title: 2014/365/ES: Padomes Lēmums ( 2014. gada 12. jūnijs ) par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz grozījumu EEZ līguma 30. protokolā par īpašiem noteikumiem sadarbības organizēšanai statistikas jomā

text:
               18.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 178/14

         PADOMES LĒMUMS
   (2014. gada 12. jūnijs)
   par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz grozījumu EEZ līguma 30. protokolā par īpašiem noteikumiem sadarbības organizēšanai statistikas jomā

      (2014/365/ES)

   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 338. panta 1. punktu saistībā ar 218. panta 9. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 2894/94 (1994. gada 28. novembris) par Eiropas Ekonomikas zonas līguma īstenošanas kārtību (1) un jo īpaši tās 1. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Līgums par Eiropas Ekonomikas zonu (2) (“EEZ līgums”) stājās spēkā 1994. gada 1. janvārī.

               (2)

               Saskaņā ar EEZ līguma 98. pantu EEZ Apvienotā komiteja var pieņemt lēmumu grozīt inter alia tā 30. protokolu.

               (3)

               EEZ līguma XXI pielikumā ietverti īpaši noteikumi par statistiku.

               (4)

               EEZ Statistikas programmas laikposmam no 2014. gada līdz 2017. gadam pamatā vajadzētu būt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (ES) Nr. 99/2013 (3), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1383/2013 (4), un tajā būtu jāietver tie programmelementi, kas vajadzīgi visu attiecīgo Eiropas Ekonomikas zonas ekonomisko, sociālo un vides aspektu aprakstīšanai un novērošanai.

               (5)

               EEZ Statistikas programma laikposmam no 2003. gada līdz 2007. gadam vairs nav piemērojama, un tādēļ saskaņā ar EEZ līgumu tā būtu jāsvītro.

               (6)

               Tādēļ EEZ līguma 30. protokols būtu jāgroza, lai īstenotu šo paplašināto sadarbību no 2014. gada 1. janvāra.

               (7)

               Savienības nostājas EEZ Apvienotajā komitejā pamatā vajadzētu būt pievienotajam lēmuma projektam,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Nostājas, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz ierosināto grozījumu EEZ līguma 30. protokolā par īpašiem noteikumiem sadarbības organizēšanai statistikas jomā, pamatā ir EEZ Apvienotās komitejas lēmuma projekts, kas pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Luksemburgā, 2014. gada 12. jūnijā

            Padomes vārdā –

            Priekšsēdētājs

         Y. MANIATIS

      (1)  OV L 305, 30.11.1994., 6. lpp.

      (2)  OV L 1, 3.1.1994., 3. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 99/2013 (2013. gada 15. janvāris) par Eiropas statistikas programmu 2013.–2017. gadam (OV L 39, 9.2.2013., 12. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1383/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko groza Regulu (ES) Nr. 99/2013 par Eiropas statistikas programmu 2013.–2017. gadam (OV L 354, 28.12.2013., 84. lpp.).

      PROJEKTS
      APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMS Nr. …/2014
      (… gada …),
      ar ko groza EEZ līguma 30. protokolu par īpašiem noteikumiem sadarbības organizēšanai statistikas jomā
      EEZ APVIENOTĀ KOMITEJA,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (“EEZ līgums”) un jo īpaši tā 98. pantu,
      tā kā:

                  (1)

                  EEZ Statistikas programmas laikposmam no 2014. gada līdz 2017. gadam pamatā vajadzētu būt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (ES) Nr. 99/2013 (1), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1383/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko groza Regulu (ES) Nr. 99/2013 par Eiropas statistikas programmu 2013.–2017. gadam (2), un tajā būtu jāietver tie programmelementi, kas vajadzīgi visu attiecīgo Eiropas Ekonomikas zona ekonomisko, sociālo un vides aspektu aprakstīšanai un novērošanai.

                  (2)

                  EEZ Statistikas programma laikposmam no 2003. gada līdz 2007. gadam vairs nav piemērojama, un tādēļ saskaņā ar EEZ līgumu tā būtu jāsvītro.

                  (3)

                  Tādēļ EEZ līguma 30. protokols būtu jāgroza, lai īstenotu šo paplašināto sadarbību no 2014. gada 1. janvāra,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
      1. pants
      EEZ līguma 30. protokolu groza šādi:

                  1)

                  gadskaitli “2013.” 5. panta virsrakstā aizstāj ar tekstu “laikposmam no 2013. līdz 2017.”;

                  2)

                  protokola 5. panta 1. punktu papildina ar šādu tekstu:
                  “, kas grozīts ar:

                              —

                                 32013 R 1383: Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1383/2013 (2013. gada 17. decembris) (OV L 354, 28.12.2013., 84. lpp.)”;

                  3)

                  tekstu “2013. gada 31. decembrim” 5. panta 2. punktā aizstāj ar tekstu “2017. gada 31. decembrim”;

                  4)

                  līguma 5. panta 3. punkta tekstu aizstāj ar šādu:
                  “Īpašu EEZ gada statistikas programmu laikposmam no 2013. līdz 2017. gadam kopīgi izstrādā EBTA Statistikas birojs un Eurostat. EEZ gada statistikas programma balstās uz apakšprogrammu, kas iekļaujas ikgadējā darba programmā, kuru izstrādā Komisija saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 99/2013, un kas tiek sagatavota līdztekus minētajai darba programmai. Līgumslēdzējas puses apstiprina EEZ gada statistikas programmu saskaņā ar savas iekšējās kārtības noteikumiem.”;

                  5)

                  līguma 5. panta 4. punkta tekstu aizstāj ar šādu:
                  “Saskaņā ar Līguma 82. panta 1. punkta a) apakšpunktu un attiecīgajām finanšu regulām EBTA valstis sniedz finansiālu ieguldījumu, kas atbilst 75 % no paredzētā apjoma budžeta pozīcijai 29 02 05 (Eiropas Statistikas programma 2013.–2017. gadam) un 29 01 04 05 (Statistiskās informācijas politika – Administratīvās pārvaldības izdevumi), kas iekļautas Eiropas Savienības budžetā 2013. gadam, un kas atbilst 75 % no paredzētā apjoma budžeta pozīcijai 29 02 01 (Eiropas statistikas programma 2013.–2017. gadam) un 29 01 04 01 (Statistiskās informācijas politika – Administratīvās pārvaldības izdevumi), kas iekļautas Eiropas Savienības budžetā laikposmam no 2014. līdz 2017. gadam.”;

                  6)

                  svītro 2. panta tekstu.

            2. pants
      Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc pēdējā paziņojuma iesniegšanas saskaņā ar EEZ līguma 103. panta 1. punktu (3).
      To piemēro no 2014. gada 1. janvāra.
      3. pants
      Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un tā EEZ papildinājumā.

         Briselē,

               EEZ Apvienotās komitejas vārdā –

               priekšsēdētājs

               EEZ Apvienotās komitejas

               sekretāri

         (1)  OV L 39, 9.2.2013., 12. lpp.

         (2)  OV L 354, 28.12.2013., 84. lpp.

         (3)  [Konstitucionālās prasības nav norādītas.] [Konstitucionālās prasības ir norādītas.]


title: Padomes Lēmums 2011/169/KĀDP ( 2011. gada 21. marts ), ar ko groza Lēmumu 2010/638/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Gvinejas Republiku

text:
               22.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 76/59

         PADOMES LĒMUMS 2011/169/KĀDP
   (2011. gada 21. marts),
   ar ko groza Lēmumu 2010/638/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Gvinejas Republiku
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 29. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2009. gada 27. oktobrī pieņēma Kopējo nostāju 2009/788/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Gvinejas Republiku (1), reaģējot uz drošības spēku vardarbīgo vēršanos pret politiskās demonstrācijas dalībniekiem Konakri 2009. gada 28. septembrī.

               (2)

               Padome 2010. gada 25. oktobrī pieņēma Lēmumu 2010/638/KĀDP (2), ar ko līdz 2011. gada 27. oktobrim atjaunina ierobežojošos pasākumus un ar kuru atceļ Kopējo nostāju 2009/788/KĀDP.

               (3)

               Lēmumu 2010/638/KĀDP vajadzētu grozīt, ņemot vērā politisko situāciju un Starptautiskās izmeklēšanas komisijas ziņojumu, kurai tika uzdots izmeklēt 2009. gada 28. septembra notikumu Gvinejā faktus un apstākļus,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Lēmumu 2010/638/KĀDP groza šādi.

               1.

               Lēmuma 3. panta 1. punktu aizstāj ar šādu punktu:
               “1.   Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai liegtu pielikumā minētajām personām, kas Starptautiskās izmeklēšanas komisijas ziņojumā atzītas par vainīgām 2009. gada 28. septembra notikumos Gvinejā, un ar tām saistītām personām ieceļot to teritorijā vai šķērsot to.”

               2.

               Lēmuma 4. panta 1. punktu aizstāj ar šādu punktu:
               “1.   Iesaldē visus līdzekļus un saimnieciskos resursus, kas ir atsevišķu pielikumā minētu personu, kas Starptautiskās izmeklēšanas komisijas ziņojumā atzītas par vainīgām 2009. gada 28. septembra notikumos Gvinejā, un ar tām saistītu fizisku vai juridisku personu, vienību vai struktūru īpašumā, valdījumā vai turējumā.”

               3.

               Lēmuma 2010/638/KĀDP pielikumu aizstāj ar šā lēmuma pielikumu.

         2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2011. gada 21. martā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         C. ASHTON

      (1)  OV L 281, 28.10.2009., 7. lpp.

      (2)  OV L 280, 26.10.2010., 10. lpp.

      PIELIKUMS

            “PIELIKUMS

               Lēmuma 3. un 4. pantā minēto personu saraksts

                        Vārds, uzvārds
                        (un iespējamie pseidonīmi)

                        Personas informācija
                        (dzimšanas datums un vieta, pases/identitātes kartes numurs, …)

                        Iemesli

                        1.

                        Kapteinis Moussa Dadis CAMARA

                        dz.d.: 01.01.64 vai 29.12.68
                        pases Nr.: R0001318

                        Starptautiskā izmeklēšanas komisija ir atzinusi, ka šī persona ir atbildīga par Gvinejas 2009. gada 28. septembra notikumiem

                        2.

                        Majors Moussa Tiégboro CAMARA

                        dz.d.: 01.01.68
                        pases Nr.: 7190

                        Starptautiskā izmeklēšanas komisija ir atzinusi, ka šī persona ir atbildīga par Gvinejas 2009. gada 28. septembra notikumiem

                        3.

                        Pulkvedis Dr. Abdoulaye Chérif DIABY

                        dz.d.: 26.02.57
                        pases Nr.: 13683

                        Starptautiskā izmeklēšanas komisija ir atzinusi, ka šī persona ir atbildīga par Gvinejas 2009. gada 28. septembra notikumiem

                        4.

                        Leitnants Aboubacar Chérif (arī Toumba) DIAKITÉ

                        Starptautiskā izmeklēšanas komisija ir atzinusi, ka šī persona ir atbildīga par Gvinejas 2009. gada 28. septembra notikumiem

                        5.

                        Leitnants Jean-Claude PIVI (arī Coplan)

                        dz.d.: 01.01.60

                        Starptautiskā izmeklēšanas komisija ir atzinusi, ka šī persona ir atbildīga par Gvinejas 2009. gada 28. septembra notikumiem”


title: 2013/611/ES: Eiropas Parlamenta Lēmums ( 2013. gada 17. aprīlis ) par Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām kontu slēgšanu attiecībā uz 2011. finanšu gadu

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 308/328

         EIROPAS PARLAMENTA LĒMUMS
   (2013. gada 17. aprīlis)
   par Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām kontu slēgšanu attiecībā uz 2011. finanšu gadu
   (2013/611/ES)
   EIROPAS PARLAMENTS,

               —

               ņemot vērā Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām 2011. finanšu gada galīgos pārskatus,

               —

               ņemot vērā Revīzijas palātas ziņojumu par Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām 2011. finanšu gada galīgajiem pārskatiem ar Aģentūras atbildēm (1),

               —

               ņemot vērā Padomes 2013. gada 12. februāra ieteikumu (05753/2013 – C7-0041/2013),

               —

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 319. pantu;

               —

               ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (2), un jo īpaši tās 185. pantu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (3) un jo īpaši tās 208. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2004. gada 26. oktobra Regulu (EK) Nr. 2007/2004, ar ko izveido Eiropas Aģentūru operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (4), un jo īpaši tās 30. pantu,

               —

               ņemot vērā Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (5), un jo īpaši tās 94. pantu,

               —

               ņemot vērā Reglamenta 77. pantu un VI pielikumu,

               —

               ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas atzinumu (A7-0079/2013),

               1.

               apstiprina Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām kontu slēgšanu attiecībā uz 2011. finanšu gadu;

               2.

               uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu nosūtīt Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām izpilddirektoram, Padomei, Komisijai un Revīzijas palātai, kā arī nodrošināt tā publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā).

            Priekšsēdētājs

         Martin SCHULZ

            Ģenerālsekretārs

         Klaus WELLE

      (1)  OV C 388, 15.12.2012., 202. lpp.

      (2)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

      (3)  OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.

      (4)  OV L 349, 25.11.2004., 1. lpp.

      (5)  OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.


title: Padomes lēmums (1992. gada 31. marts) informācijas sistēmu drošības jomā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31992D0242

Oficiālais Vēstnesis L 123 , 08/05/1992 Lpp. 0019 - 0025 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 16 Sējums 2 Lpp. 0025  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 16 Sējums 2 Lpp. 0025

		Padomes Lēmums(1992. gada 31. marts)informācijas sistēmu drošības jomā(92/242/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 235. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2],ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3],tā kā Kopienas uzdevums, veidojot kopēju tirgu un pakāpeniski tuvinot dalībvalstu ekonomikas politikas, ir visā Kopienā veicināt saskaņotu saimnieciskās darbības attīstību, pastāvīgu un līdzsvarotu izaugsmi, lielāku stabilitāti, straujāku dzīves līmeņa paaugstināšanos un ciešākas attiecības starp dalībvalstīm;tā kā elektroniski uzglabātas, apstrādātas un pārraidītas informācijas loma saimnieciskās un sociālās darbībās kļūst aizvien nozīmīgāka;tā kā efektīvas globālas komunikācijas sākšanās un visaptverošā elektroniskās informācijas apstrādes izmantošana palielina vajadzību pēc adekvātas aizsardzības;tā kā Eiropas Parlaments debatēs un rezolūcijās ir atkārtoti uzsvēris informācijas sistēmu drošības nozīmīgumu;tā kā Ekonomikas un sociālo lietu komiteja ir uzsvērusi vajadzību ar Kopienas rīcību risināt jautājumus, kas saistīti ar informācijas sistēmu drošību, īpaši ņemot vērā iekšējā tirgus izveides ietekmi;tā kā rīcība valstu, reģionālā un Kopienas līmenī nodrošina labu pamatu;tā kā pastāv cieša saikne starp telekomunikāciju, informācijas tehnoloģiju, standartizācijas, informācijas tirgus un pētniecības un tehnoloģijas attīstības politiku, kā arī Kopienas jau uzsākto darbu šajās jomās;tā kā ir lietderīgi nodrošināt, ka centienus saskaņo, balstoties uz esošo valstu un starptautisko darbu un veicinot sadarbību starp galvenajām iesaistītajām pusēm; tā kā tādējādi ir lietderīgi darboties pēc saskaņota rīcības plāna;tā kā informācijas sistēmu drošības sarežģītība prasa izveidot stratēģijas, kas sekmē informācijas brīvu apriti vienotajā tirgū, vienlaikus nodrošinot informācijas sistēmu izmantošanas drošību visā Kopienā;tā kā katras dalībvalsts pienākums ir ņemt vērā drošības un sabiedriskās kārtības radītos ierobežojumus;tā kā dalībvalstu pienākumi šajā jomā saistās ar saskaņotu pieeju, kas balstīta uz ciešu sadarbību ar dalībvalstu augstākajiem ierēdņiem;tā kā ir jāizstrādā rīcības plāns sākotnējam divdesmit četru mēnešu posmam, un jāizveido Augstāko ierēdņu komiteja, kam piešķirtas ilglaicīgas pilnvaras konsultēt Komisiju par rīcību informācijas sistēmu drošības jomā;tā kā ir vajadzīgi 12 miljoni ECU, lai īstenotu rīcību sākotnējā divdesmit četru mēnešu posmā; tā kā ievērojot pašreizējo finanšu plānu, 1992. gadam vajadzīgā summa ir 2 miljoni ECU;tā kā summas, kas paredzētas programmas finansējumam laika posmā pēc 1992. budžeta gada, ietilps esošajā Kopienas finanšu shēmā,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsAr šo lēmumu pieņem rīcību informācijas sistēmu drošības jomā. Tajā ietilpst:- vispārējas stratēģijas izveide informācijas sistēmu drošībai (rīcības plāns) sākotnējam 24 mēnešu posmam,- augstāko ierēdņu komitejas izveide, kam piešķirtas ilglaicīgas pilnvaras konsultēt Komisiju par informācijas sistēmu drošības jomā veicamo rīcību, še turpmāk — "Komiteja".2. pants1. Komisija sistemātiski apspriežas ar Komiteju par jautājumiem, kas saistīti ar informācijas sistēmu drošību saistībā ar dažādām Kopienas darbībām, īpaši par darba stratēģiju un programmu noteikšanu.2. Rīcības plānā, kā norādīts pielikumā, ietver sagatavošanas darbu saistībā ar šādām tēmām:I. Informācijas sistēmu drošības stratēģiskā pamata izveide.II. Lietotāju un pakalpojumu sniedzēju prasību identificēšana saistībā ar informācijas sistēmu drošību.III. Lietotāju, piegādātāju un pakalpojumu sniedzēju īstermiņa un vidēja termiņa vajadzību apmierināšana.IV. Specifikāciju, standartizācijas, novērtējuma un sertifikācijas izveide saistībā ar informācijas sistēmu drošību.V. Tehnoloģiski un darbības jauninājumi informācijas sistēmu drošības jomā.VI. Informācijas sistēmu drošības ieviešana.3. pants1. Paredzams, ka Kopienas līdzekļi, kas vajadzīgi šīs rīcības īstenošanai, ir 12 miljoni ECU sākotnējam periodam, ieskaitot 2 miljonus ECU 1992. gadam, atbilstoši 1988.- 1992. gada finanšu plānam.Programmas piemērošanas turpmākajam posmam summa jāiekļauj spēkā esošajā Kopienas finanšu shēmā.2. Budžeta lēmējiestāde nosaka apropriācijas, kas pieejamas katrā finanšu gadā, ņemot vērā pareizas finanšu vadības principus, kuri minēti 2. pantā Finanšu regulā attiecībā uz Eiropas Kopienu vispārējo budžetu.4. pantsNeatkarīgu ekspertu grupa Komisijai novērtēs sākotnējā periodā panākto progresu. Grupas ziņojumu un Komisijas piezīmes iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei.5. pants1. Par rīcības īstenošanu atbild Komisija. Tai palīdz padomdevēja komiteja, ko veido dalībvalstu pārstāvji un vada Komisijas pārstāvis.2. Rīcības plānu īsteno atbilstoši 2. pantā noteiktajiem mērķiem, un vajadzības gadījumā atjaunina. Tajā norāda precīzus mērķus un veicamo darbību veidus, kā arī attiecīgos finanšu pasākumus. Komisija uzaicina iesniegt priekšlikumus, balstoties uz rīcības plānu.3. Rīcības plānu īsteno ciešā sadarbībā ar nozares dalībniekiem. Tas ņem vērā, veicina un papildina esošos Eiropas un starptautiskos standartizācijas pasākumus šajā jomā.6. pants1. Procedūra, kas paredzēta 7. pantā, attiecas uz:- pasākumiem saistībā ar Kopienas politiku informācijas sistēmu drošības jomā.2. Procedūra, kas paredzēta 8. pantā, attiecas uz:- 5. pantā minētā rīcības plāna sagatavošanu un atjaunināšanu,- uz priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājumu saturu, priekšlikumu novērtēšanu un paredzamo Kopienas ieguldījumu summu pasākumos, ja šī summa pārsniedz ECU 200000,- sadarbību ar organizācijām ārpus Kopienas jebkādos pasākumos saskaņā ar šo lēmumu,- pasākumu rezultātu izplatīšanas, aizsardzības un izmantošanas noteikumiem,- rīcības novērtēšanas pasākumiem.3. Ja Kopienas ieguldījums pasākumos ir mazāks par vai vienāds ar ECU 200000, tad Komisija apspriežas ar Komiteju par veicamajiem pasākumiem un informē Komiteju par tās novērtējuma rezultātiem.7. pantsKomisijas pārstāvis iesniedz Komitejai veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu par šo projektu termiņā, ko nosaka priekšsēdētājs atkarībā no jautājuma steidzamības, vajadzības gadījumā par to balsojot.Šo atzinumu ieraksta protokolā; turklāt katrai dalībvalstij ir tiesības pieprasīt, lai protokolā ieraksta tās nostāju.Komisija īpaši ņem vērā Komitejas sniegto atzinumu. Komisija informē Komiteju par to, kā tās atzinums ir ņemts vērā.8. pantsKomisijas pārstāvis iesniedz Komitejai veicamo pasākumu projektu. Komiteja sniedz atzinumu par šo projektu termiņā, ko nosaka priekšsēdētājs atkarībā no jautājuma steidzamības. Atzinumu sniedz ar balsu vairākumu, kas Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 148. panta 2. punktā noteikts attiecībā uz lēmumiem, kurus Padome pieņem pēc Komisijas priekšlikuma. Dalībvalstu pārstāvju balsis komitejā vērtē, kā noteikts minētajā pantā. Priekšsēdētājs nebalso.Komisija pieņem paredzētos pasākumus, ja tie ir saskaņā ar Komitejas atzinumu.Ja paredzētie pasākumi nav saskaņā ar Komitejas atzinumu vai ja Komiteja atzinumu nesniedz, tad Komisija tūlīt iesniedz Padomei priekšlikumu par veicamajiem pasākumiem. Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.Ja trijos mēnešos pēc tam, kad šis jautājums nodots Padomei izskatīšanai, Padome lēmumu nav pieņēmusi, Komisija pieņem ierosinātos pasākumus, ja vien Padome ar vienkāršu balsu vairākumu nav pieņēmusi lēmumu pret minētajiem pasākumiem.Briselē, 1992. gada 31. martāPadomes vārdā —priekšsēdētājsVitor Martins[1] OV C 277, 5.11.1990., 18. lpp.[2] OV C 94, 13.3.1992.[3] OV C 159, 17.6.1991., 38. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSRīcības virzienu kopsavilkumsORIENTĒJOŠI NORĀDĪJUMI RĪCĪBAS PLĀNAM INFORMĀCIJAS SISTĒMU DROŠĪBAS JOMĀIEVADSRīcības plāna mērķis ir vispārēju stratēģiju veidošana, lai nodrošinātu elektroniski uzglabātas, apstrādātas vai pārraidītas informācijas lietotājus un veidotājus ar pienācīgu informācijas sistēmu aizsardzību pret nejaušu vai apzinātu apdraudējumu.Rīcības plāns ņem vērā un papildina vispasaules standartizācijas pasākumus šajā jomā.Tas ietver šādus darbības virzienus:- informācijas sistēmu drošības stratēģiskā pamata izveide,- lietotāju un pakalpojumu sniedzēju prasību identificēšana saistībā ar informācijas sistēmu drošību,- lietotāju, piegādātāju un pakalpojumu sniedzēju īstermiņa un vidēja termiņa vajadzību apmierināšana,- specifikāciju, standartizācijas, novērtējuma un sertifikācijas izveide saistībā ar informācijas sistēmu drošību,- tehnoloģiski un darbības jauninājumi informācijas sistēmu drošības jomā,- informācijas sistēmu drošības ieviešana.Rīcības plānu īsteno Komisija ciešā sasaistē ar attiecīgu dalībvalstu rīcību un saistībā ar attiecīgu Kopienas rīcību pētniecības un attīstības jomā.1. I rīcības virziens — Informācijas sistēmu drošības stratēģiskā pamata izveide1.1. ProblēmaInformācijas sistēmu drošība ir atzīta par vispārēji nepieciešamu elementu modernā sabiedrībā. Elektroniskās informācijas pakalpojumiem ir vajadzīga droša telekomunikāciju infrastruktūra, droša aparatūra un programmatūra, kā arī droša lietošana un pārvaldība. Ir jāievieš vispārēja stratēģija, apsverot visus informācijas sistēmu drošības aspektus un izvairoties no fragmentāras pieejas. Jebkurai stratēģijai, kas veltīta elektroniski apstrādātas informācijas drošībai, jāatspoguļo jebkuras sabiedrības vēlme efektīvi darboties, tomēr arī sevi aizsargāt pasaulē, kas strauji mainās.1.2. MērķisIr jāizveido stratēģiski orientēta sistēma, lai starptautiskā kontekstā saskaņotu Kopienas sociālos, ekonomiskos un politiskos mērķus ar tās tehniskajām, darbības un likumdošanas iespējām. Nozares dalībniekiem, kopā strādājot pie kopējas uztveres un saskaņotas stratēģijas sistēmas izveides, jārod trauslais līdzsvars starp atšķirīgiem apsvērumiem, mērķiem un ierobežojumiem. Tie ir priekšnoteikumi, lai saskaņotu intereses un vajadzības gan politikas veidošanā, gan rūpniecības attīstībā.1.3. Stāvoklis un tendencesSituāciju raksturo augoša apziņa, ka jārīkojas. Tomēr, tā kā trūkst iniciatīvas centienu koordinācijai, ir ļoti iespējams, ka izkliedētie centieni dažādās nozarēs de facto būs pretrunīgi, pamazām radot vairāk lielu juridisku, sociālu un ekonomisku problēmu.1.4. Prasības, iespējas un prioritātesŠādai kopējai sistēmai būtu jārisina un jāveic risku analīze un risku pārvaldība attiecībā uz informācijas un ar to saistīto pakalpojumu sensibilitāti, to tiesību aktu un noteikumu saskaņošana, kas saistīti ar datoru/telekomunikāciju ļaunprātīgu izmantošanu, administratīvo infrastruktūru, ieskaitot drošības politiku un tās efektīvu īstenošanu dažādās nozarēs un disciplīnās, un sabiedriskiem un privātās dzīves aizsardzības apsvērumiem (t.i. identificēšanas, autentificēšanas, nenoliedzamības un, iespējams, pilnvarošanas shēmu piemērošanu demokrātiskā vidē).Ir jānodrošina skaidra ievirze, lai izveidotu droši izplatītas informācijas pakalpojumu fizisku un loģisku arhitektūru, garantētas drošības produktu un pakalpojumu standartus, vadlīnijas un definīcijas, modeļus un prototipus dažādu administratīvu struktūru dzīvotspējas nodrošināšanai, arhitektūras un standartus saistībā ar īpašu nozaru vajadzībām.Ir jāveido izpratne par drošību, lai ietekmētu lietotāju attieksmi pret augošām bažām par drošību informācijas tehnoloģijās (IT).2. II rīcības virziens — Lietotāju un pakalpojumu sniedzēju prasību identificēšana saistībā ar informācijas sistēmu drošību2.1. ProblēmaInformācijas sistēmu drošība ir uzņēmumiem paredzētu lietojumprogrammu integritātes un drošuma, intelektuālā īpašuma un konfidencialitātes raksturīgs priekšnoteikums. Tas neizbēgami apgrūtina līdzsvara sasniegšanu un izvēli starp centieniem brīvās tirdzniecības jomā un centieniem privātuma nodrošināšanas un intelektuālā īpašuma aizsardzības jomā. Izvēlei un kompromisiem jābalstās uz pilnīgu prasību novērtējumu un to iespējamo izvēļu ietekmes novērtējumu, kas izdarītas, lai reaģētu uz šīm prasībām.Lietotājiem ir vajadzīga tāda informācijas sistēmu drošības funkcionalitāte, kas būtu savstarpēji atkarīga ar tehnoloģiskiem, darbības un reglamentējošiem aspektiem. Tādējādi informācijas sistēmu drošības prasību sistemātiska izpēte ir būtiska lietderīgu un efektīvu pasākumu izveides daļa.2.2. MērķisNoteikt lietotāju un pakalpojumu sniedzēju prasību raksturu un iezīmes, un to saistību ar informācijas sistēmu drošības pasākumiem.2.3. Stāvoklis un tendencesLīdz šim nav veikta saskaņota darbība, lai identificētu galveno dalībnieku prasības informācijas sistēmu drošības jomā, kas strauji attīstās un mainās. Kopienas dalībvalstis ir precizējušas prasības, lai saskaņotu valstu pasākumus (īpaši "IT drošības novērtēšanas kritērijus"). Ļoti būtiski ir vienoti novērtēšanas kritēriji un novērtēšanas sertifikātu savstarpējas atzīšanas noteikumi.2.4. Prasības, iespējas un prioritātesLai vienotā un pārskatāmā veidā apmierinātu nozares dalībnieku pamatotas vajadzības, ir jāizveido saskaņota lietotāju prasību klasifikācija un tās saistība ar informācijas sistēmu drošības ieviešanu.Ir svarīgi arī identificēt prasības tiesību aktiem un prakses kodeksiem, ņemot vērā pakalpojumu iezīmju un tehnoloģiju tendenču novērtējumu, identificēt alternatīvas mērķu īstenošanas stratēģijas, izmantojot administratīvus, pakalpojumu, darbības un tehniskus nosacījumus, un novērtēt alternatīvu drošības iespēju un stratēģiju efektivitāti, draudzīgumu lietotājiem un izmaksas informācijas sistēmu jomā saistībā ar lietotājiem, pakalpojumu sniedzējiem un operatoriem.3. III rīcības virziens — Lietotāju, piegādātāju un pakalpojumu sniedzēju īstermiņa un vidēja termiņa vajadzību apmierināšana3.1. ProblēmaPašlaik pienācīgi aizsargāt datorus pret nesankcionētu piekļuvi no ārpasaules ir iespējams, tos "izolējot", t.i., piemērojot standarta organizatoriskus un fiziskus pasākumus. Tas attiecas arī uz elektroniskām komunikācijām slēgtā lietotāju grupā, kas darbojas īpašā tīklā. Situācija ir pavisam atšķirīga, ja informāciju kopīgi lieto lietotāju grupas vai arī informācijas apmaiņa notiek, izmantojot publisku vai vispārpieejamu tīklu. Šajos gadījumos ne tehnoloģijas, termināļi un pakalpojumi, ne attiecīgie standarti un procedūras kopumā nespēj nodrošināt salīdzināmu informācijas sistēmu drošību.3.2. MērķisMērķis ir īsā laikā nodrošināt risinājumus, kas spēj apmierināt lietotāju, pakalpojumu sniedzēju un ražotāju steidzamākās vajadzības. Tas ietver arī kopēju IT drošības novērtēšanas kritēriju izmantošanu. Tie jāveido atvērti nākotnes prasībām un risinājumiem.3.3. Stāvoklis un tendencesDažas lietotāju grupas ir izveidojušas metodes un procedūras savai īpašai lietošanai, konkrēti, lai apmierinātu autentificēšanas, integritātes un nenoliedzamības vajadzības. Parasti izmanto magnētiskās kartes vai viedkartes. Citi izmanto sarežģītākas vai mazāk sarežģītas kriptogrāfiskas metodes. Bieži vien tas nozīmē, ka jādefinē lietotāju grupas īpašas "pilnvaras". Tomēr šos paņēmienus un metodes ir grūti vispārināt, lai tās atbilstu atvērtas vides prasībām.ISO strādā pie OSI Informācijas sistēmu drošības (ISO DIS 7498-2) un CCITT darbojas saistībā ar standartu X400. Tāpat ir iespējams ziņojumos ievietot drošības segmentus. Autentificēšana, integritāte un nenoliedzamība jāuzskata par ziņojumu (EDIFACT) daļu un X400 MHS daļu.Pašlaik elektroniskās datu apmaiņas (EDI) tiesiskais regulējums vēl aizvien ir koncepcijas stadijā. Starptautiskā tirdzniecības palāta ir publicējusi vienotus noteikumus darījumu datu apmaiņai, izmantojot sakaru tīklus.Vairākas valstis (piem., Vācija, Francija, Apvienotā Karaliste un Amerikas Savienotās Valstis) ir izstrādājušas vai patlaban izstrādā kritērijus IT un telekomunikāciju produktu un sistēmu drošuma novērtēšanai, kā arī attiecīgas novērtēšanas procedūras. Šie kritēriji ir saskaņoti ar vietējiem ražotājiem un ļaus rasties aizvien lielākam skaitam uzticamu produktu un sistēmu, sākot ar vienkāršiem produktiem. Šo tendenci atbalstīs valstu organizāciju izveide, kas veiks novērtēšanu un piedāvās sertifikāciju.Vairums lietotāju uzskata konfidencialitātes nodrošināšanu par tūlītēji mazāk svarīgu. Tomēr nākotnē šī situācija, visticamāk, mainīsies, attīstītiem sakaru, īpaši mobilo sakaru pakalpojumiem kļūstot vispārpieejamiem.3.4. Prasības, iespējas un prioritātesIr būtiski cik drīz vien iespējams izveidot piemērotas procedūras, standartus, produktus un instrumentus, lai nodrošinātu drošību gan informācijas sistēmās vispār (datori, perifērās iekārtas), gan publiskos komunikāciju tīklos. Autentifikācijai, integritātei un nenoliedzamībai jāpiešķir īpaša prioritāte. Ir jāīsteno eksperimentāli projekti, lai pārliecinātos par ieteikto risinājumu derīgumu. Elektroniskās datu apmaiņas (EDI) prioritāro vajadzību risinājumus vispārīgākā šā rīcības plāna izpratnē pēta TEDIS programma.4. IV rīcības virziens — Specifikāciju, standartizācijas, novērtējuma un sertifikācijas izveide saistībā ar informācijas sistēmu drošību4.1. ProblēmaInformācijas sistēmu drošības prasības ir visaptverošas, tādēļ ļoti būtiskas ir kopīgas specifikācijas un standarti. Saskaņotu standartu un specifikāciju trūkums IT drošības jomā var radīt nopietnus šķēršļus uz informāciju balstītu procesu un pakalpojumu attīstībai visā ekonomikā un sabiedrībā. Ir jāveic darbības, lai paātrinātu tehnoloģijas un standartu attīstību un izmantošanu vairākās saistītās sakaru un datortīklu jomās, kas ir sevišķi nozīmīgas lietotājiem, rūpniecībai un pārvaldes iestādēm.4.2. MērķisIr jācenšas nodrošināt līdzekļus īpašu drošības funkciju atbalstam un veikšanai OSI, ONP, ISDN/IBC un tīkla vadības galvenajās jomās. Ar standartizāciju un specifikāciju cieši saistītas ir verificēšanai vajadzīgās metodes un pieejas, ieskaitot sertifikāciju pirms savstarpējas atzīšanas. Ja iespējams, ir jāatbalsta starptautiski saskaņoti risinājumi. Ir jārosina arī tādu datorsistēmu attīstība un lietošana, kam ir drošības funkcijas.4.3. Stāvoklis un tendencesĪpaši Amerikas Savienotās Valstis ir uzņēmušās lielāko iniciatīvu informācijas sistēmu drošības jautājuma risināšanā. Eiropā šo jautājumu risina saistībā ar IT un telekomunikāciju standartizāciju, sasaistē ar Eiropas Telekomunikāciju Standartu institūtu (ETSI) un CEN/CENELEC, sagatavojot CCITT un ISO darbu šajā jomā.Ņemot vērā augošās bažas, darbu Amerikas Savienotajās Valstīs strauji intensificē un gan pārdevēji, gan pakalpojumu sniedzēji pastiprina pūles šajā jomā. Eiropā Francija, Vācija un Apvienotā Karaliste ir neatkarīgi sākušas līdzīgas darbības, taču kopējie centieni, salīdzinot ar Amerikas Savienotajām Valstīm, attīstās lēni.4.4. Prasības, iespējas un prioritātesInformācijas sistēmu drošības jomai ir raksturīga ļoti cieša saikne starp reglamentējošiem, darbības, administratīviem un tehniskiem aspektiem. Regulējumi jāatspoguļo standartos, un informācijas sistēmu drošības noteikumiem pārbaudāmā veidā jāatbilst standartiem un regulējumiem. Vairākos aspektos regulējumiem vajadzīgas tādas specifikācijas, kas iziet ārpus standartizācijas robežām, t.i., tie ietver prakses kodeksus. Visās informācijas sistēmu drošības jomās ir standarti un prakses kodeksi, tādēļ ir jānošķir aizsardzības prasības, kas atbilst drošības mērķiem, no tehniskām prasībām, kuras var uzticēt kompetentām Eiropas standartu struktūrām (CEN/CENELEC/ETSI).Specifikācijām un standartiem ir jāaptver šādas tēmas: informācijas sistēmu drošības pakalpojumi (personālā un uzņēmumu autentifikācija, nenoliedzamības protokoli, tiesiski pieļaujami elektroniski pierādījumi, pilnvarošanas kontrole), to komunikāciju pakalpojumi (attēlu pārraides privātums, mobilo sakaru balss un datu privātums, datu un attēlu datu bāzu aizsardzība, integrētu pakalpojumu drošība), to komunikāciju un drošības pārvaldība (publiskās/privātās atslēgas sistēma darbībai atvērtā tīklā, tīkla vadības aizsardzība, pakalpojumu sniedzēja aizsardzība) un to sertifikācija (nodrošinājuma kritēriji un līmeņi, drošības nodrošinājuma procedūras drošām informācijas sistēmām).5. V rīcības virziens — Tehnoloģiski un darbības jauninājumi informācijas sistēmu drošības jomā5.1. ProblēmaSistemātiska tehnoloģijas pētīšana un attīstīšana, lai radītu ekonomiski stabilus un darbībai apmierinošus risinājumus daudzām esošām un nākotnes prasībām saistībā ar informācijas sistēmu drošību, ir priekšnoteikums pakalpojumu tirgus attīstībai un Eiropas ekonomikas konkurētspējai kopumā.Jebkādiem tehnoloģiskiem jauninājumiem informācijas sistēmu drošības jomā jāietver gan datoru drošība, gan komunikāciju drošība, jo vairums esošo sistēmu ir dalītās sistēmas, un šādām sistēmām piekļūst ar komunikāciju pakalpojumu starpniecību.5.2. MērķisSistemātiska tehnoloģijas pētīšana un attīstīšana, lai radītu ekonomiski stabilus un darbībai apmierinošus risinājumus daudzām esošām un nākotnes prasībām informācijas sistēmu drošībai.5.3. Prasības, iespējas un prioritātesDarbam pie informācijas sistēmu drošības vajadzētu būt vērstam uz stratēģiju attīstību un īstenošanu, tehnoloģijām, integrēšanu un verificēšanu.Stratēģiskajam pētniecības un attīstības darbam būtu jāaptver drošu sistēmu konceptuālie modeļi (drošas pret negatīvu ietekmi, nesankcionētiem grozījumiem un pakalpojuma atteikumu), funkcionālo prasību modeļi, riska modeļi un drošības arhitektūras.Uz tehnoloģiju orientētam pētniecības un attīstības darbam būtu jāietver lietotāja un ziņojuma autentificēšana (piemēram, izmantojot balss analīzi un elektroniskos parakstus), šifrēšanas tehniskās saskarnes un protokoli, piekļuves kontroles mehānismi un pārbaudāmi drošu sistēmu ieviešanas metodes.Tehniskās sistēmas drošības un piemērojamības verificēšanu un validēšanu pētītu integrēšanas un verificēšanas projektos.Līdztekus drošības tehnoloģijas konsolidēšanai un attīstībai, ir vajadzīgi vairāki papildu pasākumi attiecībā uz standartu radīšanu, uzturēšanu un vienotu piemērošanu, un uz IT un telekomunikāciju produktu validēšanu un sertifikāciju saistībā ar to drošības īpašībām, ieskaitot sistēmu izveides un ieviešanas metožu validēšanu un sertificēšanu.Trešo Kopienas pētniecības un tehnoloģijas attīstības pamatprogrammu var izmantot, lai stiprinātu sadarbības projektus pirmskonkurences un pirmsnormatīvos līmeņos.6. VI rīcības virziens — Informācijas sistēmu drošības ieviešana6.1. ProblēmaAtkarībā no informācijas sistēmu drošības pazīmju konkrētajām īpašībām, vajadzīgās funkcijas jāiekļauj dažādās informācijas sistēmas daļās, ieskaitot termināļus/datorus, pakalpojumus, kriptogrāfisko ierīču tīkla vadību, viedkartes, publiskās un privātās atslēgas utt. Var sagaidīt, ka dažas no tām būs iestrādātas pārdevēju piedāvātajā aparatūrā vai programmatūrā, kamēr citas var ietilpt dalītās sistēmās (piem., tīklu vadība), būt individuālā lietotāja īpašumā (piem., viedkartes), vai tās var nodrošināt specializēta organizācija (piem., publiskās/privātās atslēgas).Ir gaidāms, ka vairumu drošības produktu un pakalpojumu piedāvās pārdevēji, pakalpojumu sniedzēji vai operatori. Specifisku funkciju veikšanai, piemēram, nodrošināšanai ar publiskām/privātām atslēgām, pilnvarošanas auditam, var būt vajadzība noteikt un pilnvarot atbilstošas organizācijas.Tas pats attiecas uz sertifikāciju, pakalpojumu kvalitātes novērtēšanu un pārbaudi, kas ir funkcijas, kuras jāveic no pārdevēju, pakalpojumu sniedzēju vai operatoru interesēm neatkarīgām organizācijām. Tās var būt privātas, valsts vai valsts licencētas organizācijas, kas veic deleģētās funkcijas.6.2. MērķisLai sekmētu saskaņotu informācijas sistēmu drošības ieviešanas attīstību Kopienā ar mērķi aizsargāt sabiedriskās un uzņēmējdarbības intereses, būs jāizveido vienota pieeja drošības ieviešanai. Ja jāpilnvaro neatkarīgas organizācijas, tad to funkcijas un nosacījumi jādefinē un jāsaskaņo un vajadzības gadījumā jāietver reglamentējošos noteikumos. Mērķis būtu nonākt pie skaidri definēta un saskaņota dažādu dalībnieku atbildības sadalījuma Kopienas līmenī, kas ir savstarpējas atzīšanas priekšnoteikums.6.3. Stāvoklis un tendencesPašlaik informācijas sistēmu drošības ieviešana ir labi organizēta tikai specifiskās jomās un aprobežojas ar to specifisko vajadzību apmierināšanu. Organizācija Eiropas līmenī lielākoties ir neformāla, un ārpus slēgtām grupām vēl nav izveidota verificēšanas un sertifikācijas savstarpēja atzīšana. Tā kā informācijas sistēmu drošība kļūst aizvien nozīmīgāka, tad arvien steidzamāka kļūst vajadzība definēt vienotu pieeju informācijas sistēmu drošības ieviešanai Eiropā un starptautiski.6.4. Prasības, iespējas un prioritātesŅemot vērā ieinteresēto dalībnieku skaitu un ciešās saiknes ar reglamentējošiem un likumdošanas jautājumiem, sevišķi svarīgi ir iepriekš vienoties par principiem, kas attiecas uz informācijas sistēmu drošības ieviešanu.Attīstot vienotu pieeju šim jautājumam, būs jārisina jautājums par to funkciju identificēšanu un precizēšanu, kam, pēc būtības, vajadzīga neatkarīgu organizāciju (vai kopdarba organizāciju) līdzdalība. Tas varētu ietver tādas funkcijas kā publisko/privāto atslēgu sistēmas pārvaldība.Bez tam, jau pašā sākumā ir jāidentificē un jāprecizē tās funkcijas, kas sabiedrības interesēs uzticamas neatkarīgām organizācijām (vai kopdarba organizācijām). Tās varētu ietvert, piemēram, auditu, kvalitātes nodrošināšanu, verificēšanu, sertifikāciju un tamlīdzīgas funkcijas.--------------------------------------------------


title: 2010/212/CFSP: Padomes Lēmums 2010/212/KĀDP ( 2010. gada 29. marts ) par Eiropas Savienības nostāju Kodolieroču neizplatīšanas līguma pušu 2010. gada pārskatīšanas konferencē

text:
               10.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 90/8

         PADOMES LĒMUMS 2010/212/KĀDP
   (2010. gada 29. marts)
   par Eiropas Savienības nostāju Kodolieroču neizplatīšanas līguma pušu 2010. gada pārskatīšanas konferencē
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 29. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Savienība joprojām uzskata, ka Kodolieroču neizplatīšanas līgums (KNL) ir globālā kodolieroču neizplatīšanas režīma stūrakmens, būtisks kodolatbruņošanās pamats saskaņā ar KNL VI pantu un svarīgs aspekts, lai turpinātu izstrādāt kodolenerģijas pielietojumus miermīlīgiem mērķiem.

               (2)

               Eiropadome 2003. gada 12. decembrī pieņēma ES masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanas novēršanas stratēģiju, lai piešķirtu ievirzi savām darbībām šajā jomā. Padome 2008. gada 8. decembrī pieņēma dokumentu “Jaunas Eiropas Savienības darbības līnijas, apkarojot masu iznīcināšanas ieroču un to piegādes sistēmu izplatīšanu”.

               (3)

               Eiropadome 2008. gada 12. decembrī apstiprināja Padomes deklarāciju par starptautiskās drošības stiprināšanu, atkārtoti apliecinot apņēmību apkarot masu iznīcināšanas ieroču un to piegādes sistēmu izplatīšanu un ierosinot konkrētas un reālas atbruņošanās ierosmes, ko Savienība iesniedza Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālajai asamblejai.

               (4)

               Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padome vienbalsīgi pieņēma Rezolūciju 1540 (2004), kurā masu iznīcināšanas ieroču un to piegādes līdzekļu izplatīšana nodēvēta par draudu starptautiskajam mieram un drošībai. Padome 2006. gada 12. jūnijā pieņēma Vienoto rīcību 2006/419/KĀDP (1) un 2008. gada 14. maijā pieņēma Vienoto rīcību 2008/368/KĀDP (2); abas – lai atbalstītu Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Rezolūcijas 1540 (2004) īstenošanu un sakarā ar ES masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanas novēršanas stratēģijas īstenošanu.

               (5)

               Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes sanāksmē valstu un valdību vadītāju līmenī vienbalsīgi pieņēma Rezolūciju 1887 (2009), kurā pausta apņēmība tiekties uz drošāku pasauli visiem un radīt priekšnoteikumus pasaulei bez kodolieročiem atbilstīgi KNL mērķiem, veicinot starptautisko stabilitāti un balstoties uz principu par nemazinātu drošību visiem, aicinot visas valstis, kuras nav KNL puses, pievienoties tam kā līgumslēdzējām valstīm, kurās nav kodolieroču, un aicinot KNL līgumslēdzējas valstis pilnībā izpildīt savus pienākumus un saistības saskaņā ar KNL un sadarboties tā, lai KNL 2010. gada pārskatīšanas konference varētu gūt panākumus KNL stiprināšanā un noteikt reālus un sasniedzamus mērķus visos trijos KNL pīlāros, proti, ieroču neizplatīšanas, kodolenerģijas izmantošanas miermīlīgiem mērķiem un atbruņošanās jomās.

               (6)

               Kopš 2004. gada Padome ir pieņēmusi vairākas vienotās rīcības, atbalstot Starptautiskās Atomenerģijas aģentūras (SAEA) darbības kodoldrošības un pārbaudes jomās, kā arī īstenojot ES masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanas novēršanas stratēģiju; pagaidām pēdējā no tām bija Vienotā rīcība 2008/314/KĀDP (3).

               (7)

               Padome 2008. gada 8. decembrī pieņēma Padomes secinājumus par ES ieguldījumu līdz EUR 25 miljoniem SAEA kodoldegvielas bankas izveidei.

               (8)

               Kopš 2006. gada Padome ir pieņēmusi vairākas vienotās rīcības, atbalstot Līguma par kodolizmēģinājumu vispārējo aizliegumu organizācijas sagatavošanas komisijas darbības, stiprinot tās pārraudzības un pārbaudes spējas. Pagaidām pēdējā no tām bija Vienotā rīcība 2008/588/KĀDP (4). Turklāt Padome ir atbalstījusi Līguma par kodolizmēģinājumu vispārējo aizliegumu (CTBT) drīzu stāšanos spēkā un vispārēju piemērošanu.

               (9)

               Amerikas Savienoto Valstu prezidents ir sasaucis kodoldrošības samitu 2010. gada 13. aprīlī, lai stiprinātu apņēmību panākt kodoldrošību pasaulē, pievēršoties arī kodolterorisma draudiem.

               (10)

               KNL pušu 1995. gada pārskatīšanas un pagarināšanas konference pieņēma lēmumus par KNL termiņa pagarināšanu uz nenoteiktu laiku, par kodolieroču neizplatīšanas un atbruņošanās principiem un mērķiem, par KNL pārskatīšanas procesa stiprināšanu un rezolūciju par Tuvajiem Austrumiem.

               (11)

               KNL 2000. gada pārskatīšanas konference pieņēma nobeiguma dokumentu.

               (12)

               Padome 2005. gada 25. aprīlī pieņēma Kopējo nostāju 2005/329/KĀDP (5) par Kodolieroču neizplatīšanas līguma pušu 2005. gada pārskatīšanas konferenci.

               (13)

               KNL 2010. gada pārskatīšanas konferences sagatavošanas komiteja ir sanākusi trīs reizes – no 2007. gada 30. aprīļa līdz 11. maijam Vīnē, no 2008. gada 28. aprīļa līdz 9. maijam Ženēvā un no 2009. gada 4. līdz 15. maijam Ņujorkā.

               (14)

               Ņemot vērā KNL 2000. gada pārskatīšanas konferences iznākumu un KNL 2005. gada pārskatīšanas konferences iznākumu, apspriežu iznākumu trijās KNL 2010. gada pārskatīšanas konferences sagatavošanas komitejas sanāksmēs un pašreizējo stāvokli, būtu lietderīgi atjaunināt un plašāk izvērst mērķus, kas ir noteikti Kopējā nostājā 2005/329/KĀDP, un iniciatīvas, kas ir īstenotas saskaņā ar to,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Savienības mērķis ir stiprināt starptautisko kodolneizplatīšanas režīmu, veicinot Kodolieroču neizplatīšanas līguma (KNL) pušu 2010. gada pārskatīšanas konferences būtisku un līdzsvarotu iznākumu, lai sasniegtu jūtamu un reālu progresu virzībā uz KNL ietvertajiem mērķiem.
   Lai sasniegtu minēto mērķi, Savienība it īpaši tiecas veicināt konkrētu, efektīvu, pragmatisku un vienprātīgu pasākumu kopuma pieņemšanu, lai stiprinātu starptautiskos centienus, kas vērsti pret ieroču izplatīšanu, lai veicinātu atbruņošanos un lai nodrošinātu kodolenerģijas izmantošanas miermīlīgiem mērķiem atbildīgu attīstību valstīs, kuras vēlas attīstīt savas spējas šajā jomā. Šajā nolūkā Eiropas Savienība ir izstrādājusi un iesniegusi KNL 2010. gada pārskatīšanas konferencei darba dokumentu par nākotnē vērstiem ES priekšlikumiem visos trijos KNL pīlāros (6), kas iecerēts kā daļa no KNL 2010. gada pārskatīšanas konferences pieņemta vērienīga rīcības plāna.
   2. pants
   KNL 2010. gada pārskatīšanas konferencē Savienībai it īpaši jāstrādā, lai nodrošinātu to, ka KNL līgumslēdzējas valstis (turpmāk “līgumslēdzējas valstis”) pievērstos turpmāk norādītajām prioritātēm:

               1)

               visām līgumslēdzējām valstīm atkārtoti apliecināt gatavību izpildīt savus pienākumus un atbalstīt KNL mērķus, kā arī censties panākt, lai KNL pievienotos visas valstis;

               2)

               stiprināt KNL īstenošanu, pieņemot konkrētu, efektīvu, pragmatisku un vienprātīgu pasākumu kopumu, lai stiprinātu starptautiskos centienus, kas vērsti pret ieroču izplatīšanu, lai veicinātu atbruņošanos un lai nodrošinātu kodolenerģijas izmantošanas miermīlīgiem mērķiem atbildīgu attīstību, kā arī panākt progresu KNL 1995. gada rezolūcijas par Tuvajiem Austrumiem īstenošanā;

               3)

               atkārtoti apliecināt atbalstu kodolieroču kontrolei un atbruņošanās procesam un uzsvērt, ka vajadzīga konkrēta virzība šajā jomā, it īpaši tiecoties panākt vispārēju kodolieroču krājumu samazinājumu pasaulē saskaņā ar KNL VI pantu, it īpaši ņemot vērā to valstu atbildību, kam pieder lielākie arsenāli, un panākt vienošanos par konkrētiem un drīziem pasākumiem, tostarp panākt drīzu Līguma par kodolizmēģinājumu vispārējo aizliegumu (CTBT) stāšanos spēkā un sākt sarunas atbruņošanās konferencē par Skaldāmu materiālu, kas paredzēti kodolieroču vai citu kodolspridzināšanas ierīču ražošanai, aizliegšanas līgumu (FMTC), kas ir būtiski soļi ceļā uz KNL VI pantā iekļauto pienākumu izpildi un galamērķa sasniegšanu;

               4)

               stiprināt neizplatīšanas režīma efektivitāti un vispārēju piemērošanu, atzīstot, ka vispārējā drošības nolīguma un papildprotokola noslēgšana ir pārbaudes standarts saskaņā ar KNL III pantu;

               5)

               stiprināt KNL ar līgumslēdzēju valstu kopīgu izpratni par to, kā efektīvi rīkoties gadījumos, kad kāda valsts izstājas no KNL;

               6)

               stiprināt KNL, ņemot vērā pašreizējos galvenos izaicinājumus saistībā ar izplatīšanu, it īpaši Korejas Tautas Demokrātiskajā Republikā un Irānas Islāma Republikā, ar līgumslēdzēju valstu kopīgu izpratni par to, kā apņēmīgi un efektīvi rīkoties līguma neievērošanas gadījumos;

               7)

               vērst plašumā atbalstu koncepcijai par to, ka tiek atbildīgi attīstīti kodolenerģijas izmantojumi miermīlīgiem mērķiem, veicināt šādas koncepcijas pieņemšanu, ievērojot stingrākos drošības, drošuma un neizplatīšanas nosacījumus, atbalstīt daudzpusējas pieejas kodoldegvielas ciklam.

         3. pants
   Lai sasniegtu 1. pantā minēto mērķi un 2. pantā noteiktās prioritātes, Savienība:

               a)

               veicina strukturētu un līdzsvarotu darbības pārskatīšanu KNL 2010. gada pārskatīšanas konferencē, tostarp pārskatot to līgumslēdzēju valstu saistību īstenošanu, kas pieņemtas saskaņā ar KNL, kā arī nosakot jomas, kurās būtu jātiecas gūt panākumus nākotnē, un tam nepieciešamos līdzekļus, it īpaši ņemot vērā KNL 2015. gada pārskatīšanas konferenci;

               b)

               palīdz panākt konsensu, pamatojoties uz sistēmu, kas izveidota ar KNL, paužot atbalstu lēmumiem un rezolūcijai par Tuvajiem Austrumiem, kas pieņemta KNL 1995. gada pārskatīšanas un pagarināšanas konferencē, un KNL 2000. gada pārskatīšanas konferences nobeiguma dokumentam, ņem vērā pašreizējo stāvokli un cita starpā veicina šādu būtisku jautājumu risināšanu:

                           1)

                           cenšas saglabāt KNL integritāti, celt tā autoritāti un veicināt īstenošanu;

                           2)

                           atzīst, ka KNL ir vienreizējs un neaizstājams daudzpusējs instruments starptautiskā miera, drošības un stabilitātes saglabāšanai un stiprināšanai tādā nozīmē, ka ar to izveido juridisku sistēmu kodolieroču izplatīšanas ierobežošanai un pārbaudes sistēmas turpmākai attīstībai, nodrošinot to, ka valstis, kurām nav kodolieroču, izmanto kodolenerģiju tikai miermīlīgiem mērķiem, turklāt tas ir būtisks pamats kodolatbruņošanās īstenošanai saskaņā ar KNL VI pantu un būtisks elements, lai izstrādātu turpmākus kodolenerģijas izmantojumus miermīlīgiem mērķiem, uzsverot, ka KNL ar trim savstarpēji pastiprinošiem pīlāriem pārstāv visu līgumslēdzēju valstu kopīgas drošības intereses;

                           3)

                           uzsver, ka pilnīgi noteikti vajag nodrošināt to, ka līgumslēdzējas valstis pilnībā ievēro visus KNL noteikumus;

                           4)

                           uzsver, ka līgumslēdzēju valstu politikai un stratēģijām ir jāatbilst šiem KNL noteikumiem;

                           5)

                           cenšas panākt KNL vispārēju piemērošanu; aicina visas valstis, kuras nav KNL līgumslēdzējas, nekavējoties pievienoties KNL kā līgumslēdzējām valstīm, kurās nav kodolieroču, un, kamēr tās vēl nav pievienojušās KNL, ievērot tā noteikumus un uzņemties ieroču neizplatīšanas un atbruņošanās saistības;

                           6)

                           pauž gandarījumu par pilsoniskās sabiedrības ieguldījumu, popularizējot KNL principus un mērķus;

                     ATBRUŅOŠANĀS

                           7)

                           atkārtoti apliecina apņēmību mēģināt panākt, lai pasaule būtu drošāka visiem, un radīt priekšnoteikumus pasaulei bez kodolieročiem atbilstīgi KNL mērķiem; pauž pārliecību, ka nekavējoši pasākumi šā mērķa tuvināšanai var nozīmēt ievērojamu drošības pieaugumu visiem;

                           8)

                           pauž gandarījumu par ievērojamo kodolieroču skaita samazinājumu, kas noticis kopš aukstā kara beigām, tostarp divās Savienības dalībvalstīs; uzsver, ka jāpanāk vispārējs kodolieroču krājumu samazinājums pasaulē, cenšoties īstenot pakāpenisku, sistemātisku kodolatbruņošanos saskaņā ar KNL VI pantu, it īpaši ņemot vērā to valstu atbildību, kam pieder lielākie arsenāli; šajā sakarībā pauž gandarījumu par sarunām par jauno START līgumu starp Amerikas Savienotajām Valstīm un Krievijas Federāciju; atkārto, ka jāpanāk lielāks progress arsenālu samazināšanā un kodolieroču sistēmu darbības gatavības samazināšanā līdz minimālajam nepieciešamajam līmenim;

                           9)

                           attiecībā uz nestratēģiskajiem kodolieročiem:

                                       i)

                                       aicina visas līgumslēdzējas valstis, kuru rīcībā ir šādi ieroči, iekļaut tos vispārējos ieroču kontroles un atbruņošanās procesos, lai tos varētu pārbaudāmi un neatgriezeniski samazināt un iznīcināt;

                                       ii)

                                       atzīst turpmākas pārskatāmības un uzticības veidošanas pasākumu nozīmi, lai virzītu šo kodolatbruņošanās procesu;

                                       iii)

                                       mudina Amerikas Savienotās Valstis un Krievijas Federāciju turpināt izstrādāt prezidenta vienpusējās 1991./92. gada ierosmes un iekļaut nestratēģiskos kodolieročus nākamajā sarunu kārtā par divpusēju kodolieroču skaita samazināšanu, tādējādi samazinot augšējo robežvērtību to arsenālā esošo stratēģisko un nestratēģisko kodolieroču skaitam;

                           10)

                           atzīst neatgriezeniskuma principa piemērošanu visiem pasākumiem kodolatbruņošanās un bruņojuma kontroles jomā, tādējādi līdzdarbojoties starptautiskā miera, drošības un stabilitātes uzturēšanā un stiprināšanā, ņemot vērā šos nosacījumus;

                           11)

                           atzīst to, cik svarīgas no kodolatbruņošanās viedokļa ir kodolieroču iznīcināšanas un izskaušanas programmas, kā arī tādu skaldāmu materiālu iznīcināšanas programmas, kas definētas saskaņā ar G8 Globālo partnerību;

                           12)

                           īsteno centienus, lai nodrošinātu pārbaudāmību, pārskatāmību un citus kodolvalstu uzticības veicināšanas pasākumus, atbalstot turpmāku progresu atbruņošanās jomā; šajā sakarā pauž gandarījumu par palielinātu pārskatāmību, ko demonstrē dažas kodolvalstis, tostarp divas Savienības dalībvalstis, attiecībā uz to rīcībā esošiem kodolieročiem, un aicina arī pārējās valstis rīkoties tāpat;

                           13)

                           atkārtoti apliecina arī atbalstu uz līgumiem balstītai kodolieroču kontrolei un atbruņošanās procesam un uzsver, ka jāatjauno daudzpusējie centieni un daudzpusējie reaģēšanas instrumenti, it īpaši Atbruņošanās konference;

                           14)

                           aicina valstis, it īpaši deviņas atlikušās valstis, kuras uzskaitītas CTBT II pielikumā un kuras to vēl nav izdarījušas, nekavējoties un bez nosacījumiem parakstīt un ratificēt CTBT, kas ir būtiska kodolatbruņošanās un kodolieroču neizplatīšanas režīma sastāvdaļa; pēc iespējas drīzāk jāpanāk tā stāšanās spēkā; šajā sakarībā pauž gandarījumu par Amerikas Savienoto Valstu nesen pausto apņēmību attiecībā uz CTBT drīzu ratifikāciju;

                           15)

                           kamēr CTBT nav stājies spēkā, aicina visas valstis ievērot kodolsprādzienu izmēģinājumu moratoriju un atturēties no jebkuras darbības, kas būtu ar CTBT uzlikto saistību un tā noteikumu pārkāpums, kā arī pēc iespējas drīzāk un pārskatāmā veidā demontēt visas kodolizmēģinājumu iekārtas un darīt tās pieejamas starptautiskajai sabiedrībai; uzsver to, cik svarīgs ir CTBT organizācijas sagatavošanas komisijas veiktais darbs, un pauž gandarījumu par tās darbu, it īpaši attiecībā uz Starptautisko uzraudzības sistēmu;

                           16)

                           pauž gandarījumu par 2009. gadā panākto konsensu par Atbruņošanās konferences darba programmu un, pamatojoties uz to, aicina nekavējoties sākt sarunas par FMCT sagatavošanu un pēc iespējas drīzu noslēgšanu, pamatojoties uz dokumentu CD/1299 (1995. gada 24. marts) un tur ietvertajām pilnvarām, par ko panākta vienošanās Atbruņošanās konferences 2009. gada 29. maija Lēmumā par darba programmas izveidi 2009. gada sesijai (CD/1864);

                           17)

                           aicina visas attiecīgās valstis līdz FMCT spēkā stāšanās dienai nekavējoties pasludināt un uzturēt kodolieroču vai citu kodolspridzināšanas ieroču ražošanai paredzētu skaldāmu materiālu ražošanas moratoriju, kā arī demontēt vai pārveidot tikai ar spridzināšanu nesaistītai lietošanai iekārtas, kas paredzētas kodolieroču skaldāmu materiālu ražošanai; pauž gandarījumu par to piecu kodolvalstu, it īpaši Savienības dalībvalstu, rīcību, kuras pasludinājušas atbilstīgus moratorijus un demontējušas šādas iekārtas;

                           18)

                           aicina visas attiecīgās valstis veikt atbilstīgus praktiskus pasākumus, lai mazinātu nejauša kodolkara draudus;

                           19)

                           turpina izskatīt jautājumu par garantijām drošības jomā attiecībā uz valstīm, kam nav kodolieroču un kas ir līgumslēdzējas valstis;

                           20)

                           aicina valstis, kurām ir kodolieroči, atkārtoti apliecināt esošās drošības garantijas, kas minētas Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Rezolūcijā 984 (1995), atzīstot, ka šādas drošības garantijas stiprina kodolieroču neizplatīšanas režīmu; aicina parakstīt un ratificēt attiecīgos protokolus līgumiem, ar kuriem izveido no kodolieročiem brīvas zonas, kas sagatavoti pēc nepieciešamajām konsultācijām saskaņā ar 1999. gada Apvienoto Nāciju Organizācijas Atbruņošanās komisijas (UNDC) pamatnostādnēm, atzīstot, ka šādām zonām pieejamas uz līgumiem balstītas drošības garantijas;

                           21)

                           uzsver, ka jāvirza vispārējie ieroču kontroles un atbruņošanās procesi, un aicina uz turpmāku rīcību sakarā ar visiem atbruņošanās aspektiem, lai veicinātu drošību pasaulē;

                           22)

                           veic darbus apspriežu sākšanai par līgumu, ar ko nosaka aizliegumu tuva un vidēja rādiusa “zeme-zeme” tipa raķetēm;

                           23)

                           aicina vispārēji piemērot un efektīvi īstenot Hāgas rīcības kodeksu pret ballistisko raķešu izplatīšanu;

                           24)

                           uzsver, cik svarīgi ir vispārēji piemērot un īstenot Bioloģisko un toksisko ieroču konvenciju, Konvenciju par ķīmiskajiem ieročiem, kā arī citas konvencijas, pasākumus un ierosmes, ar ko veicina konvencionālā bruņojuma kontroli;

                           25)

                           strādā, lai risinātu reģionāla mēroga nestabilitātes un nedrošības problēmas un konflikta situācijas, kas bieži vien ir bruņošanās programmu cēlonis;

                     NEIZPLATĪŠANA

                           26)

                           atzīst, ka pēdējos gados saņemti būtiski izaicinājumi sakarā ar kodolieroču izplatīšanu, it īpaši Korejas Tautas Demokrātiskajā Republikā un Irānas Islāma Republikā, un uzsver, ka starptautiskajai sabiedrībai jābūt gatavai pieņemt šos izaicinājumus, un uzsver, ka vajadzīga apņēmīga atbildes rīcība;

                           27)

                           uzsver vajadzību pastiprināt Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes galīgā lēmuma pieņēmējas lomu, lai tā varētu veikt attiecīgus pasākumus saskaņā ar Starptautiskās Atomenerģijas aģentūras (SAEA) Statūtiem gadījumā, ja kāds neievēro saistības, kas izriet no KNL, tostarp piemērot drošības pasākumus;

                           28)

                           atgādina, kādas iespējamas sekas starptautiskajam mieram un drošībai var radīt izstāšanās no KNL; mudina starptautisko sabiedrību mērķtiecīgi un enerģiski reaģēt uz paziņojumu par izstāšanos un uz šāda paziņojuma sekām; uzsver Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes prasību nekavējoties rīkoties un it īpaši nekavējoties reaģēt uz jebkuras valsts paziņojumu par izstāšanos no KNL; mudina KNL līgumslēdzējas valstis veicināt pasākumu pieņemšanu šajā sakarā, tostarp pasākumus, lai saglabātu adekvātas SAEA garantijas visiem kodolmateriāliem, ierīcēm, tehnoloģijām un iekārtām, kas izstrādātas miermīlīgiem mērķiem;

                           29)

                           aicina pārtraukt sadarbību kodolenerģijas jomā ar kādu valsti, ja SAEA nespēj dot pietiekamas garantijas, ka attiecīgās valsts kodolenerģijas programma ir paredzēta tikai miermīlīgiem mērķiem, līdz brīdim, kad SAEA var dot šīs garantijas;

                           30)

                           aicina visas reģiona valstis rīkoties, inter alia, lai Tuvajos Austrumos izveidotu efektīvi pārbaudāmu zonu, kas brīva no kodolieročiem un citiem masu iznīcināšanas ieročiem un to piegādes sistēmām, kā arī atturēties no pasākumiem, kas kavē šā mērķa sasniegšanu; atzīst, ka ir svarīgi panākt vienošanos par konkrētiem praktiskiem pasākumiem, kas būtu daļa no procesa, kurā iesaistītas visas reģiona valstis, lai atvieglinātu 1995. gada KNL rezolūcijas par Tuvajiem Austrumiem īstenošanu;

                           31)

                           aicina arī visas līgumslēdzējas valstis, it īpaši līgumslēdzējas valstis, kurām ir kodolieroči, paplašināt savu sadarbību un pielikt visus pūliņus, lai reģionālās puses Tuvajos Austrumos izveidotu efektīvi pārbaudāmu zonu, kas brīva no kodolieročiem un citiem masu iznīcināšanas ieročiem un to piegādes sistēmām, saskaņā ar 1995. gada KNL rezolūciju par Tuvajiem Austrumiem;

                           32)

                           tā kā drošība Eiropā ir saistīta ar drošību Vidusjūras reģionā, par īpaši svarīgu uzskata kodolieroču neizplatīšanas režīma īstenošanu šajā reģionā;

                           33)

                           atzīst to, cik svarīgas mieram un drošībai ir zonas, kas ir brīvas no kodolieročiem, pamatojoties uz pasākumiem, par ko brīvprātīgi vienojušās attiecīgā reģiona valstis saskaņā ar 1999. gada UNDC pamatnostādnēm;

                           34)

                           uzsver, ka jādara viss iespējamais, lai novērstu kodolterorisma draudus, kas saistīti ar teroristu iespējamu piekļuvi kodolieročiem vai kodolmateriāliem, kurus varētu izmantot, gatavojot radioaktīvu materiālu izkliedes ierīces, un šajā sakarā uzsver, ka jāievēro saistības, kas izriet no Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Rezolūcijas 1540 (2004) un Rezolūcijas 1887 (2009), un aicina uzlabot spēcīgu radioaktīvu avotu kodoldrošību;

                           35)

                           aicina visas valstis, kuras to vēl nav izdarījušas, parakstīt, ratificēt un īstenot Starptautisko konvenciju par kodolterorisma apkarošanu, kas ir starptautiskās juridiskās sistēmas svarīga sastāvdaļa kodolterorisma draudu novēršanai;

                           36)

                           ņemot vērā paaugstinātos kodolieroču izplatības un terorisma draudus, atbalstīt G8 Globālās partnerības iniciatīvu un SAEA rīcību, un citus daudzpusējus mehānismus šajā sakarā, piemēram, Izplatīšanas drošības iniciatīvu, Globālo iniciatīvu kodolterorisma apkarošanai un Globālo draudu samazināšanas iniciatīvu; pauž gandarījumu par Globālā kodoldrošības samita mērķiem drošības jomā;

                           37)

                           atzīst, ka vispārējie drošības nolīgumi un papildprotokoli aizkavē kodolieroču izplatīšanu un tie ir pašreizējais pārbaudes standarts;

                           38)

                           turpina strādāt, lai panāktu SAEA garantiju sistēmas vispārēju piemērošanu un stiprināšanu, lai nodrošinātu lielāku iespēju konstatēt neizplatīšanas pienākumu pārkāpumus, it īpaši visām attiecīgajām valstīm pieņemot un īstenojot Vispārējo drošības nolīgumu un papildprotokolu un attiecīgā gadījumā – Pārskatīto nelielo daudzumu protokolu, kā arī turpina nostiprināt garantiju sistēmu;

                           39)

                           cenšas panākt, lai KNL 2010. gada pārskatīšanas konference un SAEA Valde atzītu, ka Vispārējā drošības nolīguma un papildprotokola noslēgšana un īstenošana ir pašreizējais pārbaudes standarts saskaņā ar KNL III pantu;

                           40)

                           uzsver SAEA vienreizējo nozīmi, pārbaudot to, kā valstis ievēro kodolieroču neizplatīšanas saistības;

                           41)

                           turpina uzsvērt SAEA svarīgo nozīmi, pēc pieprasījuma palīdzot uzlabot kodolmateriālu un iekārtu drošību, un aicina valstis sniegt atbalstu SAEA;

                           42)

                           atzīst to, cik svarīga ir efektīva un atbilstīga eksporta kontrole saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Rezolūciju 1540 (2004) un Rezolūciju 1887 (2009) un atbilstīgi KNL III panta 2. punktam;

                           43)

                           valstu mērogā īsteno efektīvas eksporta, tranzīta, pārkraušanas un reeksporta kontroli, ietverot attiecīgus tiesību aktus un noteikumus, lai to panāktu, un enerģiskus starptautiskus un valstu centienus, lai apkarotu izplatīšanas finansēšanu un lai kontrolētu piekļuvi nemateriālai tehnoloģiju nodošanai;

                           44)

                           ievieš iedarbīgas kriminālsankcijas pret izplatīšanas darbībām, lai novērstu nelikumīgu eksportu, tranzītu, starpniecību un nelikumīgu tirdzniecību, kā arī ar to saistītu finansēšanu, saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Rezolūciju 1540 (2004);

                           45)

                           mudina Zangger komiteju un Kodolmateriālu piegādātājvalstu grupu (NSG) dalīties eksporta kontroles pieredzē, lai visas valstis varētu ņemt vērā Zangger komitejas veiktos pasākumus un NSG pamatnostādnes un to īstenošanu;

                           46)

                           norāda, ka drīz galīgajā versijā jāizstrādā NSG pastiprinātas pamatnostādnes, it īpaši attiecībā uz pastiprinātu bagātināšanas un pārstrādes tehnoloģiju eksporta kontroli, un jāstrādā NSG, lai panāktu, ka papildu protokola stingra ievērošana ir nosacījums kodolmateriālu piegādei;

                           47)

                           aicina valstis, kuras ir Konvencijas par kodolmateriālu fizisko aizsardzību līgumslēdzējas puses, pēc iespējas drīzāk ratificēt minētās konvencijas grozījumu, lai veicinātu tās stāšanos spēkā;

                           48)

                           mudina izstrādāt tehnoloģijas, kas būtu aizsargātas pret izplatīšanu un kam būtu viegli piemērot garantijas;

                     KODOLENERĢIJAS IZMANTOJUMI MIERMĪLĪGIEM MĒRĶIEM

                           49)

                           atzīst līgumslēdzēju valstu tiesības izmantot kodolenerģiju miermīlīgiem mērķiem saskaņā ar KNL IV pantu, ievērojot tā I, II un III pantu, inter alia, elektrības ražošanas, rūpniecības, veselības un lauksaimniecības jomā;

                           50)

                           joprojām veltī visus spēkus tam, lai nodrošinātu kodolenerģijas pielietojumu miermīlīgiem mērķiem atbildīgu izstrādi, ievērojot stingrākos drošības, drošuma un neizplatīšanas nosacījumus;

                           51)

                           šajā sakarībā mudina līgumslēdzējas valstis atkārtoti apstiprināt un ievērot principus un standartus, ar kuriem reglamentē atbildīgu kodolenerģijas attīstību miermīlīgiem mērķiem;

                           52)

                           uzsver to, cik svarīgi ir turpināt starptautisku sadarbību, lai stiprinātu kodoldrošību, atkritumu drošu apsaimniekošanu, radioloģisko aizsardzību un civilo kodolatbildību, un aicina valstis, kas nav vēl pievienojušās visām attiecīgajām konvencijām, pēc iespējas ātrāk izdarīt to, kā arī pilnībā īstenot no tām izrietošās saistības;

                           53)

                           atbalsta valstu, divpusējus un starptautiskus centienus sagatavot vajadzīgo darbaspēku, sniedzot tam iemaņas, kas vajadzīgas, lai nodrošinātu atbildīgu kodolenerģijas izmantošanu miermīlīgiem mērķiem atbilstīgi stingrākajiem drošības, drošuma un neizplatīšanas nosacījumiem;

                           54)

                           joprojām ir stingri pārliecināta par priekšrocībām, ko dod daudzpusīgas pieejas kodoldegvielas ciklam, kur garantiju mehānismi, atsevišķi vai apvienojumā ar citiem papildu mehānismiem, nedrīkstētu kropļot labi darbojošos tirgu un tiem būtu jāpievēršas tiesībām izmantot kodolenerģiju miermīlīgiem mērķiem, sniedzot kodoldegvielas piegādes drošību valstīm, kuras attīsta kodolprogrammu atbilstīgi stingrākajiem drošības, drošuma un neizplatīšanas nosacījumiem;

                           55)

                           atzīst, ka vairākas ierosmes, tostarp mazbagātinātas urāna bankas izveide SAEA pārraudzībā ieinteresētajām valstīm var nodrošināt rezerves mehānismus un atvieglināt stabilus daudzpusējus risinājumus;

                           56)

                           mudina organizēt turpmāku dialogu un apspriedes un iesaistās tajās, lai noskaidrotu vēl neatrisinātos jautājumus un lai palielinātu atbalstu daudzpusēju pieeju koncepcijai attiecībā uz kodoldegvielas ciklu.

         4. pants
   Savienības rīcība saskaņā ar 1., 2. un 3. pantā noteiktiem mērķiem ietver šādas darbības:

               a)

               demarši attiecībā uz līgumslēdzējām valstīm un vajadzības gadījumā arī attiecībā uz valstīm, kas nav KNL līgumslēdzējas, lai mudinātu tās atbalstīt šā lēmuma 1., 2. un 3. pantā izklāstītos mērķus;

               b)

               centieni panākt dalībvalstu vienošanos par priekšlikumu projektiem būtiskos jautājumos, ko Savienības vārdā nodot izskatīšanai līgumslēdzējām valstīm un kas varētu būt KNL 2010. gada pārskatīšanas konferences lēmumu pamatā;

               c)

               Savienības deklarācijas kopējās apspriedēs un trijās pamatkomiteju apspriedēs un to apakšstruktūru apspriedēs KNL 2010. gada pārskatīšanas konferencē.

         5. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
   6. pants
   Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2010. gada 29. martā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         E. ESPINOSA

      (1)  OV L 165, 17.6.2006., 30. lpp.

      (2)  OV L 127, 15.5.2008., 78. lpp.

      (3)  OV L 107, 17.4.2008., 62. lpp.

      (4)  OV L 189, 17.7.2008., 28. lpp.

      (5)  OV L 106, 27.4.2005., 32. lpp.

      (6)  NPT/CONF.2010/PC.III/WP.26.


title: 2006/358/EK,Euratom: Padomes Lēmums ( 2006. gada 15. maijs ), ar ko ieceļ amatā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekli no Lietuvas

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 134/32

      PADOMES LĒMUMS

   (2006. gada 15. maijs),
   ar ko ieceļ amatā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekli no Lietuvas
   (2006/358/EK, Euratom)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 259. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 167. pantu,
   ņemot vērā Padomes Lēmumu 2002/758/EK, Euratom (2002. gada 17. septembris), ar kuru laikposmam no 2002. gada 21. septembra līdz 2006. gada 20. septembrim ieceļ amatā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļus (1),
   ņemot vērā Lietuvas valdības izvirzīto kandidātu,
   saņēmusi Eiropas Komisijas atzinumu,
   tā kā pēc Rolandas DOMEIKA kunga atkāpšanās no amata ir atbrīvojusies viena vieta minētās komitejas loceklim no Lietuvas,
   IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo uz atlikušo pilnvaru laiku līdz 2006. gada 20. septembrimJovita MOTIEJŪNIENĖ kundze tiek iecelta par Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekli, nomainot Rolandas DOMEIKA kungu.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2006. gada 15. maijā

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētāja

         U. PLASSNIK

      (1)  OV L 253, 21.9.2002., 9. lpp.