title: Padomes Lēmums (ES) 2015/2367 (2015. gada 30. novembris) par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienotajā veterinārijas komitejā, kura izveidota ar Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību, attiecībā uz Lēmumu Nr. 1/2015 par nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 10. un 11. papildinājuma grozījumiem

text:
               23.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 337/128

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/2367
   (2015. gada 30. novembris)
   par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienotajā veterinārijas komitejā, kura izveidota ar Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību, attiecībā uz Lēmumu Nr. 1/2015 par nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 10. un 11. papildinājuma grozījumiem
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 4. punktu saistībā ar 218. panta 9. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Nolīgums starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību (1) (“Lauksaimniecības nolīgums”) ir stājies spēkā 2002. gada 1. jūnijā.

               (2)

               Saskaņā ar Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 19. panta 1. punktu Apvienotā veterinārijas komiteja izskata visus ar minēto pielikumu un tā īstenošanu saistītos jautājumus un veic tajā paredzētos uzdevumus. Minētā pielikuma 19. panta 3. punkts pilnvaro Apvienoto veterinārijas komiteju grozīt 11. pielikuma papildinājumus, jo īpaši nolūkā tos pielāgot un atjaunināt.

               (3)

               Padomes un Komisijas Lēmuma 2002/309/EK, Euratom (2) 5. panta 2. punkta pirmajā daļā ir paredzēts, ka Padome pēc Komisijas priekšlikuma pieņem Kopienas nostāju Apvienotajā lauksaimniecības komitejā un Apvienotajā veterinārijas komitejā.

               (4)

               Eiropas Savienībai būtu jāpieņem nostāja, kas tai jāieņem Apvienotajā veterinārijas komitejā saistībā ar nepieciešamo grozījumu pieņemšanu.

               (5)

               Ar Lauksaimniecības nolīgumu izveidotās Apvienotās veterinārijas komitejas Lēmumam Nr. 1/2015 (“Apvienotās veterinārijas komitejas Lēmums Nr. 1/2015”) būtu jāstājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               (6)

               Lai izvairītos no tā, ka tiek izbeigta esošā un labi funkcionējošā prakse, un lai nodrošinātu juridisku nepārtrauktību, kas neradītu nekādas prognozējamas nelabvēlīgas sekas, Apvienotās veterinārijas komitejas Lēmumā Nr. 1/2015 būtu jāparedz, ka minētais lēmums tiek piemērots ar atpakaļejošu spēku no 2015. gada 1. janvāra,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Nostāja, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Apvienotajā veterinārijas komitejā, kura izveidota ar Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 19. panta 1. punktu, attiecībā uz 11. pielikuma 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 10. un 11. papildinājuma grozījumiem, ir balstīta uz Apvienotās veterinārijas komitejas lēmuma priekšlikumu, kas pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2015. gada 30. novembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         É. SCHNEIDER

      (1)  OV L 114, 30.4.2002., 132. lpp.

      (2)  2002/309/EK, Euratom: Padomes un Komisijas Lēmums attiecībā uz nolīgumu par zinātnisku un tehnoloģisku sadarbību (2002. gada 4. aprīlis) par septiņu nolīgumu noslēgšanu ar Šveices Konfederāciju (OV L 114, 30.4.2002., 1. lpp.).

      PROJEKTS
      APVIENOTĀS VETERINĀRIJAS KOMITEJAS, KAS IZVEIDOTA AR NOLĪGUMU STARP EIROPAS KOPIENU UN ŠVEICES KONFEDERĀCIJU PAR LAUKSAIMNIECĪBAS PRODUKTU TIRDZNIECĪBU, LĒMUMS Nr. 1/2015
      (… gada …)
      par nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 10. un 11. papildinājuma grozījumiem
      APVIENOTĀ VETERINĀRIJAS KOMITEJA,
      ņemot vērā Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību (1) un jo īpaši tā 11. pielikuma 19. panta 3. punktu,
      tā kā:

                  (1)

                  Nolīgums starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību (“Lauksaimniecības nolīgums”) ir stājies spēkā 2002. gada 1. jūnijā.

                  (2)

                  Saskaņā ar Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 19. panta 1. punktu Apvienotā veterinārijas komiteja, kas izveidota ar Lauksaimniecības nolīgumu (“Apvienotā veterinārijas komiteja”), izskata visus ar minēto pielikumu un tā īstenošanu saistītos jautājumus un veic tajā paredzētos uzdevumus. Minētā pielikuma 19. panta 3. punkts pilnvaro Apvienoto veterinārijas komiteju grozīt tā papildinājumus, jo īpaši nolūkā tos pielāgot un atjaunināt.

                  (3)

                  Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 3., 4., 5., 6. un 11. papildinājumu pirmo reizi grozīja ar Apvienotās veterinārijas komitejas Lēmumu Nr. 2/2003 (2).

                  (4)

                  Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 3., 5., 6. un 10. papildinājumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Apvienotās veterinārijas komitejas Lēmumu Nr. 1/2013 (3).

                  (5)

                  Kopš pēdējiem grozījumiem Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 3., 5., 6. un 10. papildinājumā, kas veikti ar Apvienotās veterinārijas komitejas Lēmumu Nr. 1/2013, ir grozītas un atjauninātas vairākas Eiropas Savienības un Šveices tiesību normas. Ņemot vērā veikto grozījumu apjomu, ir atjauninātas atsauces uz tiesību aktiem.

                  (6)

                  Šveices Federālais veterinārais birojs 2013. gada 1. janvārī tika pārcelts uz Federālo iekšlietu departamentu un kopš 2014. gada 1. janvāra ir apvienots ar Federālā sabiedrības veselības biroja Pārtikas nekaitīguma nodaļu, izveidojot jaunu biroju. Jaunā biroja nosaukums ir “Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs”. Apvienošanas rezultātā bija nepieciešams grozīt vairākus tiesību aktus.

                  (7)

                  Šveice ir iesniegusi Apvienotajai veterinārijas komitejai plānu, kurā noteikti pasākumi, kurus Šveice plāno īstenot, lai apstiprinātu uzņēmumus atbilstīgi 3. pantam Padomes Direktīvā 2009/158/EK (4). Lauksaimniecības nolīgumā noteikts, ka Apvienotā veterinārijas komiteja ir kompetentā iestāde šā plāna apstiprināšanai.

                  (8)

                  Līdz 2014. gada 31. decembrim Šveice var atkāpties no pārbaudes, kuras mērķis ir konstatēt Trichinella klātbūtni tādu mājas cūku liemeņos un gaļā, kas paredzētas nobarošanai un kaušanai nelielas jaudas kaušanas uzņēmumos. Uz šiem liemeņiem un gaļas, kā arī uz gaļas produktiem, kas no tiem iegūti, ir īpašs nekaitīguma zīmogs, un tos nevar izmantot tirdzniecībā ar Eiropas Savienības dalībvalstīm atbilstīgi 9.a pantam Federālā iekšlietu departamenta 2005. gada 23. novembra rīkojumā par dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem (RS 817.022.108). Ar Komisijas Regulu (ES) Nr. 216/2014 (5) groza īpašos noteikumus, ko piemēro oficiālām Trichinella pārbaudēm gaļā, un paredz atļaut atsevišķu noteikumu piemērošanas atlikšanu. Lai ļautu Šveicei pakāpeniski pielāgot tās pašreizējo praksi, būtu vēlams pagarināt līdz 2016. gada 31. decembrim iespēju atkāpties no pārbaudes, kuras mērķis ir noteikt Trichinella klātbūtni.

                  (9)

                  Lai izvairītos no tā, ka tiek izbeigta esošā un labi funkcionējošā prakse, un lai nodrošinātu juridisku nepārtrauktību, kas neradītu nekādas prognozējamas nelabvēlīgas sekas, ir lietderīgi šo lēmumu piemērot ar atpakaļejošu spēku no 2015. gada 1. janvāra.

                  (10)

                  Šim lēmumam būtu jāstājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

                  (11)

                  Tāpēc būtu attiecīgi jāgroza Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 10. un 11. papildinājums,

            IR PIEŅĒMUSI ŠOLĒMUMU.
      1. pants
      Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 10. un 11. papildinājumu groza saskaņā ar šā lēmuma I līdz IX pielikumu.
      2. pants
      Plāns, ko Šveice iesniegusi attiecībā uz pasākumiem, ko tā plāno veikt, lai apstiprinātu uzņēmumus atbilstīgi Direktīvas 2009/158/EK 3. pantam, ir atzīts par atbilstošu minētās direktīvas prasībām.
      3. pants
      Šo lēmumu, kas sagatavots divos eksemplāros, paraksta abi līdzpriekšsēdētāji vai citas pilnvarotas personas, kas rīkojas Lauksaimniecības nolīguma Pušu vārdā.
      4. pants
      Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

         To piemēro ar atpakaļejošu spēku no 2015. gada 1. janvāra.
         Bernē,

               Šveices Konfederācijas vārdā –

               Eiropas Savienības vārdā –

         (1)  OV L 114, 30.4.2002., 132. lpp.

         (2)  Apvienotās veterinārijas komitejas, kas izveidota ar Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību, 2003. gada 25. novembra Lēmums Nr. 2/2003 par nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 3., 4., 5., 6. un 11. papildinājuma grozījumiem (2004/78/EK) (OV L 23, 28.1.2004., 27. lpp.).

         (3)  Apvienotās veterinārijas komitejas, kas izveidota ar Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību, 2013. gada 22. februāra Lēmums Nr. 1/2013 par nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 3., 5., 6. un 10. papildinājuma grozījumiem (2013/479/ES) (OV L 264, 5.10.2013., 1. lpp.).

         (4)  Padomes Direktīva 2009/158/EK (2009. gada 30. novembris) par dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar ko reglamentē mājputnu un inkubējamo olu tirdzniecību Kopienā un to ievešanu no trešām valstīm (OV L 343, 22.12.2009., 74. lpp.).

         (5)  Komisijas 2014. gada 7. marta Regula (ES) Nr. 216/2014, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 2075/2005, ar ko nosaka īpašus noteikumus oficiālām Trichinella pārbaudēm gaļā (OV L 69, 8.3.2014., 85. lpp.)

      I PIELIKUMS
      Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 1. papildinājumu aizstāj ar šādu:

            “1. papildinājums

               Kontroles pasākumi/paziņošana par slimībām

            I.   Mutes un nagu sērga
            A.   TIESĪBU AKTI (1)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 2003/85/EK (2003. gada 29. septembris) par Kopienas pasākumiem mutes un nagu sērgas kontrolei, ar kuru atceļ Direktīvu 85/511/EEK un Lēmumus 89/531/EEK un 91/665/EEK un groza Direktīvu 92/46/EEK (OV L 306, 22.11.2003., 1. lpp.).

                                    1.

                                    1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 1. līdz 10.b pants (apkarošanas mērķi, pasākumi pret sevišķi lipīgām epizootijām) un 57. pants (tehniska rakstura izpildes noteikumi, starptautiskā sadarbība).

                                    2.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 2. pants (sevišķi lipīgas epizootijas), 49. pants (dzīvniekiem patogēno mikroorganismu apstrāde), 73. un 74. pants (tīrīšana, dezinfekcija, dezinfestācija), 77. līdz 98. pants (kopīgie noteikumi attiecībā uz sevišķi lipīgām epizootijām), 99. līdz 103. pants (specifiski pasākumi attiecībā uz mutes un nagu sērgas apkarošanu).

                                    3.

                                    Valdības 2000. gada 28. jūnija rīkojums par Federālā iekšlietu departamenta organizāciju (Org DFI; RS 172.212.1) un jo īpaši tā 12. pants (references laboratorija, reģistrācija, mutes un nagu sērgas vakcīnu kontrole un nodrošinājums).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Komisija un Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs paziņo viens otram par nodomu veikt ārkārtas vakcināciju. Ārkārtējas steidzamības gadījumos paziņojumā iekļauj pieņemto lēmumu un tā īstenošanas pasākumus. Jebkurā gadījumā konsultācijām Apvienotajā veterinārijas komitejā ir jānotiek pēc iespējas ātrāk.

                        2.

                        Piemērojot 97. pantu Valdības rīkojumā par epizootijām, Šveicei ir ārkārtas pasākumu plāns, kas publicēts Federālā pārtikas nekaitīguma un veterinārā biroja tīmekļa vietnē.

                        3.

                        Kopīgā references laboratorija mutes un nagu sērgas vīrusa identificēšanai ir The Pirbright Institute, Pirbright Laboratory, Ash Road, Pirbright, Surrey, GU24 0NF, United Kingdom (Apvienotā Karaliste). Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijas veiktajām darbībām. Šīs laboratorijas statuss un funkcijas ir paredzēti Direktīvas 2003/85/EK XVI pielikumā.

                  II.   Klasiskais cūku mēris
            A.   TIESĪBU AKTI (2)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 2001/89/EK (2001. gada 23. oktobris) par Kopienas pasākumiem klasiskā cūku mēra kontrolei (OV L 316, 1.12.2001., 5. lpp.).

                                    1.

                                    1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 1. līdz 10.b pants (apkarošanas mērķi, pasākumi pret sevišķi lipīgām epizootijām) un 57. pants (tehniska rakstura izpildes noteikumi, starptautiskā sadarbība).

                                    2.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 2. pants (sevišķi lipīgas epizootijas), 40. un 47. pants (dzīvnieku blakusproduktu iznīcināšana), 49. pants (dzīvniekiem patogēno mikroorganismu apstrāde), 73. un 74. pants (tīrīšana, dezinfekcija un dezinfestācija), 77. līdz 98. pants (kopīgie noteikumi attiecībā uz sevišķi lipīgām epizootijām), 116. līdz 121. pants (cūku mēra konstatācija kaušanas laikā, īpaši pasākumi cūku mēra apkarošanai).

                                    3.

                                    Valdības 2000. gada 28. jūnija rīkojums par Federālā iekšlietu departamenta organizāciju (Org DFI; RS 172.212.1) un jo īpaši tā 12. pants (references laboratorija).

                                    4.

                                    Valdības 2011. gada 25. maija rīkojums par dzīvnieku blakusproduktu likvidēšanu (OESPA; RS 916.441.22).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Komisija un Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs paziņo viens otram par nodomu veikt ārkārtas vakcināciju. Apvienotajā veterinārijas komitejā konsultācijām ir jānotiek pēc iespējas ātrāk.

                        2.

                        Ja nepieciešams, Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs izdod tehniskus īstenošanas noteikumus par gaļas, kas nāk no aizsargājamām vai uzraudzības zonām, marķēšanu un apstrādi, piemērojot Valdības rīkojuma par epizootijām 117. panta 5. punktu.

                        3.

                        Atbilstīgi 121. pantam Valdības rīkojumā par epizootijām Šveicei ir plāns klasiskā cūku mēra izskaušanai mežacūkām saskaņā ar Direktīvas 2001/89/EK 15. un 16. pantu.

                        4.

                        Piemērojot 97. pantu Valdības rīkojumā par epizootijām, Šveicei ir ārkārtas pasākumu plāns, kas publicēts Federālā pārtikas nekaitīguma un veterinārā biroja tīmekļa vietnē.

                        5.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši saskaņā ar Direktīvas 2001/89/EK 21. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.

                        6.

                        Nepieciešamības gadījumā atbilstīgi Valdības rīkojuma par epizootijām 89. panta 2. punktam Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs nosaka tehniskus īstenošanas noteikumus par cūku seroloģisko pārbaudi aizsardzības un uzraudzības zonās saskaņā ar Komisijas Lēmuma 2002/106/EK pielikuma IV nodaļu (3).

                        7.

                        Kopīgā references laboratorija klasiskajam cūku mērim ir: Institut für Virologie der Tierärztlichen Hochschule Hannover, 15 Bünteweg 17, 30559 Hannover, Deutschland (Vācija). Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijas veiktajām darbībām. Šīs laboratorijas darbība un uzdevumi ir paredzēti Direktīvas 2001/89/EK IV pielikumā.

                  III.   Āfrikas cūku mēris
            A.   TIESĪBU AKTI (4)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 2002/60/EK (2002. gada 27. jūnijs), ar ko paredz īpašus noteikumus cīņai pret Āfrikas cūku mēri un groza Direktīvu 92/119/EEK attiecībā uz Tešenas slimību un Āfrikas cūku mēri (OV L 192, 20.7.2002., 27. lpp.).

                                    1.

                                    1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 1. līdz 10.b pants (apkarošanas mērķi, pasākumi pret sevišķi lipīgām epizootijām) un 57. pants (tehniska rakstura izpildes noteikumi, starptautiskā sadarbība).

                                    2.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 2. pants (sevišķi lipīgas epizootijas), 40. un 47. pants (dzīvnieku blakusproduktu iznīcināšana), 49. pants (dzīvniekiem patogēno mikroorganismu apstrāde), 73. un 74. pants (tīrīšana un dezinfekcija), 77. līdz 98. pants (kopīgie noteikumi attiecībā uz sevišķi lipīgām epizootijām), 116. līdz 121. pants (cūku mēra konstatācija kaušanas laikā, īpaši pasākumi cūku mēra apkarošanai).

                                    3.

                                    Valdības 2000. gada 28. jūnija rīkojums par Federālā iekšlietu departamenta organizāciju (Org DFI; RS 172.212.1) un jo īpaši tā 12. pants (references laboratorija).

                                    4.

                                    Valdības 2011. gada 25. maija rīkojums par dzīvnieku blakusproduktu likvidēšanu (OESPA; RS 916.441.22).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Eiropas Savienības references laboratorija attiecībā uz Āfrikas cūku mēri ir: Centro de Investigación en Sanidad Animal, 28130 Valdeolmos, Madrid, España (Spānija). Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijas veiktajām darbībām. Šīs laboratorijas darbība un uzdevumi ir paredzēti Direktīvas 2002/60/EK V pielikumā.

                        2.

                        Piemērojot 97. pantu Valdības rīkojumā par epizootijām, Šveicei ir ārkārtas pasākumu plāns, kas publicēts Federālā pārtikas nekaitīguma un veterinārā biroja tīmekļa vietnē.

                        3.

                        Nepieciešamības gadījumā atbilstīgi Valdības rīkojuma par epizootijām 89. panta 2. punktam Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs izdod tehniskus īstenošanas noteikumus par Āfrikas cūku mēra diagnosticēšanas kārtību saskaņā ar Komisijas Lēmuma 2003/422/EK (5) noteikumiem.

                        4.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši saskaņā ar Direktīvas 2002/60/EK 20. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.

                  IV.   Āfrikas zirgu mēris
            A.   TIESĪBU AKTI (6)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 92/35/EEK (1992. gada 29. aprīlis), ar ko paredz kontroles noteikumus un pasākumus Āfrikas zirgu mēra apkarošanai (OV L 157, 10.6.1992., 19. lpp.).

                                    1.

                                    1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 1. līdz 10.b pants (apkarošanas mērķi, pasākumi pret sevišķi lipīgām epizootijām) un 57. pants (tehniska rakstura izpildes noteikumi, starptautiskā sadarbība).

                                    2.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 2. pants (sevišķi lipīgas epizootijas), 49. pants (dzīvniekiem patogēno mikroorganismu apstrāde), 73. un 74. pants (tīrīšana, dezinfekcija, dezinfestācija), 77. līdz 98. pants (kopīgie noteikumi attiecībā uz sevišķi lipīgām epizootijām), 112. līdz 112.f pants (specifiski pasākumi attiecībā uz Āfrikas zirgu mēra apkarošanu).

                                    3.

                                    Valdības 2000. gada 28. jūnija rīkojums par Federālā iekšlietu departamenta organizāciju (Org DFI; RS 172.212.1) un jo īpaši tā 12. pants (references laboratorija).

                                    4.

                                    Valdības 2011. gada 25. maija rīkojums par dzīvnieku blakusproduktu likvidēšanu (OESPA; RS 916.441.22).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Ja Šveicē attīstās kāda īpaši smaga epizootiska slimība, Apvienotā veterinārijas komiteja sanāk, lai novērtētu situāciju. Atbilstīgi šīs novērtēšanas rezultātiem, kompetentās Šveices iestādes apņemas veikt vajadzīgos pasākumus.

                        2.

                        Kopīgā references laboratorija Āfrikas zirgu mērim ir: Laboratorio de Sanidad y Producción Animal, Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación, 28110 Algete, Madrid, España (Spānija). Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijas veiktajām darbībām. Šīs laboratorijas darbība un uzdevumi ir paredzēti Direktīvas 92/35/EEK III pielikumā.

                        3.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Direktīvas 92/35/EEK 16. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.

                        4.

                        Piemērojot 97. pantu Valdības rīkojumā par epizootijām, Šveicei ir ārkārtas pasākumu plāns, kas publicēts Federālā pārtikas nekaitīguma un veterinārā biroja tīmekļa vietnē.

                  V.   Putnu gripa
            A.   TIESĪBU AKTI (7)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 2005/94/EK (2005. gada 20. decembris), ar ko paredz Kopienas pasākumus putnu gripas kontrolei un atceļ Direktīvu 92/40/EEK (OV L 10, 14.1.2006., 16. lpp.).

                                    1.

                                    1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 1. līdz 10.b pants (apkarošanas mērķi, pasākumi pret sevišķi lipīgām epizootijām) un 57. pants (tehniska rakstura izpildes noteikumi, starptautiskā sadarbība).

                                    2.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 2. pants (sevišķi lipīgas epizootijas), 49. pants (dzīvniekiem patogēno mikroorganismu apstrāde), 73. un 74. pants (tīrīšana, dezinfekcija, dezinfestācija), 77. līdz 98. pants (kopīgie noteikumi attiecībā uz sevišķi lipīgām epizootijām), 122. līdz 122.f pants (specifiski pasākumi attiecībā uz putnu gripu).

                                    3.

                                    Valdības 2000. gada 28. jūnija rīkojums par Federālā iekšlietu departamenta organizāciju (Org DFI; RS 172.212.1) un jo īpaši tā 12. pants (references laboratorija).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Eiropas Savienības references laboratorija attiecībā uz putnu gripu ir: Animal Health and Veterinary Laboratory Agency AHVLA Corporate HeadquarteRS (Weybridge), Woodham Lane, New Haw, Addlestone, Surrey, KT15 3NB, United Kingdom (Apvienotā Karaliste). Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijas veiktajām darbībām. Šīs laboratorijas darbība un uzdevumi ir noteikti Direktīvas 2005/94/EK VII pielikuma 2. punktā.

                        2.

                        Piemērojot 97. pantu Valdības rīkojumā par epizootijām, Šveicei ir ārkārtas pasākumu plāns, kas publicēts Federālā pārtikas nekaitīguma un veterinārā biroja tīmekļa vietnē.

                        3.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Direktīvas 2005/94/EK 60. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.

                  VI.   Ņūkāslas slimība
            A.   TIESĪBU AKTI (8)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 92/66/EEK (1992. gada 14. jūlijs), ar ko ievieš Kopienas pasākumus Ņūkāslas slimības kontrolei (OV L 260, 5.9.1992., 1. lpp.).

                                    1.

                                    1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 1. līdz 10.b pants (apkarošanas mērķi, pasākumi pret sevišķi lipīgām epizootijām) un 57. pants (tehniska rakstura izpildes noteikumi, starptautiskā sadarbība).

                                    2.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (LFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 2. pants (sevišķi lipīgas epizootijas), 40. un 47. pants (dzīvnieku blakusproduktu iznīcināšana), 49. pants (dzīvniekiem patogēno mikroorganismu apstrāde), 73. un 74. pants (tīrīšana, dezinfekcija un dezinfestācija), 77. līdz 98. pants (kopīgie noteikumi attiecībā uz sevišķi lipīgām epizootijām), 123. līdz 125. pants (īpaši pasākumi attiecībā uz Ņūkāslas slimību).

                                    3.

                                    Valdības 2000. gada 28. jūnija rīkojums par Federālā iekšlietu departamenta organizāciju (Org DFI; RS 172.212.1) un jo īpaši tā 12. pants (references laboratorija).

                                    4.

                                    Valdības 2011. gada 25. maija rīkojums par dzīvnieku blakusproduktu likvidēšanu (OESPA; RS 916.441.22).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Eiropas Savienības references laboratorija attiecībā uz Ņūkāslas slimību ir: Animal Health and Veterinary Laboratory Agency AHVLA Corporate Headquarters (Weybridge), Woodham Lane, New Haw, Addlestone, Surrey, KT15 3NB, United Kingdom (Apvienotā Karaliste). Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijas veiktajām darbībām. Šīs laboratorijas darbība un uzdevumi ir paredzēti Direktīvas 92/66/EEK V pielikumā.

                        2.

                        Piemērojot 97. pantu Valdības rīkojumā par epizootijām, Šveicei ir ārkārtas pasākumu plāns, kas publicēts Federālā pārtikas nekaitīguma un veterinārā biroja tīmekļa vietnē.

                        3.

                        Par Direktīvas 92/66/EEK 17. un 19. pantā paredzēto informāciju atbild Apvienotā veterinārijas komiteja.

                        4.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši saskaņā ar Direktīvas 92/66/EEK 22. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.

                  VII.   Zivju un gliemeņu slimības
            A.   TIESĪBU AKTI (9)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 2006/88/EK (2006. gada 24. oktobris) par akvakultūras dzīvniekiem un to produktiem izvirzītajām dzīvnieku veselības prasībām, kā arī par konkrētu ūdensdzīvnieku slimību profilaksi un kontroli (OV L 328, 24.11.2006., 14. lpp.).

                                    1.

                                    1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 1. līdz 10. pants (pasākumi epizootiju apkarošanai) un 57. pants (tehniska rakstura izpildes noteikumi, starptautiskā sadarbība).

                                    2.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916 401) un jo īpaši tā 3. līdz 5. pants (minētās epizootijas), 21. līdz 23. pants (akvakultūras saimniecību reģistrēšana, personāla pārvaldība un citi pienākumi, veselības uzraudzība), 61. pants (zvejas tiesību izsniedzēju un zvejas pārraudzības institūciju pienākumi), 62. līdz 76. pants (apkarošanas vispārējie pasākumi), 277. līdz 290. pants (kopīgi un specifiski pasākumi saistībā ar zivju slimībām, diagnostikas laboratorija).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Pašlaik Šveicē plakano austeru audzēšana netiek praktizēta. Bonaminozes un marteilozes parādīšanās gadījumā Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs apņemas veikt vajadzīgos ārkārtas pasākumus saskaņā ar Eiropas Savienības noteikumiem, pamatojoties uz Likuma par epizootijām 57. pantu.

                        2.

                        Lai apkarotu zivju un gliemeņu slimības, Šveice piemēro Valdības rīkojumu par epizootijām, jo īpaši 61. pantu (zvejas tiesību īpašnieku un izsniedzēju un zvejas pārraudzības institūciju pienākumi), 62. līdz 76. pantu (apkarošanas vispārējie pasākumi), 277. līdz 290. pantu (īpaši pasākumi saistībā ar ūdensdzīvnieku slimībām, diagnostikas laboratorija), kā arī 291. pantu (epizootijas, kas jāuzrauga).

                        3.

                        Eiropas Savienības references laboratorija attiecībā uz vēžveidīgo slimībām ir Centre for Environment, Fisheries & Aquaculture Science (CEFAS), Weymouth Laboratory, Royaume-Uni (Apvienotā Karaliste). Eiropas Savienības references laboratorija zivju slimībām ir National Veterinary Institute, Technical University of Denmark, Hangøvej 2, 8200 Århus, Danmark (Dānija). Kopienas references laboratorija gliemju slimībām ir Laboratoire IFREMER, BP 133, 17390 La Tremblade, France (Francija). Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijās veiktajām darbībām. Šo laboratoriju darbība un uzdevumi ir noteikti Direktīvas 2006/88/EK VI pielikuma I daļā.

                        4.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Direktīvas 2006/88/EK 58. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.

                  VIII.   Transmisīvās sūkļveida encefalopātijas
            A.   TIESĪBU AKTI (10)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 999/2001 (2001. gada 22. maijs), ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (OV L 147, 31.5.2001., 1. lpp.).

                                    1.

                                    Valdības 2008. gada 23. aprīļa rīkojums par dzīvnieku labturību (OPAn; RS 455.1) un jo īpaši tā 184. pants (apdullināšanas metodes).

                                    2.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                                    3.

                                    1992. gada 9. oktobra Likums par pārtikas produktiem un patēriņa precēm (LDAl; RS 817.0) un jo īpaši tā 24. pants (paraugu noņemšana un kontrole) un 40. pants (pārtikas preču kontrole).

                                    4.

                                    Federālā iekšlietu departamenta (DFI) 2005. gada 23. novembra rīkojums par dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem (RS 817.022.108) un jo īpaši tā 4. un 7. pants (kautķermeņa daļas, kuras aizliegts lietot cilvēka uzturā).

                                    5.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 6. pants (Definīcijas un saīsinājumi), 34. pants (Patents), 61. pants (Pienākums ziņot), 130. pants (Šveices lopu uzraudzība), 175. – 181. pants (Transmisīvās sūkļveida encefalopātijas), 297. pants (Izpilde valsts iekšienē), 301. pants (Kantona veterinārārsta pienākumi), 302. pants (Oficiālais veterinārārsts) un 312. pants (Diagnostikas laboratorijas).

                                    6.

                                    Federālā ekonomikas, izglītības un pētniecības departamenta (DEFR) 2011. gada 26. oktobra rīkojums par dzīvnieku barības grāmatu (OLALA; RS 916.307.1) un jo īpaši tā 21. pants (pielaide, paraugu ņemšana, analīzes metodes un transports), 1.2. pielikuma 15. daļa (sauszemes dzīvnieku produkti), 16. daļa (zivis, citi jūras dzīvnieki, to produkti un blakusprodukti) un 4.1. pielikums (vielas, kuru laišana apgrozībā un izmantošana ir ierobežota vai aizliegta).

                                    7.

                                    Valdības 2011. gada 25. maija rīkojums par dzīvnieku blakusproduktu likvidēšanu (OESPA; RS 916.441.22).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        ES references laboratorija attiecībā uz transmisīvo sūkļveida encefalopātiju (TSE) ir Animal Health and Veterinary Laboratory Agency AHVLA Corporate Headquarters (Weybridge), Woodham Lane, New Haw, Addlestone, Surrey, KT15 3NB, United Kingdom (Apvienotā Karaliste). Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijas veiktajām darbībām. Šīs laboratorijas darbība un uzdevumi ir paredzēti Regulas (EK) Nr. 999/2001 X pielikuma B nodaļā.

                        2.

                        Atbilstīgi Likuma par epizootijām 57. pantam Šveicei ir ārkārtas pasākumu plāns TSE apkarošanai.

                        3.

                        Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 999/2001 12. pantu Eiropas Savienības dalībvalstīs katram dzīvniekam, par kuru ir aizdomas, ka tas ir inficēts ar transmisīvo sūkļveida encefalopātiju, nosaka oficiālu pārvietošanas ierobežojumu, līdz ir zināmi kompetentās iestādes veikto klīnisko un epidemioloģisko pārbaužu rezultāti, vai arī to nokauj nolūkā veikt laboratorijas pārbaudi oficiālā kontrolē.
                        Saskaņā ar 179.b un 180.a pantu Valdības rīkojumā par epizootijām Šveice aizliedz nokaut dzīvniekus, attiecībā uz kuriem ir aizdomas, ka tie ir inficēti ar TSE. Aizdomās turētie dzīvnieki ir jānogalina bez asins nolaišanas un jāsadedzina, to smadzenes ir jāpārbauda Šveices TSE references laboratorijā.
                        Piemērojot Valdības rīkojuma par epizootijām 10. pantu, Šveice identificē liellopus ar vienotas pastāvīgas identifikācijas sistēmas palīdzību, kas ļauj atrast to ciltsmāti un sākotnējo ganāmpulku, kā arī noskaidrot, vai tie nav par saslimšanu ar govju transmisīvo sūkļveida encefalopātiju aizdomās turēto vai skarto govju pēcteči.
                        Atbilstīgi Valdības rīkojuma par epizootijām 179.c pantam, Šveice nokauj GSE skartos dzīvniekus, vēlākais, ražošanas posma beigās, visus liellopu sugas dzīvniekus, kuri dzimuši laika posmā vienu gadu pirms un vienu gadu pēc inficētā dzīvnieka dzimšanas un kuri šajā laika posmā ir bijuši ganāmpulka sastāvā, kā arī visus inficēto govju tiešos pēctečus, kuri dzimuši divu gadu laikā pirms diagnozes uzstādīšanas.

                        4.

                        Piemērojot Valdības rīkojuma par epizootijām 180.b pantu, Šveice iznīcina dzīvniekus, kuri saslimuši ar skrepi slimību, viņu mātes, inficēto māšu tiešos pēcnācējus, kā arī visas pārējās aitas un kazas ganāmpulkā, izņemot

                                    —

                                    vaislas aitas, kam ir vismaz viena alēle ARR un nav VRQ alēles, un

                                    —

                                    dzīvniekus, kas nav sasnieguši divu mēnešu vecumu un kas paredzēti tikai nokaušanai. Dzīvnieku galva un vēdera dobuma orgāni tiek iznīcināti atbilstīgi Valdības rīkojuma par dzīvnieku blakusproduktu likvidēšanu noteikumiem.

                              Izņēmuma gadījumos, ja runa ir par mazskaitlīgām šķirnēm, var atteikties no ganāmpulka iznīcināšanas. Šajā gadījumā ganāmpulku divus gadus pakļauj oficiālai veterinārai uzraudzībai; šajā laikā divas reizes gadā tiek veikta ganāmpulka dzīvnieku klīniskā izmeklēšana. Ja šajā laikposmā dzīvniekus nodod nokaušanai, viņu galvas, tostarp viņu mandeles, tiek izmeklētas Šveices TSE references laboratorijā.
                        Šos pasākumus pārskata atkarībā no dzīvnieku sanitārās uzraudzības rezultātiem. Īpaši uzraudzības periods tiek pagarināts, ja ganāmpulkā konstatē jaunu saslimšanas gadījumu.
                        Gadījumā, ja aitai vai kazai apstiprina saslimšanu ar TSE, Šveice apņemas piemērot pasākumus, kas noteikti Regulas (EK) Nr. 999/2001 VII pielikumā.

                        5.

                        Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 999/2001 7. pantu Eiropas Savienības dalībvalstis aizliedz lauksaimniecības dzīvnieku, kas tiek turēti, nobaroti vai audzēti pārtikas preču ražošanai, uzturā lietot pārveidotus dzīvnieku proteīnus. Eiropas Savienības dalībvalstīs tiek pilnīgi aizliegta no dzīvniekiem iegūtu proteīnu lietošana atgremotāju uzturā.
                        Saskaņā ar Valdības rīkojuma par dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu likvidēšanu (OESPA) 27. pantu Šveice ir ieviesusi pilnīgu aizliegumu lauksaimniecības dzīvnieku uzturā lietot dzīvnieku izcelsmes proteīnus.

                        6.

                        Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 999/2001 6. pantu un III pielikuma A nodaļu Eiropas Savienības dalībvalstis īsteno ikgadēju GSE uzraudzības programmu. Šajā plānā ietilpst ātrais GSE noteikšanas tests visiem liellopiem, kas ir vecāki par 24 mēnešiem un kas nokauti ārkārtas kaušanā, miruši fermā vai atzīti par slimiem ante mortem pārbaudē, kā arī visiem lopiem, kam ir vairāk nekā 30 mēneši un kas tiek kauti lietošanai pārtikā.
                        Šveicē izmantotie ātrie GSE noteikšanas testi ir uzskaitīti Regulas (EK) Nr. 999/2001 X pielikuma C nodaļā.
                        Saskaņā ar Valdības rīkojuma par epizootijām 176. pantu Šveice obligāti veic ātro GSE noteikšanas testu visiem liellopiem, kuri ir vecāki par 48 mēnešiem un kuri nobeigušies vai nogalināti citu iemeslu, nevis kaušanas dēļ, kuri nogādāti kautuvē slimi vai tikuši ievainoti.

                        7.

                        Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 999/2001 6. pantu un III pielikuma A nodaļu Eiropas Savienības dalībvalstis īsteno ikgadēju skrepi uzraudzības programmu.
                        Saskaņā ar Valdības rīkojuma par epizootijām 177. pantu Šveice ir izstrādājusi TSE uzraudzības programmu aitām un kazām, kas ir vecākas par 12 mēnešiem. No 2004. gada jūnija līdz 2005. gada jūlijam tika pārbaudīti dzīvnieki, kas bija nokauti ārkārtas kaušanā, miruši fermā vai atzīti par slimiem ante mortem pārbaudē, kā arī dzīvnieki, kas domāti cilvēku uzturam. Tā kā visiem paraugiem GSE testā bija negatīvs rezultāts, uzraudzības nolūkā turpina ņemt paraugus no klīniski aizdomīgiem, ārkārtas kaušanā nokautiem un fermā mirušiem dzīvniekiem.
                        Apvienotajā veterinārijas komitejā tiks pārskatīta tiesību aktu līdzības atzīšana TSE uzraudzības jomā attiecībā uz aitām un kazām.

                        8.

                        Regulas (EK) Nr. 999/2001 6. pantā un III pielikuma B. nodaļā, kā arī IV pielikumā (3.III) paredzēto informāciju sniedz Apvienotā veterinārijas komiteja.

                        9.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 999/2001 21. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.

                  C.   PAPILDU INFORMĀCIJA

                        1.

                        Kopš 2003. gada 1. janvāra un atbilstīgi Valdības 2004. gada 10. novembra rīkojumam par nodevu pabalstu, lai segtu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu likvidēšanas izmaksas (RS 916.407), Šveice ir ieviesusi materiālo stimulēšanu tām fermām, kur liellopi ir dzimuši, un kautuvēm, kur liellopi tiek nokauti, ja tās izpilda spēkā esošās likumdošanas prasības attiecībā uz dzīvnieku pārvietošanas deklarācijas procedūrām.

                        2.

                        Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 999/2001 8. pantu un saskaņā ar minētās regulas XI pielikuma 1. punktu Eiropas Savienības dalībvalstis izņem un likvidē īpašo riska materiālu (ĪRM).
                        No liellopiem izņemtā ĪRM sarakstā iekļauts par divpadsmit mēnešiem vecāku liellopu galvaskauss, izņemot apakšžokli, tostarp galvas smadzenes un acis, kā arī muguras smadzenes; par divdesmit četriem mēnešiem vecāku liellopu mugurkauls, izņemot astes skriemeļus, kakla, muguras un jostas skriemeļu transversos un muguras izaugumus, vidējā krusta kaula skaustu un zarnukaula spārnus, bet ieskaitot dorsālā ganglija saknīti un muguras smadzenes; visu vecumu liellopu mandeles, zarnas no divpadsmitpirkstu zarnas līdz taisnajai zarnai un mezentērijs.
                        No aitām un kazām izņemtā ĪRM sarakstā ir iekļauti par divpadsmit mēnešiem vecāku aitu un kazu galvaskausi vai to aitu un kazu galvaskausi, kam smaganās ir izšķīlies pastāvīgs priekšzobs, tostarp galvas smadzenes un acis, mandeles un muguras smadzenes, kā arī visu vecumu aitu un kazu liesa un līkumainā zarna.
                        Saskaņā ar Valdības rīkojuma par epizootijām 179.d pantu un saskaņā ar Valdības rīkojuma par dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem 4. pantu Šveice īsteno politiku, saskaņā ar kuru ĪRM tiek izņemti no dzīvnieku barības un cilvēku pārtikas ķēdes. No liellopiem izņemtā ĪRM sarakstā ir par 30 mēnešiem vecāku liellopu mugurkauls un visu vecumu liellopu mandeles, zarnas no divpadsmitpirkstu zarnas līdz taisnajai zarnai un mezentērijs.
                        Saskaņā ar Valdības rīkojuma par epizootijām 180.c pantu un saskaņā ar Valdības rīkojuma par dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem 4. pantu Šveice īsteno politiku, saskaņā ar kuru ĪRM tiek izņemti no dzīvnieku barības un cilvēku pārtikas ķēdes. No aitām un kazām izņemtā ĪRM sarakstā ir smadzenes, kas nav izņemtas no galvaskausa, muguras smadzenes ar smadzeņu cieto apvalku (Dura mater) un to dzīvnieku mandeles, kas vecāki par 12 mēnešiem vai kam smaganās ir izšķīlies pastāvīgs priekšzobs, kā arī visu vecumu dzīvnieku liesa un līkumainā zarna.

                        3.

                        Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1069/2009 (11) un Komisijas Regulu (ES) Nr. 142/2011 (12) nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav paredzēti cilvēku uzturam, Eiropas Savienības dalībvalstīs.
                        Saskaņā ar Valdības rīkojuma par dzīvnieku blakusproduktu likvidēšanu 22. pantu, Šveicē sadedzina 1. kategorijas dzīvnieku blakusproduktus, ieskaitot īpašos riska materiālus un fermās mirušos lopus.

                  IX.   Infekciozais katarālais drudzis
            A.   TIESĪBU AKTI (13)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 2000/75/EK (2000. gada 20. novembris), ar ko paredz īpašus noteikumus infekciozā katarāla drudža kontrolei un apkarošanai (OV L 327, 22.12.2000., 74. lpp.)

                                    1.

                                    1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 1. līdz 10. pants (apkarošanas mērķi, pasākumi pret sevišķi lipīgām epizootijām) un 57. pants (tehniska rakstura izpildes noteikumi, starptautiskā sadarbība).

                                    2.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 2. pants (sevišķi lipīgas epizootijas), 73. un 74. pants (tīrīšana, dezinfekcija, dezinfestācija), 77. līdz 98. pants (kopīgie noteikumi attiecībā uz sevišķi lipīgām epizootijām), 239.a līdz 239.h pants (specifiski pasākumi attiecībā uz infekciozā katarālā drudža apkarošanu).

                                    3.

                                    Valdības 2000. gada 28. jūnija rīkojums par Federālā iekšlietu departamenta organizāciju (Org DFI; RS 172.212.1) un jo īpaši tā 12. pants (references laboratorija).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Eiropas Savienības references laboratorija attiecībā uz infekciozo katarālo drudzi ir: The Pirbright Institute, Pirbright Laboratory, Ash Road, Pirbright, Surrey, GU24 0NF, United Kingdom (Apvienotā Karaliste). Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijas veiktajām darbībām. Šīs laboratorijas darbība un uzdevumi ir paredzēti Direktīvas 2000/75/EK II pielikuma B nodaļā.

                        2.

                        Piemērojot 97. pantu rīkojumā par epizootijām, Šveicei ir ārkārtas pasākumu plāns, kas publicēts Federālā pārtikas nekaitīguma un veterinārā biroja tīmekļa vietnē.

                        3.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Direktīvas 2000/75/EK 17. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.

                  X.   Zoonozes
            A.   TIESĪBU AKTI (14)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                                    1.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 2160/2003 (2003. gada 17. novembris) par salmonellas un dažu citu pārtikā sastopamu zoonozes īpašu izraisītāju kontroli (OV L 325, 12.12.2003., 1. lpp.)

                                    2.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/99/EK (2003. gada 17. novembris) par zoonožu un zoonožu ierosinātāju uzraudzību, ar kuru groza Padomes Lēmumu 90/424/EEK un atceļ Padomes Direktīvu 92/117/EEK (OV L 325, 12.12.2003., 31. lpp.).

                                    1.

                                    1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40).

                                    2.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 291.a līdz 291.e pants (īpaši noteikumi attiecībā uz zoonozēm).

                                    3.

                                    1992. gada 9. oktobra Federālais likums par pārtikas produktiem un patēriņa precēm (LDAl; RS 817.0).

                                    4.

                                    Valdības 2005. gada 23. novembra rīkojums par pārtikas produktiem un patēriņa precēm (ODAlOUs; RS 817.02).

                                    5.

                                    Federālā iekšlietu departamenta (DFI) 2005. gada 23. novembra rīkojums par higiēnu (OHyg; RS 817.024.1).

                                    6.

                                    1970. gada 18. decembra Federālais likums par cilvēka infekcijas slimību apkarošanu (Likums par epidēmijām; RS 818.101).

                                    7.

                                    Valdības 1999. gada 13. janvāra rīkojums par cilvēka infekcijas slimību deklarēšanu (Rīkojums par deklarēšanu; RS 818.141.1).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Eiropas Savienības references laboratorijas ir šādas:

                                    —

                                    Eiropas Savienības references laboratorija zoonozes (Salmonella) analīzēm un testiem:

                                                   Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieu (RIVM)

                                                   3720 BA Bilthoven

                                                   Nederland (Nīderlande)

                                    —

                                    Eiropas Savienības references laboratorija jūras biotoksīnu monitoringam:

                                                   Agencia Española de Seguridad Alimentaria (AESA)

                                                   36200 Vigo

                                                   España (Spānija)

                                    —

                                    Eiropas Savienības references laboratorija ar divvāku gliemju bakterioloģisko un vīrusu piesārņojumu saistītai kontrolei:

                                                   The laboratory of the Centre for Environment, Fisheries and Aquaculture Science (CEFAS) Weymouth

                                                   Dorset DT4 8UB

                                                   United Kingdom (Apvienotā Karaliste)

                                    —

                                    Eiropas Savienības references laboratorija attiecībā uz Listeria monocytogenes:

                                                   AFSSA – Laboratoire d’études et de recherches sur la qualité des aliments et sur les procédés agroalimentaires (LERQAP)

                                                   94700 Maisons-Alfort

                                                   France (Francija)

                                    —

                                    Eiropas Savienības references laboratorija attiecībā uz koagulāzes pozitīviem stafilokokiem, ieskaitot Staphylococcus aureus:

                                                   AFSSA –Laboratoire d’études et de recherches sur la qualité des aliments et sur les procédés agroalimentaires (LERQAP)

                                                   94700 Maisons-Alfort

                                                   France (Francija)

                                    —

                                    Eiropas Savienības references laboratorija attiecībā uz Escherichia coli, tai skaitā Verotoxigenic E. coli (VTEC):

                                                   Istituto Superiore di Sanità (ISS)

                                                   00161 Roma

                                                   Italia (Itālija)

                                    —

                                    Eiropas Savienības references laboratorija attiecībā uz Campylobacter:

                                                   Statens Veterinärmedicinska Anstalt (SVA)

                                                   751 89 Uppsala

                                                   Sverige (Zviedrija)

                                    —

                                    Eiropas Savienības references laboratorija attiecībā uz parazītiem (īpaši Trichinella, Echinococcus un Anisakis):

                                                   Istituto Superiore di Sanità (ISS)

                                                   00161 Roma

                                                   Italia (Itālija)

                                    —

                                    Eiropas Savienības references laboratorija mikrobu rezistences jomā:

                                                   Danmarks Fødevareforskning (DFVF)

                                                   1790 København V

                                                   Danemark (Dānija)

                        2.

                        Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijās veiktajām darbībām. Šo laboratoriju darbība un uzdevumi ir paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 882/2004 (15).

                        3.

                        Katru gadu maija beigās Šveice nosūta Komisijai ziņojumu par zoonožu tendencēm un avotiem, zoonožu ierosinātājiem un mikrobu rezistenci, iekļaujot datus, kas iepriekšējā gadā savākti atbilstīgi Direktīvas 2003/99/EK 4.,7. un 8. pantam. Šajā ziņojumā ietver arī informāciju, kas minēta Regulas (EK) Nr. 2160/2003 3. panta 2. punkta b) apakšpunktā. Šo ziņojumu Komisija iesniedz Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei apkopojoša ziņojuma publicēšanai par zoonožu, zoonožu ierosinātāju un mikrobu rezistences tendencēm un avotiem Eiropas Savienībā.

                  XI.   Citas slimības
            A.   TIESĪBU AKTI (16)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 92/119/EEK (1992. gada 17. decembris), ar ko ievieš vispārīgus Kopienas pasākumus noteiktu dzīvnieku slimību kontrolei un īpašus pasākumus saistībā ar cūku vezikulāro slimību (OV L 62, 15.3.1993., 69. lpp.).

                                    1.

                                    1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 1. līdz 10. pants (apkarošanas mērķi, pasākumi pret sevišķi lipīgām epizootijām) un 57. pants (tehniska rakstura izpildes noteikumi, starptautiskā sadarbība).

                                    2.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 2. pants (sevišķi lipīgas epizootijas), 49. pants (dzīvniekiem patogēno mikroorganismu apstrāde), 73. un 74. pants (tīrīšana, dezinfekcija, dezinfestācija), 77. līdz 98. pants (kopīgie noteikumi attiecībā uz sevišķi lipīgām epizootijām), 104. līdz 105. pants (specifiski pasākumi attiecībā uz cūku vezikulārās slimības apkarošanu).

                                    3.

                                    Valdības 2000. gada 28. jūnija rīkojums par Federālā iekšlietu departamenta organizāciju (Org DFI; RS 172.212.1) un jo īpaši tā 12. pants (references laboratorija).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Direktīvas 92/119/EEK 6. pantā minētajos gadījumos informācija ir jāsniedz Apvienotajai veterinārijas komitejai.

                        2.

                        Kopīgā references laboratorija attiecībā uz cūku vezikulāro slimību ir: The Pirbright Institute, Pirbright Laboratory, Ash Road, Pirbright, Surrey, GU24 0NF, United Kingdom (Apvienotā Karaliste). Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijas veiktajām darbībām. Šīs laboratorijas darbība un uzdevumi ir paredzēti Direktīvas 92/119/EEK III pielikumā.

                        3.

                        Saskaņā ar Valdības rīkojuma par epizootijām 97. pantu Šveice ir izstrādājusi ārkārtas pasākumu plānu. Minētā plāna īstenošanas procedūras noteiktas tehniskās īstenošanas noteikumos Nr. 95/65, ko izdevis Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs.

                        4.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Direktīvas 92/119/EEK 22. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.

                  XII.   Ziņošana par slimībām
            A.   TIESĪBU AKTI (17)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 82/894/EEK (1982. gada 21. decembris) par dzīvnieku slimību paziņošanu Kopienā (OV L 378, 31.12.1982., 58. lpp.).

                                    1.

                                    1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 11. pants (pienācīgas pārbaudes pienākums un pienākums ziņot) un 57. pants (tehniska rakstura izpildes noteikumi, starptautiskā sadarbība).

                                    2.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 2. līdz 5. (minētās slimības), 59. līdz 65. pants un 291. pants (pienākums ziņot, paziņošana), 292. līdz 299. pants (uzraudzīšana, izpilde, administratīvā palīdzība).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI
            Komisija sadarbībā ar Federālo pārtikas nekaitīguma un veterināro biroju iekļauj Šveici dzīvnieku slimību paziņošanas sistēmā, kāda paredzēta Direktīvā 82/894/EEK.”.

         (1)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (2)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (3)  Komisijas Lēmums 2002/106/EK (2002. gada 1. februāris), ar ko apstiprina Diagnostikas rokasgrāmatu, ar kuru ievieš diagnostikas procedūras, paraugu ņemšanas metodes un laboratorisko testu kritērijus klasiskā cūku mēra apstiprināšanai (OV L 39, 9.2.2002., 71. lpp.).

         (4)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (5)  Komisijas Lēmums 2003/422/EK (2003. gada 26. maijs), ar ko apstiprina Āfrikas cūku mēra diagnostikas rokasgrāmatu (OV L 143, 11.6.2003., 35. lpp.).

         (6)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (7)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (8)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (9)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (10)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (11)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1069/2009 (2009. gada 21. oktobris), ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1774/2002 (OV L 300, 14.11.2009., 1. lpp.).

         (12)  Komisijas Regula (ES) Nr. 142/2011 (2011. gada 25. februāris), ar kuru īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1069/2009, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un īsteno Padomes Direktīvu 97/78/EK attiecībā uz dažiem paraugiem un precēm, kam uz robežas neveic veterinārās pārbaudes atbilstīgi minētajai direktīvai (OV L 54, 26.2.2011., 1. lpp.).

         (13)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (14)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (15)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 882/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp.).

         (16)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (17)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

      II PIELIKUMS
      Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 2. papildinājumu aizstāj ar šādu:

            "2. papildinājums

               Dzīvnieku veselība: tirdzniecība un laišana tirgū

            I.   Liellopi un cūkas
            A.   TIESĪBU AKTI (1)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 64/432/EEK (1964. gada 26. jūnijs) par dzīvnieku veselības problēmām, kas ietekmē liellopu un cūku tirdzniecību Kopienā (OV L 121, 29.7.1964., 1977. lpp.).

                                    1.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 27. līdz 31. pants (tirgi, izstādes), 34. līdz 37.b pants (tirdzniecība), 73. un 74. pants (tīrīšana, dezinfekcija un dezinfestācija), 116. līdz 121. pants (klasiskais un Āfrikas cūku mēris), 135. līdz 141. pants (Aujeski slimība), 150. līdz 157. pants (govju bruceloze), 158. līdz 165. pants (tuberkuloze), 166. līdz 169. pants (govju enzootiskā leikoze), 170. līdz 174. pants (govju infekciozais rinotraheīts/infekciozais pustulozais vulvovaginīts), 175. līdz 181. pants (sūkļveida encefalopātijas), 186. līdz 189. pants (liellopu ģenitālās infekcijas), 207. līdz 211. pants (cūku bruceloze), 301. pants (atļaujas lopkopības saimniecībām, apsēklošanas un spermas uzglabāšanas centri, embriju pārvietošanas vienības, tirgi un citi līdzīgi uzņēmumi vai pasākumi).

                                    2.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Saskaņā ar Valdības rīkojuma par epizootijām 301. panta 1. daļas i) punktu kantona veterinārārsts izsniedz atļaujas lopkopības saimniecībām, tirgiem un citiem līdzīgiem uzņēmumiem vai pasākumiem kā noteikts Direktīvas 64/432/EEK 2. pantā. Lai piemērotu šo pielikumu, saskaņā ar Direktīvas 64/432/EEK 11., 12. un 13. panta noteikumiem Šveice izveido apstiprināto savākšanas centru, pārvadātāju un tirdzniecības aģentu sarakstu.

                        2.

                        Direktīvas 64/432/EEK 11. panta 3. punktā paredzēto informāciju iesniedz Apvienotajai veterinārijas komitejai.

                        3.

                        Šā pielikuma mērķiem tiek atzīts, ka Šveice ir izpildījusi Direktīvas 64/432/EEK A pielikuma II daļas 7. punkta prasības attiecībā uz liellopu brucelozi. Lai saglabātu no brucelozes oficiāli brīva liellopu ganāmpulka statusu, Šveice uzņemas izpildīt šādus nosacījumus:

                                    a)

                                    par katru liellopu sugas dzīvnieku, attiecībā uz kuru pastāv aizdomas par inficēšanos ar brucelozi, ziņo kompetentām iestādēm un veic oficiālus testus brucelozes noteikšanai, kas ietver vismaz divas seroloģiskās pārbaudes ar komplementa saistīšanu, kā arī atbilstīgo aborta gadījumā noņemto paraugu mikrobioloģiskā pārbaude;

                                    b)

                                    periodā līdz aizdomas tiek klīdinātas, t.i., līdz a) punktā paredzētās pārbaudes dod negatīvu rezultātu, oficiāli brucelozes neskarta ganāmpulka statuss tiek uz laiku atcelts, ja ganāmpulkā ir liellopu sugas aizdomās turēts dzīvnieks vai dzīvnieki.

                              Apvienotajai veterinārijas komitejai tiek iesniegta detalizēta informācija par pozitīvo ganāmpulku, kā arī epidemioloģiska atskaite. Ja Šveice neizpilda kādu no Direktīvas 64/432/EEK A pielikuma II daļas 7. punkta prasībām, Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs par to nekavējoties informē Komisiju. Situāciju pārbauda Apvienotajā veterinārijas komitejā, lai pārskatītu šā punkta nosacījumus.

                        4.

                        Šā pielikuma mērķiem tiek atzīts, ka Šveice ir izpildījusi Direktīvas 64/432/EEK A pielikuma I daļas 4. punkta prasības attiecībā uz liellopu tuberkulozi. Lai saglabātu oficiāli tuberkulozes neskartu ganāmpulku, Šveice uzņemas izpildīt šādus nosacījumus:

                                    a)

                                    tiek ieviesta identifikācijas sistēma, kas ļauj izsekot līdz katra liellopa sākotnējam ganāmpulkam;

                                    b)

                                    valsts pilnvarotam veterinārārstam ir jāpārbauda post mortem visi nokautie dzīvnieki;

                                    c)

                                    kompetentām iestādēm ir jāziņo par visām aizdomām par dzīva, miruša vai kauta dzīvnieka saslimšanu ar tuberkulozi;

                                    d)

                                    katrā gadījumā kompetentas iestādes veic nepieciešamos pētījumus, lai aizdomas par saslimšanu atzītu par spēkā neesošām vai apstiprinātu, tai skaitā arī pētījumus sākotnējā un tranzīta ganāmpulkos. Gadījumos, kad bojājumus, kas rada aizdomas par tuberkulozi, atklāj autopsijas vai kaušanas laikā, kompetentām iestādēm šie bojājumi ir jānodod izpētei laboratorijā;

                                    e)

                                    aizdomās turētā dzīvnieka sākotnējais un tranzīta ganāmpulka oficiālais tuberkulozes neskartā ganāmpulka statuss uz laiku tiek atcelts un šis atcēlums ir spēkā, līdz klīniskajā, laboratorijas vai tuberkulīna pārbaudē tiek atzīts, ka nav konstatēta liellopu tuberkuloze;

                                    f)

                                    kad aizdomas par tuberkulozi ir apstiprinājuši tuberkulīna testi, klīniskās vai laboratorijas pārbaudes, oficiālais tuberkulozes neskarta izcelsmes vai tranzīta ganāmpulka statuss tiek atsaukts;

                                    g)

                                    oficiāli tuberkulozes neskarta ganāmpulka statuss netiek atjaunots, līdz visi par inficētiem atzītie dzīvnieki ir likvidēti; telpas un iekārtas dezinficētas; visu pārējo par sešām nedēļām vecāku dzīvnieku pārbaudēs ir konstatēta negatīva reakcija uz vismaz diviem intradermālajiem tuberkulīna testiem, kas veikti saskaņā ar Direktīvas 64/432/EEK B pielikumu, no kuriem pirmais — vismaz sešus mēnešus pēc tam, kad inficētais dzīvnieks ir atstājis ganāmpulku, un otrais — vismaz sešus mēnešus pēc pirmā.

                              Apvienotajai veterinārijas komitejai tiek iesniegta detalizēta informācija par pozitīviem ganāmpulkiem, kā arī epidemioloģiska atskaite. Ja Šveice neizpilda kādu no Direktīvas 64/432/EEK A pielikuma II daļas 4. punkta 1. daļas prasībām, Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs par to nekavējoties informē Komisiju. Situāciju pārbauda Apvienotajā veterinārijas komitejā, lai pārskatītu šā punkta nosacījumus.

                        5.

                        Šā pielikuma mērķiem tiek atzīts, ka Šveice ir izpildījusi Direktīvas 64/432/EEK D pielikuma I nodaļas F sadaļas prasības attiecībā uz govju enzootisko leikozi. Lai saglabātu no govju enzootiskās leikozes oficiāli brīva liellopu ganāmpulka statusu, Šveice uzņemas izpildīt šādus nosacījumus:

                                    a)

                                    Šveices ganāmpulki tiek uzraudzīti ar izlases veida pārbaudi. Paraugu skaits ir noteikts tādā veidā, lai ar 99 % ticamību varētu apgalvot, ka mazāk par 0,2 % no ganāmpulka ir inficēti ar govju enzootisko leikozi;

                                    b)

                                    valsts pilnvarotam veterinārārstam ir jāpārbauda post mortem visi nokautie dzīvnieki;

                                    c)

                                    kompetentām iestādēm ir jāziņo par visām aizdomām, kas radušās klīniskās pārbaudes, autopsijas vai gaļas pārbaudes laikā;

                                    d)

                                    aizdomu gadījumā par saslimšanu vai govju enzootiskās leikozes konstatēšanas gadījumā, oficiāli govju enzootiskās leikozes neskarta ganāmpulka statuss attiecīgajā ganāmpulkā tiek atcelts uz laiku līdz sekvestra atcelšanai;

                                    e)

                                    sekvestrs tiek atcelts, ja pēc saslimušo dzīvnieku un vajadzības gadījumā arī pēc to pēcnācēju likvidēšanas ar vismaz 90 dienu intervālu veiktas divas seroloģiskās pārbaudes ir devušas negatīvu rezultātu.

                              Ja govju enzootiskā leikoze tiek konstatēta 0,2 % no ganāmpulka, Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs par to nekavējoties informē Komisiju. Situāciju pārbauda Apvienotajā veterinārijas komitejā, lai pārskatītu šā punkta nosacījumus.

                        6.

                        Piemērojot šo pielikumu, tiek atzīts, ka Šveice ir oficiāli infekciozā liellopu rinotraheīta neskarta. Lai saglabātu šo statusu, Šveice apņemas izpildīt šādus nosacījumus:

                                    a)

                                    Šveices ganāmpulki tiek uzraudzīti ar izlases veida pārbaudi. Paraugu skaits ir noteikts tādā veidā, lai ar 99 % ticamību varētu apgalvot, ka mazāk par 0,2 % no ganāmpulka ir inficēti ar liellopu infekciozo rinotraheītu;

                                    b)

                                    par 24 mēnešiem vecāku buļļu ganāmpulkā ik gadus veic seroloģiskās pārbaudes;

                                    c)

                                    aizdomas par saslimšanu ir jāpaziņo kompetentām iestādēm un ir jāveic oficiālās liellopu infekciozā rinotraheīta pārbaudes, tai skaitā viroloģiskās un seroloģiskās;

                                    d)

                                    aizdomu gadījumā par saslimšanu vai liellopu rinotraheīta konstatēšanas gadījumā, oficiālais liellopu rinotraheīta neskarta ganāmpulka statuss attiecīgajā ganāmpulkā tiek atcelts uz laiku līdz sekvestra atcelšanai;

                                    e)

                                    sekvestrs tiek atcelts, ja vismaz 30 dienas pēc inficēto dzīvnieku likvidēšanas veikta seroloģiska pārbaude uzrāda negatīvu rezultātu.

                              Pamatojoties uz Šveices atzīto statusu, Komisijas Lēmumu 2004/558/EK (2) piemēro mutatis mutandis.
                        Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs nekavējoties informē Komisiju par visām izmaiņām nosacījumu izpildē, kas nodrošina šo statusu. Situāciju pārbauda Apvienotajā veterinārijas komitejā, lai pārskatītu šā punkta nosacījumus.

                        7.

                        Piemērojot šo pielikumu, tiek atzīts, ka Šveice ir oficiāli Aujeski slimības neskarta. Lai saglabātu šo statusu, Šveice apņemas izpildīt šādus nosacījumus:

                                    a)

                                    Šveices ganāmpulki tiek uzraudzīti ar izlases veida pārbaudi. Paraugu skaits ir noteikts tādā veidā, lai ar 99 % ticamību varētu apgalvot, ka mazāk par 0,2 % no ganāmpulka ir saslimuši ar Aujeski slimību;

                                    b)

                                    aizdomas par saslimšanu ir jāpaziņo kompetentām iestādēm un ir jāveic oficiālās Aujeski slimības pārbaudes, tai skaitā viroloģiskās un seroloģiskās;

                                    c)

                                    aizdomu gadījumā par saslimšanu vai Aujeski slimības konstatēšanas gadījumā, oficiālais neskarta ganāmpulka statuss attiecīgajā ganāmpulkā tiek atcelts uz laiku līdz sekvestra atcelšanai;

                                    d)

                                    sekvestrs tiek atcelts, ja pēc saslimušo dzīvnieku likvidācijas divas seroloģiskās pārbaudes, kas ar vismaz 21 dienas intervālu tiek veiktas visiem vaislas dzīvniekiem un nobarojamo dzīvnieku reprezentatīvam skaitam, ir devušas negatīvu rezultātu.

                              Pamatojoties uz Šveices atzīto statusu, Komisijas Lēmumu 2008/185/EK (3) piemēro mutatis mutandis.
                        Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs nekavējoties informē Komisiju par visām izmaiņām nosacījumu izpildē, kas nodrošina šo statusu. Situāciju pārbauda Apvienotajā veterinārijas komitejā, lai pārskatītu šā punkta nosacījumus.

                        8.

                        Kas attiecas uz cūku transmisīvo gastroenterītu (CTG) un cūku reproduktīvo un respiratoro sindromu (CRRS), jautājums par iespējamām papildu garantijām tiks izskatīts pēc iespējas ātrāk Apvienotajā veterinārijas komitejā. Komisija informē Federālo pārtikas nekaitīguma un veterināro biroju par šā jautājuma virzību.

                        9.

                        Cīrihes Universitātes Veterinārās bakterioloģijas institūtam Šveicē ir uzticēts veikt oficiālās tuberkulīna pārbaudes Direktīvas 64/432/EEK B pielikuma 4. punkta nozīmē.

                        10.

                        Saskaņā ar Direktīvas 64/432/EEK C pielikuma 4. punktu Zoonožu, dzīvnieku infekcijas slimību un antibiotiku rezistences centram (ZOBA) Šveicē ir uzticēta oficiālā antigēnu (bruceloze) pārbaude.

                        11.

                        Liellopiem un cūkām, ko tirgo starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici, pievieno dzīvnieku veselības sertifikātus, kas atbilst Direktīvas 64/432/EEK F pielikumā sniegtajiem paraugiem. Piemēro šādus pielāgojumus:

                                    —

                                    sertifikāta 1. parauga C iedaļā apstiprinājumu pielāgo šādi:

                                                —

                                                4. punktu attiecībā uz papildu garantijām papildina ar šādiem ievilkumiem:

                                                            —

                                                            'slimība: govju infekciozais rinotraheīts,

                                                            —

                                                            saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2004/558/EK, kura noteikumi tiek piemēroti mutatis mutandis;';

                                    —

                                    sertifikāta 2. parauga C iedaļā apstiprinājumu pielāgo šādi:

                                                —

                                                4. punktu attiecībā uz papildu garantijām papildina ar šādiem ievilkumiem:

                                                            —

                                                            'slimība: Aujeski,

                                                            —

                                                            saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2008/185/EK, kura noteikumi tiek piemēroti mutatis mutandis;'.

                        12.

                        Šā pielikuma piemērošanas mērķiem, veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar liellopiem, tiem pievieno papildu veterināros sertifikātus, kuros sniegtas šādas ziņas par veselību:

                                    —

                                    Liellopi:

                                                —

                                                ir identificēti ar pastāvīgas identifikācijas sistēmas palīdzību, kas ļauj atrast to ciltsmāti un sākotnējo ganāmpulku, kā arī noskaidrot, vai tie nav govju transmisīvo sūkļveida encefalopātiju skarto govju tiešie pēcteči, kas dzimuši divus gadus pirms diagnostikas;

                                                —

                                                nenāk no ganāmpulkiem, kur tiek izmeklēta govju sūkļveida encefalopātija;

                                                —

                                                dzimuši pēc 2001. gada 1. jūnija.

                  II.   Aitas un kazas
            A.   TIESĪBU AKTI (4)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 91/68/EEK (1991. gada 28. janvāris) par dzīvnieku veselības prasībām, kas ietekmē aitu un kazu tirdzniecību Kopienā (OV L 46, 19.2.1991., 19. lpp.).

                                    1.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 27. līdz 31. pants (tirgi, izstādes), 34. līdz 37.b pants (tirdzniecība), 73. un 74. pants (tīrīšana, dezinfekcija un dezinfestācija), 142. līdz 149. pants (trakumsērga), 158. līdz 165. pants (tuberkuloze), 180. līdz 180.c pants (skrepi slimība), 190. līdz 195. pants (aitu un kazu bruceloze), 196. līdz 199. pants (infekciozā aglaktija), 217. līdz 221. pants (kazu artrīts/encefalīts), 233. līdz 236. pants (aunu bruceloze), 301. pants (atļaujas lopkopības saimniecībām, apsēklošanas un spermas uzglabāšanas centri, embriju pārvietošanas vienības, tirgi un citi līdzīgi uzņēmumi vai pasākumi).

                                    2.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši saskaņā ar Direktīvas 91/68/EEK 11. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.
                        Aitu un kazu brucelozes parādīšanās vai atkārtošanās gadījumā Šveice informē Apvienoto veterinārijas komiteju, lai atbilstoši situācijas attīstībai tiktu noteikti vajadzīgie pasākumi.

                        2.

                        Šā pielikuma mērķiem uzskata, ka Šveice ir oficiāli aitu un kazu brucelozes neskarta. Lai šo statusu saglabātu, Šveice apņemas īstenot Direktīvas 91/68/EEK A pielikuma 1. nodaļas II daļas 2. punktā paredzētos pasākumus.

                        3.

                        Aitām un kazām, ko tirgo starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici, pievieno veterināros sertifikātus, kas atbilst Direktīvas 91/68/EEK E pielikumā sniegtajiem paraugiem.

                  III.   Zirgu dzimtas dzīvnieki
            A.   TIESĪBU AKTI (5)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 2009/156/EK (2009. gada 30. novembris) par dzīvnieku veselības prasībām attiecībā uz zirgu dzimtas dzīvnieku pārvadāšanu un importu no trešām valstīm (OV L 192, 23.7.2010., 1. lpp.).

                                    1.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 112. līdz 112.f pants (Āfrikas zirgu mēris), 204. līdz 206. pants (vaislas sērga, encefalomielīts, infekciozā anēmija, zirgu ļaunie ienāši), 240. līdz 244. pants (zirgu kontagiozais metrīts).

                                    2.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Piemērojot Direktīvas 2009/156/EK 3. pantu, informācija ir jāsniedz Apvienotajai veterinārijas komitejai.

                        2.

                        Piemērojot Direktīvas 2009/156/EK 6. pantu, informācija ir jāsniedz Apvienotajai veterinārijas komitejai.

                        3.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši saskaņā ar Direktīvas 2009/156/EK 10. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.

                        4.

                        Direktīvas 2009/156/EK II un III pielikuma noteikumi Šveicei ir piemērojami mutatis mutandis.

                  IV.   Mājputni un inkubējamās olas
            A.   TIESĪBU AKTI (6)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 2009/158/EK (2009. gada 30. novembris) par dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar ko reglamentē mājputnu un inkubējamo olu tirdzniecību Kopienā un to ievešanu no trešām valstīm (OV L 343, 22.12.2009., 74. lpp.).

                                    1.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 25. pants (transports), 122. līdz 125. pants (putnu gripa un Ņūkāslas slimība) 255. līdz 261. pants (Salmonella spp.), 262. līdz 265. pants (putnu infekciozais laringotraheīts).

                                    2.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Piemērojot Direktīvas 2009/158/EK 3. pantu, ir atzīts, ka Šveicei ir plāns, kurā precizēti pasākumi, ko tā plāno veikt šo uzņēmumu apstiprināšanai.

                        2.

                        Piemērojot Direktīvas 2009/158/EK 4. pantu, Šveices references laboratorija ir Bernes Universitātes Veterinārās bakterioloģijas institūts.

                        3.

                        Turēšanas nosacījumi saskaņā ar Direktīvas 2009/158/EK 8. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punktu attiecas uz Šveici mutatis mutandis.

                        4.

                        Attiecībā uz inkubējamo olu sūtījumiem uz Eiropas Savienību Šveices iestādes apņemas ievērot marķēšanas noteikumus, kas paredzēti Komisijas Regulā (EEK) Nr. 617/2008 (7).

                        5.

                        Direktīvas 2009/158/EK 10. panta a) apakšpunktā precizētā turēšanas prasība attiecas uz Šveici mutatis mutandis.

                        6.

                        Direktīvas 2009/158/EK 11. panta a) apakšpunktā precizētā turēšanas prasība attiecas uz Šveici mutatis mutandis.

                        7.

                        Turēšanas nosacījumi saskaņā ar Direktīvas 2009/158/EK 14. panta 2. punkta a) apakšpunktu attiecas uz Šveici mutatis mutandis.

                        8.

                        Šā pielikuma mērķiem uzskata, ka Šveice izpilda Direktīvas 2009/158/EK 15. panta 2. punkta prasības attiecībā uz Ņūkāslas slimību un līdz ar to tai ir piešķirts statuss, kas neparedz vakcinēšanu pret Ņūkāslas slimību. Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs nekavējoties informē Komisiju par visām izmaiņām nosacījumu izpildē, kas nodrošina šo statusu. Situāciju pārbauda Apvienotajā veterinārijas komitejā, lai pārskatītu šā punkta nosacījumus.

                        9.

                        Direktīvas 2009/158/EK 18. pantā atsauces uz Eiropas Savienības dalībvalsts nosaukumu attiecas uz Šveici mutatis mutandis.

                        10.

                        Mājputniem un inkubējamām olām, ko tirgo starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici, pievieno veselības sertifikātus, kas atbilst Direktīvas 2009/158/EK IV pielikumā sniegtajiem paraugiem.

                        11.

                        Ja sūtījumi no Šveices adresēti Somijai vai Zviedrijai, Šveices iestādes apņemas nodrošināt garantijas, kas attiecībā uz salmonelozi paredzētas Eiropas Savienības tiesību aktos.

                  V.   Akvakultūras dzīvnieki un produkti
            A.   TIESĪBU AKTI (8)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 2006/88/EK (2006. gada 24. oktobris) par akvakultūras dzīvniekiem un to produktiem izvirzītajām dzīvnieku veselības prasībām, kā arī par konkrētu ūdensdzīvnieku slimību profilaksi un kontroli (OV L 328, 24.11.2006., 14. lpp.).

                                    1.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 3. līdz 5. pants (minētās epizootijas), 21. līdz 23. pants (akvakultūras saimniecību reģistrēšana, personāla pārvaldība un citi pienākumi, veselības uzraudzība), 61. pants (zvejas tiesību izsniedzēju un zvejas pārraudzības institūciju pienākumi), 62. līdz 76. pants (apkarošanas vispārējie pasākumi), 277. līdz 290. pants (kopīgi un specifiski pasākumi saistībā ar ūdensdzīvnieku slimībām, diagnostikas laboratorija).

                                    2.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                                    3.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par trešu valstu dzīvnieku importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITA; RS 916.443.12).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Piemērojot šo pielikumu, Šveice ir atzīta par oficiāli brīvu no lašu infekciozās anēmijas un Marteilia refringens un Bonamia ostreae infekcijas.

                        2.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja ir atbildīga par Direktīvas 2006/88/EK 29., 40., 41., 43., 44. un 50. panta iespējamo piemērošanu.

                        3.

                        Dzīvnieku veselības nosacījumi, ar ko reglamentē laišanu tirgū attiecībā uz dekoratīviem ūdensdzīvniekiem, akvakultūras dzīvniekiem, kas paredzēti audzēšanai, tostarp izklāšanas zonām, audzētavām makšķerēšanai ar krājumu atjaunošanu, atklātām dekoratīvo dzīvnieku iekārtām, kā arī krājumu atjaunošanai, un akvakultūras dzīvniekiem un dzīvnieku izcelsmes produktiem, kas paredzēti izmantošanai cilvēka uzturā, ir noteikti 4. līdz 9. pantā Komisijas Regulā (EK) Nr. 1251/2008 (9).

                        4.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši saskaņā ar Direktīvas 2006/88/EK 58. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.

                  VI.   Liellopu embriji
            A.   TIESĪBU AKTI (10)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 89/556/EEK (1989. gada 25. septembris) par dzīvnieku veselības nosacījumiem, kas reglamentē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar liellopu sugu mājdzīvnieku embrijiem un to importu no trešām valstīm (OV L 302, 19.10.1989., 1. lpp.).

                                    1.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 56.–58.a pants (embriju pārvietošana).

                                    2.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši saskaņā ar Direktīvas 89/556/EEK 15. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.

                        2.

                        Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar liellopu embrijiem, tiem pievieno veterināros sertifikātus, kas atbilst Direktīvas 89/556/EEK C pielikumā sniegtajiem paraugiem.

                  VII.   Liellopu sperma
            A.   TIESĪBU AKTI (11)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 88/407/EEK (1988. gada 14. jūnijs) par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar mājas liellopu spermu un tās ievedumiem (OV L 194, 22.7.1988., 10. lpp.).

                                    1.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 51. līdz 55.a pants (mākslīgā apsēklošana).

                                    2.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Direktīvas 88/407/EEK 4. panta 2. punkta mērķiem Šveicē visos centros tur tikai tādus dzīvniekus, kas uzrāda negatīvu reakciju seruma neitralizācijas testā vai ELISA testā.

                        2.

                        Direktīvas 88/407/EEK 5. panta 2. punktā paredzēto informāciju iesniedz Apvienotajai veterinārijas komitejai.

                        3.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši saskaņā ar Direktīvas 88/407/EEK 16. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.

                        4.

                        Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar liellopu spermu, tai pievieno veterināros sertifikātus, kas atbilst Direktīvas 88/407/EEK D pielikumā sniegtajiem paraugiem.

                  VIII.   Cūku sperma
            A.   TIESĪBU AKTI (12)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Padomes Direktīva 90/429/EEK (1990. gada 26. jūnijs), ar ko nosaka dzīvnieku veselības prasības, kas piemērojamas Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar cūku sugu mājdzīvnieku spermu un tās importu (OV L 224, 18.8.1990., 62. lpp.).

                                    1.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 51. līdz 55.a pants (mākslīgā apsēklošana).

                                    2.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Direktīvas 90/429/EEK 5. panta 2. punktā paredzēto informāciju iesniedz Apvienotajai veterinārijas komitejai.

                        2.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši saskaņā ar Direktīvas 90/429/EEK 16. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.

                        3.

                        Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar cūku spermu, tai pievieno veterināros sertifikātus, kas atbilst Direktīvas 90/429/EEK D pielikumā sniegtajiem paraugiem.

                  IX.   Citas sugas
            A.   TIESĪBU AKTI (13)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                                    1.

                                    Padomes Direktīva 92/65/EEK (1992. gada 13. jūlijs), ar ko paredz dzīvnieku veselības prasības attiecībā uz tādu dzīvnieku, spermas, olšūnu un embriju tirdzniecību un importu Kopienā, uz kuriem neattiecas dzīvnieku veselības prasības, kas paredzētas īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvas 90/425/EEK A(I) pielikumā (OV L 268, 14.9.1992., 54. lpp.).

                                    2.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 576/2013 (2013. gada 12. jūnijs) par lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu un par Regulas (EK) Nr. 998/2003 atcelšanu
                                    (OV L 178, 28.6.2013., 1. lpp.)

                                    1.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 51. līdz 55.a pants (mākslīgā apsēklošana) un 56. līdz 58.a pants (embriju pārvietošana).

                                    2.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                                    3.

                                    Valdības 2014. gada 28. novembra rīkojums par lolojumdzīvnieku importu, tranzītu un eksportu (OITE-AC; RS 916.443.14).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Šā pielikuma mērķiem šis punkts ietver tirdzniecību ar dzīviem dzīvniekiem, uz ko neattiecas noteikumi šā papildinājuma I līdz V daļā, un ar spermu, olšūnām un embrijiem, uz kuriem neattiecas noteikumi šā papildinājuma VI līdz VIII daļā.

                        2.

                        Eiropas Savienība un Šveice apņemas, ka tirdzniecība ar dzīviem dzīvniekiem, ar spermu, olšūnām un embrijiem, kas paredzēta 1. punktā, nav aizliegta vai ierobežota ar citām veselības prasībām kā tikai tām, kas izriet no pašreizējā pielikuma piemērošanas un jo īpaši iespējamiem aizsardzības pasākumiem atbilstīgi tā 20. pantam.

                        3.

                        Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar tādu sugu nagaiņiem, kas nav minēti šā papildinājuma I, II un III daļā, tiem pievieno Direktīvas 92/65/EEK E pielikuma 1. daļas paraugiem atbilstīgos veselības sertifikātus, kam pievienota deklarācija, kas paredzēta Direktīvas 92/65/EEK 6. panta A daļas 1. punkta e) apakšpunktā.

                        4.

                        Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar zaķveidīgo kārtas dzīvniekiem, tiem pievieno Direktīvas 92/65/EEK E pielikuma 1. daļas paraugam atbilstīgus veselības sertifikātus, ko iespējams papildināt ar apliecinājumu, kas paredzēts Direktīvas 92/65/EEK 9. panta 2. punkta otrajā daļā.
                        Šveices iestādes šo apliecinājumu var pielāgot, lai in extenso piemērotu Direktīvas 92/65/EEK 9. panta prasības.

                        5.

                        Direktīvas 92/65/EEK 9. panta 2. punkta trešajā daļā minētajos gadījumos informācija ir jāsniedz Apvienotajai veterinārijas komitejai.

                        6.

                        Suņu un kaķu pārvešana no Eiropas Savienības uz Šveici ir pakļauta Direktīvas 92/65/EEK 10. panta 2. punkta prasībām.
                        Identifikācijas sistēma ir tāda, kā paredzēts Regulā (ES) Nr. 576/2013. Izmantojamā pase ir noteikta Komisijas Īstenošanas lēmuma (ES) Nr. 577/2013 (14) II pielikuma 3. daļā.
                        Vakcinācijas un, ja vajadzīgs, atkārtotas vakcinācijas pret trakumsērgu derīguma prasības ir noteiktas Regulas (ES) Nr. 576/2013 III pielikumā.

                        7.

                        Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar aitu un kazu spermu, olšūnām un embrijiem, tiem pievieno Komisijas Lēmumā 2010/470/ES (15) paredzētos veselības sertifikātus.

                        8.

                        Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar zirgu sugas dzīvnieku spermu, tai pievieno Lēmumā 2010/470/ES paredzētos veselības sertifikātus.

                        9.

                        Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar zirgu sugas dzīvnieku olšūnām un embrijiem, tiem pievieno Lēmumā 2010/470/ES paredzētos veselības sertifikātus.

                        10.

                        Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar cūku sugas dzīvnieku olšūnām un embrijiem, tiem pievieno Lēmumā 2010/470/ES paredzētos veselības sertifikātus.

                        11.

                        Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar bišu saimēm (stropi vai mātes ar spietu), tām pievieno veselības sertifikātus, kas atbilst Direktīvas 92/65/EEK E pielikuma 2. daļā sniegtajam paraugam.

                        12.

                        Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar dzīvniekiem, spermu, embrijiem un olšūnām no iestādēm, institūtiem vai centriem, kas apstiprināti atbilstīgi Direktīvas 92/65/EEK C pielikumam, tiem pievieno veselības sertifikātus, kas atbilst Direktīvas 92/65/EEK E pielikuma III daļā sniegtajam paraugam.

                        13.

                        Piemērojot Direktīvas 92/65/EEK 24. pantu, minētā panta 2. punktā prasīto informāciju sniedz Apvienotajai veterinārijas komitejai.

                  X.   Lolojumdzīvnieku nekomerciāla pārvietošana
            A.   TIESĪBU AKTI (16)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 576/2013 (2013. gada 12. jūnijs) par lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu un par Regulas (EK) Nr. 998/2003 atcelšanu (OV L 178, 28.6.2013., 1. lpp.).

                        Valdības 2014. gada 28. novembra rīkojums par lolojumdzīvnieku importu, tranzītu un eksportu (OITE-AC; RS 916.443.14).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Marķēšanas sistēma ir tāda, kā paredzēts Regulā (ES) Nr. 576/2013.

                        2.

                        Vakcinācijas un, ja vajadzīgs, atkārtotas vakcinācijas pret trakumsērgu derīguma prasības ir noteiktas Regulas (ES) Nr. 576/2013 III pielikumā.

                        3.

                        Izmantojamās pases paraugs ir tāds, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 577/2013 III pielikuma 3. daļā. Papildu prasības attiecībā uz pasi ir noteiktas Regulas (ES) Nr. 577/2013 III pielikuma 4. daļā.

                        4.

                        Šā papildinājuma nolūkos lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici Regulas (ES) Nr. 576/2013 II nodaļas noteikumus piemēro mutatis mutandis. Dokumentu un identitātes pārbaudes, kas jāveic, lolojumdzīvnieku nekomerciāli pārvietojot uz Šveici no kādas Eiropas Savienības dalībvalsts, notiek saskaņā ar prasībām, kas noteiktas Regulas (ES) Nr. 576/2013 33. pantā.".

         (1)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (2)  Komisijas Lēmums 2004/558/EK (2004. gada 15. jūlijs) par Padomes Direktīvas 64/432/EEK ieviešanu attiecībā uz papildus garantijām Kopienas iekšējā liellopu tirdzniecībā sakarā ar liellopu infekciozo rinotraheītu un atsevišķu dalībvalstu iesniegto izskaušanas programmu apstiprināšanu (OV L 249, 23.7.2004., 20. lpp.).

         (3)  Komisijas Lēmums 2008/185/EK (2008. gada 21. februāris) par papildu garantijām Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar cūkām attiecībā uz Aujeski cūku slimību un kritērijiem, ar kuriem nodrošina informāciju par šo slimību (OV L 59, 4.3.2008., 19. lpp.).

         (4)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (5)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (6)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (7)  Komisijas Regula (EK) Nr. 617/2008 (2008. gada 27. jūnijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 piemērošanai attiecībā uz inkubējamo olu un mājputnu cāļu ražošanu un tirdzniecību (OV L 168, 28.6.2008., 5. lpp.).

         (8)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (9)  Komisijas Regula (EK) Nr. 1251/2008 (2008. gada 12. decembris), ar ko īsteno Padomes Direktīvu 2006/88/EK attiecībā uz nosacījumiem un sertifikācijas prasībām par akvakultūras dzīvnieku un to produktu laišanu tirgū un importu Kopienā un nosaka pārnēsātājsugu sarakstu (OV L 337, 16.12.2008., 41. lpp.).

         (10)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (11)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (12)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (13)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (14)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 577/2013 (2013. gada 28. jūnijs) par identifikācijas dokumentu paraugiem suņu, kaķu un mājas sesku nekomerciālai pārvietošanai, teritoriju un trešo valstu saraksta izveidošanu un par deklarāciju formas, izkārtojuma un valodas prasībām atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 576/2013 paredzētajiem konkrētiem nosacījumiem (OV L 178, 28.6.2013., 109. lpp).

         (15)  Komisijas Lēmums 2010/470/ES (2010. gada 26. augusts), ar ko nosaka veselības sertifikātu paraugus zirgu dzimtas dzīvnieku, aitu un kazu spermas, olšūnu un embriju un cūku dzimtas dzīvnieku olšūnu un embriju tirdzniecībai Eiropas Savienībā (OV L 228, 31.8.2010., 15. lpp.).

         (16)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

      III PIELIKUMS
      Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 3. papildinājumu aizstāj ar šādu:

            “3. papildinājums

               Dzīvu dzīvnieku, to spermas, olšūnu un embriju imports no trešām valstīm

            I.   EIROPAS SAVIENĪBA — TIESĪBU AKTI (1)

            A.   Nagaiņi, izņemot zirgu dzimtas dzīvniekus
            Padomes Direktīva 2004/68/EK (2004. gada 26. aprīlis), ar ko nosaka dzīvnieku veselības noteikumus par dažu nagaiņu sugu dzīvu dzīvnieku importu un tranzītu caur Kopienu, groza Direktīvas 90/426/EEK un 92/65/EEK un atceļ Direktīvu 72/462/EEK (OV L 139, 30.4.2004., 321. lpp.).
            B.   Zirgu dzimtas dzīvnieki
            Padomes Direktīva 2009/156/EK (2009. gada 30. novembris) par dzīvnieku veselības prasībām attiecībā uz zirgu dzimtas dzīvnieku pārvadāšanu un importu no trešām valstīm (OV L 192, 23.7.2010., 1. lpp.).
            C.   Mājputni un inkubējamās olas
            Padomes Direktīva 2009/158/EK (2009. gada 30. novembris) par dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar ko reglamentē mājputnu un inkubējamo olu tirdzniecību Kopienā un to ievešanu no trešām valstīm (OV L 343, 22.12.2009., 74. lpp.).
            D.   Akvakultūras dzīvnieki
            Padomes Direktīva 2006/88/EK (2006. gada 24. oktobris) par akvakultūras dzīvniekiem un to produktiem izvirzītajām dzīvnieku veselības prasībām, kā arī par konkrētu ūdensdzīvnieku slimību profilaksi un kontroli (OV L 328, 24.11.2006., 14. lpp.).
            E.   Liellopu embriji
            Padomes Direktīva 89/556/EEK (1989. gada 25. septembris) par dzīvnieku veselības nosacījumiem, kas reglamentē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar liellopu sugu mājdzīvnieku embrijiem un to importu no trešām valstīm (OV L 302, 19.10.1989., 1. lpp.).
            F.   Liellopu sperma
            Padomes Direktīva 88/407/EEK (1988. gada 14. jūnijs) par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar sasaldētu mājas liellopu spermu un tās ievedumiem (OV L 194, 22.7.1988., 10. lpp.).
            G.   Cūku sperma
            Padomes Direktīva 90/429/EEK (1990. gada 26. jūnijs), ar ko nosaka dzīvnieku veselības prasības, kas piemērojamas Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar cūku sugu mājdzīvnieku spermu un tās importu (OV L 224, 18.8.1990., 62. lpp.).
            H.   Citi dzīvi dzīvnieki

                        1.

                        Padomes Direktīva 92/65/EEK (1992. gada 13. jūlijs), ar ko paredz dzīvnieku veselības prasības attiecībā uz tādu dzīvnieku, spermas, olšūnu un embriju tirdzniecību un importu Kopienā, uz kuriem neattiecas dzīvnieku veselības prasības, kas paredzētas īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvas 90/425/EEK A(I) pielikumā (OV L 268, 14.9.1992., 54. lpp.).

                        2.

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 576/2013 (2013. gada 12. jūnijs) par lolojumdzīvnieku nekomerciālu pārvietošanu un par Regulas (EK) Nr. 998/2003 atcelšanu (OV L 178, 28.6.2013., 1. lpp.)

                  I.   Citi īpaši nosacījumi

                        1.

                        Padomes Direktīva 96/22/EK (1996. gada 29. aprīlis) par noteiktu hormonālas vai tireostatiskas iedarbības vielu un beta-agonistu lietošanas aizliegumu lopkopībā un par Direktīvu 81/602/EEK, 88/146/EEK un 88/299/EEK atcelšanu (OV L 125, 23.5.1996., 3. lpp.).

                        2.

                        Padomes Direktīva 96/23/EK (1996. gada 29. aprīlis), ar ko paredz pasākumus, lai kontrolētu noteiktas vielas un to atliekas dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku izcelsmes produktos, un ar ko atceļ Direktīvu 85/358/EEK un Direktīvu 86/469/EEK, kā arī Lēmumu 89/187/EEK un Lēmumu 91/664/EEK (OV L 125, 23.5.1996., 10. lpp.).

                  II.   ŠVEICE — TIESĪBU AKTI (2)

                        1.

                        1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40).

                        2.

                        Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).

                        3.

                        Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                        4.

                        Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par trešu valstu dzīvnieku importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITA; RS 916.443.12).

                        5.

                        Valdības 2008. gada 27. augusta rīkojums par trešu valstu dzīvnieku izcelsmes produktu importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITPA; RS 916.443.13).

                        6.

                           DFI2007. gada 16. maija rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importa un tranzīta kontroli (Rīkojums par OITE kontrolēm; RS 916.443.106).

                        7.

                        Valdības 2014. gada 28. novembra rīkojums par lolojumdzīvnieku importu, tranzītu un eksportu (OITE-AC; RS 916.443.14).

                        8.

                        Valdības 2004. gada 18. augusta rīkojums par veterinārajām zālēm (OmédV; RS 812.212.27).

                        9.

                        Valdības 1985. gada 30. oktobra rīkojums par atlīdzību, ko saņem Federālā pārtikas nekaitīguma un veterinārā biroja darbinieki (Rīkojums par OSAV atlīdzībām; RS 916.472).

                  III.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI
            Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs vienlaicīgi ar Eiropas Savienības dalībvalstīm piemēro importa nosacījumus, kas noteikti šā papildinājuma I daļā minētajos tiesību aktos, īstenošanas noteikumus un to uzņēmumu sarakstus, no kuriem attiecīgais imports ir atļauts. Tas attiecas uz visiem attiecīgajiem tiesību aktiem, neatkarīgi no to pieņemšanas datuma.
            Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs var pieņemt ierobežojošākus pasākumus un pieprasīt papildu garantijas. Šādos gadījumos Apvienotajā veterinārijas komitejā jānotiek konsultācijām, lai atrastu piemērotus risinājumus.
            Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs un Eiropas Savienības dalībvalstis savstarpēji apmainās ar informāciju par īpašiem importa nosacījumiem, kas noteikti divpusēji un uz kuriem Savienības mērogā neattiecas saskaņošana.
            Piemērojot šo pielikumu, Federālā pārtikas nekaitīguma un veterinārā biroja tīmekļa vietnē publicē Šveices iestādes, kas atzītas par apstiprinātajiem centriem saskaņā ar Direktīvas 92/65/EEK C pielikuma noteikumiem.”.

         (1)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (2)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

      IV PIELIKUMS
      Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 4. papildinājumu aizstāj ar šādu:

            “4. papildinājums

               Zootehnika, ieskaitot importu no trešām valstīm

            A.   TIESĪBU AKTI (1)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                                    1.

                                    Padomes Direktīva 2009/157/EK (2009. gada 30. novembris) par liellopu sugu tīršķirnes vaisliniekiem (OV L 323, 10.12.2009., 1. lpp.).

                                    2.

                                    Padomes Direktīva 88/661/EEK (1988. gada 19. decembris) par zootehniskajiem standartiem, kas piemērojami tīršķirnes vaislas cūkām (OV L 382, 31.12.1988., 36. lpp.).

                                    3.

                                    Padomes Direktīva 87/328/EEK (1987. gada 18. jūnijs) par tīršķirnes vaislas liellopu atzīšanu par derīgiem vairošanai (OV L 167, 26.6.1987., 54. lpp.).

                                    4.

                                    Padomes Direktīva 88/407/EEK (1988. gada 14. jūnijs) par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar mājas liellopu spermu un tās ievedumiem (OV L 194, 22.7.1988., 10. lpp.).

                                    5.

                                    Padomes Direktīva 89/361/EEK (1989. gada 30. maijs) par tīršķirnes vaislas aitām un kazām (OV L 153, 6.6.1989., 30. lpp.).

                                    6.

                                    Padomes Direktīva 90/118/EEK (1990. gada 5. marts) par tīršķirnes vaislas cūku atzīšanu par derīgām vaislai (OV L 71, 17.3.1990., 34. lpp.).

                                    7.

                                    Padomes Direktīva 90/119/EEK (1990. gada 5. marts) par vaislas cūku hibrīdiem vaislai (OV L 71, 17.3.1990., 36. lpp.).

                                    8.

                                    Padomes Direktīva 90/427/EEK (1990. gada 26. jūnijs) par zootehniskajiem un ģenealoģiskajiem nosacījumiem, kas regulē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem (OV L 224, 18.8.1990., 55. lpp.).

                                    9.

                                    Padomes Direktīva 90/428/EEK (1990. gada 26. jūnijs) par tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem, kas paredzēti sacensībām, un par piedalīšanās nosacījumiem sacensībās (OV L 224, 18.8.1990., 60. lpp.).

                                    10.

                                    Padomes Direktīva 91/174/EEK (1991. gada 25. marts), ar ko nosaka zootehnikas un ģenealoģijas prasības tīršķirnes dzīvnieku pārdošanai un ar ko izdara grozījumus Direktīvās 77/504/EEK un 90/425/EEK (OV L 85, 5.4.1991., 37. lpp.).

                                    11.

                                    Padomes Direktīva 94/28/EK (1994. gada 23. jūnijs), ar ko nosaka principus, kas attiecas uz zootehniskajiem un ģenealoģiskajiem noteikumiem, kurus piemēro no trešām valstīm importētajiem dzīvniekiem, to spermai, olšūnām un embrijiem, un kura groza Direktīvu 77/504/EEK par tīršķirnes vēršu ģints sugu vaislas dzīvniekiem (OV L 178, 12.7.1994., 66. lpp.).

                        Valdības 2012. gada 31. oktobra rīkojums par lopkopību (OE; RS 916.310).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI
            Šā papildinājuma nolūkos dzīvu dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu, ar kuriem notiek tirdzniecība starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici, aprite notiek saskaņā ar Eiropas Savienības dalībvalstu savstarpējās tirdzniecības noteikumiem.
            Neskarot noteikumus par zootehniskajām pārbaudēm 5. un 6. papildinājumā, Šveices iestādes apņemas nodrošināt, ka ievedumiem Šveice piemēro tos pašus noteikumus, kas minēti Padomes Direktīvā 94/28/EK.
            Ja rodas sarežģījumi, jautājumu pēc vienas Puses pieprasījuma nodod izskatīšanai Apvienotajā veterinārijas komitejā.”.

         (1)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

      V PIELIKUMS
      Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 5. papildinājumu aizstāj ar šādu:

            “5. papildinājums

               Dzīvi dzīvnieki, sperma, olšūnas un embriji: Robežkontrole un nodevas

            I   NODAĻA
            Vispārējās prasības – TRACES sistēma
            A.   TIESĪBU AKTI (1)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                        Komisijas Lēmums 2004/292/EK (2004. gada 30. marts) par TRACES sistēmas ieviešanu, ar ko groza Lēmumu 92/486/EEK (OV L 94, 31.3.2004., 63. lpp.).

                                    1.

                                    1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40).

                                    2.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).

                                    3.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                                    4.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par trešu valstu dzīvnieku importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITA; RS 916.443.12).

                                    5.

                                    Valdības 2008. gada 27. augusta rīkojums par trešu valstu dzīvnieku izcelsmes produktu importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITPA; RS 916.443.13).

                                    6.

                                       DFI2007. gada 16. maija rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importa un tranzīta kontroli (Rīkojums par OITE kontrolēm; RS 916.443.106).

                                    7.

                                    Valdības 2014. gada 28. novembra rīkojums par lolojumdzīvnieku importu, tranzītu un eksportu (OITE-AC; RS 916.443.14).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI
            Komisija sadarbībā ar Federālo pārtikas nekaitīguma un veterināro biroju iekļauj Šveici datorsistēmā TRACES saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2004/292/EK.
            Vajadzības gadījumā Apvienotajā veterinārijas komitejā nosaka pārejas un papildu pasākumus.
            II   NODAĻA
            Veterinārās un zootehniskās pārbaudes, kas piemērojamas tirdzniecībā starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici
            A.   TIESĪBU AKTI (2)

            Veterinārās un zootehniskās pārbaudes, kas piemērojamas tirdzniecībai starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici, tiek veiktas atbilstīgi turpmāk norādītajiem aktiem:

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                                    1.

                                    Padomes Direktīva 89/608/EEK (1989. gada 21. novembris) par dalībvalstu administratīvo iestāžu savstarpējo palīdzību un šo iestāžu un Komisijas sadarbību, lai nodrošinātu pareizu tiesību aktu piemērošanu veterinārijas un zootehnikas jomā (OV L 351, 2.12.1989., 34. lpp.).

                                    2.

                                    Padomes Direktīva 90/425/EEK (1990. gada 26. jūnijs) par veterinārajām un zootehniskajām pārbaudēm, kas piemērojamas Kopienā iekšējā tirdzniecībā ar noteiktiem dzīviem dzīvniekiem un produktiem, lai izveidotu iekšējo tirgu (OV L 224, 18.8.1990., 29. lpp.).

                                    1.

                                    1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 57. pants.

                                    2.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                                    3.

                                       DFI2007. gada 16. maija rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importa un tranzīta kontroli (Rīkojums par OITE kontrolēm; RS 916.443.106).

                                    4.

                                    Valdības 2014. gada 28. novembra rīkojums par lolojumdzīvnieku importu, tranzītu un eksportu (OITE-AC; RS 916.443.14).

                                    5.

                                    1985. gada 30. oktobra Federālais rīkojums par atlīdzību, ko saņem Federālā pārtikas nekaitīguma un veterinārā biroja darbinieki (Rīkojums par OSAV atlīdzībām; RS 916.472).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI
            Gadījumos, kas paredzēti Direktīvas 90/425/EEK 8. pantā, galamērķa vietas kompetentās iestādes nekavējoties sazinās ar nosūtīšanas vietas kompetentajām iestādēm. Tās veic visus vajadzīgos pasākumus un informē nosūtīšanas vietas kompetento iestādi un Komisiju par veikto pārbaužu raksturu, pieņemtajiem lēmumiem un šo lēmumu pamatojumu.
            Apvienotā veterinārijas komiteja veic Direktīvas 89/608/EEK 10., 11. un 16. panta un Direktīvas 90/425/EEK 9. un 22. panta noteikumu īstenošanu.
            C.   ĪPAŠI PIEMĒROŠANAS NOTEIKUMI ATTIECĪBĀ UZ DZĪVNIEKIEM, KAS NOSŪTĪTI UZ GANĪBĀM PIEROBEŽĀ
            1.   Definīcijas
            Ganīšana: dzīvnieku pārvietošana Eiropas Savienības dalībvalstī vai Šveicē uz vasaras ganībām uz pierobežas zonu, kas nepārsniedz 10 km. Īpašos gadījumos, kas ir pienācīgi attaisnoti, attiecīgās kompetentās iestādes var atļaut izmantot lielāku platību abās pusēs Šveices un Eiropas Savienības robežai.
            Ikdienas ganības: ganības, no kurām dzīvnieki katras dienas beigās atgriežas savās sākotnējās saimniecībās Eiropas Savienības dalībvalstī vai Šveicē.
            2.   Attiecībā uz ganīšanu starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici mutatis mutandis piemēro Komisijas Lēmuma 2001/672/EK (3) noteikumus. Tomēr šajā pielikumā Lēmuma 2001/672/EK 1. pantam šo lēmumu piemēro ar šādiem pielāgojumiem:

                        —

                        atsauce uz laika periodu no 1. maija līdz 15. oktobrim tiek aizstāta ar vārdiem “kalendārais gads”;

                        —

                        Lēmuma 2001/672/EK 1. pantā un attiecīgajā pielikumā minētās Šveices daļas ir:

                                    —

                                    ŠVEICE

                                    —

                                    Cīrihes kantons

                                    —

                                    Bernes kantons

                                    —

                                    Lucernas kantons

                                    —

                                    Ūrī kantons

                                    —

                                    Švices kantons

                                    —

                                    Obvaldenes kantons

                                    —

                                    Nidvaldenes kantons

                                    —

                                    Glarusas kantons

                                    —

                                    Cugas kantons

                                    —

                                    Fribūras kantons

                                    —

                                    Zoloturnas kantons

                                    —

                                    Bāzeles pilsētas kantons

                                    —

                                    Bāzeles lauku kantons

                                    —

                                    Šafhauzenes kantons

                                    —

                                    Apencelles-Auserrodenes kantons

                                    —

                                    Appencelles-Innerrodenes kantons

                                    —

                                    Sanktgallenes kantons

                                    —

                                    Graubindenes kantons

                                    —

                                    Argavas kantons

                                    —

                                    Tūrgavas kantons

                                    —

                                    Tesīnas kantons

                                    —

                                    Vo kantons

                                    —

                                    Valē kantons

                                    —

                                    Neišateles kantons

                                    —

                                    Ženēvas kantons

                                    —

                                    Juras kantons.

                  Piemērojot Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojumu par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 7. pantu (reģistrācija) un Valdības 2011. gada 26. novembra rīkojumu par nelegālās tirdzniecības ar dzīvniekiem datu bāzi (Rīkojums par BDTA; RS 916.404.1) un jo īpaši tā 2. iedaļu (datubāzes saturs), Šveice katrām ganībām piešķir īpašu reģistrācijas kodu, kas ir jāiekļauj valsts liellopu datu bāzē.
            3.   Ganīšanai starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici nosūtīšanas valsts pilnvarotais veterinārārsts

                        a)

                        informē saņemšanas vietas kompetentās iestādes (vietējo veterināro nodaļu) par dzīvnieku nosūtīšanu sertifikāta izdošanas dienā vai vēlākais divdesmit četras stundas pirms paredzētās dzīvnieku ierašanās dienas ar datorizētās sistēmas palīdzību, kas savieno veterinārās iestādes un ir paredzēta Direktīvas 90/425/EEK 20. pantā,

                        b)

                        pārbauda dzīvniekus 48 stundas pirms to nosūtīšanas uz ganībām; dzīvniekiem jābūt pienācīgi identificētiem,

                        c)

                        izdod 9. punkta paraugam atbilstošu sertifikātu.

                  4.   Visā ganīšanas periodā dzīvniekiem jāpaliek muitas kontrolē.
            5.   Dzīvnieku īpašniekam

                        a)

                        rakstiskā apstiprinājumā jāpiekrīt ievērot visus pasākumus, lai piemērotu šā pielikuma noteikumus, un citus pasākumus, ko veic vietējā līmenī kā jebkuram Eiropas Savienības dalībvalsts vai Šveices dzīvnieku īpašniekam;

                        b)

                        jānorēķinās par pārbaudēm, ko veic saskaņā ar šo pielikumu;

                        c)

                        pilnībā jāsadarbojas tajās muitas vai veterināro pārbaužu procedūrās, ko prasa nosūtīšanas vai galamērķa valsts iestādes.

                  6.   Ganību sezonas beigās vai tās priekšlaicīgi atstājot, ganību vietas valsts pilnvarotais veterinārārsts

                        a)

                        informē galapunkta kompetento iestādi (vietējo veterināro vienību) par dzīvnieku nosūtīšanu sertifikāta izdošanas dienā vai vēlākais divdesmit četras stundas pirms paredzētās dzīvnieku ierašanās dienas ar datorizētās sistēmas palīdzību, kas savieno veterinārās iestādes, kas ir paredzēta Direktīvas 90/425/EEK 20. pantā,

                        b)

                        pārbauda dzīvniekus 48 stundas pirms to nosūtīšanas uz ganībām; dzīvniekiem jābūt pienācīgi identificētiem,

                        c)

                        izdod 9. punkta paraugam atbilstošu sertifikātu.

                  7.   Slimību parādīšanās gadījumā ar kompetento iestāžu kopīgu vienošanos tiek piemēroti atbilstīgi pasākumi. Šīs iestādes nosaka, kā sedzamas jebkuras radušās izmaksas. Ja vajadzīgs, jautājumu nodod izskatīšanai Apvienotajā veterinārijas komitejā.
            8.   Atkāpjoties no 1. līdz 7. punktā paredzētajiem noteikumiem, ikdienas ganīšanā starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici

                        a)

                        dzīvnieki nekontaktējas ar citu saimniecību dzīvniekiem;

                        b)

                        dzīvnieku īpašnieks apņemas informēt kompetento veterināro iestādi par dzīvnieku kontaktiem ar citu saimniecību dzīvniekiem;

                        c)

                        katru kalendāro gadu, pirmo reizi ievedot dzīvniekus Eiropas Savienības dalībvalstī vai Šveicē, kompetentajām veterinārajām iestādēm jāuzrāda 9. punkta paraugam atbilstīgs veselības sertifikāts. Šis sertifikāts kompetentajām veterinārajām iestādēm jāuzrāda pēc to pieprasījuma;

                        d)

                        2. un 3. punktā minētie noteikumi tiek piemēroti, tikai pirmo reizi kalendārajā gadā vedot dzīvniekus uz Eiropas Savienības dalībvalsti vai Šveici;

                        e)

                        6. punkta noteikumi netiek piemēroti;

                        f)

                        dzīvnieku īpašnieks apņemas informēt kompetentās veterinārās iestādes par ganīšanas perioda beigām.

                  9.   Veselības sertifikāta, kas nepieciešams liellopu sugas dzīvnieku ganīšanai pierobežas zonā vai ikdienas ganīšanai, un atgriežoties no ganībām pierobežas zonā, paraugs ir šāds:
            Paraugs veselības sertifikātam, kas nepieciešams liellopu sugas dzīvnieku ganīšanai pierobežas zonā vai ikdienas ganīšanai un atgriežoties no ganībām pierobežas zonā.

            III   NODAĻA
            Noteikumi tirdzniecībai starp Eiropas Savienību un Šveici
            A.   TIESĪBU AKTI
            Tirdzniecībā starp Eiropas Savienību un Šveici ar dzīviem liellopiem, ar to spermu, olšūnām un embrijiem, kā arī to pierobežas ganīšanā veselības sertifikātiem jāatbilst šim pielikumam, un tie ir pieejami TRACES sistēmā saskaņā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 599/2004 (4).
            IV   NODAĻA
            Veterinārās pārbaudes, kas piemērojamas attiecībā uz importu no trešām valstīm
            A.   TIESĪBU AKTI (5)

            Pārbaudes importam no trešām valstīm tiek veiktas saskaņā ar turpmāk norādītajiem aktiem.

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                                    1.

                                    Komisijas Regula (EK) Nr. 282/2004 (2004. gada 18. februāris), ar ko ievieš no trešām valstīm Kopienā ievestu dzīvnieku deklarēšanas un veterinārās kontroles dokumentu (OV L 49, 19.2.2004., 11. lpp.).

                                    2.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 882/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp.).

                                    3.

                                    Padomes Direktīva 91/496/EEK (1991. gada 15. jūlijs), ar ko nosaka principus attiecībā uz tādu dzīvnieku veterināro pārbaužu organizēšanu, kurus Kopienā ieved no trešām valstīm, un ar ko groza Direktīvu 89/662/EEK, Direktīvu 90/425/EEK un Direktīvu 90/675/EEK (OV L 268, 24.9.1991., 56. lpp.).

                                    4.

                                    Padomes Direktīva 96/22/EK (1996. gada 29. aprīlis) par noteiktu hormonālas vai tireostatiskas iedarbības vielu un beta-agonistu lietošanas aizliegumu lopkopībā un par Direktīvu 81/602/EEK, 88/146/EEK un 88/299/EEK atcelšanu (OV L 125, 23.5.1996., 3. lpp.).

                                    5.

                                    Padomes Direktīva 96/23/EK (1996. gada 29. aprīlis), ar ko paredz pasākumus, lai kontrolētu noteiktas vielas un to atliekas dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku izcelsmes produktos, un ar ko atceļ Direktīvu 85/358/EEK un Direktīvu 86/469/EEK, kā arī Lēmumu 89/187/EEK un Lēmumu 91/664/EEK (OV L 125, 23.5.1996., 10. lpp.).

                                    6.

                                    Komisijas Lēmums 97/794/EK (1997. gada 12. novembris), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Direktīvas 91/496/EEK piemērošanai attiecībā uz veterinārajām pārbaudēm dzīviem dzīvniekiem, kas importējami no trešām valstīm (OV L 323, 26.11.1997., 31. lpp.).

                                    7.

                                    Komisijas Lēmums 2007/275/EK (2007. gada 17. aprīlis) par dzīvnieku un produktu sarakstiem, kas jāpakļauj pārbaudei robežkontroles punktos saskaņā ar Padomes Direktīvām 91/496/EEK un 97/78/EK (OV L 116, 4.5.2007., 9. lpp.).

                                    1.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                                    2.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par trešu valstu dzīvnieku importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITA; RS 916.443.12).

                                    3.

                                    Valdības 2008. gada 27. augusta rīkojums par trešu valstu dzīvnieku izcelsmes produktu importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITPA; RS 916.443.13).

                                    4.

                                       DFI2007. gada 16. maija rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importa un tranzīta kontroli (Rīkojums par OITE kontrolēm; RS 916.443.106).

                                    5.

                                    Valdības 2014. gada 28. novembra rīkojums par lolojumdzīvnieku importu, tranzītu un eksportu (OITE-AC; RS 916.443.14).

                                    6.

                                    Valdības 1985. gada 30. oktobra rīkojums par atlīdzību, ko saņem Federālā pārtikas nekaitīguma un veterinārā biroja darbinieki (Rīkojums par OSAV atlīdzībām; RS 916.472).

                                    7.

                                    Valdības 2004. gada 18. augusta rīkojums par veterinārajām zālēm (OmédV; RS 812.212.27).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Īstenojot Direktīvas 91/496/EEK 6. pantu, Eiropas Savienības dalībvalstu robežkontroles punktu saraksts, kuros veic veterinārās pārbaudes dzīviem dzīvniekiem, ir sniegts I pielikumā Komisijas Lēmumam 2009/821/EK (6).

                        2.

                        Piemērojot Direktīvas 91/496/EEK 6. pantu, Šveicei ir šādi robežkontroles punkti:

                                    Nosaukums

                                       TRACES kods

                                    Veids

                                    Pārbaužu centrs

                                    Akreditācijas veids

                                    Cīrihes lidosta

                                    CHZRH4

                                    A

                                    Centrs 3

                                    O – Citi dzīvnieki (tai skaitā zooloģisko dārzu dzīvnieki) (7)

                                    Ženēvas lidosta

                                    CHGVA4

                                    A

                                    Centrs 2

                                    O – Citi dzīvnieki (tai skaitā zooloģisko dārzu dzīvnieki) (7)

                              Apvienotā veterinārijas komiteja veic turpmākas robežkontroles punktu, to pārbaužu centru saraksta un akreditācijas veida izmaiņas.
                        Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši saskaņā ar Direktīvas 91/496/EEK 19. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.

                        3.

                        Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs vienlaicīgi ar Eiropas Savienības dalībvalstīm piemēro importa nosacījumus šā pielikuma 3. papildinājumā un īstenošanas pasākumus.
                        Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs var pieņemt ierobežojošākus pasākumus un pieprasīt papildu garantijas. Šādos gadījumos Apvienotajā veterinārijas komitejā jānotiek konsultācijām, lai atrastu piemērotus risinājumus.
                        Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs un Eiropas Savienības dalībvalstis savstarpēji apmainās ar informāciju par īpašiem importa nosacījumiem, kas noteikti divpusēji un uz kuriem Savienības mērogā neattiecas saskaņošana.

                        4.

                        Eiropas Savienības dalībvalstu robežkontroles punkti, kas minēti šīs sadaļas 1. punktā, pārbauda Šveicei paredzēto importu no trešām valstīm saskaņā ar šīs nodaļas A sadaļas noteikumiem.

                        5.

                        Šveices robežkontroles punkti, kas minēti 2. punktā, pārbauda Eiropas Savienības dalībvalstīm paredzēto importu no trešām valstīm saskaņā ar šīs nodaļas A sadaļas noteikumiem.

                  V   NODAĻA
            Īpaši noteikumi
            1.   LAUKSAIMNIECĪBAS DZĪVNIEKU IDENTIFIKĀCIJA
            A.   TIESĪBU AKTI (8)

            Pārbaudes importam no trešām valstīm tiek veiktas saskaņā ar turpmāk norādītajiem aktiem.

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                                    1.

                                    Padomes Direktīva 2008/71/EK (2008. gada 15. jūlijs) par cūku identificēšanu un reģistrēšanu (OV L 213, 8.8.2008., 31. lpp.).

                                    2.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1760/2000 (2000. gada 17. jūlijs), ar ko izveido liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu un paredz liellopu gaļas un liellopu gaļas produktu marķēšanu, kā arī atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 820/97 (OV L 204, 11.8.2000., 1. lpp.)

                                    1.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 7. līdz 15.f pants (reģistrācija un identifikācija).

                                    2.

                                    Valdības 2011. gada 26. oktobra rīkojums par nelegālās tirdzniecības ar dzīvniekiem datu bāzi (RS 916.404.1).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        a.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja ir atbildīga par Direktīvas 2008/71/EK 4. panta 2. punkta piemērošanu.

                        b.

                        Apvienotā veterinārijas komiteja ir atbildīga par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 1760/2000 22. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu, kā arī uz 1. pantu Valdības 2013. gada 23. oktobra rīkojumā par inspekciju koordinēšanu lauku saimniecībās (OCCEA, RS 910.15).

                  2.   DZĪVNIEKU AIZSARDZĪBA
            A.   TIESĪBU AKTI (9)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                                    1.

                                    Padomes Regula (EK) Nr. 1/2005 (2004. gada 22. decembris) par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas un saistīto darbību laikā un grozījumu izdarīšanu Direktīvās 64/432/EEK un 93/119/EK un Regulā (EK) Nr. 1255/97 (OV L 3, 5.1.2005., 1. lpp.).

                                    2.

                                    Padomes Regula (EK) Nr. 1255/97 (1997. gada 25. jūnijs), ar ko nosaka Kopienas kritērijus pārbaudes punktiem, kā arī groza pārvadājuma plānu, kas minēts Direktīvas 91/628/EEK pielikumā (OV L 174, 2.7.1997., 1. lpp.).

                                    1.

                                    2005. gada 16. decembra Federālais likums par dzīvnieku aizsardzību (LPA; RS 455) un jo īpaši tā 15. un 15.a pants (principi, dzīvnieku starptautiskais transports).

                                    2.

                                    Valdības 2008. gada 23. aprīļa rīkojums par dzīvnieku labturību (OPAn; RS 455.1) un jo īpaši tā 169. līdz 176. pants (dzīvnieku starptautiskais transports).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        a)

                        Šveices iestādes apņemas ievērot Regulā (EK) Nr. 1/2005 noteiktās prasības attiecībā uz tirdzniecību starp Šveici un Eiropas Savienību un importu no trešām valstīm.

                        b)

                        Gadījumos, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 1/2005 26. pantā, galamērķa valsts kompetentās iestādes nekavējoties sazinās ar nosūtītājas valsts kompetentajām iestādēm.

                        c)

                        Par Padomes Direktīvas 89/608/EEK 10., 11. un 16. panta piemērošanu ir atbildīga Apvienotā veterinārijas komiteja.

                        d)

                        Apvienotā veterinārijas komiteja īsteno pārbaudes uz vietas, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 1/2005 28. pantu un Valdības 2008. gada 23. aprīļa rīkojuma par dzīvnieku aizsardzību (OPAn; RS 455.1) 208. pantu.

                        e)

                        Saskaņā ar 2005. gada 16. decembra Federālā likuma par dzīvnieku aizsardzību (LPA; RS 455) 15.a panta 3. daļu liellopu, aitu, kazu un cūku, kaušanai paredzētu zirgu un kaušanai paredzētu putnu tranzīts caur Šveici var notikt, izmantojot vienīgi dzelzceļa vai gaisa transportu. Šo jautājumu izskatīs Apvienotā veterinārijas komiteja.

                  3.   NODEVAS

                        1.

                        Par veterinārajām pārbaudēm, kas veiktas tirdzniecībā starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici, nodevas netiek iekasētas.

                        2.

                        Par veterinārajām pārbaudēm, ko piemēro importam no trešām valstīm, Šveices iestādes apņemas iekasēt nodevas par oficiālajām pārbaudēm, kas paredzētas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 882/2004.”.

         (1)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (2)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (3)  Komisijas Lēmums 2001/672/EK (2001. gada 20. augusts), ar ko paredz īpašus noteikumus liellopu pārvietošanai, kad tie izvesti vasaras ganībās kalnu apgabalos (OV L 235, 4.9.2001., 23. lpp.).

         (4)  Komisijas Regula (EK) Nr. 599/2004 (2004. gada 30. marts) par vienota parauga sertifikāta un inspekcijas ziņojuma ieviešanu Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar dzīvniekiem un dzīvnieku izcelsmes produktiem (OV L 94, 31.3.2004., 44. lpp.).

         (5)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (6)

                  +

                  Komisijas Lēmums 2009/821/EK (2009. gada 28. septembris), ar ko izveido apstiprināto robežkontroles punktu sarakstu, paredz konkrētus noteikumus par inspekcijām, kuras veic Komisijas veterinārijas eksperti, un nosaka Traces veterinārās vienības (OV L 296, 12.11.2009., 1. lpp.).

         (7)  Saskaņā ar Lēmumā 2009/821/EK noteiktajām apstiprinājuma kategorijām

         (8)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (9)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

      VI PIELIKUMS
      Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 6. papildinājumu aizstāj ar šādu:

            “6. papildinājums

               Dzīvnieku izcelsmes produkti

            I   NODAĻA
            Jomas, kur atbilstības atzīšana ir savstarpēja
            “Dzīvnieku izcelsmes produkti, kas paredzēti lietošanai pārtikā”
            Regulas (EK) Nr. 853/2004 definīcijas piemēro mutatis mutandis.
            Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

                        Eiropas Savienības eksports uz Šveici un Šveices eksports uz Eiropas Savienību

                        Tirdzniecības nosacījumi

                        Atbilstība

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                           Dzīvnieku veselība

                                    1.

                                    Svaiga gaļa, tostarp maltā gaļa, gaļas pusfabrikāti, gaļas produkti, nepārveidoti tauki un kausēti tauki

                        Mājas nagaiņi
                        Mājas nepārnadži

                        Direktīva 64/432/EEK
                        Direktīva 2002/99/EK (1)

                        Regula (EK) Nr. 999/2001

                        1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40).
                        Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).

                        Jā (3)

                                    2.

                                    Saimniecībā audzētu medījuma putnu gaļa, gaļas pusfabrikāti, gaļas produkti

                        Citi saimniecībā audzēti sauszemes zīdītāji

                        Direktīva 64/432/EEK
                        Direktīva 92/118/EEK (2)

                        Direktīva 2002/99/EK
                        Regula (EK) Nr. 999/2001

                        1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40).
                        Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).

                        Jā

                        Saimniecībā audzēti skrējējputni
                        Zaķveidīgie

                        Direktīva 92/118/EEK
                        Direktīva 2002/99/EK

                        Jā

                                    3.

                                    Savvaļas medījumdzīvnieku gaļa, gaļas pusfabrikāti, gaļas produkti

                        Savvaļas nagaiņi
                        Zaķveidīgie
                        Citi sauszemes zīdītāji
                        Savvaļas medījumputni

                        Direktīva 2002/99/EK
                        Regula (EK) Nr. 999/2001

                        1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40).
                        Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).

                        Jā

                                    4.

                                    Svaiga putnu gaļa, gaļas pusfabrikāti, gaļas produkti, tauki un kausēti tauki

                        Mājputni

                        Direktīva 92/118/EEK
                        Direktīva 2002/99/EK

                        1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40).
                        Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).

                        Jā

                                    5.

                                    Kuņģi, pūšļi, zarnas

                        Liellopi
                        Aitas un kazas
                        Cūkas

                        Direktīva 64/432/EEK
                        Direktīva 92/118/EEK
                        Direktīva 2002/99/EK
                        Regula (EK) Nr. 999/2001

                        1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40).
                        Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).

                        Jā (3)

                                    6.

                                    Kauli un kaulu produkti

                        Mājas nagaiņi
                        Mājas nepārnadži
                        Citi saimniecībā audzēti vai savvaļas sauszemes zīdītāji
                        Putni, skrējējputni un savvaļas medījumputni

                        Direktīva 64/432/EEK
                        Direktīva 92/118/EEK
                        Direktīva 2002/99/EK
                        Regula (EK) Nr. 999/2001

                        1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40).
                        Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).

                        Jā (3)

                                    7.

                                    Pārveidoti dzīvnieku proteīni, asinis un asins produkti

                        Mājas nagaiņi
                        Mājas nepārnadži
                        Citi saimniecībā audzēti vai savvaļas sauszemes zīdītāji
                        Putni, skrējējputni un savvaļas medījumputni

                        Direktīva 64/432/EEK
                        Direktīva 92/118/EEK
                        Direktīva 2002/99/EK
                        Regula (EK) Nr. 999/2001

                        1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40).
                        Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).

                        Jā (3)

                                    8.

                                    Želatīns un kolagēns

                        Direktīva 2002/99/EK
                        Regula (EK) Nr. 999/2001

                        1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40).
                        Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).

                        Jā (3)

                                    9.

                                    Piens un piena produkti

                        Direktīva 64/432/EEK
                        Direktīva 2002/99/EK

                        1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40).
                        Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).

                        Jā

                                    10.

                                    Olas un olu produkti

                        Direktīva 2002/99/EK

                        1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40).
                        Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).

                        Jā

                                    11.

                                    Zvejas produkti, divvāku gliemenes, adatādaiņi, tunikāti un jūras gliemeži

                        Direktīva 2006/88/EK
                        Direktīva 2002/99/EK

                        1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40).
                        Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).

                        Jā

                                    12.

                                    Medus

                        Direktīva 92/118/EEK
                        Direktīva 2002/99/EK

                        1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40).
                        Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).

                        Jā

                                    13.

                                    Gliemeži un varžu kājiņas

                        Direktīva 92/118/EEK
                        Direktīva 2002/99/EK

                        1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40).
                        Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).

                        Jā

            Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

                        Eiropas Savienības eksports uz Šveici un Šveices eksports uz Eiropas Savienību

                        Tirdzniecības nosacījumi

                        Atbilstība

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                           Sabiedrības veselība

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 999/2001 (2001. gada 22. maijs), ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (OV L 147, 31.5.2001., 1. lpp.).
                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 852/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par pārtikas produktu higiēnu (OV L 139, 30.4.2004., 1. lpp.).
                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 853/2004 (2004. gada 29. aprīlis), ar ko nosaka īpašus higiēnas noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes pārtiku (OV L 139, 30.4.2004., 55. lpp.).
                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 854/2004 (2004. gada 29. aprīlis), ar ko paredz īpašus noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu (OV L 139, 30.4.2004., 206. lpp.).
                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 882/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp.).
                        Komisijas Regula (EK) Nr. 2073/2005 (2005. gada 15. novembris) par pārtikas produktu mikrobioloģiskajiem kritērijiem (OV L 338, 22.12.2005., 1. lpp.).

                        1992. gada 9. oktobra Federālais likums par pārtikas produktiem un patēriņa precēm (LDAl; RS 817.0).
                        Valdības 2008. gada 23. aprīļa rīkojums par dzīvnieku aizsardzību, (OPAn; RS 455.1).
                        Valdības 2011. gada 16. novembra rīkojums par Valsts veterinārajā dienestā strādājošo personu pamatapmācību, apmācību kvalifikācijas paaugstināšanai un tālākizglītību (RS 916.402).
                        Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).
                        Valdības 2005. gada 23. novembra rīkojums par primāro ražošanu (OPPr; RS 916.020).
                        Valdības 2005. gada 23. novembra rīkojums par dzīvnieku kaušanu un gaļas kontroli (OAbCV; RS 817.190).
                        Valdības 2005. gada 23. novembra rīkojums par pārtikas produktiem un patēriņa precēm (ODAlOUs; RS 817.02).

                           DFI2005. gada 23. novembra rīkojums par tiesību aktu īstenošanu attiecībā uz pārtikas produktiem (RS 817.025.21).

                           DEFR2005. gada 23. novembra Rīkojums attiecībā uz primārās ražošanas higiēnu (RS 916.020.1).

                           DFI2005. gada 23. novembra rīkojums par higiēnu (OHyG; RS 817.024.1).

                           DFI2005. gada 23. novembra rīkojums attiecībā uz higiēnas noteikumu ievērošanu dzīvnieku kaušanā (OHyAb; RS 817.190.1).

                           DFI2005. gada 23. novembra rīkojums par dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem (RS 817.022.108).

                        Jā, ar īpašiem nosacījumiem

                        Komisijas Regula (EK) Nr. 2074/2005 (2005. gada 5. decembris), ar ko nosaka ieviešanas pasākumus noteiktiem produktiem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 853/2004 un oficiālās kontroles organizēšanu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 854/2004 un (EK) Nr. 882/2004, izņēmumus Regulai (EK) Nr. 852/2004 un groza Regulu (EK) Nr. 853/2004 un (EK) Nr. 854/2004 (OV L 338, 22.12.2005.,. 27. lpp.).
                        Komisijas Regula (EK) Nr. 2075/2005 (2005. gada 5. decembris), ar ko nosaka īpašus noteikumus oficiālām Trichinella pārbaudēm gaļā (OV L 338, 22.12.2005., 60. lpp.).

                           Dzīvnieku aizsardzība

                        Padomes Regula (EK) Nr. 1099/2009 (2009. gada 24. septembris) par dzīvnieku aizsardzību nonāvēšanas laikā (OV L 303, 18.11.2009., 1. lpp.).

                        2005. gada 16. decembra Federālais likums par dzīvnieku aizsardzību, (LPA; RS 455).
                        Valdības 2008. gada 23. aprīļa rīkojums par dzīvnieku aizsardzību, (OPAn; RS 455.1).

                           OVF2010. gada 12. augusta rīkojums par dzīvnieku aizsardzību kaušanas laikā (OPAnAb; RS 455.110.2).
                        Valdības 2005. gada 23. novembra rīkojums par dzīvnieku kaušanu un gaļas kontroli (OAbCV; RS 817.190).

                        Jā, ar īpašiem nosacījumiem

                  Īpaši nosacījumi

                        1)

                        Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem, tie ir apgrozībā atbilstīgi tiem pašiem noteikumiem, kādi attiecas uz tirdzniecību ar dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem starp Eiropas Savienības dalībvalstīm, kā arī uz dzīvnieku aizsardzību nonāvēšanas laikā. Vajadzības gadījumā šiem produktiem pievieno veselības sertifikātus, kas paredzēti tirdzniecībai starp Eiropas Savienības dalībvalstīm vai kuri noteikti šajā pielikumā un ir pieejami sistēmā TRACES.

                        2)

                        Šveice izveido apstiprināto uzņēmumu sarakstu, atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 882/2004 31. pantam (uzņēmumu reģistrācija/apstiprināšana).

                        3)

                        Šim importam Šveice piemēro tādus pašus noteikumus, kādi tiek piemēroti šajā jomā Savienības līmenī.

                        4)

                        Kompetentās Šveices iestādes neīsteno atkāpi saistībā ar pārbaudēm, kuru mērķis ir atklāt Trichinella esamību, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 2075/2005 3. panta 2. punktā. Gadījumā, ja šī atkāpe tiek piemērota, Šveices kompetentās iestādes apņemas nosūtīt Komisijai to reģionu sarakstu, kuros mājas cūku gaļā Trichinella klātbūtnes risks oficiāli atzīts par niecīgu. Eiropas Savienības dalībvalstis rakstiskus komentārus Komisijai var nosūtīt trīs mēnešu laikā pēc šā paziņojuma saņemšanas. Ja ne no Komisijas, ne no kādas dalībvalsts nav saņemti iebildumi, reģions tiek atzīts par tādu, kurā ir niecīgs Trichinella risks, un mājas cūkām no šī reģiona kaušanas laikā nav jāveic pārbaude uz Trichinella. Šajā gadījumā Regulas (EK) Nr. 2075/2005 3. panta 3. punkta noteikumi tiek piemēroti mutatis mutandis.

                        5)

                        Regulas (EK) Nr. 2075/2005 I pielikuma I un II nodaļā aprakstītās noteikšanas metodes Šveicē tiek pielietotas pārbaudēs uz Trichinella. Turpretī tur netiek izmantota trihinelloskopijas pārbaudes metode, kas aprakstīta Regulas (EK) Nr. 2075/2005 I pielikuma III nodaļā.

                        6)

                        Šveices kompetentās iestādes var atkāpties no tādu mājas cūku liemeņu un gaļas pārbaudes uz Trichinella, kas turētas nobarošanai un kaušanai nelielas jaudas kaušanas uzņēmumos.
                        Šo noteikumu piemēro līdz 2016. gada 31. decembrim.
                        Piemērojot 8. panta 3. daļas noteikumus DFI2005. gada 23. novembra rīkojumā attiecībā uz higiēnas noteikumu ievērošanu dzīvnieku kaušanā (OHyAb; RS 817.190.1) un 9. panta 8. daļu DFI2005. gada 23. novembra rīkojumā par dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem (RS 817.022.108), nobarošanai un kaušanai turēto mājas cūku liemeņus un gaļu, kā arī gaļas izstrādājumus, gaļas produktus un pārstrādātos gaļas produktus, kas no tiem ir iegūti, marķē ar speciālu nekaitīguma zīmogu, kas atbilst paraugam, kas noteikts 9. pielikuma pēdējā daļā DFI2005. gada 23. novembra rīkojumā attiecībā uz higiēnas noteikumu ievērošanu dzīvnieku kaušanā. Šos produktus nevar izmantot tirdzniecībā ar Eiropas Savienības dalībvalstīm atbilstīgi 9.a pantam DFI2005. gada 23. novembra rīkojumā par dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem.

                        7)

                        Nobarošanai un kaušanai turēto mājas cūku liemeņi un gaļa, kas domāti tirdzniecībai starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici, ar izcelsmi no:

                                    —

                                    saimniecībām, kuras Eiropas Savienības dalībvalstu kompetentās iestādes atzinušas par brīvām no Trichinella;

                                    —

                                    reģioniem, kuros Trichinella risks attiecībā uz mājas cūkām ir oficiāli atzīts par niecīgu,

                              attiecībā uz kuriem pārbaude uz Trichinella nav tikusi veikta, piemērojot Regulas (EK) Nr. 2075/2005 3. pantu, ir apritē atbilstīgi tikai tiem pašiem noteikumiem, kādi paredzēti tirdzniecībai starp Eiropas Savienības dalībvalstīm.

                        8)

                        Piemērojot Rīkojuma par higiēnu 2. panta noteikumus (OHyg; RS 817.024.1), Šveices kompetentajām iestādēm ir tiesības īpašos gadījumos paredzēt izņēmumus minētā rīkojuma 8., 10. un 14. pantā:

                                    a)

                                    lai atbilstu kalnu reģionos izvietoto uzņēmumu vajadzībām saskaņā ar 2006. gada 6. oktobra Federālo likumu par reģionālo politiku (RS 901.0) un 28. novembra rīkojumam par reģionālo politiku (RS 901.021).
                                    Šveices kompetentās iestādes uzņemas rakstiski par šiem pielāgojumiem ziņot Komisijai. Šajā ziņojumā

                                                —

                                                sniedz detalizētu to noteikumu aprakstu, attiecībā uz kuriem pēc Šveices kompetento iestāžu ieskatiem ir nepieciešams pielāgojums, un norāda paredzētā pielāgojuma raksturu;

                                                —

                                                raksturo attiecīgos pārtikas produktus un uzņēmumus,

                                                —

                                                paskaidro pielāgošanas motīvus (tostarp vajadzības gadījumā iesniedzot veiktās risku analīzes apkopojumu, kā arī norādot visus pasākumus, kas jāveic, lai pielāgošana neapdraudētu Rīkojuma par higiēnu mērķus (OHyg; RS 817.024.1);

                                                —

                                                sniedz jebkuru citu atbilstošu informāciju.

                                          Komisijai un Eiropas Savienības dalībvalstīm ir trīs mēnešu termiņš no minētā ziņojuma saņemšanas, lai rakstiski iesniegtu savus komentārus. Ja nepieciešams, tiek sasaukta Apvienotā veterinārijas komiteja.

                                    b)

                                    tradicionālu pārtikas produktu ražošanai.
                                    Šveices kompetentās iestādes uzņemas rakstiski ziņot par šiem pielāgojumiem Komisijai ne vēlāk kā divpadsmit mēnešus pēc individuālas vai vispārējas atkāpju piešķiršanas. Katrā paziņojumā:

                                                —

                                                jāsniedz īss pielāgoto prasību apraksts;

                                                —

                                                tiek aprakstīti attiecīgie pārtikas produkti un uzņēmumi, kā arī

                                                —

                                                tiek sniegta jebkura cita atbilstoša informācija.

                        9)

                        Komisija informē Šveici par Eiropas Savienības dalībvalstīs veiktajām atkāpēm un pielāgojumiem atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 852/2004 13. pantam, Regulas (EK) Nr. 853/2004 10. pantam, Regulas (EK) Nr. 854/2003 13. pantam un Regulas (EK) Nr 2074/2005 7. pantam.

                        10)

                        Saskaņā ar Valdības rīkojuma par epizootijām 179.d pantu un saskaņā ar Valdības rīkojuma par dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem 4. pantu Šveice īsteno politiku, saskaņā ar kuru ĪRM tiek izņemti no dzīvnieku barības un cilvēku pārtikas ķēdes. No liellopiem izņemtā ĪRM sarakstā ir par 30 mēnešiem vecāku liellopu mugurkauls un visu vecumu liellopu mandeles, zarnas no divpadsmitpirkstu zarnas līdz taisnajai zarnai un mezentērijs.

                        11)

                        Eiropas Savienības references laboratorijas attiecībā uz veterināro zāļu un piesārņotāju atliekām dzīvnieku izcelsmes pārtikā ir šādas:

                                    a)

                                    atliekām, kas uzskaitītas Direktīvas 96/23/EK (4) I pielikuma A grupas 1), 2), 3), un 4) punktā, B grupas 2) punkta d) apakšpunktā un B grupas 3) punkta d) apakšpunktā:

                                                   RIKILT - Institute of Food Safety, part of Wageningen UR

                                                   P.O.Box 230

                                                   6700 AE Wageningen

                                                   Nederland (Nīderlande);

                                    b)

                                    atliekām, kas uzskaitītas Direktīvas 96/23/EK I pielikuma B grupas 1) punktā un B grupas 3) punkta e) apakšpunktā, un attiecībā uz karbadoksu un olakvindoksu:

                                                   Laboratoire d'étude et de recherches sur les médicaments vétérinaires et les désinfectants

                                                   ANSES - Laboratoire de Fougères

                                                   35306 Fougères cedex

                                                   France (Francija);

                                    c)

                                    atliekām, kas uzskaitītas Direktīvas 96/23/EK I pielikuma A grupas 5) punktā un B grupas 2) punkta a), b) un e) apakšpunktā:

                                                   Bundesamt für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheit

                                                   Diedersdorfer Weg 1

                                                   12277 Berlin

                                                   Deutschland (Vācija);

                                    d)

                                    atliekām, kas uzskaitītas Direktīvas 96/23/EK I pielikuma B grupas 3) punkta c) apakšpunktā:

                                                   Istituto Superiore di Sanità (ISS)

                                                   Viale Regina Elena, 299

                                                   00161 Roma

                                                   Italia (Itālija).

                              Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijās veiktajām darbībām. Šo laboratoriju darbība un uzdevumi ir paredzēti Regulas (EK) Nr. 882/2004 VII pielikuma III sadaļā.

                        12)

                        Līdz Eiropas Savienības un Šveices tiesību aktu saskaņošanai attiecībā uz eksportu uz Eiropas Savienību Šveice apņemas ievērot turpmāk minētos tiesību aktus un dokumentus, kas attiecas uz to piemērošanu:

                                    1.

                                    Padomes Regula (EEK) Nr. 315/93 (1993. gada 8. februāris), ar ko nosaka Kopienas procedūras attiecībā uz piesārņotājiem pārtikā (OV L 37, 13.2.1993., 1. lpp.).

                                    2.

                                    Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 872/2012 (2012. gada 1. oktobris), ar ko pieņem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 2232/96 paredzēto aromatizējošo vielu sarakstu, iekļauj to Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1334/2008 I pielikumā un atceļ Komisijas Regulu (EK) Nr. 1565/2000 un Komisijas Lēmumu 1999/217/EK (OV L 267, 2.10.2012., 1. lpp.).

                                    3.

                                    Padomes Direktīva 96/22/EK (1996. gada 29. aprīlis) par noteiktu hormonālas vai tireostatiskas iedarbības vielu un beta-agonistu lietošanas aizliegumu lopkopībā un par Direktīvu 81/602/EEK, 88/146/EEK un 88/299/EEK atcelšanu (OV L 125, 23.5.1996., 3. lpp.).

                                    4.

                                    Padomes Direktīva 96/23/EK (1996. gada 29. aprīlis), ar ko paredz pasākumus, lai kontrolētu noteiktas vielas un to atliekas dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku izcelsmes produktos, un ar ko atceļ Direktīvu 85/358/EEK un Direktīvu 86/469/EEK, kā arī Lēmumu 89/187/EEK un Lēmumu 91/664/EEK (OV L 125, 23.5.1996., 10. lpp.).

                                    5.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/2/EK (1999. gada 22. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtiku un pārtikas sastāvdaļām, kas ir apstrādātas ar jonizējošo radiāciju (OV L 66, 13.3.1999., 16. lpp.).

                                    6.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/3/EK (1999. gada 22. februāris) par Kopienas pārtikas produktu un sastāvdaļu, ko apstrādā ar jonizējošo starojumu, saraksta izveidi (OV L 66, 13.3.1999., 24. lpp.).

                                    7.

                                    Komisijas Lēmums 2002/840/EK (2002. gada 23. oktobris), ar ko pieņem sarakstu attiecībā uz apstiprinātām iekārtām pārtikas produktu apstarošanai trešās valstīs (OV L 287, 25.10.2002., 40. lpp.)

                                    8.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 2065/2003 (2003. gada 10. novembris) par kūpināšanas aromatizētājiem, ko izmanto vai kas ir paredzēti izmantošanai pārtikas produktos vai uz tiem (OV L 309, 26.11.2003., 1. lpp.).

                                    9.

                                    Komisijas Regula (EK) Nr. 1881/2006 (2006. gada 19. decembris), ar ko nosaka konkrētu piesārņotāju maksimāli pieļaujamo koncentrāciju pārtikas produktos (OV L 364, 20.12.2006., 5. lpp.).

                                    10.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1332/2008 (2008. gada 16. decembris) par pārtikas fermentiem un par grozījumiem Padomes Direktīvā 83/417/EEK, Padomes Regulā (EK) Nr. 1493/1999, Direktīvā 2000/13/EK, Padomes Direktīvā 2001/112/EK un Regulā (EK) Nr. 258/97 (OV L 354, 31.12.2008., 7. lpp.).

                                    11.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1333/2008 (2008. gada 16. decembris) par pārtikas piedevām (OV L 354, 31.12.2008., 16. lpp.).

                                    12.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1334/2008 (2008. gada 16. decembris) par aromatizētājiem un dažām pārtikas sastāvdaļām ar aromatizētāju īpašībām izmantošanai pārtikā un uz tās un par grozījumiem Padomes Regulā (EEK) Nr. 1601/91, Regulās (EK) Nr. 2232/96 un (EK) Nr. 110/2008 un Direktīvā 2000/13/EK (OV L 354, 31.12.2008., 34. lpp.).

                                    13.

                                    Komisijas Regula (ES) Nr. 231/2012 (2012. gada 9. marts), ar ko nosaka Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1333/2008 II un III pielikumā uzskaitīto pārtikas piedevu specifikācijas (OV L 83, 22.3.2012, 1. lpp).

                                    14.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/32/EK (2009. gada 23. aprīlis) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz ekstrakcijas šķīdinātājiem, ko izmanto pārtikas produktu un pārtikas sastāvdaļu ražošanā (OV L 141, 6.6.2009., 3. lpp.).

                                    15.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 470/2009 (2009. gada 6. maijs), ar ko nosaka Kopienas procedūras farmakoloģiski aktīvo vielu atlieku pieļaujamo daudzumu noteikšanai dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktos, ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 2377/90 un groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/82/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 726/2004 (OV L 152, 16.6.2009., 11. lpp.).

                  “Dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, kas nav paredzēti lietošanai pārtikā”
            Eiropas Savienības eksports uz Šveici un Šveices eksports uz Eiropas Savienību

                        Tirdzniecības nosacījumi

                        Atbilstība

                        Eiropas Savienība (5)

                        Šveice (5)

                        Jā, ar īpašiem nosacījumiem

                                    1.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 999/2001 (2001. gada 22. maijs), ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (OV L 147, 31.5.2001., 1. lpp.).

                                    2.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1069/2009 (2009. gada 21. oktobris), ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1774/2002 (Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regula) (OV L 300, 14.11.2009., 1. lpp.).

                                    3.

                                    Komisijas Regula (ES) Nr. 142/2011 (2011. gada 25. februāris), ar kuru īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1069/2009, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un īsteno Padomes Direktīvu 97/78/EK attiecībā uz dažiem paraugiem un precēm, kam uz robežas neveic veterinārās pārbaudes atbilstīgi minētajai direktīvai (OV L 54, 26.2.2011., 1. lpp.).

                                    1.

                                    Valdības 2005. gada 23. novembra rīkojums par dzīvnieku kaušanu un gaļas kontroli (OAbCV; RS 817.190).

                                    2.

                                       DFI2005. gada 23. novembra rīkojums par dzīvnieku kaušanas higiēnu (OHyAb; RS 817.190.1).

                                    3.

                                    Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401).

                                    4.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                                    5.

                                    Valdības 2011. gada 25. maija rīkojums par dzīvnieku blakusproduktu likvidēšanu (OESPA; RS 916.441.22).

                  Īpaši nosacījumi
            Importam Šveice piemēro tādus pašus noteikumus, kādi minēti Regulas (ES) Nr. 142/2011 25. līdz 28. pantā, 30. un 31. pantā un XIV un XV pielikumā (sertifikāti), atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1069/2009 41. un 42. pantam.
            Tirdzniecība ar 1. un 2. kategorijas vielām notiek saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1069/2009 48. pantu.
            Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar 3. kategorijas vielām, tām pievieno Regulas (ES) Nr. 142/2011 VIII pielikuma III nodaļā noteiktos tirdzniecības dokumentus un veselības sertifikātus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 142/2011 17. pantu un Regulas (EK) Nr. 1069/2009 21. un 48. pantu.
            Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1069/2009 II sadaļas I nodaļas 2. iedaļu un Regulas (ES) Nr. 142/2011 IV nodaļu un IX pielikumu Šveice izveido sarakstu ar atbilstīgajiem uzņēmumiem.
            II   NODAĻA
            Citas jomas, kas nav paredzētas I nodaļā
            Eiropas Savienības eksports uz Šveici un Šveices eksports uz Eiropas Savienību
            Šis eksports notiek pēc Eiropas Savienības iekšējās tirdzniecības noteikumiem. Attiecīgi vajadzības gadījumā kompetentās iestādes izsniedz atbilstības sertifikātu, kas pievienots produktu partijām.
            Vajadzības gadījumā šo sertifikātu modeļus apspriež Apvienotajā veterinārijas komitejā.”.

         (1)  Padomes Direktīva 2002/99/EK (2002. gada 16. decembris), ar ko paredz dzīvnieku veselības noteikumus, kuri reglamentē tādu dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu, pārstrādi, izplatīšanu un ievešanu, kas paredzēti lietošanai pārtikā (OV L 18, 23.1.2003., 11. lpp.).

         (2)  Padomes Direktīva 92/118/EEK (1992. gada 17. decembris), ar ko paredz dzīvnieku veselības un sabiedrības veselības prasības attiecībā uz tādu produktu tirdzniecību un ievešanu Kopienā, uz kuriem neattiecas šādas prasības, kas paredzētas īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvas 89/662/EEK A pielikuma I daļā, un – attiecībā uz slimību izraisītājiem – īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvā 90/425/EEK (OV L 62, 15.3.1993., 49. lpp.).

         (3)  Apvienotajā veterinārijas komitejā tiks pārskatīta tiesību aktu līdzības atzīšana TSE uzraudzības jomā attiecībā uz aitām un kazām.

         (4)

                  +

                  Padomes Direktīva 96/23/EK (1996. gada 29. aprīlis), ar ko paredz pasākumus, lai kontrolētu noteiktas vielas un to atliekas dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku izcelsmes produktos, un ar ko atceļ Direktīvu 85/358/EEK un Direktīvu 86/469/EEK, kā arī Lēmumu 89/187/EEK un Lēmumu 91/664/EEK (OV L 125, 23.5.1996., 10. lpp.).

         (5)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

      VII PIELIKUMS
      Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 7. papildinājumu aizstāj ar šādu:

            “7. papildinājums

               Kompetentās iestādes

            A   SADAĻA
            Šveice
            Kompetence sanitāro un veterināro pārbaužu jomā tiek dalīta starp atsevišķu kantonu iestādēm un Federālo pārtikas nekaitīguma un veterināro biroju. Piemēro šādus noteikumus:

                        —

                        attiecībā uz eksportu uz Eiropas Savienību – kantoni atbild par atbilstības kontroli ražošanas nosacījumiem un prasībām, bet jo īpaši par likumā paredzētām pārbaudēm un veselības sertifikātu izdošanu, apliecinot atbilstību noteiktajiem standartiem un prasībām,

                        —

                        Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs atbild par vispārējo koordināciju, pārbaudes sistēmu revīziju un vajadzīgo tiesību aktu pieņemšanu, lai nodrošinātu standartu un prasību vienādu piemērošanu Šveices tirgū. Birojs atbild arī par dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktu un citu dzīvnieku izcelsmes produktu importu no trešām valstīm. Visbeidzot, tas izsniedz atļaujas 1. un 2. kategorijas dzīvnieku blakusproduktu eksportam uz Eiropas Savienību.

                  B   SADAĻA
            Eiropas Savienība
            Atbildība tiek dalīta starp valsts dienestiem katrā Eiropas Savienības dalībvalstī un Eiropas Komisiju. Piemēro šādus noteikumus:

                        —

                        attiecībā uz eksportu uz Šveici – Eiropas Savienības dalībvalstis atbild par atbilstības kontroli ražošanas nosacījumiem un prasībām, bet jo īpaši par likumā paredzētām pārbaudēm un veselības sertifikātu izdošanu, apliecinot atbilstību noteiktajiem standartiem un prasībām,

                        —

                        Eiropas Komisija atbild par vispārējo koordināciju, pārbaudes sistēmu revīziju un vajadzīgo tiesību aktu pieņemšanu, lai nodrošinātu standartu un prasību vienādu piemērošanu vienotajā tirgū.”.

      VIII PIELIKUMS
      Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 10. papildinājumu aizstāj ar šādu:

            “10. papildinājums

               Dzīvnieku valsts produkti: robežkontrole un nodevas

            I   NODAĻA
            Vispārēji noteikumi
            A.   TIESĪBU AKTI (1)

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                                    1.

                                    Komisijas Lēmums 2004/292/EK (2004. gada 30. marts) par TRACES sistēmas ieviešanu, ar ko groza Lēmumu 92/486/EEK (OV L 94, 31.3.2004., 63. lpp.).

                                    2.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 178/2002 (2002. gada 28. janvāris), ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV L 31, 1.2.2002., 1. lpp.).

                                    1.

                                    1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 57. pants.

                                    2.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                                    3.

                                    Valdības 2008. gada 27. augusta rīkojums par trešu valstu dzīvnieku izcelsmes produktu importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITPA; RS 916.443.13).

                                    4.

                                       DFI2007. gada 16. maija rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importa un tranzīta kontroli (Rīkojums par OITE kontrolēm; RS 916.443.106).

                                    5.

                                    Valdības 1985. gada 30. oktobra rīkojums par atlīdzību, ko saņem Federālā pārtikas nekaitīguma un veterinārijas biroja darbinieki (Rīkojums par OSAV atlīdzībām; RS 916.472).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Komisija sadarbībā ar Federālo pārtikas nekaitīguma un veterināro biroju iekļauj Šveici datorsistēmā TRACES saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2004/292/EK.

                        2.

                        Komisija sadarbībā ar Federālo pārtikas nekaitīguma un veterināro biroju iekļauj Šveici ātrās reaģēšanas sistēmā, kas paredzēta Regulas (EK) Nr. 178/2002 50. pantā saistībā ar dzīvnieku izcelsmes produktu neielaišanu uz robežas.
                        Ja kompetentā iestāde Eiropas Savienības Šveices robežkontroles punktā noraida kādu partiju, konteineru vai kravu, tad Komisija to tūlīt paziņo Šveicei.
                        Šveice nekavējoties paziņo Komisijai par katru kompetentas iestādes Šveices robežkontroles punktā noraidītu pārtikas vai dzīvnieku barības partiju, konteineru vai kravu, kas var radīt tiešu vai netiešu apdraudējumu cilvēku veselībai, un ievēro Regulas (EK) Nr. 178/2002 52. pantā paredzētos konfidencialitātes noteikumus.
                        Apvienotā veterinārijas komiteja nosaka īpašos pasākumus saistībā ar šo dalību.

                  II   NODAĻA
            Veterinārās pārbaudes, kas piemērojamas tirdzniecībā starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici
            A.   TIESĪBU AKTI (2)

            Veterinārās pārbaudes, kuras piemēro tirdzniecībā starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici, tiek veiktas saskaņā ar turpmāk minētajiem noteikumiem.

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                                    1.

                                    Padomes Direktīva 89/608/EEK (1989. gada 21. novembris) par dalībvalstu administratīvo iestāžu savstarpējo palīdzību un šo iestāžu un Komisijas sadarbību, lai nodrošinātu pareizu tiesību aktu piemērošanu veterinārijas un zootehnikas jomā (OV L 351, 2.12.1989., 34. lpp.).

                                    2.

                                    Padomes Direktīva 89/662/EEK (1989. gada 11. decembris) par veterinārajām pārbaudēm Kopienas iekšējā tirdzniecībā, lai izveidotu iekšējo tirgu (OV L 395, 30.12.1989., 13. lpp.).

                                    3.

                                    Padomes Direktīva 2002/99/EK (2002. gada 16. decembris), ar ko paredz dzīvnieku veselības noteikumus, kuri reglamentē tādu dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu, pārstrādi, izplatīšanu un ievešanu, kas paredzēti lietošanai pārtikā (OV L 18, 23.1.2003., 11. lpp.)

                                    1.

                                    1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 57. pants.

                                    2.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                                    3.

                                    Valdības 2008. gada 27. augusta rīkojums par trešu valstu dzīvnieku izcelsmes produktu importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITPA; RS 916.443.13).

                                    4.

                                       DFI2007. gada 16. maija rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importa un tranzīta kontroli (Rīkojums par OITE kontrolēm; RS 916.443.106).

                                    5.

                                    Valdības 2014. gada 28. novembra rīkojums par lolojumdzīvnieku importu, tranzītu un eksportu (OITE-AC; RS 916.443.14).

                                    6.

                                    Valdības 1985. gada 30. oktobra rīkojums par atlīdzību, ko saņem Federālā pārtikas nekaitīguma un veterinārijas biroja darbinieki (Rīkojums par OSAV atlīdzībām; RS 916.472).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI
            Gadījumos, kas paredzēti Direktīvas 89/662/EEK 8. pantā, galamērķa vietas kompetentās iestādes nekavējoties sazinās ar nosūtīšanas vietas kompetentajām iestādēm. Tās veic visus vajadzīgos pasākumus un informē nosūtīšanas vietas kompetento iestādi un Komisiju par veikto pārbaužu raksturu, pieņemtajiem lēmumiem un šādu lēmumu pamatojumu.
            Apvienotā veterinārijas komiteja veic Direktīvas 89/608/EEK 10., 11. un 16. panta un Direktīvas 89/662/EEK 9. un 16. panta noteikumu īstenošanu.
            III   NODAĻA
            Veterinārās pārbaudes importam no trešām valstīm
            A.   TIESĪBU AKTI (3)

            Pārbaudes importam no trešām valstīm tiek veiktas saskaņā ar turpmāk izklāstītajiem noteikumiem.

                        Eiropas Savienība

                        Šveice

                                    1.

                                    Komisijas Regula (EK) Nr. 136/2004 (2004. gada 22. janvāris), ar ko nosaka procedūras veterinārajām pārbaudēm Kopienas robežkontroles punktos attiecībā uz produktiem, ko importē no trešām valstīm (OV L 21, 28.1.2004., 11. lpp.).

                                    2.

                                    Komisijas Regula (EK) Nr. 206/2009 (2009. gada 5. marts) par dzīvnieku izcelsmes produktu sūtījumu ievešanu Kopienā personīgam patēriņam un Regulas (EK) Nr. 136/2004 grozīšanu (OV L 77, 24.3.2009., 1. lpp.).

                                    3.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 854/2004 (2004. gada 29. aprīlis), ar ko paredz īpašus noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu (OV L 139, 30.4.2004., 206. lpp.).

                                    4.

                                    Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 882/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp.).

                                    5.

                                    Padomes Direktīva 89/608/EEK (1989. gada 21. novembris) par dalībvalstu administratīvo iestāžu savstarpējo palīdzību un šo iestāžu un Komisijas sadarbību, lai nodrošinātu pareizu tiesību aktu piemērošanu veterinārijas un zootehnikas jomā (OV L 351, 2.12.1989., 34. lpp.).

                                    6.

                                    Padomes Direktīva 96/22/EK (1996. gada 29. aprīlis) par noteiktu hormonālas vai tireostatiskas iedarbības vielu un beta-agonistu lietošanas aizliegumu lopkopībā un par Direktīvu 81/602/EEK, 88/146/EEK un 88/299/EEK atcelšanu (OV L 125, 23.5.1996., 3. lpp.).

                                    7.

                                    Padomes Direktīva 96/23/EK (1996. gada 29. aprīlis), ar ko paredz pasākumus, lai kontrolētu noteiktas vielas un to atliekas dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku izcelsmes produktos, un ar ko atceļ Direktīvu 85/358/EEK un Direktīvu 86/469/EEK, kā arī Lēmumu 89/187/EEK un Lēmumu 91/664/EEK (OV L 125, 23.5.1996., 10. lpp.).

                                    8.

                                    Padomes Direktīva 97/78/EK (1997. gada 18. decembris), ar ko nosaka principus, kuri reglamentē veterināro pārbaužu organizēšanu attiecībā uz produktiem, ko ieved Kopienā no trešām valstīm (OV L 24, 30.1.1998., 9. lpp.).

                                    9.

                                    Komisijas Lēmums 2002/657/EK (2002. gada 12. augusts), ar ko īsteno Padomes Direktīvu 96/23/EK par analīzes metožu veiktspēju un rezultātu interpretēšanu (OV L 221, 17.8.2002., 8. lpp.).

                                    10.

                                    Padomes Direktīva 2002/99/EK (2002. gada 16. decembris), ar ko paredz dzīvnieku veselības noteikumus, kuri reglamentē tādu dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu, pārstrādi, izplatīšanu un ievešanu, kas paredzēti lietošanai pārtikā (OV L 18, 23.1.2003., 11. lpp.).

                                    11.

                                    Komisijas Lēmums 2005/34/EK (2005. gada 11. janvāris), ar ko ievieš saskaņotus standartus, nosakot atsevišķas atliekas dzīvnieku izcelsmes produktos, kas ievesti no trešām valstīm (OV L 16, 20.1.2005., 61. lpp.).

                                    12.

                                    Komisijas Lēmums 2007/275/EK (2007. gada 17. aprīlis) par dzīvnieku un produktu sarakstiem, kas jāpakļauj pārbaudei robežkontroles punktos saskaņā ar Padomes Direktīvām 91/496/EEK un 97/78/EK (OV L 116, 4.5.2007., 9. lpp.).

                                    1.

                                    1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 57. pants.

                                    2.

                                    Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                                    3.

                                    Valdības 2008. gada 27. augusta rīkojums par trešu valstu dzīvnieku izcelsmes produktu importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITPA; RS 916.443.13).

                                    4.

                                       DFI2007. gada 16. maija rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importa un tranzīta kontroli (Rīkojums par OITE kontrolēm; RS 916.443.106).

                                    5.

                                    Valdības 2014. gada 28. novembra rīkojums par lolojumdzīvnieku importu, tranzītu un eksportu (OITE-AC; RS 916.443.14).

                                    6.

                                    Valdības 1985. gada 30. oktobra rīkojums par atlīdzību, ko saņem Federālā pārtikas nekaitīguma un veterinārijas biroja darbinieki (Rīkojums par OSAV atlīdzībām; RS 916.472).

                                    7.

                                    1992. gada 9. oktobra Pārtikas produktu likums (LDAl; RS 817.0).

                                    8.

                                    Valdības 2005. gada 23. novembra rīkojums par pārtikas produktiem un patēriņa precēm (ODAlOUs; RS 817.02).

                                    9.

                                    Valdības 2005. gada 23. novembra rīkojums par tiesību aktu izpildi attiecībā uz pārtikas produktiem (RS 817.025.21).

                                    10.

                                       DFI1995. gada 26. jūnija rīkojums par pārtikas piemaisījumiem un sastāvdaļām (OSEC; RS 817.021.23).

                  B.   ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI

                        1.

                        Piemērojot Direktīvas 97/78/EK 6. pantu, Eiropas Savienības dalībvalstu robežkontroles punkti ir šādi: grozītā Lēmuma 2009/821/EK I pielikumā uzskaitītie apstiprinātie robežkontroles punkti, kuros veic veterinārās pārbaudes dzīvnieku izcelsmes produktiem.

                        2.

                        Piemērojot Direktīvas 97/78/EK 6. pantu, Šveices robežkontroles punkti ir šādi:

                                    Nosaukums

                                       TRACES kods

                                    Veids

                                    Pārbaužu centrs

                                    Akreditācijas veids

                                    Cīrihes lidosta

                                    CHZRH4

                                    A

                                    Centrs 1

                                    NHC (4)

                                    Centrs 2

                                    HC(2) (4)

                                    Ženēvas lidosta

                                    CHGVA4

                                    A

                                    Centrs 2

                                    HC(2), NHC (4)

                              Apvienotā veterinārijas komiteja veic turpmākas robežkontroles punktu, to pārbaužu centru saraksta un akreditācijas veida izmaiņas.
                        Apvienotā veterinārijas komiteja veic pārbaudes uz vietas, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 882/2004 45. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.

                  IV   NODAĻA
            Veselības aizsardzības un kontroles nosacījumi attiecībā uz tirdzniecību starp Eiropas Savienību un Šveici
            Attiecībā uz nozarēm, kuru līdzvērtība ir abpusēji atzīta, tirdzniecība ar dzīvnieku izcelsmes produktiem starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici norit atbilstīgi tādiem pašiem noteikumiem, kādi attiecināmi uz šo produktu tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm. Vajadzības gadījumā šiem produktiem pievieno veselības sertifikātus, kas paredzēti tirdzniecībai starp Eiropas Savienības dalībvalstīm vai kuri noteikti šajā pielikumā un ir pieejami sistēmā TRACES.
            Attiecībā uz citām nozarēm joprojām piemēro 6. papildinājuma II nodaļā noteiktās veselības prasības.
            V   NODAĻA
            Veselības aizsardzības un kontroles nosacījumi attiecībā uz importu no trešām valstīm
            I.   EIROPAS SAVIENĪBA — TIESĪBU AKTI (5)

            A.   Noteikumi attiecībā uz sabiedrības veselību

                        1.

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/32/EK (2009. gada 23. aprīlis) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz ekstrakcijas šķīdinātājiem, ko izmanto pārtikas produktu un pārtikas sastāvdaļu ražošanā (OV L 141, 6.6.2009., 3. lpp.).

                        2.

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1334/2008 (2008. gada 16. decembris) par aromatizētājiem un dažām pārtikas sastāvdaļām ar aromatizētāju īpašībām izmantošanai pārtikā un uz tās un par grozījumiem Padomes Regulā (EEK) Nr. 1601/91, Regulās (EK) Nr. 2232/96 un (EK) Nr. 110/2008 un Direktīvā 2000/13/EK (OV L 354, 31.12.2008., 34. lpp.).

                        3.

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 470/2009 (2009. gada 6. maijs), ar ko nosaka Kopienas procedūras farmakoloģiski aktīvo vielu atlieku pieļaujamo daudzumu noteikšanai dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktos, ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 2377/90 un groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/82/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 726/2004 (OV L 152, 16.6.2009., 11. lpp.).

                        4.

                        Padomes Regula (EEK) Nr. 315/93 (1993. gada 8. februāris), ar ko nosaka Kopienas procedūras attiecībā uz piesārņotājiem pārtikā (OV L 37, 13.2.1993., 1. lpp.).

                        5.

                        Komisijas Direktīva 95/45/EK (1995. gada 26. jūlijs), ar ko nosaka īpašus tīrības kritērijus krāsvielām, kuras lieto pārtikas produktos (OV L 226, 22.9.1995., 1. lpp.).

                        6.

                        Padomes Direktīva 96/22/EK (1996. gada 29. aprīlis) par noteiktu hormonālas vai tireostatiskas iedarbības vielu un beta-agonistu lietošanas aizliegumu lopkopībā un par Direktīvu 81/602/EEK, 88/146/EEK un 88/299/EEK atcelšanu (OV L 125, 23.5.1996., 3. lpp.).

                        7.

                        Padomes Direktīva 96/23/EK (1996. gada 29. aprīlis), ar ko paredz pasākumus, lai kontrolētu noteiktas vielas un to atliekas dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku izcelsmes produktos, un ar ko atceļ Direktīvu 85/358/EEK un Direktīvu 86/469/EEK, kā arī Lēmumu 89/187/EEK un Lēmumu 91/664/EEK (OV L 125, 23.5.1996., 10. lpp.).

                        8.

                        Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 872/2012 (2012. gada 1. oktobris), ar ko pieņem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 2232/96 paredzēto aromatizējošo vielu sarakstu, iekļauj to Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1334/2008 I pielikumā un atceļ Komisijas Regulu (EK) Nr. 1565/2000 un Komisijas Lēmumu 1999/217/EK (OV L 267, 2.10.2012., 1. lpp.).

                        9.

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/2/EK (1999. gada 22. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtiku un pārtikas sastāvdaļām, kas ir apstrādātas ar jonizējošo radiāciju (OV L 66, 13.3.1999., 16. lpp.).

                        10.

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/3/EK (1999. gada 22. februāris) par Kopienas pārtikas produktu un sastāvdaļu, ko apstrādā ar jonizējošo starojumu, saraksta izveidi (OV L 66, 13.3.1999., 24. lpp.).

                        11.

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 999/2001 (2001. gada 22. maijs), ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (OV L 147, 31.5.2001., 1. lpp.).

                        12.

                        Komisijas Lēmums 2002/840/EK (2002. gada 23. oktobris), ar ko pieņem sarakstu attiecībā uz apstiprinātām iekārtām pārtikas produktu apstarošanai trešās valstīs (OV L 287, 25.10.2002., 40. lpp.)

                        13.

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 2160/2003 (2003. gada 17. novembris) par salmonellas un dažu citu pārtikā sastopamu zoonozes īpašu izraisītāju kontroli (OV L 325, 12.12.2003., 1. lpp.).

                        14.

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 2065/2003 (2003. gada 10. novembris) par kūpināšanas aromatizētājiem, ko izmanto vai kas ir paredzēti izmantošanai pārtikas produktos vai uz tiem (OV L 309, 26.11.2003., 1. lpp.).

                        15.

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/41/EK (2004. gada 21. aprīlis), ar ko atceļ dažas direktīvas par pārtikas higiēnu un dzīvnieku veselības nosacījumiem attiecībā uz dažu lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu un laišanu tirgū un groza Padomes Direktīvas 89/662/EEK un 92/118/EEK un Padomes Lēmumu 95/408/EK (OV L 157, 30.4.2004., 33. lpp.).

                        16.

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 853/2004 (2004. gada 29. aprīlis), ar ko nosaka īpašus higiēnas noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes pārtiku (OV L 139, 30.4.2004., 55. lpp.).

                        17.

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 854/2004 (2004. gada 29. aprīlis), ar ko paredz īpašus noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu (OV L 139, 30.4.2004., 206. lpp.).

                        18.

                        Komisijas Lēmums 2005/34/EK (2005. gada 11. janvāris), ar ko ievieš saskaņotus standartus, nosakot atsevišķas atliekas dzīvnieku izcelsmes produktos, kas ievesti no trešām valstīm (OV L 16, 20.1.2005., 61. lpp.).

                        19.

                        Komisijas Regula (EK) Nr. 401/2006 (2006. gada 23. februāris), ar ko nosaka paraugu ņemšanas un analīzes metodes mikotoksīnu līmeņu oficiālai kontrolei pārtikas produktos (OV L 70, 9.3.2006., 12. lpp.).

                        20.

                        Komisijas Regula (EK) Nr. 1881/2006 (2006. gada 19. decembris), ar ko nosaka konkrētu piesārņotāju maksimāli pieļaujamo koncentrāciju pārtikas produktos (OV L 364, 20.12.2006., 5. lpp.).

                        21.

                        Komisijas Regula (ES) Nr. 252/2012 (2012. gada 21. marts), ar ko nosaka paraugu ņemšanas un analīzes metodes dioksīnu un dioksīniem līdzīgu polihlorbifenilu (PCB) un PCB, kuri nav līdzīgi dioksīniem, koncentrācijas oficiālai kontrolei konkrētos pārtikas produktos un atceļ Regulu (EK) Nr. 1883/2006 (OV L 84, 23.3.2012., 1. lpp.).

                        22.

                        Komisijas Regula (EK) Nr. 333/2007 (2007. gada 28. marts), ar ko nosaka paraugu ņemšanas un analīzes metodes svina, kadmija, dzīvsudraba, neorganiskās alvas, 3-MHPD un policiklisko aromātisko ogļūdeņražu koncentrācijas oficiālajai kontrolei pārtikas produktos (OV L 88, 29.3.2007., 29. lpp.).

                  B.   Dzīvnieku veselības noteikumi

                        1.

                        Padomes Direktīva 92/118/EEK (1992. gada 17. decembris), ar ko paredz dzīvnieku veselības un sabiedrības veselības prasības attiecībā uz tādu produktu tirdzniecību un ievešanu Kopienā, uz kuriem neattiecas šādas prasības, kas paredzētas īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvas 89/662/EEK A pielikuma I daļā, un attiecībā uz slimību izraisītājiem – īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvā 90/425/EEK (OV L 62, 15.3.1993., 49. lpp.).

                        2.

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 999/2001 (2001. gada 22. maijs), ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (OV L 147, 31.5.2001., 1. lpp.).

                        3.

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1069/2009 (2009. gada 21. oktobris), ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1774/2002 (OV L 300, 14.11.2009., 1. lpp.).

                        4.

                        Komisijas Regula (ES) Nr. 142/2011 (2011. gada 25. februāris), ar kuru īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1069/2009, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un īsteno Padomes Direktīvu 97/78/EK attiecībā uz dažiem paraugiem un precēm, kam uz robežas neveic veterinārās pārbaudes atbilstīgi minētajai direktīvai (OV L 54, 26.2.2011., 1. lpp.).

                        5.

                        Padomes Direktīva 2002/99/EK (2002. gada 16. decembris), ar ko paredz dzīvnieku veselības noteikumus, kuri reglamentē tādu dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu, pārstrādi, izplatīšanu un ievešanu, kas paredzēti lietošanai pārtikā (OV L 18, 23.1.2003., 11. lpp.).

                        6.

                        Padomes Direktīva 2006/88/EK (2006. gada 24. oktobris) par akvakultūras dzīvniekiem un to produktiem izvirzītajām dzīvnieku veselības prasībām, kā arī par konkrētu ūdensdzīvnieku slimību profilaksi un kontroli (OV L 328, 24.11.2006., 14. lpp.).

                  C.   Citi īpaši pasākumi (6)

                        1.

                        Pagaidu nolīgums par tirdzniecību un muitas savienību starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Sanmarīno Republiku – Kopīgā deklarācija – Kopienas deklarācija (OV L 359, 9.12.1992., 14. lpp.).

                        2.

                        Padomes un Komisijas Lēmums 94/1/EK, EOTK (1993. gada 13. decembris) par Eiropas Ekonomiskās zonas līguma noslēgšanu starp Eiropas Kopienu, tās dalībvalstīm un Austrijas Republiku, Somijas Republiku, Islandes Republiku, Lihtenšteinas Firstisti, Norvēģijas Karalisti, Zviedrijas Karalisti un Šveices Konfederāciju (OV L 1, 3.1.1994., 1. lpp.).

                        3.

                        Padomes Lēmums 97/132/EK (1996. gada 17. decembris) par Nolīguma slēgšanu starp Eiropas Kopienu un Jaunzēlandi attiecībā uz tirdzniecību ar dzīviem dzīvniekiem un dzīvnieku izcelsmes produktiem piemērojamajiem sanitārajiem pasākumiem (OV L 57, 26.2.1997., 4. lpp.).

                        4.

                        Padomes Lēmums 97/345/EK (1997. gada 17. februāris) attiecībā uz protokola par veterinārajiem jautājumiem noslēgšanu, kas papildina vienošanos vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Andoras Firstisti (OV L 148, 6.6.1997., 15. lpp.).

                        5.

                        Padomes Lēmums 98/258/EK (1998. gada 16. marts) par Eiropas Kopienas un Amerikas Savienoto Valstu vienošanās noslēgšanu par sanitārajiem pasākumiem, lai aizsargātu sabiedrības un dzīvnieku veselību tirdzniecībā ar dzīviem dzīvniekiem un dzīvnieku produktiem (OV L 118, 21.4.1998., 1. lpp.)

                        6.

                        Padomes Lēmums 98/504/EK (1998. gada 29. jūnijs) par Pagaidu nolīguma noslēgšanu par tirdzniecību un ar to saistītajiem jautājumiem starp Eiropas Kopienu, no vienas puses, un Meksikas Savienotajām Valstīm, no otras puses (OV L 226, 13.8.1998., 24. lpp.).

                        7.

                        Padomes Lēmums 1999/201/EK (1998. gada 14. decembris) par nolīguma slēgšanu starp Eiropas Kopienu un Kanādas valdību par sanitārajiem pasākumiem sabiedrības veselības un dzīvnieku veselības aizsardzībai attiecībā uz tirdzniecību ar dzīviem dzīvniekiem un dzīvnieku produktiem (OV L 71, 18.3.1999., 1. lpp.).

                        8.

                        Padomes Lēmums 1999/778/EK (1999. gada 15. novembris) par Nolīgumu starp Eiropas Kopienu, no vienas puses, un Dānijas valdību un Farēru salu autonomijas valdību, no otras puses, papildinošā Protokola par veterinārajiem jautājumiem noslēgšanu (OV L 305, 30.11.1999., 25. lpp.).

                        9.

                        Protokols 1999/1130/EK par veterinārajiem jautājumiem, ar ko papildina nolīgumu starp Eiropas Kopienu, no vienas puses, un Dānijas valdību un Farēru salu autonomijas valdību, no otras puses (OV L 305, 30.11.1999., 26. lpp.).

                        10.

                        Padomes Lēmums 2002/979/EK (2002. gada 18. novembris) par tā Nolīguma dažu noteikumu parakstīšanu un pagaidu piemērošanu, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Čīles Republiku, no otras puses (OV L 352, 30.12.2002., 1. lpp.).

                  2.   Šveice – Tiesību akti (7)

                        A.

                        Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10).

                        B.

                        Valdības 2008. gada 27. augusta rīkojums par trešu valstu dzīvnieku izcelsmes produktu importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITPA; RS 916.443.13).

                  3.   Īstenošanas noteikumi

                        A.

                        Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs vienlaicīgi ar Eiropas Savienības dalībvalstīm piemēro importa nosacījumus, kas noteikti šā papildinājuma I nodaļā minētajos tiesību aktos, īstenošanas noteikumus un to uzņēmumu sarakstus, no kuriem attiecīgais imports ir atļauts. Tas attiecas uz visiem attiecīgajiem tiesību aktiem, neatkarīgi no to pieņemšanas datuma.
                        Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs var pieņemt ierobežojošākus pasākumus un pieprasīt papildu garantijas. Šādos gadījumos Apvienotajā veterinārijas komitejā jānotiek konsultācijām, lai atrastu piemērotus risinājumus.
                        Federālais pārtikas nekaitīguma un veterinārais birojs un Eiropas Savienības dalībvalstis savstarpēji apmainās ar informāciju par īpašiem importa nosacījumiem, kas noteikti divpusēji un uz kuriem Savienības mērogā neattiecas saskaņošana.

                        B.

                        Šā papildinājuma III nodaļas B daļas 1. punktā minētie Eiropas Savienības dalībvalstu robežkontroles punkti pārbauda importu Šveicē no trešām valstīm saskaņā ar šā papildinājuma III nodaļas A daļu.

                        C.

                        Šā papildinājuma III nodaļas B daļas 2. punktā minētie Šveices robežkontroles punkti pārbauda importu no trešām valstīm, kas paredzēts Eiropas Savienības dalībvalstīm, saskaņā ar šā papildinājuma III nodaļas A daļu.

                        D.

                        Piemērojot Valdības 2008. gada 27. augusta rīkojumu par trešu valstu dzīvnieku izcelsmes produktu importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITPA; RS 916.443.13), Šveices Konfederācija saglabā iespēju importēt liellopu gaļu, kas iegūta no liellopiem, kuri, iespējams, saņēmuši augšanas stimulēšanas hormonus. Šīs gaļas eksports uz Eiropas Savienību ir aizliegts. Turklāt Šveices Konfederācija:

                                    —

                                    atļauj šādas gaļas izmantošanu tikai tiešai nodošanai patērētājam ar mazumtirdzniecības uzņēmuma starpniecību, gaļu atbilstoši marķējot;

                                    —

                                    atļauj šīs gaļas importu tikai caur Šveices robežkontroles punktiem;

                                    —

                                    saglabā atbilstīgas izsekojamības un izplatīšanas sistēmas, kas domātas, lai novērstu jebkādu iespēju to vēlākai nokļūšanai Eiropas Savienības dalībvalstu teritorijā;

                                    —

                                    iesniedz Komisijai vienreiz gadā ziņojumu par importa izcelsmi un tā galasaņēmējiem, kā arī par veiktajām pārbaudēm, lai pārliecinātos par iepriekšējos ievilkumos uzskaitīto nosacījumu ievērošanu;

                                    —

                                    nopietnu bažu gadījumā šos noteikumus izskata Apvienotā veterinārijas komiteja.

                  VI   NODAĻA
            Nodevas

                        1.

                        Par veterinārajām pārbaudēm, kas veiktas tirdzniecībā starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici, nodevas netiek iekasētas.

                        2.

                        Par veterinārajām pārbaudēm, ko piemēro importam no trešām valstīm, Šveices iestādes apņemas iekasēt nodevas par oficiālajām pārbaudēm, kas paredzētas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 882/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp.).”.

         (1)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (2)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (3)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkuru atsauci uz tiesību aktu saprot kā atsauci uz minēto aktu ar jaunākajiem tajā izdarītajiem grozījumiem.

         (4)  Saskaņā ar Lēmumā 2009/821/EK noteiktajām apstiprinājuma kategorijām

         (5)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (6)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

         (7)  Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti pirms 2014. gada 31. decembra.

      IX PIELIKUMS
      Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 11. papildinājumu aizstāj ar šādu:

            “11. papildinājums

               Kontaktpunkti

                        I.

                        Eiropas Savienība:

                                    Le Directeur

                                    Affaires vétérinaires et internationales

                                    Direction générale de la Santé et des Consommateurs

                                    Commission européenne

                                    B–1049 Brussels (Eiropas Komisijas Veselības un pārtikas nekaitīguma ģenerāldirektorāta Veterināro un starptautisko lietu direktors)

                        II.

                        Šveice:

                                    Le Directeur

                                    Office fédéral de la sécurité alimentaire et des affaires vétérinaires (Federālā pārtikas nekaitīguma un veterinārā biroja direktors)

                                    3003 Berne, Suisse (Šveice)”.