumi, kuriem tas patiešām ir vajadzīgs. Lai ierobežotu šo situāciju izpēti līdz stingri noteiktam minimumam, minēto attiecību vērā ņemšana ir ierobežota līdz konkrētajam tirgum vai blakus esošajiem tirgiem, vajadzības gadījumā atsaucoties uz Uzraudzības iestādes sniegto “konkrēto tirgu” definīciju, kas dota tās lēmuma par konkrētā tirgus definēšanu EEZ konkurences likuma I pielikumā (8).

                     13.

                     Lai izvairītos no apstrīdamām atšķirībām starp dažādām valsts struktūrām kādā EBTA valstī un ņemot vērā vajadzību pēc juridiskas noteiktības, ir jāapstiprina, ka uzņēmums, kurā 25 % vai vairāk tā kapitāla vai balss tiesību kontrolē valsts struktūra, nav MVU.

                     14.

                     Lai samazinātu uzņēmumu administratīvo slogu un vienkāršotu un paātrinātu administratīvo procedūru gadījumos, kad ir vajadzīgs MVU statuss, ir lietderīgi atļaut uzņēmumiem izmantot svinīgas deklarācijas, lai apliecinātu dažus to rādītājus.

                     15.

                     Lai definētu MVU, ir precīzi jānosaka darbinieku sastāvs. Lai veicinātu arodmācību un teorētiski praktisku kursu attīstību, aprēķinot darbinieku skaitu, ir vēlams neņemt vērā mācekļus un studentus, kam ir arodmācību līgums. Tāpat arī nav jāieskaita maternitātes un bērna kopšanas atvaļinājumi.

                     16.

                     Dažādie uzņēmumu veidi, kas definēti, pamatojoties uz to attiecībām ar citiem uzņēmumiem, atbilst objektīvi atšķirīgām integrācijas pakāpēm. Tāpēc, aprēķinot kvantitatīvos rādītājus, kas raksturo to darbības un ekonomiskās jaudas, ir lietderīgi katram šim uzņēmumu veidam piemērot atšķirīgas procedūras.

               10.2.   Mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīcija
         10.2.1.   Uzņēmums

                     17.

                     Par uzņēmumu uzskata jebkuru saimnieciskās darbības subjektu neatkarīgi no tā juridiskās formas. Pie tiem cita starpā pieder pašnodarbinātas personas un ģimenes uzņēmumi, kas nodarbojas ar amatniecību vai veic citu darbību, kā arī personālsabiedrības un apvienības, kas iesaistītas saimnieciskajā darbībā.

               10.2.2.   Darbinieku skaits un finanšu augšējās robežas, pēc kurām nosaka uzņēmumu kategoriju

                     18.

                     Mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) kategorijā ietilpst uzņēmumi, kam ir mazāk nekā 250 darbinieku un kuru gada apgrozījums nepārsniedz 50 miljonus euro un/vai gada bilance kopumā nepārsniedz 43 miljonus euro.

                     19.

                     MVU kategorijā par mazo uzņēmumu sauc uzņēmumu, kas nodarbina mazāk nekā 50 strādājošo un kura kopējais gada apgrozījums un/vai gada bilance nepārsniedz 10 miljonus euro.

                     20.

                     MVU kategorijā par mikrouzņēmumu sauc uzņēmumu, kas nodarbina mazāk nekā 10 strādājošo un kura kopējais gada apgrozījums un/vai gada bilance nepārsniedz 2 miljonus euro.

               10.2.3.   Uzņēmumu tipi, ko ņem vērā, aprēķinot darbinieku skaitu un finanšu rādītājus

                     21.

                     “Autonoms uzņēmums” ir jebkurš uzņēmums, kas nav klasificējams kā partneruzņēmums 22. līdz 23. punkta nozīmē vai kā saistīts uzņēmums 24. līdz 28. punkta nozīmē.

                     22.

                     “Partneruzņēmumi” ir visi uzņēmumi, kuri nav klasificējami kā saistīti uzņēmumi 24. līdz 28. punkta nozīmē un starp kuriem pastāv šādas attiecības: uzņēmums (augšupējs uzņēmums) viens pats vai kopā ar vienu vai vairākiem saistītiem uzņēmumiem 24. līdz 28. punkta nozīmē pārvalda 25 % un vairāk kapitāla vai balsstiesību citā uzņēmumā (lejupējs uzņēmums).

                     23.

                     Tajā pašā laikā uzņēmumu var klasificēt kā autonomu, tātad kā uzņēmumu, kam nav partneruzņēmumu, pat ja ir sasniegta vai pārsniegta šī 25 % robežvērtība, ko nodrošina turpmāk norādītie ieguldītāji, ja vien šie ieguldītāji nav saistīti 24. līdz 28. punkta nozīmē, atsevišķi vai kopā, ar attiecīgo uzņēmumu:

                                 a)

                                 atklātas ieguldījumu sabiedrības, riska kapitāla sabiedrības, privātpersonas vai privātpersonu grupas, kas regulāri veic riska kapitālieguldījumus un investē pašu kapitālu (“uzņēmējdarbības eņģeļi”) uzņēmumos, kurus nekotē biržā, ja vien minēto “uzņēmējdarbības eņģeļu” kopējie ieguldījumi vienā uzņēmumā nesasniedz EUR 1 250 000;

                                 b)

                                 akadēmiskās augstskolas vai bezpeļņas zinātniskās pētniecības centri;

                                 c)

                                 ieguldītājinstitūcijas, arī reģionālās attīstības fondi;

                                 d)

                                 autonomas pašvaldības, kuru gada budžets ir mazāks par 10 miljoniem euro un iedzīvotāju skaits mazāks par 5 000.

                     24.

                     “Saistīti uzņēmumi” ir uzņēmumi, kuru starpā pastāv kādas no šeit norādītajām attiecībām:

                                 a)

                                 uzņēmumam ir akcionāru vai locekļu balsstiesību vairākums citā uzņēmumā;

                                 b)

                                 uzņēmumam ir tiesības iecelt vai atlaist pārvaldes, vadības vai uzraudzības struktūras locekļu vairākumu citā uzņēmumā;

                                 c)

                                 uzņēmumam ir tiesības būt noteicējam citā uzņēmumā saskaņā ar līgumu, kas noslēgts ar šo uzņēmumu, vai saskaņā ar tā dibināšanas līguma klauzulu vai statūtiem;

                                 d)

                                 uzņēmums, kas ir cita uzņēmuma akcionārs vai dalībnieks, vienpersoniski kontrolē akcionāru vai dalībnieku vairākuma balsstiesības minētajā uzņēmumā saskaņā ar vienošanos, kas panākta ar pārējiem uzņēmuma akcionāriem vai dalībniekiem.

                     25.

                     Pieņemts uzskatīt, ka noteicoša ietekme nepastāv, ja 23. punktā norādītie ieguldītāji tieši vai netieši neiesaistās attiecīgā uzņēmuma pārvaldīšanā, neskarot viņu kā uzņēmuma akcionāru tiesības.

                     26.

                     Uzņēmumi, kurus saista kādas no 24. punktā aplūkotajām attiecībām, ko nodrošina viens vai vairāki citi uzņēmumi vai kāds no 23. punktā minētajiem ieguldītājiem, arī ir uzskatāmi par saistītiem.

                     27.

                     Uzņēmumi, kurus saista kādas no šīm attiecībām, ko nodrošina fiziska persona vai fizisku personu grupa, kas kopīgi darbojas, arī ir uzskatāmi par saistītiem uzņēmumiem, ja tie pilnībā vai daļēji darbojas attiecīgajā tirgū vai blakustirgos.

                     28.

                     Par “blakustirgu” uzskata ražojuma vai pakalpojuma tirgu, kas atrodas tieši augšup vai lejup no attiecīgā tirgus.

                     29.

                     Izņemot 23. punktā minētos gadījumus, uzņēmums nav uzskatāms par MVU, ja 25 % un vairāk tā kapitāla vai balsstiesību tieši vai netieši kontrolē, kopā vai atsevišķi, viena vai vairākas valsts iestādes.

                     30.

                     Uzņēmumi var apliecināt savu statusu kā autonoms uzņēmums, partneruzņēmums vai saistīts uzņēmums, norādot datus par 10.2.2. iedaļā noteiktajām robežvērtībām. Šādu apliecinājumu var sniegt pat tad, ja kapitāls ir sadalīts tā, ka nav iespējams precīzi noteikt, kas to pārvalda, un šajā gadījumā uzņēmums var labā ticībā paziņot, ka tas var likumīgi uzskatīt, ka tā 25 % daļa vai lielāka daļa nepieder kādam atsevišķam uzņēmumam vai savstarpēji saistītiem uzņēmumiem. Šādi apliecinājumi neskar pārbaudes un apstākļu noskaidrošanu, kas paredzēta attiecīgo valstu un EEZ noteikumos.

               10.2.4.   Dati, ko izmanto darbinieku skaita un finanšu līdzekļu, kā arī atskaites perioda noteikšanai

                     31.

                     Dati, ko izmanto, nosakot darbinieku skaitu un finanšu līdzekļus, attiecas uz pēdējo apstiprināto grāmatvedības pārskata periodu un ir aprēķināti, ņemot par pamatu kārtējo gadu. Tie iegūti, izmantojot datus kontu slēgšanas dienā. Apgrozījuma summu aprēķina bez pievienotās vērtības nodokļa (PVN) un citiem netiešajiem nodokļiem.

                     32.

                     Ja, ņemot par pamatu kārtējo gadu, uzņēmuma kontu slēgšanas dienā atklājas, ka 10.2.2. iedaļā norādītais darbinieku skaits vai finanšu augšējā robeža ir pārsniegta vai nav sasniegta, tas nenozīmē, ka tas zaudēs savu vidējā, mazā vai mikrouzņēmuma statusu, ja šīs augšējās robežas nav pārsniegtas divos grāmatvedības pārskata periodos pēc kārtas.

                     33.

                     Jaunizveidotiem uzņēmumiem, kuru pārskati vēl nav apstiprināti, izmantojamos datus iegūst no labticīgiem aptuveniem aprēķiniem, kas veikti finanšu gada laikā.

               10.2.5.   Darbinieku skaits

                     34.

                     Darbinieku skaits atbilst ikgadējā darba vienībām (IDV), tas ir, to personu skaitam, kuri attiecīgajā uzņēmumā vai tā norīkojumā ir strādājuši pilnā slodzē visa apsekojuma gada garumā. To personu darbu, kas nav nostrādājuši pilnu gadu, un to, kas veikuši darbu nepilnā slodzē, neatkarīgi no tā ilguma, kā arī sezonas darba ņēmēju darbu aprēķina IDV daļās. Darbinieku skaitu aprēķina, ņemot vērā:

                                 a)

                                 darba ņēmējus;

                                 b)

                                 personas, kas strādā tam pakļautajā uzņēmumā un ir pielīdzināmi nodarbinātām personām saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem;

                                 c)

                                 īpašniekus, kas ir uzņēmumu vadītāji;

                                 d)

                                 partnerus, kas pastāvīgi piedalās uzņēmuma darbā un gūst labumu no uzņēmuma, izmantojot savas finansiālās priekšrocības.

                     35.

                     Mācekļi vai arodmācekļi, kam ir mācekļa darba vai arodmācību līgums, neietilpst darbinieku skaitā. Maternitātes vai bērna kopšanas atvaļinājuma ilgums netiek ņemts vērā.

               10.2.6.   Uzņēmuma datu apkopošana

                     36.

                     Datus par autonomu uzņēmumu, tostarp darbinieku skaitu, nosaka, balstoties tikai un vienīgi uz uzņēmuma pārskatiem.

                     37.

                     Datus par uzņēmumu, kam ir partneruzņēmumi vai saistīti uzņēmumi, nosaka, balstoties uz uzņēmuma pārskatiem un citiem datiem vai, ja tādi pastāv, uz konsolidētajiem uzņēmuma pārskatiem vai konsolidētajiem pārskatiem, kuros uzņēmums iekļauts konsolidācijas rezultātā.

                     38.

                     Datus, kas minēti 37. punktā, papildina ar datiem par jebkuru attiecīgā uzņēmuma partneruzņēmumu, kas atrodas tieši augšup vai lejup no tā. Summēšanu veic proporcionāli līdzdalības procentiem kapitālā vai balsstiesībām (ņemot vērā lielāko procentuālo īpatsvaru). Savstarpējas līdzdalības gadījumā ņem vērā lielāko procentuālo īpatsvaru.

                     39.

                     Datiem, kas minēti 37. un 38. punktā, pievieno 100 % datu par jebkuru uzņēmumu, kas ir tieši vai netieši saistīts ar attiecīgo uzņēmumu, ja šie dati vēl nav iekļauti konsolidētajos pārskatos.

                     40.

                     Piemērojot 37. līdz 39. punktu, datus par attiecīgā uzņēmuma partneruzņēmumiem iegūst no pārskatiem un pārējiem datiem, ja tie pastāv konsolidētā veidā. Tiem pievieno 100 % datu par uzņēmumiem, kas saistīti ar šiem partneruzņēmumiem, ja to pārskata dati vēl nav iekļauti, veicot konsolidāciju.

                     41.

                     Piemērojot jau minēto 37. līdz 39. punktu, dati par uzņēmumiem, kas saistīti ar attiecīgo uzņēmumu, ir iegūstami no pārskatiem un pārējiem datiem, ja tie pastāv konsolidētā veidā. Tos proporcionāli papildina ar datiem par šāda saistītā uzņēmuma jebkuru iespējamo partneruzņēmumu, kas atrodas tieši augšpus vai lejpus no tā, ja tie vēl nav iekļauti konsolidētajos pārskatos proporcionāli līdzdalībai, kas ir vismaz proporcionāla 38. punktā norādītajam procentuālajam īpatsvaram.

                     42.

                     Ja konsolidētajos pārskatos nav uzrādīti dati par konkrēta uzņēmuma darbinieku skaitu, šos skaitļus aprēķina, proporcionāli summējot datus par tā partneruzņēmumiem un papildinot tos ar datiem par uzņēmumiem, ar kuriem attiecīgais uzņēmums ir saistīts.

               10.2.7.   Pārskatīšana

                     43.

                     Pamatojoties uz šajā nodaļā ietvertās definīcijas piemērošanas pārskatīšanu, kas jāveic pēc tam, kad Eiropas Komisija šajā sakarā ir sagatavojusi projektu, un ņemot vērā visus Direktīvas 83/349/EEK 1. panta grozījumus attiecībā uz saistīto uzņēmumu definīciju minētās direktīvas izpratnē, Iestāde vajadzības gadījumā pieņems šajā nodaļā ietverto definīciju un it īpaši apgrozījuma un kopējās bilances augšējo robežu, lai ņemtu vērā pieredzi un EEZ ekonomisko attīstību.

               10.3.   Pieņemšana

                     44.

                     Jauno 10. nodaļu piemēro no brīža, kad to pieņem EBTA Uzraudzības iestāde.”

         (1)  Komisijas Ieteikums 96/280/EK (OV L 107, 30.4.1996., 4. lpp.).

         (2)  Kolēģijas 2003. gada 5. novembra Lēmums Nr. 198/03/COL (OV L 120, 12.5.2005., 39. lpp.).

         (3)  Komisijas 2001. gada 12. janvāra Regula (EK) Nr. 70/2001 par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu, sniedzot valsts atbalstu maziem un vidējiem uzņēmumiem (OV L 10, 13.1.2001., 33. lpp.), kas grozīta ar Komisijas 2004. gada 25. februāra Regulu (EK) Nr. 364/2004 (OV L 63, 28.2.2004., 22. lpp.). Abas regulas ar Apvienotās komitejas Lēmumu Nr. 88/2002 (OV L 266, 3.10.2002., 56. lpp., un EEZ papildinājumā Nr. 49, 3.10.2002., 42. lpp.) un Apvienotās komitejas Lēmumu Nr. 131/2004 (OV L 64, 10.3.2005., 67. lpp., un EEZ papildinājumā Nr. 12, 10.3.2005., 49. lpp.) ir ietvertas EEZ līguma XV pielikuma 1.f sadaļā.

         (4)  Komisijas Ieteikums 2003/361/EK par mazo un vidējo uzņēmumu definīciju (OV L 124, 20.5.2003., 36. lpp.).

         (5)  Padomes 1983. gada 13. jūnija Direktīva 83/349/EEK (OV L 193, 18.7.1983., 1. lpp.), kas iekļauta EEZ līguma XXII pielikuma 4. iedaļā.

         (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/65/EK (OV L 283, 27.10.2001., 28. lpp.), kas iekļauta EEZ līguma XXII pielikuma 4. iedaļā ar Apvienotās komitejas 2003. gada 5. decembra Lēmumu Nr. 176/2003 (OV L 88, 25.3.2004., 53. lpp., un EEZ papildinājums Nr. 15, 25.3.2004., 14. lpp.).

         (7)  Padomes 1978. gada 25. jūlija Direktīva 78/660/EEK (OV L 222, 14.8.1978., 11. lpp.), kas iekļauta EEZ līguma XXII pielikuma 4. iedaļā.

         (8)  Kolēģijas 1998. gada 4. marta Lēmums Nr. 46/98/COL (OV L 200, 16.7.1998., 46. lpp., un EEZ papildinājums Nr. 52, 18.12.1997., 10. lpp.). Šis lēmums atbilst Komisijas paziņojumam par jēdziena “konkrētais tirgus” definīciju Kopienas konkurences likumos (OV C 372, 9.12.1997., 5. lpp.).


title: 2005/814/EK: Komisijas Lēmums (2005. gada 18. novembris), ar ko pieņem Kopienas lēmumus par dažu ķīmisku vielu importu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 304/2003 un ar ko groza Lēmumu 2000/657/EK   (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               23.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 304/46

      KOMISIJAS LĒMUMS

   (2005. gada 18. novembris),
   ar ko pieņem Kopienas lēmumus par dažu ķīmisku vielu importu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 304/2003 un ar ko groza Lēmumu 2000/657/EK
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2005/814/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Regulu (EK) Nr. 304/2003 par bīstamu ķīmisku vielu eksportu un importu (1), un jo īpaši tās 12. panta 1. punkta pirmo daļu,
   apspriedusies ar komiteju, kas izveidota ar Padomes 1967. gada 27. jūnija Direktīvas 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu (2) 29. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 304/2003 Komisijai Kopienas vārdā jāpieņem lēmums par to, vai atļaut vai neatļaut importēt katru no ķīmiskajām vielām, uz kurām attiecas iepriekš norunātas piekrišanas (PIC) procedūra.

               (2)

               Apvienoto Nāciju Organizācijas Vides programmai (UNEP) un Pārtikas un Lauksaimniecības organizācijai (FAO) ir uzdots nodrošināt sekretariāta pakalpojumus PIC procedūras darbībai, kas izveidota ar Roterdamas konvenciju par procedūru, saskaņā ar kuru starptautiskajā tirdzniecībā dodama iepriekš norunāta piekrišana (PIC) attiecībā uz dažām bīstamām ķīmiskā vielām un pesticīdiem, kuru Kopiena apstiprinājusi ar Padomes Lēmumu 2003/106/EK (3), ar ko Eiropas Kopienas vārdā apstiprina Roterdamas konvenciju par iepriekš norunātas piekrišanas procedūru attiecībā uz dažām bīstamām ķīmiskām vielām un pesticīdiem starptautiskajā tirdzniecībā.

               (3)

               Komisijai, kas rīkojas kā kopējā atbildīgā iestāde, lēmumi par ķīmiskām vielām Kopienas un tās dalībvalstu vārdā jānosūta Konvencijas Sekretariātam.

               (4)

               Ķīmiskās vielas tetraetilsvins un tetrametilsvins ir iekļautas PIC procedūrā kā rūpnieciskas ķīmiskās vielas. Komisija ir saņēmusi informāciju par abām ķīmiskajām vielām viena dokumenta par lēmuma pamatnostādnēm formā. Abu ķīmisko vielu lietošana Kopienas līmenī ir stingri ierobežota, jo to izmantošana kā antidetonācijas līdzekļus benzīnā ir stingri aizliegta, neskaitot nelielus izņēmumus, kas paredzēti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 13. oktobra Direktīvu 98/70/EK, kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielas kvalitāti un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/12/EEK (4). Tādēļ atbilstoši jāpieņem lēmums par importu.

               (5)

               Arī ķīmiskā viela parations ir iekļauta PIC procedūrā kā pesticīds, par kuru Komisija no Sekretariāta ir saņēmusi informāciju dokumenta par lēmuma pamatnostādnēm formā.

               (6)

               Uz parationu attiecas Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (5). Ar Komisijas 2001. gada 9. jūlija Lēmumu 2001/520/EK par parationa neiekļaušanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un tādu augu aizsardzības līdzekļu atļauju atsaukšanu, kas satur šo aktīvo vielu (6), parations tika izslēgts no Direktīvas 91/414/EEK I pielikuma, un līdz 2002. gada 8. janvārim bija jāatsauc atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur šo aktīvo vielu. Iepriekš parations bija iekļauts PIC pagaidu procedūrā, jo daži ļoti kaitīgi pesticīdu preparāti, kuru sastāvā ir parations, bija minēti Konvencijas III pielikumā, un tas ir atspoguļots atbilžu veidlapā, kas ietverta 2000. gada 16. oktobra Lēmuma 2000/657/EK, ar ko pieņem Kopienas lēmumus par dažu ķīmisku vielu importu saskaņā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 2455/92 par dažu bīstamu ķīmisku vielu eksportu un importu (7) pielikumā. Ierakstu par parationu Konvencijas III pielikumā jāaizstāj ar ierakstu, kas attiecas uz parationu visos tā veidos. Tādēļ attiecīgi jāpieņem jauns lēmums par importu.

               (7)

               Tādēļ attiecīgi jāgroza Lēmums 2000/657/EK,

         IR NOLĒMUSI ŠĀDI.
   1. pants
   1.   Pieņem lēmumu par ķīmiskās vielas tetraetilsvina importu, kā norādīts I pielikumā iekļautajā importētājvalstu atbilžu veidlapā.
   2.   Pieņem lēmumu par ķīmiskās vielas tetrametilsvina importu, kā norādīts II pielikumā iekļautajā importētājvalstu atbilžu veidlapā.
   2. pants
   Lēmumu par parationa importu, kā norādīts Lēmuma 2000/657/EK pielikumā, aizstāj ar lēmumu par importu, kā norādīts importētājvalstu atbilžu veidlapā šā lēmuma III pielikumā.

      Briselē, 2005. gada 18. novembrī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Stavros DIMAS

      (1)  OV L 63, 6.3.2003., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 775/2004 (OV L 123, 27.4.2004., 27. lpp.).

      (2)  OV 196, 16.8.1967., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2004/73/EK (OV L 152, 30.4.2004., 1. lpp.).

      (3)  OV L 63, 6.3.2003., 27. lpp.

      (4)  OV L 350, 28.12.1998., 58. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).

      (5)  OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2005/34/EK (OV L 125, 18.5.2005., 5. lpp.).

      (6)  OV L 187, 10.7.2001., 47. lpp.

      (7)  OV L 275, 27.10.2000., 44. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2005/416/EK (OV L 147, 10.6.2005., 1. lpp.).

      I PIELIKUMS
      IMPORTA LĒMUMI PAR ĶĪMISKO VIELU TETRAETILSVINU

      II PIELIKUMS
      IMPORTA LĒMUMI PAR ĶĪMISKO VIELU TETRAMETILSVINU

      III PIELIKUMS
      IMPORTA LĒMUMI PAR ĶĪMISKO VIELU PARATIONU


title: Padomes Lēmums ( 2011. gada 12. jūlijs ), ar ko ieceļ amatā Kopienas Augu šķirņu biroja Apelācijas padomes priekšsēdētāja vietnieku

text:
               15.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/17

         PADOMES LĒMUMS
   (2011. gada 12. jūlijs),
   ar ko ieceļ amatā Kopienas Augu šķirņu biroja Apelācijas padomes priekšsēdētāja vietnieku
   2011/C 209/09
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 2100/94 (1994. gada 27. jūlijs) par Kopienas augu šķirņu aizsardzību (1) un jo īpaši tās 47. panta 1. punktu,
   ņemot vērā kandidātu sarakstu, ko Komisija 2011. gada 20. aprīlī iesniedza pēc Kopienas Augu šķirņu biroja Administratīvās padomes atzinuma saņemšanas,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2007. gada 17. decembrī pieņēma Lēmumu 2007/858/EK (2), ar ko iecēla Paul A.C.E. VAN DER KOOIJ kungu par Kopienas Augu šķirņu biroja Apelācijas padomes priekšsēdētāju un Timothy MILLETT kungu par viņa vietnieku.

               (2)

               Pēc Timothy MILLETT kunga atkāpšanās no amata ir atbrīvojusies Apelācijas padomes priekšsēdētāja vietnieka vieta,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo Sari Kaarina HAUKKA kundze, dzimusi 1966. gada 12. jūlijā, tiek iecelta par Kopienas Augu šķirņu biroja Apelācijas padomes priekšsēdētāja vietnieci uz pieciem gadiem.
   Viņas amata pilnvaru laiks sākas dienā, kad viņa sāk pildīt savus pienākumus. Par minēto dienu vienojas priekšsēdētājs un Biroja Administratīvā padome.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2011. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OV L 227, 1.9.1994., 1. lpp.

      (2)  OV L 337, 21.12.2007., 105. lpp.


title: 2013/712/KĀDP: Politikas un drošības komitejas Lēmums Atalanta /3/2013 ( 2013. gada 2. decembris ), ar ko ieceļ ES spēku komandieri Eiropas Savienības militārajai operācijai ar mērķi palīdzēt Somālijas piekrastē novērst un apkarot pirātismu un bruņotas laupīšanas un atturēt no šādiem nodarījumiem ( Atalanta )

text:
               5.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 324/7

      POLITIKAS UN DROŠĪBAS KOMITEJAS LĒMUMS ATALANTA/3/2013
   (2013. gada 2. decembris),
   ar ko ieceļ ES spēku komandieri Eiropas Savienības militārajai operācijai ar mērķi palīdzēt Somālijas piekrastē novērst un apkarot pirātismu un bruņotas laupīšanas un atturēt no šādiem nodarījumiem (Atalanta)
   (2013/712/KĀDP)
   POLITIKAS UN DROŠĪBAS KOMITEJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 38. pantu,
   ņemot vērā Padomes Vienoto rīcību 2008/851/KĀDP (2008. gada 10. novembris) par Eiropas Savienības militāro operāciju ar mērķi palīdzēt Somālijas piekrastē novērst un apkarot pirātismu un bruņotas laupīšanas un atturēt no šādiem nodarījumiem (1) un jo īpaši tās 6. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Vienotās rīcības 2008/851/KĀDP 6. panta 1. punktu Padome pilnvaroja Politikas un drošības komiteju (“PDK”) pieņemt lēmumus par ES spēku komandiera iecelšanu Eiropas Savienības militārajai operācijai ar mērķi palīdzēt Somālijas piekrastē novērst un apkarot pirātismu un bruņotas laupīšanas un atturēt no šādiem nodarījumiem (“ES spēku komandieris”).

               (2)

               PDK 2013. gada 2. jūlijā pieņēma Lēmumu Atalanta/2/2013 (2), ar ko flotiles admirāli Peter LENSELINK iecēla par ES spēku komandieri.

               (3)

               ES operācijas komandieris ir ieteicis par jauno ES spēku komandieri iecelt kontradmirāli Hervé BLEJEAN, kurš nomainītu flotiles admirāli Peter LENSELINK.

               (4)

               ES Militārā komiteja atbalsta minēto ieteikumu.

               (5)

               Tādēļ Lēmums Atalanta/2/2013 būtu jāatceļ.

               (6)

               Saskaņā ar 5. pantu Protokolā (Nr. 22) par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās ar aizsardzību saistītu Savienības lēmumu un rīcību izstrādē un īstenošanā. Tādēļ Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā un Dānijai tas nav saistošs un nav jāpiemēro,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo kontradmirālis Hervé BLEJEAN no 2013. gada 6. decembra tiek iecelts par ES spēku komandieri Eiropas Savienības militārajai operācijai ar mērķi palīdzēt Somālijas piekrastē novērst un apkarot pirātismu un bruņotas laupīšanas un atturēt no šādiem nodarījumiem (Atalanta).
   2. pants
   Lēmumu Atalanta/2/2013 atceļ.
   3. pants
   Šis lēmums stājas spēkā 2013. gada 6. decembrī.

      Briselē, 2013. gada 2. decembrī

            Politikas un drošības komitejas vārdā –

            priekšsēdētājs

         W. STEVENS

      (1)  OV L 301, 12.11.2008., 33. lpp.

      (2)  Politikas un drošības komitejas Lēmums Atalanta/2/2013 (2013. gada 2. jūlijs), ar ko ieceļ ES spēku komandieri Eiropas Savienības militārajai operācijai ar mērķi palīdzēt Somālijas piekrastē novērst un apkarot pirātismu un bruņotas laupīšanas un atturēt no šādiem nodarījumiem (Atalanta) (OV L 187, 6.7.2013., 8. lpp.).


               30.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 316/194

         P8_TA(2015)0059
   Pieprasījums atcelt Theodoros Zagorakis deputāta imunitāti
   Eiropas Parlamenta 2015. gada 11. marta lēmums par pieprasījumu atcelt Theodoros Zagorakis imunitāti (2015/2048(IMM))
   (2016/C 316/23)

      Eiropas Parlaments,

               —

               ņemot vērā pieprasījumu atcelt deputāta Theodoros Zagorakis imunitāti, kuru Grieķijas Augstākās Tiesas prokurora vietnieks nosūtījis 2014. gada 19. decembrī saistībā ar Saloniku krimināltiesā ierosināto procesu lietā E2010/3844 un par kuru paziņots 2015. gada 28. janvāra plenārsēdē,

               —

               pēc Theodoros Zagorakis atteikšanās no Reglamenta 9. panta 5. punktā paredzētajām tiesībām tikt uzklausītam,

               —

               ņemot vērā 7. protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 8. un 9. pantu, kā arī 1976. gada 20. septembra Akta par Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšanu tiešās vispārējās vēlēšanās 6. panta 2. punktu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas 1964. gada 12. maija, 1986. gada 10. jūlija, 2008. gada 15. un 21. oktobra, 2010. gada 19. marta, 2011. gada 6. septembra un 2013. gada 17. janvāra spriedumu (1),

               —

               ņemot vērā Grieķijas Republikas Konstitūcijas 62. pantu,

               —

               ņemot vērā Reglamenta 5. panta 2. punktu, 6. panta 1. punktu un 9. pantu,

               —

               ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu (A8-0044/2015),

               A.

               tā kā Grieķijas Augstākās Tiesas prokurora vietnieks ir lūdzis atcelt Eiropas Parlamenta deputāta Theodoros Zagorakis imunitāti saistībā ar iespējamām sankcijām, pamatojoties uz aizdomām par noziedzīgu nodarījumu;

               B.

               tā kā saskaņā ar 7. protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 9. pantu Eiropas Parlamenta deputātiem savas valsts teritorijā ir tāda pati imunitāte, kāda ir piešķirta attiecīgās valsts parlamenta deputātiem;

               C.

               tā kā Grieķijas Republikas Konstitūcijas 62. pantā ir paredzēts, ka parlamenta pilnvaru laikā pret parlamenta deputātiem bez parlamenta piekrišanas nevar vērst kriminālvajāšanu, viņus nedrīkst arestēt, apcietināt vai citādi ierobežot viņu brīvību;

               D.

               tā kā Theodoros Zagorakis tiek apsūdzēts miesas bojājumu nodarīšanā aiz neuzmanības un darba drošības noteikumu neievērošanā;

               E.

               tā kā kriminālvajāšana attiecas uz 2010. gada 13. maijā notikušu negadījumu darba vietā futbola kluba “PAOK” stadionā Salonikos, kurā cieta minētā kluba darbinieks, un kriminālvajāšana ir vērsta pret Theodoros Zagorakis kā minētā kluba priekšsēdētāju un juridisko pārstāvi;

               F.

               tā kā iespējamais noziedzīgais nodarījums acīmredzami ir saistīts nevis ar Theodoros Zagorakis Eiropas Parlamenta deputāta statusu, bet gan ar viņa pienākumiem futbola kluba “PAOK” priekšsēdētāja amatā;

               G.

               tā kā kriminālvajāšana nav saistīta ar personas izteiktu viedokli vai balsojumu, pildot Eiropas Parlamenta deputāta pienākumus, kā noteikts 7. protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 8. pantā;

               H.

               tā kā nav pamata uzskatīt, ka lieta ierosināta nolūkā kaitēt attiecīgā deputāta politiskajai darbībai (fumus persecutionis), jo kriminālvajāšana tika uzsākta vairākus gadus pirms deputāta amata pienākumu uzņemšanās,

               1.

               nolemj atcelt Theodoros Zagorakis imunitāti;

               2.

               uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu un atbildīgās komitejas ziņojumu nekavējoties nosūtīt Grieķijas Augstākās Tiesas prokuratūrai.

      (1)  Tiesas 1964. gada 12. maija spriedums, Wagner/Fohrmann un Krier, 101/63, ECLI:EU:C:1964:28; Tiesas 1986. gada 10. jūlija spriedums, Wybot/Faure u. c., 149/85, ECLI:EU:C:1986:310; Vispārējās tiesas 2008. gada 15. oktobra spriedums, Mote/Parlaments, T-345/05, ECLI:EU:T:2008:440; Tiesas 2008. gada 21. oktobra spriedumi, Marra/De Gregorio un Clemente, C-200/07 un C-201/07, ECLI:EU:C:2008:579; Tiesas 2010. gada 19. marta spriedums, Gollnisch/Parlaments, T-42/06, ECLI:EU:T:2010:102; Tiesas 2011. gada 6. septembra spriedums, Patriciello, C-163/10, ECLI: EU:C:2011:543; Vispārējās tiesas 2013. gada 17. janvāra spriedumi, Gollnisch/Parlaments, T-346/11 un T-347/11, ECLI:EU:T:2013:23.


title: Dalībvalstu valdību pārstāvju lēmums, kas pieņemts padomes sanāksmē (2002. gada 25. jūnijs), par pagaidu piemērošanu dalībvalstu pārstāvju iekšējam nolīgumam, kas pieņemts Padomes sanāksmē, par tā Kopienas atbalsta finansēšanu un administrēšanu, kas tiek veikts saskaņā ar finanšu protokolu, kas pievienots partnerattiecību nolīgumam, ko Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstis un Eiropas Kopiena un tās dalībvalstis noslēgušas 2000. gada 23. jūnijā, un par finansiālas palīdzības piešķiršanu tām aizjūras zemēm un teritorijām, uz kurām attiecas EK Līguma ceturtā daļa

text:
Avis juridique important

|

42002D0579

Official Journal L 184 , 13/07/2002 P. 0024 - 0025

DALĪBVALSTU VALDĪBU PĀRSTĀVJU LĒMUMS, KAS PIEŅEMTS PADOMES SANĀKSMĒ(2002. gada 25. jūnijs),par pagaidu piemērošanu dalībvalstu pārstāvju iekšējam nolīgumam, kas pieņemts Padomes sanāksmē, par tā Kopienas atbalsta finansēšanu un administrēšanu, kas tiek veikts saskaņā ar finanšu protokolu, kas pievienots partnerattiecību nolīgumam, ko Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstis un Eiropas Kopiena un tās dalībvalstis noslēgušas 2000. gada 23. jūnijā, un par finansiālas palīdzības piešķiršanu tām aizjūras zemēm un teritorijām, uz kurām attiecas EK Līguma ceturtā daļa(2002/579/EK)EIROPAS KOPIENU DALĪBVALSTU VALDĪBU PĀRSTĀVJI, TIEKOTIES PADOMES SANĀKSMĒ,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā ĀKK un EK partnerattiecību nolīgumu, kas noslēgts Kotonū (Beninā) 2000. gada 23. jūnijā, turpmāk tekstā "ĀKK un EK nolīgums",tā kā:(1) ĀKK un EK nolīgums nestāsies spēkā, kamēr nebūs izpildītas katras dalībvalsts konstitucionālās prasības saskaņā ar tā 93. pantu.(2) ĀKK un EK vēstnieku komiteja 28. februārī pieņēma lēmumu, ar kuru apstiprināja pagaidu pasākumus, kas piemērojami līdz 2000. gada 1. augustam.(3) Saskaņā ar ĀKK un EK Ceturtās konvencijas 366. panta 3. punktu, kurā grozījumi izdarīti ar nolīgumu, kurš noslēgts 1995. gada 4. novembrī Maurīcijā, ĀKK un EK ministru padome ar Lēmumu Nr. 1/2000[1] pieņēma pagaidu pasākumus, kas attiecas uz laikposmu no 2000. gada 2. augusta līdz 2002. gada 1. jūnijam.(4) ĀKK un EK ministru padome ar Lēmumu Nr. 1/2002 grozīja minēto Lēmumu Nr. 1/2000, pagarinot tā piemērošanas laiku līdz brīdim, kad stājas spēkā ĀKK un EK nolīgums.(5) Saskaņā ar Lēmuma Nr. 1/2002 6. pantu dalībvalstīm un Kopienai būs jāveic attiecīgi pasākumi pagaidu pasākumu ieviešanai.(6) Dalībvalstu valdību pārstāvji, tiekoties Padomes sanāksmē, panāca vienošanos par iekšējo nolīgumu par finansēšanu un administrēšanu Kopienas atbalstam ĀKK valstīs, kas atbilst noteikumiem par nolīguma plānošanu un ieviešanu. Šis nolīgums nestāsies spēkā, kamēr to nebūs apstiprinājušas visas dalībvalstis saskaņā ar to konstitucionālajām prasībām.(7) Dalībvalstu valdību pārstāvji ar 2000. gada 3. oktobra lēmumu apstiprināja, ka dažus iekšējā nolīguma noteikumus piemēro kā pagaidu normas līdz 2002. gada 1. jūnijam.(8) Minētos iekšējā nolīguma noteikumus jāturpina piemērot kā pagaidu normas līdz brīdim, kad tas stāsies spēkā,IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.1. pantsTurpmāk minētos iekšējā nolīguma noteikumus, kas attiecas uz Devīto Eiropas Attīstības fondu, turpina piemērot kā pagaidu normas no šā lēmuma pieņemšanas dienas.1. Nolīguma 14., 15., 16. pants un 19. panta 1., 2., 3. un 4. punkts par plānošanas procesa ieviešanu.2. Nolīguma 21. līdz 27. pants, lai ieviestu plānošanas procesu.3. Nolīguma 29. un 30. pants, lai sagatavotu ieguldījumu mehānisma darbību.4. Nolīguma 31. pants, lai pieņemtu Finanšu regulu.2. pantsŠo lēmumu piemēro, līdz stājas spēkā iekšējais nolīgums.To publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.Luksemburgā, 2002. gada 25. jūnijāpriekšsēdētājsH. Matas I Palou[1] OV L 195, 1.8.2000., 46. lpp.


title: 2006/425/EK: Padomes Lēmums ( 2006. gada 27. marts ), lai parakstītu un provizoriski piemērotu Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Serbiju un Melnkalni par dažiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem

text:
               22.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 169/36

         PADOMES LĒMUMS
   (2006. gada 27. marts),
   lai parakstītu un provizoriski piemērotu Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Serbiju un Melnkalni par dažiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem
   (2006/425/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 80. panta 2. punktu saistībā ar 300. panta 2. punkta pirmās daļas pirmo teikumu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2003. gada 5. jūnijā pilnvaroja Komisiju sākt sarunas ar trešām valstīm, lai ar Kopienas nolīgumu aizstātu dažus noteikumus pašlaik spēkā esošajos divpusējos nolīgumos.

               (2)

               Komisija Kopienas vārdā ir apspriedusi nolīgumu ar Serbiju un Melnkalni par dažiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem (turpmāk “Nolīgums”) saskaņā ar mehānismiem un norādījumiem, kas ietverti pielikumā Padomes lēmumam, ar kuru Komisija ir pilnvarota sākt sarunas ar trešām valstīm, lai ar Kopienas nolīgumu aizstātu dažus noteikumus pašlaik spēkā esošajos divpusējos nolīgumos.

               (3)

               Ņemot vērā tā noslēgšanu vēlāk, Nolīgums būtu jāparaksta un provizoriski jāpiemēro,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo Kopienas vārdā tiek apstiprināta Nolīguma parakstīšana starp Eiropas Kopienu un Serbiju un Melnkalni par dažiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem, ņemot vērā Padomes lēmumu par minētā nolīguma noslēgšanu.
   Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots norīkot personu vai personas, kuras ir tiesīgas Kopienas vārdā parakstīt Nolīgumu, ņemot vērā tā noslēgšanu.
   3. pants
   Līdz tā spēkā stāšanās dienai Nolīgumu piemēro provizoriski, sākot no pirmā mēneša pirmās dienas pēc dienas, kad Puses viena otru ir informējušas par to, ka ir pabeigtas šim nolūkam vajadzīgās procedūras.
   4. pants
   Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots sniegt Nolīguma 8. panta 2. punktā paredzēto paziņojumu.

      Briselē, 2006. gada 27. martā

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         H. GORBACH

    ---documentbreak---

               22.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 169/37

         NOLĪGUMS
   starp Eiropas Kopienu un Serbiju un Melnkalni par dažiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem
   EIROPAS KOPIENA,
   no vienas puses, un
   SERBIJA UN MELNKALNE,
   no otras puses,
   turpmāk “Puses”,
   IEVĒROJOT, ka starp vairākām Eiropas Kopienas dalībvalstīm un Serbiju un Melnkalni ir noslēgti divpusēji nolīgumi gaisa pārvadājumu pakalpojumiem, kuros ietvertie noteikumi ir pretrunā Eiropas Kopienas tiesību aktiem,
   IEVĒROJOT, ka Eiropas Kopienai ir ekskluzīva kompetence attiecībā uz vairākiem aspektiem, kas var tikt iekļauti divpusējos gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumos starp Eiropas Kopienas dalībvalstīm un trešām valstīm,
   IEVĒROJOT, ka saskaņā ar Eiropas Kopienas tiesību aktiem Kopienas gaisa pārvadātājiem, kas veic uzņēmējdarbību kādā dalībvalstī, ir tiesības uz nediskriminētu piekļuvi lidojuma maršrutiem starp Eiropas Kopienas dalībvalstīm un trešām valstīm,
   ŅEMOT VĒRĀ nolīgumus starp Eiropas Kopienu un dažām trešām valstīm, kas nodrošina šo trešo valstu valstspiederīgajiem iespēju kļūt par tādu gaisa pārvadātāju īpašniekiem, kas ir licencēti saskaņā ar Eiropas Kopienas tiesību aktiem,
   ATZĪSTOT, ka tie noteikumi divpusējos gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumos starp Eiropas Kopienas dalībvalstīm un Serbiju un Melnkalni, kuri ir pretrunā Eiropas Kopienas tiesību aktiem, ir jāsaskaņo ar šiem Kopienas tiesību aktiem, tādējādi izveidojot stabilu juridisko pamatu gaisa pārvadājumu pakalpojumiem starp Eiropas Kopienu un Serbiju un Melnkalni un saglabājot šo gaisa pārvadājumu pakalpojumu nepārtrauktību,
   IEVĒROJOT, ka Eiropas Kopienas mērķis šajās sarunās nav palielināt kopējo gaisa pārvadājumu pakalpojumu apjomu starp Eiropas Kopienu un Serbiju un Melnkalni, ietekmēt līdzsvaru starp Kopienas gaisa pārvadātājiem un Serbijas un Melnkalnes gaisa pārvadātājiem vai apspriest grozījumus esošajos divpusējos gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumos par satiksmes tiesībām,
   IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO.
   1. pants
   Vispārēji noteikumi
   1.   Šajā nolīgumā “dalībvalstis” ir Eiropas Kopienas dalībvalstis.
   2.   Šā nolīguma I pielikumā uzskaitītajos nolīgumos esošās atsauces uz tās dalībvalsts valstspiederīgajiem, kas ir attiecīgā nolīguma Puse, uzskata par atsaucēm uz Eiropas Kopienas dalībvalstu valstspiederīgajiem.
   3.   Šā nolīguma I pielikumā uzskaitītajos nolīgumos esošās atsauces uz tās dalībvalsts gaisa pārvadātājiem vai aviosabiedrībām, kas ir attiecīgā nolīguma Puse, uzskata par atsaucēm uz attiecīgās dalībvalsts norādītajiem gaisa pārvadātājiem vai aviosabiedrībām.
   2. pants
   Norādīšana, ko veic dalībvalsts
   1.   Šā panta 2. un 3. punkts aizstāj atbilstīgos noteikumus pantos, kas uzskaitīti, attiecīgi, II pielikuma a) un b) punktā, saistībā ar, attiecīgi, gaisa pārvadātāju norādīšanu, ko veic attiecīgā dalībvalsts, pilnvarām un atļaujām, ko tiem piešķir Serbija un Melnkalne, un gaisa pārvadātāju atļauju vai pilnvaru atteikumu, atsaukšanu, apturēšanu vai ierobežošanu.
   2.   Saņemot kādas dalībvalsts norādi, Serbija un Melnkalne ar mazāko iespējamo procedūras kavēšanos piešķir atbilstīgas pilnvaras un atļaujas, ja:

               i)

               gaisa pārvadātājs saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu veic uzņēmējdarbību norādītājas dalībvalsts teritorijā, un tam ir derīga darbības licence saskaņā ar Eiropas Kopienas tiesību aktiem;

               ii)

               dalībvalsts, kas ir atbildīga par aviācijas uzņēmuma sertifikāta izdošanu, faktiski īsteno un nodrošina reglamentējošu gaisa pārvadātāja kontroli, un norādē ir skaidri identificēta attiecīgā aeronavigācijas iestāde; un

               iii)

               gaisa pārvadātājs – tieši vai sakarā ar lielākās daļas īpašumtiesībām – pieder dalībvalstīm un/vai to valstspiederīgajiem, un/vai citām valstīm, kas uzskaitītas III pielikumā, un/vai šo citu valstu valstspiederīgajiem, un šīs valstis un/vai šie valstspiederīgie to pastāvīgi faktiski kontrolē.

         3.   Serbija un Melnkalne var atteikt, atsaukt, apturēt vai ierobežot dalībvalsts norādīta gaisa pārvadātāja pilnvaras vai atļaujas, ja:

               i)

               gaisa pārvadātājs saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu neveic uzņēmējdarbību norādītājas dalībvalsts teritorijā, vai arī tam nav derīgas darbības licences saskaņā ar Eiropas Kopienas tiesību aktiem;

               ii)

               dalībvalsts, kas ir atbildīga par aviācijas uzņēmuma sertifikāta izdošanu, faktiski neīsteno vai nenodrošina reglamentējošu gaisa pārvadātāja kontroli, vai arī norādē nav skaidri identificēta attiecīgā aeronavigācijas iestāde; vai

               iii)

               gaisa pārvadātājs – tieši vai sakarā ar lielākās daļas īpašumtiesībām – nepieder dalībvalstīm un/vai dalībvalstu valstspiederīgajiem, un/vai citām valstīm, kas uzskaitītas III pielikumā, un/vai šo citu valstu valstspiederīgajiem, vai arī minētie to faktiski nekontrolē.

         Īstenojot savas tiesības saskaņā ar šo punktu, Serbija un Melnkalne Kopienas gaisa pārvadātājus nediskriminē valstspiederības dēļ.
   3. pants
   Tiesības attiecībā uz reglamentējošu kontroli
   1.   Šā panta 2. punkts papildina atbilstīgos noteikumus pantos, kas uzskaitīti II pielikuma c) punktā.
   2.   Ja dalībvalsts ir norādījusi gaisa pārvadātāju, kura reglamentējošo kontroli īsteno un nodrošina kāda cita dalībvalsts, Serbijas un Melnkalnes tiesības saskaņā ar drošības noteikumiem nolīgumā, kas noslēgts starp dalībvalsti, kura norādījusi gaisa pārvadātāju, un Serbiju un Melnkalni, tāpat piemēro gan attiecībā uz drošības standartu pieņemšanu, īstenošanu vai uzturēšanu, ko veic šī cita dalībvalsts, gan attiecībā uz šā gaisa pārvadātāja darbības atļauju.
   4. pants
   Nodokļa uzlikšana aviācijas degvielai
   1.   Šā panta 2. punkts papildina atbilstīgos noteikumus pantos, kas uzskaitīti II pielikuma d) punktā.
   2.   Neskarot citus noteikumus par pretējo, II pielikuma d) punktā uzskaitītie nolīgumi neliedz dalībvalstij vai Serbijai un Melnkalnei nediskriminējoši uzlikt nodokļus nodevas, maksu vai citus maksājumus par degvielu, ko tās teritorijā piegādā izmantošanai tādu dalībvalsts vai Serbijas un Melnkalnes norādītu gaisa pārvadātāju lidaparātos, kuri veic lidojumus maršrutā starp diviem punktiem Līgumslēdzēju pušu attiecīgajās teritorijās.
   5. pants
   Tarifi pārvadājumiem Eiropas Kopienā
   1.   Šā panta 2. punkts papildina atbilstīgos noteikumus pantos, kas uzskaitīti II pielikuma e) punktā.
   2.   Uz tarifiem, ko saskaņā ar kādu no I pielikumā uzskaitītajiem nolīgumiem, kurā ir kāds no II pielikuma e) punktā uzskaitītajiem noteikumiem, Serbijas un Melnkalnes norādīti gaisa pārvadātāji piemēro par pārvadājumiem, kas pilnībā veikti Eiropas Kopienas teritorijā, attiecas Eiropas Kopienas tiesību akti.
   6. pants
   Nolīguma pielikumi
   Šā nolīguma pielikumi ir tā sastāvdaļa.
   7. pants
   Pārskatīšana vai grozījumi
   Puses, savstarpēji vienojoties, var jebkurā laikā pārskatīt vai grozīt šo nolīgumu.
   8. pants
   Stāšanās spēkā un provizoriska piemērošana
   1.   Šis nolīgums stājas spēkā, kad Puses ir viena otrai rakstiski paziņojušas, ka ir pabeigtas to attiecīgās iekšējās procedūras, kas vajadzīgas, lai nolīgums stātos spēkā.
   2.   Neskarot 1. punktu, Puses vienojas provizoriski piemērot šo nolīgumu no tā mēneša pirmās dienas, kurš ir pēc datuma, kad Puses ir viena otrai paziņojušas par šim nolūkam vajadzīgo procedūru pabeigšanu.
   3.   Nolīgumi un citi pasākumi starp dalībvalstīm un Serbiju un Melnkalni, kas šā nolīguma parakstīšanas dienā vēl nav stājušies spēkā un ko vēl nepiemēro provizoriski, ir uzskaitīti I pielikuma b) punktā. Šo nolīgumu piemēro visiem šādiem nolīgumiem un pasākumiem, tiem stājoties spēkā vai tos piemērojot provizoriski.
   9. pants
   Nolīguma izbeigšana
   1.   Ja tiek izbeigts kāds no I pielikumā uzskaitītajiem nolīgumiem, vienlaikus izbeidzas visi šā nolīguma noteikumi, kas attiecas uz atbilstīgo I pielikumā uzskaitīto nolīgumu.
   2.   Ja tiek izbeigti visi I pielikumā uzskaitītie nolīgumi, vienlaikus izbeidzas šis nolīgums.

      TO APLIECINOT, pilnvarotie ir parakstījuši šo nolīgumu.
      Zalcburgā, divos oriģināleksemplāros, divi tūkstoši sestā gada piektajā maijā, angļu, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, igauņu, itāliešu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu, zviedru un serbu valodā.

         Por la Comunidad Europea
         Za Evropské společenství
         For Det Europæiske Fællesskab
         Für die Europäische Gemeinschaft
         Euroopa Ühenduse nimel
         Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
         For the European Community
         Pour la Communauté européenne
         Per la Comunità europea
         Eiropas Kopienas vārdā
         Europos bendrijos vardu
         Az Európai Közösség részéről
         Għall-Komunità Ewropea
         Voor de Europese Gemeenschap
         W imieniu Wspólnoty Europejskiej
         Pela Comunidade Europeia
         Za Európske spoločenstvo
         Za Evropsko skupnost
         Euroopan yhteisön puolesta
         För Europeiska gemenskapen
         За Европску Заједниџу

         Por Serbia y Montenegro
         Za Srbsko a Černou Horu
         For Serbien og Montenegro
         Für Serbien und Montenegro
         Serbia ja Montenegro nimel
         Για τη Σερβία και Μαυροβούνιο
         For Serbia and Montenegro
         Pour la Serbie-Monténégro
         Per Serbia e Montenegro
         Serbijas un Melnkalnes vārdā
         Serbijos ir Juodkalnijos vardu
         Szerbia és Montenegró részéről
         Għas-Serbja u Montenegro
         Voor Servië en Montenegro
         W imieniu Serbii i Czarnogóry
         Pela Sérvia e Montenegro
         Za Srbsko a Čiernu Horu
         Za Srbijo in Črno goro
         Serbia ja Montenegron puolesta
         För Serbien och Montenegro
         Зa Cpбиjy и Цpнy Гopy

   I PIELIKUMS
   To nolīgumu saraksts, kas minēti šā nolīguma 1. pantā

               a)

               Gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumi starp Serbiju un Melnkalni un Eiropas Kopienas dalībvalstīm, kuri šā nolīguma parakstīšanas dienā ir noslēgti, parakstīti un/vai tiek piemēroti provizoriski:

                           —

                           Nolīgums par gaisa pārvadājumu pakalpojumiem starp Austrijas Republiku un Dienvidslāvijas Federatīvo Tautas Republiku, parakstīts Vīnē, 1953. gada 11. novembrī (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Austrijas 1953. gada nolīgums”).
                           Tas jāskata kopā ar Saprašanās memorandu, kas parakstīts Vīnē, 1994. gada 12. oktobrī,

                           —

                           Nolīgums starp Beļģijas Karalisti un Dienvidslāvijas Federatīvo Tautas Republiku par gaisa pārvadājumu pakalpojumiem, parakstīts Belgradā, 1957. gada 24. septembrī (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Beļģijas nolīgums”),

                           —

                           Gaisa pārvadājumu nolīgums starp Kipras Republikas valdību un Dienvidslāvijas Sociālistiskās Federatīvās Republikas valdību, parakstīts Nikozijā, 1976. gada 27. februārī (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Kipras 1976. gada nolīgums”),

                           —

                           Gaisa pārvadājumu nolīgums starp Čehoslovākijas Republiku un Dienvidslāvijas Federatīvo Tautas Republiku, parakstīts Belgradā, 1956. gada 28. februārī (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Čehijas Republikas nolīgums”),

                           —

                           Nolīgums par gaisa pārvadājumu pakalpojumiem starp Francijas Republiku un Dienvidslāvijas Sociālistisko Federatīvo Republiku, parakstīts Belgradā, 1967. gada 23. martā (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Francijas nolīgums”),

                           —

                           Gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgums starp Vācijas Federatīvo Republiku un Dienvidslāvijas Federatīvo Tautas Republiku, parakstīts Bonnā, 1957. gada 10. aprīlī (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Vācijas 1957. gada nolīgums”),

                           —

                           Gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgums starp Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Dienvidslāvijas Federatīvās Republikas Federālo valdību, kas parafēts un provizoriski piemērots ar 2001. gada 31. maija Protokolu (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Vācijas 2001. gada nolīgums”),

                           —

                           Gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgums starp Grieķijas Republikas valdību un Dienvidslāvijas Federatīvās Republikas Federālo valdību, parakstīts Belgradā, 2002. gada 9. maijā (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Grieķijas nolīgums”),

                           —

                           Gaisa pārvadājumu nolīgums starp Ungārijas Tautas Republiku un Dienvidslāvijas Federatīvo Tautas Republiku, parakstīts Belgradā, 1956. gada 21. jūlijā (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Ungārijas nolīgums”).
                           Grozījumi izdarīti ar Notu, kas parakstīta Budapeštā, 1964. gada 30. maijā.
                           Jaunākie grozījumi izdarīti ar Saprašanās memorandu, kas parakstīts Belgradā, 1995. gada 9. februārī,

                           —

                           Nolīgums starp Luksemburgas Lielhercogisti un Dienvidslāvijas Federatīvo Tautas Republiku par gaisa pārvadājumiem, parakstīts Belgradā, 1960. gada 9. aprīlī (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Luksemburgas nolīgums”),

                           —

                           Gaisa pārvadājumu nolīgums starp Maltas valdību un Dienvidslāvijas Sociālistiskās Federatīvās Republikas valdību, parakstīts Romā, 1975. gada 5. februārī (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Maltas nolīgums”),

                           —

                           Nolīgums starp Nīderlandes Karalisti un Dienvidslāvijas Federatīvo Tautas Republiku par regulāriem gaisa pārvadājumu pakalpojumiem, parakstīts Belgradā, 1957. gada 13. martā (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Nīderlandes nolīgums”),

                           —

                           Gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgums starp Polijas Tautas Republiku un Dienvidslāvijas Federatīvo Tautas Republiku, parakstīts Varšavā, 1955. gada 14. novembrī (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Polijas 1955. gada nolīgums”),

                           —

                           Gaisa pārvadājumu nolīgums starp Portugāles valdību un Dienvidslāvijas Sociālistiskās Federatīvās Republikas valdību, parakstīts Belgradā, 1976. gada 3. jūnijā (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Portugāles nolīgums”),

                           —

                           Gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgums starp Slovākijas Republikas valdību un Dienvidslāvijas Federatīvās Republikas Federālo valdību, parakstīts Bratislavā, 1996. gada 3. oktobrī (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Slovākijas nolīgums”),

                           —

                           Nolīgums starp Zviedrijas Karalisti un Dienvidslāvijas Federatīvo Tautas Republiku, parakstīts Belgradā, 1958. gada 18. aprīlī (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Zviedrijas nolīgums”),

                           —

                           Gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgums starp Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes valdību un Dienvidslāvijas Federatīvās Republikas Federālo valdību, parafēts Londonā, 2002. gada 17. decembrī (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Apvienotās Karalistes nolīgums”).

               b)

               Gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumi un citi pasākumi, kas parafēti vai parakstīti starp Serbiju un Melnkalni un Eiropas Kopienas dalībvalstīm un kas šā nolīguma parakstīšanas dienā vēl nav stājušies spēkā un netiek piemēroti provizoriski:

                           —

                           Gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgums starp Austrijas valdību un Dienvidslāvijas Federatīvās Republikas Federālo valdību, parafēts Vīnē, 2001. gada 14. novembrī (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Austrijas 2001. gada nolīgums”),

                           —

                           Gaisa pārvadājumu nolīgums starp Kipras Republikas valdību un Dienvidslāvijas Federatīvās Republikas Federālo valdību, parafēts Nikozijā, 2002. gada 18. jūnijā (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Kipras 2002. gada nolīgums”),

                           —

                           Nolīgums starp Polijas Republikas valdību un Dienvidslāvijas Federatīvās Republikas Federālo valdību par gaisa pārvadājumiem, parafēts Varšavā, 2002. gada 17. maijā (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Polijas 2002. gada nolīgums”),

                           —

                           Gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgums starp Slovēnijas Republikas valdību un Dienvidslāvijas Federatīvās Republikas Federālo valdību, parafēts Belgradā, 2001. gada 12. oktobrī (turpmāk “Serbijas un Melnkalnes un Slovēnijas nolīgums”).

         II PIELIKUMS
   I pielikumā uzskaitīto nolīgumu to pantu saraksts, kas minēti šā nolīguma 2. līdz 5. pantā

               a)

               Dalībvalsts norāde:

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Austrijas 1953. gada nolīguma 2. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Austrijas 2001. gada nolīguma 3. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Čehijas Republikas nolīguma 2. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Francijas nolīguma 3. panta 1. punkts,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Vācijas 1957. gada nolīguma 4. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Vācijas 2001. gada nolīguma 3. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Grieķijas nolīguma 3. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Ungārijas nolīguma papildinājuma 1. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Luksemburgas nolīguma 2. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Maltas nolīguma 3. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Polijas 1955. gada nolīguma 2. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Polijas 2002. gada nolīguma 3. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Slovākijas nolīguma 3. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Slovēnijas nolīguma 3. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Apvienotās Karalistes nolīguma 4. pants.

               b)

               Pilnvaru vai atļauju atteikums, atsaukšana, apturēšana vai ierobežošana:

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Austrijas 1953. gada nolīguma 8. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Austrijas 2001. gada nolīguma 4. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Beļģijas nolīguma 3. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Kipras 1976. gada nolīguma 6. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Kipras 2002. gada nolīguma 5. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Francijas nolīguma 3. panta 3. punkts,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Vācijas 1957. gada nolīguma 5. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Vācijas 2001. gada nolīguma 4. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Grieķijas nolīguma 4. panta 2. punkts,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Luksemburgas nolīguma 3. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Maltas nolīguma 4. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Nīderlandes nolīguma 3. panta 1. punkts,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Polijas 2002. gada nolīguma 4. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Portugāles nolīguma 5. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Slovākijas nolīguma 4. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Slovēnijas nolīguma 4. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Zviedrijas nolīguma 3. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Apvienotās Karalistes nolīguma 5. pants.

               c)

               Drošība:

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Austrijas 2001. gada nolīguma 8. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Kipras 2002. gada nolīguma 15. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Vācijas 2001. gada nolīguma 13. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Grieķijas nolīguma 7. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Polijas 2002. gada nolīguma 15. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Slovēnijas nolīguma 9. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Apvienotās Karalistes nolīguma 9. pants.

               d)

               Nodokļa uzlikšana aviācijas degvielai:

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Austrijas 1953. gada nolīguma 5. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Austrijas 2001. gada nolīguma 8. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Beļģijas nolīguma 8. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Kipras 1976. gada nolīguma 7. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Kipras 2002. gada nolīguma 7. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Čehijas Republikas nolīguma 6. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Francijas nolīguma 11. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Vācijas 1957. gada nolīguma 13. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Vācijas 2001. gada nolīguma 6. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Grieķijas nolīguma 10. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Ungārijas nolīguma 6. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Luksemburgas nolīguma 8. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Maltas nolīguma 5. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Nīderlandes nolīguma 9. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Polijas 1955. gada nolīguma 6. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Polijas 2002. gada nolīguma 7. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Portugāles nolīguma 6. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Slovākijas nolīguma 8. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Slovēnijas nolīguma 6. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Zviedrijas nolīguma 8. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Apvienotās Karalistes nolīguma 11. pants.

               e)

               Tarifi pārvadājumiem Eiropas Kopienā:

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Austrijas 1953. gada nolīguma 4. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Austrijas 2001. gada nolīguma 4. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Beļģijas nolīguma 7. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Kipras 1976. gada nolīguma 10. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Kipras 2002. gada nolīguma 17. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Čehijas Republikas nolīguma 7. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Francijas nolīguma 9. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Vācijas 1957. gada nolīguma 14. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Vācijas 2001. gada nolīguma 10. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Grieķijas nolīguma 13. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Luksemburgas nolīguma 7. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Maltas nolīguma 9. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Nīderlandes nolīguma 7. panta 2. punkts,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Polijas 1955. gada nolīguma 7. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Polijas 2002. gada nolīguma 10. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Portugāles nolīguma 9. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Slovākijas nolīguma 12. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Slovēnijas nolīguma 13. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Zviedrijas nolīguma 7. pants,

                           —

                           Serbijas un Melnkalnes un Apvienotās Karalistes nolīguma 14. pants.

         III PIELIKUMS
   Šā nolīguma 2. pantā minēto citu valstu saraksts

               a)

               Islandes Republika (saskaņā ar Eiropas Ekonomikas zonas līgumu);

               b)

               Lihtenšteinas Firstiste (saskaņā ar Eiropas Ekonomikas zonas līgumu);

               c)

               Norvēģijas Karaliste (saskaņā ar Eiropas Ekonomikas zonas līgumu);

               d)

               Šveices Konfederācija (saskaņā ar Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas nolīgumu par gaisa pārvadājumiem).