title: Padomes Lēmums 2005/387/TI (2005. gada 10. maijs) par informācijas apmaiņu, riska novērtējumu un kontroli attiecībā uz jaunām psihoaktīvām vielām

text:
               20.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 127/32

      PADOMES LĒMUMS 2005/387/TI
   (2005. gada 10. maijs)
   par informācijas apmaiņu, riska novērtējumu un kontroli attiecībā uz jaunām psihoaktīvām vielām
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību, un jo īpaši tā 29. pantu, 31. panta 1. punkta e) apakšpunktu un 34. panta 2. punkta c) apakšpunktu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
   tā kā:

               (1)

               Īpašais apdraudējums, ko rada psihoaktīvu vielu izstrāde, prasa dalībvalstu ātru rīcību.

               (2)

               Ja jaunas psihoaktīvās vielas nereglamentē visu dalībvalstu krimināltiesību aktos, var rasties problēmas sadarbībā starp dalībvalstu tiesu iestādēm un tiesību aizsardzības iestādēm tādēļ, ka attiecīgais pārkāpums vai pārkāpumi nav sodāmi saskaņā ar lūguma iesniedzējas vai lūguma saņēmējas valsts tiesību aktiem.

               (3)

               Eiropas Savienības Narkotiku apkarošanas rīcības plānā (2000–2004) paredzēts, ka Komisija organizē atbilstīgu novērtējumu 1997. gada 16. jūnija Vienotajai rīcībai par informācijas apmaiņu, riska novērtējumu un jaunu sintētisko narkotiku kontroli (2) (turpmāk “Vienotā rīcība”), ņemot vērā ārējo izvērtēšanu par agrīnās brīdināšanas sistēmu, ko lūdzis veikt Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centrs (turpmāk “EMCDDA”). Novērtējums rāda, ka Vienotā rīcība ir attaisnojusi uz to liktās cerības. Novērtējuma rezultāts tomēr skaidri norāda, ka Vienotai rīcībai ir vajadzīga stiprināšana un jauna ievirze. Jo īpaši no jauna jānosaka tās galvenais mērķis, procedūru un definīciju skaidrība, darbības pārskatāmība un jomas atbilstība. Komisijas paziņojumā Eiropas Parlamentam un Padomei par ES Narkotiku apkarošanas rīcības plāna (2000–2004) starpposma novērtējumu ir norādīts, ka varētu tikt izdarītas izmaiņas tiesību aktos, lai uzlabotu vēršanos pret sintētiskajām narkotikām. Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza ar Vienoto rīcību izveidotais mehānisms.

               (4)

               Jaunās psihoaktīvās vielas var būt kaitīgas veselībai.

               (5)

               Jaunās psihoaktīvās vielas, uz ko attiecas šis lēmums, var būt arī zāles, kā tās definētas Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvā 2001/82/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm (3), un Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvā 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (4).

               (6)

               Informācijas apmaiņa saskaņā ar agrīnās brīdināšanas sistēmu, kas izveidota ar Vienoto rīcību, dalībvalstīm ir izrādījusies vērtīga.

               (7)

               Nekas šajā lēmumā neliedz dalībvalstīm Eiropas Informācijas tīklā par narkotikām un narkomāniju (turpmāk “Reitox tīkls”) savstarpēji apmainīties ar informāciju par jaunām esošo psihoaktīvo vielu lietošanas tendencēm, kas var radīt iespējamu apdraudējumu sabiedrības veselībai, kā arī ar informāciju par iespējamiem ar sabiedrības veselību saistītiem pasākumiem saskaņā ar EMCDDA pilnvarām un procedūrām.

               (8)

               Netiek pieļauta nekāda cilvēku veselības aprūpes vai veterinārās aprūpes kvalitātes pasliktināšanās. Tādēļ kontroles pasākumus, kuru pamatā ir šis lēmums, neattiecina uz vielām ar vispāratzītu un apstiprinātu medicīnisku vērtību. Attiecībā uz vielām ar vispāratzītu un apstiprinātu medicīnisku vērtību, kas tiek lietotas nepareizi vai ļaunprātīgi, būtu jāveic atbilstoši reglamentējoši vai sabiedrības veselības pasākumi.

               (9)

               Papildus tam, kas paredzēts saskaņā ar farmakoloģiskajām uzraudzības sistēmām, kā noteikts Direktīvā 2001/82/EK un Direktīvā 2001/83/EK, nepieciešams pastiprināt informācijas apmaiņu par psihoaktīvu vielu nepareizu vai ļaunprātīgu lietošanu un nodrošināt atbilstīgu sadarbību ar Eiropas Zāļu aģentūru (turpmāk “EMEA”). Apvienoto Nāciju Organizācijas Narkotisko vielu komisijas (turpmāk “NVK”) Rezolūcija 46/7 “Pasākumi informācijas apmaiņas veicināšanai par jaunajām narkotisko vielu lietošanas tendencēm un patērētajām psihotropajām vielām” veido noderīgu sistēmu dalībvalstu rīcībai.

               (10)

               Termiņu ieviešanai attiecībā uz katru šajā lēmumā noteiktās procedūras fāzi vajadzētu garantēt to, ka instruments var reaģēt ātri un sekmēt tā spēju nodrošināt ātras reaģēšanas mehānismu.

               (11)

               EMCDDA Zinātniskajai komitejai ir centrālā loma, izvērtējot ar jaunajām psihoaktīvajām vielām saistītos riskus, tā šā lēmuma sakarā tiks paplašināta, iesaistot ekspertus no Komisijas, Eiropola un EMEA, kā arī ekspertus, kas darbojas zinātnes jomās, kas nav pārstāvētas vai ir nepietiekami pārstāvētas EMCDDA Zinātniskajā komitejā.

               (12)

               Paplašinātajai Zinātniskajai komitejai, kas izvērtē ar jaunajām psihoaktīvajām vielām saistītos riskus, joprojām vajadzētu būt koncentrētai tehniskai ekspertu struktūrai, kas spēj efektīvi izvērtēt visus riskus, kas saistīti ar jaunajām psihoaktīvajām vielām. Tādēļ paplašinātās Zinātniskās komitejas locekļu skaitam vajadzētu būt pārraugāmam.

               (13)

               Ņemot vērā to, ka piedāvātās rīcības mērķus - proti, informācijas apmaiņu, zinātniskas komitejas veiktu riska izvērtējumu un ES līmeņa procedūras, lai kontrolētu paziņotās vielas - nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka paredzētās rīcības iedarbības dēļ šos mērķus var labāk sasniegt Eiropas Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā lēmumā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai.

               (14)

               Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 34. panta 2. punkta c) apakšpunktu pasākumus, kuru pamatā ir šis lēmums, var paredzēt ar kvalificētu balsu vairākumu, kad šādi pasākumi ir vajadzīgi šā lēmuma īstenošanai.

               (15)

               Šajā lēmumā ir respektētas pamattiesības un ievēroti principi, kas atzīti Līguma par Eiropas Savienību 6. pantā un atspoguļoti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Priekšmets
   Šis lēmums izveido mehānismu ātrai informācijas apmaiņai par jaunām psihoaktīvajām vielām. Tajā ņemta vērā informācija par varbūtējām blaknēm, kas paziņojama saskaņā ar farmakoloģiskās uzraudzības sistēmu, kura izveidota ar Direktīvas 2001/83/EK IX sadaļu.
   Ar šo lēmumu paredz arī izvērtējumu par riskiem, kas saistīti ar šīm jaunajām psihoaktīvajām vielām, lai atļautu kontroles pasākumus, ko dalībvalstīs piemēro attiecībā uz narkotiskām un psihotropām vielām, piemērot arī attiecībā uz jaunām psihoaktīvajām vielām.
   2. pants
   Darbības joma
   Šo lēmumu piemēro vielām, kuras pašlaik nav uzskaitītas nevienā no sarakstiem, kas pievienoti:

               a)

               1961. gada Apvienoto Nāciju Organizācijas Vienotajai konvencijai par narkotiskajām vielām, un kuras var sabiedrības veselībai radīt līdzvērtīgus draudus kā vielas, kas uzskaitītas minētās konvencijas I, II vai IV sarakstā; un

               b)

               1971. gada Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijai par psihotropajām vielām, un kuras var sabiedrības veselībai radīt līdzvērtīgus draudus kā vielas, kas uzskaitītas minētās konvencijas I, II, III vai IV sarakstā.

         Šis lēmums attiecas uz galaproduktiem, tos nošķirot no prekursoriem, attiecībā uz kuriem Kopienas režīms paredzēts Padomes 1990. gada 13. decembra Regulā (EEK) Nr. 3677/90, ar kuru paredz pasākumus, kas jāveic, lai novērstu dažu vielu novirzīšanu narkotisko un psihotropo vielu nelikumīgai izgatavošanai (5) un Eiropas Parlamenta un Padomes2004. gada 11. februāra Regulā (EK) Nr. 273/2004 par narkotisko vielu prekursoriem (6).
   3. pants
   Definīcijas
   Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:

               a)

               “jauna psihoaktīva viela” ir jauna narkotiska viela vai jauna psihotropa viela tīrā formā vai preparātā;

               b)

               “jauna narkotiska viela” ir viela tīrā formā vai preparātā, kas nav uzskaitīta atbilstīgi 1961. gada Apvienoto Nāciju Organizācijas Vienotajai konvencijai par narkotiskajām vielām un kas var sabiedrības veselībai radīt līdzvērtīgus draudus kā vielas, kas uzskaitītas minētās konvencijas I, II vai IV sarakstā;

               c)

               “jauna psihotropa viela” ir viela tīrā formā vai preparātā, kas nav uzskaitīta atbilstīgi 1971. gada Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijai par psihotropajām vielām un kas var sabiedrības veselībai radīt līdzvērtīgus draudus kā vielas, kas uzskaitītas minētās konvencijas I, II, III vai IV sarakstā;

               d)

               “tirdzniecības atļauja” ir atļauja zāļu laišanai tirgū, ko izsniedz kompetentā dalībvalsts iestāde, kā tas prasīts Direktīvas 2001/83/EK III sadaļā (attiecībā uz cilvēkiem paredzētām zālēm) vai Direktīvas 2001/82/EK III sadaļā (attiecībā uz veterinārajām zālēm), vai tirdzniecības atļauja, ko izsniedz Eiropas Komisija saskaņā ar 3. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regulā (EK) Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (7);

               e)

               “Apvienoto Nāciju Organizācijas sistēma” ir Pasaules veselības organizācija (PVO), Narkotisko vielu komisija (NVK) un/vai Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja, kuras darbojas saskaņā ar to attiecīgo atbildību, kā aprakstīts 3. pantā 1961. gada Apvienoto Nāciju Organizācijas Vienotajā konvencijā par narkotiskajām vielām vai 2. pantā 1971. gada Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijā par psihotropajām vielām;

               f)

               “preparāts” ir maisījums, kurā ir jauna psihoatīva viela;

               g)

               “ziņošanas forma” ir strukturēta forma, lai paziņotu par jaunām psihoaktīvajām vielām un/vai preparātiem, kuros ir jauna psihoaktīvā viela, par ko vienojusies EMCDDA/Eiropols un to atbilstošie tīkli dalībvalstu Reitox un Eiropola valstu birojos.

         4. pants
   Informācijas apmaiņa
   1.   Katra dalībvalsts nodrošina, ka tās Eiropola valsts birojs un tās pārstāvis Reitox tīklā sniedz Eiropolam un Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centram (EMCDDA) - ņemot vērā abu šo struktūru atbilstošās pilnvaras - informāciju par jaunu psihoaktīvo vielu un jaunas psihoaktīvās vielas saturošu preparātu ražošanu, nelikumīgu tirdzniecību un lietošanu, tostarp papildu informāciju par iespējamo lietošanu medicīniskiem nolūkiem.
   Eiropols un EMCDDA apkopo informāciju, kas no dalībvalstīm saņemta, izmantojot ziņošanas formu, un nekavējoties sniedz šo informāciju viens otram, Eiropola valstu birojiem un dalībvalstu pārstāvjiem Reitox tīklā, kā arī Komisijai un EMEA.
   2.   Ja Eiropols un EMCDDA uzskata, ka dalībvalsts sniegto informāciju par jauno psihoaktīvo vielu nav nepieciešams izplatīt, kā norādīts 1. punktā, tie nekavējoties par to informē ziņojošo dalībvalsti. Eiropols un EMCDDA sešās nedēļās pamato savu lēmumu Padomei.
   5. pants
   Kopīgais ziņojums
   1.   Ja vai nu Eiropols un EMCDDA, vai arī Padome, pieņemot lēmumu ar tās locekļu balsu vairākumu, uzskata, ka dalībvalsts sniegtā informācija par jaunu psihoaktīvo vielu pamato turpmāku informācijas apkopošanu, šo informāciju kopējā ziņojumā apkopo un iesniedz Eiropols un EMCDDA (turpmāk “kopējais ziņojums”). Kopējo ziņojumu iesniedz Padomei, EMEA un Komisijai.
   2.   Kopējā ziņojumā ietver:

               a)

               ķīmisko un fizikālo aprakstu, tostarp nosaukumu, ar kādu jaunā psihoaktīvā viela ir pazīstama, un, ja tas pieejams, zinātnisko nosaukumu (starptautisko nepatentēto nosaukumu);

               b)

               informāciju par to, cik bieži, kādos apstākļos un/vai daudzumos bijusi saskare ar jauno psihoaktīvo vielu, un informāciju par jaunās psihoaktīvās vielas ražošanas veidiem un metodēm;

               c)

               informāciju par organizētās noziedzības iesaisti jaunās psihoaktīvās vielas ražošanā vai nelikumīgā tirdzniecībā;

               d)

               sākotnēju norādi par riskiem, kuri saistīti ar jauno psihoaktīvo vielu, tostarp veselības un sociālos riskiem, un lietotāju raksturojumu;

               e)

               informāciju par to, vai jauno vielu izvērtē vai jau ir izvērtējusi Apvienoto Nāciju Organizācijas sistēma;

               f)

               datumu, kad par jauno psihoaktīvo vielu paziņots EMCDDA un Eiropolam, iesniedzot ziņošanas formu;

               g)

               informāciju, vai attiecībā uz jauno psihoaktīvo vielu dalībvalsts līmenī jau veic kontroles pasākumus;

               h)

               iespēju robežās sniedz informāciju par:

                           i)

                           ķīmiskajiem prekursoriem, par kuriem zināms, ka tie izmantoti vielas ražošanā,

                           ii)

                           jaunās vielas esošās vai paredzamās lietošanas veidus un apmērus,

                           iii)

                           jebkādu citu jaunās psihoaktīvās vielas izmantošanu un tās apmērus, ar šo jaunās psihoaktīvās vielas izmantošanu saistītos riskus, tostarp veselības un sociālos riskus.

         3.   EMEA iesniedz Eiropolam un EMCDDA informāciju par to, vai Eiropas Savienībā vai kādā dalībvalstī:

               a)

               jaunā psihoaktīvā viela ir saņēmusi tirdzniecības atļauju;

               b)

               par jauno psihoaktīvo vielu ir iesniegts pieteikums tirdzniecības atļaujas saņemšanai;

               c)

               jaunajai psihoaktīvajai vielai piešķirtā tirdzniecības atļauja ir apturēta.

         Ja šī informācija attiecas uz dalībvalstu izsniegtām tirdzniecības atļaujām, šīs dalībvalstis pēc EMEA lūguma sniedz tai šo informāciju.
   4.   Šā panta 2. punktā minētās sīkākās ziņas dalībvalstis sniedz sešās nedēļās no paziņošanas dienas saskaņā ar ziņošanas formu, kā minēts 4. panta 1. punktā.
   5.   Kopējo ziņojumu iesniedz ne vēlāk kā četras nedēļas pēc dienas, kad informācija saņemta no dalībvalstīm un no EMEA. Ziņojumu iesniedz, attiecīgi, Eiropols vai EMCDDA saskaņā ar 5. panta 1. un 2. punktu.
   6. pants
   Riska novērtējums
   1.   Padome, ņemot vērā Eiropola un EMCDDA ieteikumu un pieņemot lēmumu ar tās locekļu balsu vairākumu, var prasīt, lai saskaņā ar 2. līdz 4. punktā izklāstīto procedūru novērtē riskus, tostarp veselības un sociālos riskus, ko rada jaunās psihoaktīvās vielas lietošana, ražošana un nelikumīga tirdzniecība, kā arī organizētās noziedzības iesaisti un kontroles pasākumu iespējamās sekas, ja vismaz ceturtdaļa tās locekļu vai Komisija ir Padomi rakstiski informējusi par atbalstu šādam novērtējumam. Dalībvalstis vai Komisija pēc iespējas drīzāk informē par to Padomi, bet jebkurā gadījumā četrās nedēļās no kopējā ziņojuma saņemšanas. Padomes Ģenerālsekretariāts bez kavēšanās šo informāciju paziņo EMCDDA.
   2.   Lai veiktu novērtējumu, EMCDDA sasauc īpašu sanāksmi tās Zinātniskās komitejas aizbildnībā. Turklāt šīs sanāksmes vajadzībām Zinātnisko komiteju var paplašināt ar, lielākais, pieciem ekspertiem, ko pēc Zinātniskās komitejas priekšsēdētāja ieteikuma izraugās EMCDDA direktors no ekspertu saraksta, kuru iesniedz dalībvalstis un kuru reizi trīs gados apstiprina EMCDDA Administratīvā valde. Šie eksperti ir no zinātnes jomām, kas nav pārstāvētas vai ir nepietiekami pārstāvētas EMCDDA Zinātniskajā komitejā, bet kuru ieguldījums ir nepieciešams, lai veiktu līdzsvarotu un atbilstošu novērtējumu par iespējamiem riskiem, tostarp veselības un sociālajiem riskiem. Turklāt Komisiju, Eiropolu un EMEA aicina nosūtīt, augstākais, divus ekspertus no katras minētās struktūras.
   3.   Riska novērtējumu veic, pamatojoties uz informāciju, ko Zinātniskajai komitejai sniedz dalībvalstis, EMCDDA, Eiropols, EMEA, ņemot vērā visus faktorus, kuri saskaņā ar 1961. gada Apvienoto Nāciju Organizācijas Vienoto konvenciju par narkotiskajām vielām vai 1971. gada Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par psihotropajām vielām varētu pamatot starptautiskas kontroles piemērošanu attiecīgajai vielai.
   4.   Pēc riska novērtējuma pabeigšanas Zinātniskā komiteja sagatavo ziņojumu (turpmāk “riska novērtējuma ziņojums”). Riska novērtējuma ziņojumā ir pieejamās zinātniskās un tiesībaizsardzības informācijas analīze, un tas atspoguļo visus komitejas locekļu viedokļus. Riska novērtējuma ziņojumu komitejas priekšsēdētājs tās vārdā iesniedz Komisijai un Padomei divpadsmit nedēļās no dienas, kad Padomes Ģenerālsekretariāts veicis paziņošanu EMCDDA, kā minēts 1. punktā.
   Riska novērtējuma ziņojums ietver:

               a)

               jaunās psihoaktīvās vielas fizikālo un ķīmisko aprakstu un tās darbības mehānismus, tostarp medicīnisko vērtību;

               b)

               veselības riskus, kas saistīti ar jauno psihoaktīvo vielu;

               c)

               sociālos riskus, kas saistīti ar jauno psihoaktīvo vielu;

               d)

               informāciju par organizētās noziedzības iesaistes līmeni un informāciju par izņemšanu un/vai konstatēšanu, ko veikušas iestādes, un jaunās psihoaktīvās vielas ražošanu;

               e)

               informāciju par jaunās psihoaktīvās vielas novērtējumu Apvienoto Nāciju Organizācijas sistēmā;

               f)

               attiecīgos gadījumos, aprakstu par kontroles pasākumiem, ko jaunajai psihoaktīvajai vielai piemēro dalībvalstīs;

               g)

               kontroles iespējas un kontroles pasākumu iespējamās sekas; un

               h)

               ķīmiskos prekursorus, ko izmanto vielas ražošanai.

         7. pants
   Gadījumi, kad riska novērtējumu neveic
   1.   Riska novērtējumu neveic, ja nav iesniegts Eiropola un EMCDDA kopējais ziņojums. Tāpat riska novērtējumu neveic, ja attiecīgā psihoaktīvā viela ir Apvienoto Nāciju Organizācijas sistēmas izvērtēšanas beigu stadijā, tas ir, ja PVO ekspertu komiteja par narkotiku atkarību ir publicējusi kritisku analīzi kopā ar rakstisku rekomendāciju, izņemot gadījumus, ja ir būtiska jauna informācija, kas attiecas uz šā lēmuma jomu.
   2.   Ja jaunā psihoaktīvā viela ir izvērtēta Apvienoto Nāciju Organizācijas sistēmā, bet ir pieņemts lēmums jauno psihoaktīvo vielu neuzskaitīt atbilstīgi 1961. gada Vienotajai konvencijai par narkotiskajām vielām vai 1971. gada Konvencijai par psihotropajām vielām, riska novērtējumu veic vienīgi tad, ja ir būtiska jauna informācija, kas attiecas uz šā lēmuma jomu.
   3.   Riska novērtējumu par jauno psihoaktīvo vielu neveic, ja:

               a)

               jauno psihoaktīvo vielu izmanto, lai ražotu zāles, kas ir saņēmušas tirdzniecības atļauju; vai

               b)

               jauno psihoaktīvo vielu izmanto, lai ražotu zāles, par kurām iesniegts pieteikums tirdzniecības atļaujas saņemšanai;

               c)

               jauno psihoaktīvo vielu izmanto, lai ražotu zāles, kuru tirdzniecības atļauju kompetentās iestādes ir apturējušas.
               Ja jaunā psihoaktīvā viela pieder kādai no šā punkta pirmajā daļā minētajām kategorijām, tad Komisija, pamatojoties uz EMCDDA un Eiropola apkopotajiem datiem, kopā ar EMEA izvērtē tālākas rīcības nepieciešamību, cieši sadarbojoties ar EMCDDA un saskaņā ar EMEA pilnvarām un procedūrām.
               Komisija par rezultātu ziņo Padomei.

         8. pants
   Procedūra noteiktu jauno psihoaktīvo vielu kontroles sākšanai
   1.   Sešās nedēļās no riska novērtējuma ziņojuma saņemšanas dienas Komisija iesniedz Padomei iniciatīvu par kontroles pasākumu piemērošanu jaunajai psihoaktīvajai vielai. Ja Komisija uzskata, ka nav nepieciešams iesniegt ierosmi par kontroles pasākumu piemērošanu jaunajai psihoaktīvajai vielai, tā sešās nedēļās no riska novērtējuma ziņojuma saņemšanas dienas iesniedz Padomei ziņojumu, paskaidrojot savu viedokli.
   2.   Ja Komisija uzskata, ka nav nepieciešams iesniegt ierosmi par kontroles pasākumu piemērošanu jaunajai psihoaktīvajai vielai, šādu ierosmi Padomei var iesniegt viena vai vairākas dalībvalstis, vēlams, ne vēlāk kā sešas nedēļas pēc dienas, kad Komisija iesniegusi Padomei savu ziņojumu.
   3.   Padome ar kvalificētu balsu vairākumu un pēc iniciatīvas, kas iesniegta saskaņā ar 1. vai 2. punktu, pamatojoties Līguma 34. panta 2. punkta c) apakšpunktu lemj par to, vai jaunajai psihoaktīvajai vielai piemērot kontroles pasākumus.
   9. pants
   Dalībvalstu veiktie kontroles pasākumi
   1.   Ja Padome nolemj psihoaktīvajai vielai piemērot kontroles pasākumus, dalībvalstis cenšas pēc iespējas ātrāk, bet ne vēlāk kā vienu gadu pēc šāda lēmuma pieņemšanas dienas, veikt vajadzīgos pasākumus, lai saskaņā ar saviem tiesību aktiem:

               a)

               attiecībā uz jauno psihoaktīvo vielu piemērotu kontroles pasākumus un kriminālsodus, kas šo valstu tiesību aktos paredzēti atbilstīgi to saistībām saskaņā ar 1971. gada Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par psihotropajām vielām;

               b)

               attiecībā uz jauno narkotisko vielu piemērotu kontroles pasākumus un kriminālsodus, kas šo valstu tiesību aktos paredzēti atbilstīgi to saistībām saskaņā ar 1961. gada Apvienoto Nāciju Organizācijas Vienoto konvenciju par narkotiskajām vielām.

         2.   Par veiktajiem pasākumiem dalībvalstis ziņo gan Padomei, gan Komisijai iespējami drīz pēc attiecīgā lēmuma pieņemšanas. Pēc tam šo informāciju paziņo EMCDDA, Eiropolam, EMEA un Eiropas Parlamentam.
   3.   Ja kāda dalībvalsts ir identificējusi jaunu psihoaktīvo vielu, šis lēmums neliedz dalībvalstīm saglabāt spēkā vai ieviest savā teritorijā jebkādus valsts kontroles pasākumus, ko tās uzskata par atbilstīgiem.
   10. pants
   Gada ziņojums
   EMCDDA un Eiropols katru gadu ziņo Eiropas Parlamentam, Padomei un Komisijai par šā lēmuma īstenošanu. Ziņojumā ņem vērā visus aspektus, kas nepieciešami ar šo lēmumu izveidotās sistēmas efektivitātes un sasniegumu izvērtēšanai. Ziņojumā jo īpaši iekļauj pieredzi, kas saistīta ar koordināciju starp šajā lēmumā noteikto sistēmu un farmakoloģiskās uzraudzības sistēmu.
   11. pants
   Farmakoloģiskās uzraudzības sistēma
   Dalībvalstis un EMEA nodrošina atbilstošu informācijas apmaiņu starp šajā lēmumā noteikto mehānismu un farmakoloģiskās uzraudzības sistēmām, kas definētas un noteiktas ar Direktīvas 2001/82/EK14 VII sadaļu un Direktīvas 2001/83/EK15 IX sadaļu.
   12. pants
   Atcelšana
   Ar šo atceļ 1997. gada 16. jūnija Vienoto rīcību par jaunām sintētiskajām narkotikām. Padomes lēmumi, kas pieņemti, pamatojoties uz minētās vienotās rīcības 5. pantu, paliek spēkā.
   13. pants
   Publicēšana un stāšanās spēkā
   Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2005. gada 10. maijā

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         J. KRECKÉ

      (1)  Atzinums iesniegts 2004. gada 13. janvārī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (2)  OV L 167, 25.6.1997., 1. lpp.

      (3)  OV L 311, 28.11.2001., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/28/EK (OV L 136, 30.4.2004., 58. lpp.).

      (4)  OV L 311, 28.11.2001., 67. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/27/EK (OV L 136, 30.4.2004., 34. lpp.).

      (5)  OV L 357, 20.12.1990., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 1232/2002 (OV L 180, 10.7.2002., 5. lpp.).

      (6)  OV L 47, 18.2.2004., 1. lpp.

      (7)  OV L 136, 30.4.2004., 1. lpp.


title: 2004/489/EK, Euratom:Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju lēmums (2004. gada 1. maijs) ar ko ieceļ Eiropas Kopienu Tiesas tiesnešus

text:
               1.5.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 169/22

      EIROPAS SAVIENĪBAS DALĪBVALSTU VALDĪBU PĀRSTĀVJU LĒMUMS

   (2004. gada 1. maijs)
   ar ko ieceļ Eiropas Kopienu Tiesas tiesnešus
   (2004/489/EK, Euratom)
   EIROPAS SAVIENĪBAS DALĪBVALSTU VALDĪBU PĀRSTĀVJI,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 223. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 139. pantu,
   ņemot vērā Aktu par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā (2003. gada Pievienošanās akts), un īpaši tā 46. panta 1. punktu un 2. punkta a) apakšpunktu,
   tā kā:

               (1)

               2003. gada Pievienošanās akta 46. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts paredz iecelt desmit Tiesas tiesnešus. Pieciem no šiem tiesnešiem pilnvaru termiņš beidzas 2006. gada 6. oktobrī. Šos tiesnešus jānosaka izlozes kārtībā. Pārējo tiesnešu pilnvaru termiņš beidzas 2009. gada 6. oktobrī.

               (2)

               Tādēļ saskaņā ar iepriekšminēto pantu un pēc tajā noteiktās izlozes veikšanas Eiropas Kopienu Tiesā ir jāieceļ desmit papildu tiesneši,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo par Eiropas Kopienu Tiesas tiesnešiem laikposmam no 2004. gada 1. maija līdz 2006. gada 6. oktobrim tiek iecelti:

               Jiří MALENOVSKÝ

               George ARESTIS

               Egils LEVITS

               Pranas KŪRIS

               Anthony BORG-BARTHET

         2. pants
   Ar šo par Eiropas Kopienu Tiesas tiesnešiem laikposmam no 2004. gada 1. maija līdz 2009. gada 6. oktobrim tiek iecelti:

               Uno LÕHMUS

               Endre JUHÁSZ

               Jerzy MAKARCZYK

               Marko ILEŠIČ

               Ján KLUČKA

         3. pants
   Šis lēmums stājas spēkā 2004. gada 1. maijā.
   4. pants
   Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2004. gada 1. maijā.

            Priekšsēdētājs

         A. ANDERSON


title: Tiesas priekšsēdētāja lēmums, ar ko konstatē, ka Eiropas Savienības Civildienesta tiesa ir likumīgi izveidota

text:
               12.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 325/1

      TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA LĒMUMS, AR KO KONSTATĒ, KA EIROPAS SAVIENĪBAS CIVILDIENESTA TIESA IR LIKUMĪGI IZVEIDOTA

   TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJS,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 225.a pantu,
   ņemot vērā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līguma 140.b pantu,
   ņemot vērā Padomes 2004. gada 2. novembra Lēmumu 2004/752/EK, Euratom, ar ko izveido Eiropas Savienības Civildienesta tiesu (1), un jo īpaši tā 4. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Civildienesta tiesas tiesneši, kas iecelti ar Padomes 2005. gada 22. jūlija Lēmumu 2005/577/EK, Euratom, ar ko ieceļ Eiropas Savienības Civildienesta tiesas tiesnešus (2), ir devuši zvērestu Tiesā.

               (2)

               Lēmuma 2005/577/EK, Euratom 3. pants nosaka, ka, norīkojot Civildienesta tiesas pirmo priekšsēdētāju, piemēro Protokola par Tiesas Statūtiem I pielikuma 4. panta 1. punktā paredzēto procedūru.

               (3)

               Civildienesta tiesas tiesneši atbilstoši minētajai procedūrai ir iecēluši tiesas priekšsēdētāju.

               (4)

               Civildienesta tiesa ir iecēlusi sekretāru, un viņš ir devis attiecīgo zvērestu.

               (5)

               Līdz ar to Civildienesta tiesa var veikt tai uzticētās tiesas funkcijas,

         ATZĪST:
   Civildienesta tiesa ir likumīgi izveidota.
   Protokola par Tiesas Statūtiem I pielikuma 1. pants stāsies spēkā dienā, kad šis lēmums tiks publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Luksemburgā, 2005. gada 2. decembrī

            Tiesas priekšsēdētājs

      (1)  OV L 333, 9.11.2004., 7. lpp.

      (2)  OV L 197, 28.7.2005., 28. lpp.


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 445/2014/ES ( 2014. gada 16. aprīlis ), ar ko izveido Savienības rīcību “Eiropas kultūras galvaspilsētas” no 2020. līdz 2033. gadam un atceļ Lēmumu Nr. 1622/2006/EK

text:
               3.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 132/1

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS Nr. 445/2014/ES
   (2014. gada 16. aprīlis),
   ar ko izveido Savienības rīcību “Eiropas kultūras galvaspilsētas” no 2020. līdz 2033. gadam un atceļ Lēmumu Nr. 1622/2006/EK
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 167. panta 5. punkta pirmo ievilkumu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
   ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumus (1),
   saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Līgums par Eiropas Savienības darbību (LESD) ir vērsts uz aizvien ciešāku Eiropas tautu savienību un uztic Savienībai uzdevumu cita starpā veicināt dalībvalstu kultūru uzplaukumu, respektējot to nacionālās un reģionālās atšķirības un vienlaikus pievēršot uzmanību kopīgajam kultūras mantojumam. Šajā sakarā Savienība vajadzības gadījumā atbalsta un papildina dalībvalstu rīcību, lai uzlabotu zināšanas par Eiropas tautu kultūru un vēsturi un tās popularizētu.

               (2)

               Komisijas 2007. gada 10. maija paziņojumā par Eiropas darba kārtību kultūrai augošas globalizācijas apstākļos, ko Padome apstiprināja ar 2007. gada 16. novembra rezolūciju (3) un Eiropas Parlaments – ar 2008. gada 10. aprīļa rezolūciju (4), ir noteikti mērķi turpmākiem Savienības pasākumiem kultūras jomā. Šiem pasākumiem būtu jāveicina kultūru daudzveidība un kultūru dialogs, kultūra kā jaunrades katalizators izaugsmes un nodarbinātības stratēģijas ietvaros un kultūra kā Eiropas Savienības starptautisko attiecību būtisks elements.

               (3)

                  UNESCO Konvencijai par kultūras izpausmju daudzveidības aizsardzību un veicināšanu, kura stājās spēkā 2007. gada 18. martā un kurai ir pievienojusies Savienība, ir mērķis aizsargāt un veicināt kultūru daudzveidību, sekmēt starpkultūru izpausmes un uzlabot izpratni par kultūru daudzveidības vērtību vietējā, valstu un starptautiskā līmenī.

               (4)

               Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1622/2006/EK (5) noteica rīcību pasākumam “Eiropas Kultūras galvaspilsēta” no 2007. līdz 2019. gadam.

               (5)

               Eiropas kultūras galvaspilsētu novērtējumi, kā arī sabiedriskā apspriešana par minēto rīcību pēc 2019. gada liecina, ka tā ir pakāpeniski kļuvusi par vienu no vērienīgākajām un Eiropas iedzīvotāju visaugstāk vērtētajām Eiropas iniciatīvām kultūras jomā. Tādēļ būtu jāizveido jauna rīcība, kas aptvertu 2020.–2033. gadu.

               (6)

               Papildus sākotnējiem pasākuma “Eiropas kultūras galvaspilsētas” mērķiem, proti, uzsvērt Eiropas kultūru bagātību, daudzveidību un kopīgās iezīmes, kā arī veicināt Eiropas iedzīvotāju lielāku savstarpējo sapratni, pilsētas, kurām piešķirts nosaukums “Eiropas kultūras galvaspilsēta” (“nosaukums”), pakāpeniski ir arī ieviesušas jaunu dimensiju, proti, tās izmanto nosaukuma ietekmi, lai veicinātu to attīstību plašākā izpratnē saskaņā ar to attiecīgajām stratēģijām un prioritātēm.

               (7)

               Ar šo lēmumu izveidotās rīcības mērķiem būtu pilnībā jāsaskan ar programmas “Radošā Eiropa”, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1295/2013 (6), mērķiem aizsargāt, attīstīt un veicināt Eiropas kultūru un valodu daudzveidību, popularizēt Eiropas kultūras mantojumu un nostiprināt Eiropas kultūras un radošo nozaru, jo īpaši audiovizuālās nozares, konkurētspēju, lai atbalstītu gudru, ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi. Minēto mērķu sasniegšanai būtu arī jāpalīdz stiprināt piederības kopīgai kultūras telpai sajūtu un veicināt kultūru dialogu un savstarpēju sapratni.

               (8)

               Lai šādus mērķus sasniegtu, ir svarīgi, lai pilsētas, kas ieguvušas nosaukumu, censtos attīstīt saiknes starp savām kultūras un radošajām nozarēm, no vienas puses, un tādām nozarēm kā izglītība, pētniecība, vide, pilsētattīstība vai kultūras tūrisms, no otras puses. Konkrēti, līdzšinējā pieredze apliecina “Eiropas kultūras galvaspilsētu” potenciālu, darbojoties vietējās attīstības un kultūras tūrisma katalizatora lomā, kā uzsvērts Komisijas 2010. gada 30. jūnija paziņojumā “Eiropa, tūristu apmeklētākā vieta pasaulē – jaunas Eiropas tūrisma nozares politiskās pamatnostādnes”, ko Padome atzinīgi novērtēja 2010. gada 12. oktobra secinājumos un Eiropas Parlaments apstiprināja 2011. gada 27. septembra rezolūcijā (7).

               (9)

               Ir svarīgi arī, lai pilsētas, kas ieguvušas nosaukumu, censtos veicināt sociālo iekļaušanu un vienlīdzīgas iespējas un veltītu visas pūles tam, lai nodrošinātu pēc iespējas plašāku visu pilsoniskās sabiedrības daļu iesaistīšanos kultūras programmas sagatavošanā un īstenošanā, īpašu uzmanību pievēršot jauniešiem un atstumtām un nelabvēlīgā situācijā esošām grupām.

               (10)

               Novērtējumi un sabiedriskā apspriešana ir arī pārliecinoši parādījuši, ka, rūpīgi plānojot, pasākums “Eiropas kultūras galvaspilsētas” var sniegt daudzus ieguvumus. Pirmkārt un galvenokārt tā ir kultūras iniciatīva, taču tā var sniegt arī nozīmīgus sociālus un ekonomiskus ieguvumus, jo īpaši tad, ja šis pasākums tiek iekļauts attiecīgās pilsētas ilgtermiņa kultūrpolitiskās attīstības stratēģijā.

               (11)

               Rīcība “Eiropas kultūras galvaspilsētas” vienlaikus ir bijusi arī ļoti sarežģīts uzdevums. Kultūras pasākumu programmas īstenošana gada garumā prasa lielas pūles, un dažas nosaukumu saņēmušās pilsētas savu potenciālu ir izmantojušas veiksmīgāk nekā citas. Tāpēc minētā rīcība būtu jāpilnveido, lai palīdzētu visām pilsētām nosaukumu izmantot maksimāli lietderīgi.

               (12)

               Arī turpmāk nosaukumam būtu jāizraugās pilsētas neatkarīgi no to lieluma, tomēr attiecīgajām pilsētām, tāpat kā iepriekš, vajadzētu būt iespējai iesaistīt to apkārtējo teritoriju, lai sasniegtu plašāku iedzīvotāju loku un palielinātu ietekmi.

               (13)

               Arī turpmāk nosaukums būtu jāpiešķir, pamatojoties uz īpaši izstrādātu kultūras programmu, kam vajadzētu būt ar spēcīgu Eiropas dimensiju. Minētajai kultūras programmai vajadzētu būt ietvertai ilgtermiņa stratēģijā ar ilgtspējīgu ietekmi uz vietējo ekonomikas, kultūras un sociālo attīstību.

               (14)

               Pierādījies, ka godīga un pārredzama ir atlase divās kārtās, ko, pamatojoties uz sarakstu, kurā dalībvalstis izkārtotas hronoloģiskā secībā, veic neatkarīgu ekspertu žūrija. Tādējādi pilsētām ir dota iespēja uzlabot pieteikumus priekšatlases un atlases starplaikā, pamatojoties uz žūrijas ekspertu sniegtajiem ieteikumiem, un ir nodrošināts nosaukuma taisnīgs sadalījums starp visām dalībvalstīm. Turklāt ekspertu nomaiņai būtu jānotiek pakāpeniski, lai nodrošinātu rīcības “Eiropas kultūras galvaspilsētas” nepārtrauktību un izvairītos no pieredzes un zinātības zuduma, kas rastos, ja visus ekspertus nomainītu vienlaicīgi.

               (15)

               Arī turpmāk būtu jānodrošina valstu ekspertu dalība, dalībvalstīm dodot iespēju izvirzīt līdz diviem ekspertiem žūrijā, kas veic atlases un uzraudzības procedūras.

               (16)

               Lai kandidātpilsētām varētu sniegt labākus norādījumus par mērķiem un prasībām, kas tām jāizpilda, lai varētu iegūt nosaukumu, būtu jāprecizē atlases kritēriji. Būtu arī jāuzlabo minēto kritēriju novērtēšanas iespējas, lai žūrijai atvieglotu pilsētu atlasi un uzraudzību. Šajā sakarā īpaša uzmanība būtu jāvelta kandidātpilsētu plāniem attiecībā uz ilgtermiņa kultūrpolitiskajā stratēģijā iestrādātiem un uz ilgstošu iedarbību vērstiem pasākumiem, kas var radīt ilgtspējīgu kultūras, ekonomisko un sociālo ietekmi.

               (17)

               Kandidātpilsētām vajadzētu izpētīt iespējas attiecīgos gadījumos mēģināt gūt finansiālu atbalstu no Savienības programmām un fondiem.

               (18)

               Sagatavošanās posms, kas ilgst no pilsētas izraudzīšanas brīža līdz nosaukuma gadam, ir īpaši nozīmīgs rīcības “Eiropas kultūras galvaspilsētas” sekmīgai norisei. Ieinteresēto personu vidū valda plaša vienprātība par to, ka ar Lēmumu Nr. 1622/2006/EK ieviestie papildu pasākumi attiecīgajām pilsētām ir bijuši ļoti noderīgi. Būtu jāturpina attīstīt minētos pasākumus, it īpaši – biežāk rīkojot uzraudzības sanāksmes un žūrijas ekspertu apmeklējumus pilsētās, kā arī bijušajām, esošajām un nākamajām pilsētām, kam piešķirts nosaukums, kā arī kandidātpilsētām vēl intensīvāk savstarpēji apmainoties ar pieredzi. Izraudzītās pilsētas varētu arī attīstīt jaunas saiknes ar citām pilsētām, kam piešķirts nosaukums.

               (19)

               Ar Lēmumu Nr. 1622/2006/EK izveidotā Melina Mercouri balva ir iemantojusi svarīgu simbolisku nozīmi, kas būtiski pārsniedz balvas faktisko summu, ko piešķir Komisija. Tomēr, lai nodrošinātu, ka izraudzītās pilsētas pilda saistības, būtu jāpieņem stingrāki un precīzāki naudas balvas izmaksas nosacījumi.

               (20)

               Ir svarīgi, lai attiecīgās pilsētas visos savos komunikācijas materiālos skaidri norādītu, ka ar šo lēmumu izveidotā rīcība ir Savienības rīcība.

               (21)

               Komisijas novērtējumos par jau notikušiem “Eiropas kultūras galvaspilsētu” pasākumiem, kas balstās uz vietējā mērogā vāktiem datiem, nav bijis iespējams sniegt primārus datus par nosaukuma ietekmi. Tāpēc novērtēšanas procesā galvenā loma būtu jāuzņemas pašām pilsētām.

               (22)

               Līdzšinējā pieredze ir apliecinājusi, ka kandidātvalstu piedalīšanās, uzsverot Eiropas kultūru kopīgos aspektus, var palīdzēt tās tuvināt Savienībai. Tāpēc pēc 2019. gada kandidātvalstīm un iespējamām kandidātēm būtu jāļauj piedalīties ar šo lēmumu izveidotajā rīcībā.

               (23)

               Tomēr laikposmā, uz kuru attiecas šis lēmums, proti, no 2020. līdz 2033. gadam, lai nodrošinātu līdztiesību ar dalībvalstu pilsētām, kandidātvalstu un iespējamo kandidāšu pilsētām vajadzētu ļaut piedalīties tikai vienā konkursā par nosaukumu. Turklāt līdztiesība ar dalībvalstīm ir iemesls arī tam, ka minētajā laikposmā katrai kandidātvalstij vai iespējamai kandidātei vajadzētu ļaut pasākumu rīkot tikai vienu reizi.

               (24)

               Lēmums Nr. 1622/2006/EK būtu jāatceļ. Tomēr tā noteikumus būtu jāturpina piemērot attiecībā uz visām pilsētām, kuras jau ir izraudzītas vai šobrīd tiek izraudzītas gadiem laikā līdz 2019. gadam.

               (25)

               Ņemot vērā to, ka šā lēmuma mērķus, proti, aizsargāt un veicināt kultūru daudzveidību Eiropā, izcelt to kopīgās iezīmes un sekmēt kultūras devumu pilsētu ilgtermiņa attīstībā, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, jo ir vajadzīgi, it īpaši, vienoti, skaidri un pārredzami kritēriji un atlases un uzraudzības procedūras, kā arī laba koordinācija starp dalībvalstīm, un to, ka rīcības vēriena un sagaidāmās ietekmes dēļ minētos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā lēmumā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Rīcības izveide
   Ar šo izveido Savienības rīcību ar nosaukumu “Eiropas kultūras galvaspilsētas” no 2020. līdz 2033. gadam (“rīcība”).
   2. pants
   Mērķi
   1.   Rīcības vispārīgie mērķi ir šādi:

               a)

               aizsargāt un veicināt kultūru daudzveidību Eiropā un uzsvērt to kopīgās iezīmes, kā arī vairot iedzīvotāju piederības apziņu kopējai kultūras telpai;

               b)

               veicināt kultūras ieguldījumu pilsētu ilgtermiņa attīstībā saskaņā ar to attiecīgajām stratēģijām un prioritātēm.

         2.   Rīcības īpašie mērķi ir šādi:

               a)

               palielināt kultūras piedāvājuma klāstu, daudzveidību un Eiropas dimensiju pilsētās, cita starpā īstenojot transnacionālu sadarbību;

               b)

               paplašināt piekļuvi kultūras dzīvei un veicināt dalību tajā;

               c)

               uzlabot kultūras jomas iespējas un tās saiknes ar citām jomām;

               d)

               ar kultūras palīdzību uzlabot pilsētu tēlu starptautiskā mērogā.

         3. pants
   Iespēja izmantot rīcību
   1.   Konkursā par nosaukumu var piedalīties pilsētas, un tās var iesaistīt to apkārtējās teritorijas.
   2.   Vienā gadā (“nosaukuma gads”) ir ne vairāk kā trīs pilsētas, kam piešķirts nosaukums.
   Nosaukumu katru gadu piešķir ne vairāk kā vienai pilsētai katrā no divām dalībvalstīm, kuras ir norādītas pielikumā iekļautajā kalendārā (“kalendārs”), un attiecīgos gados – vienai pilsētai no kandidātvalsts vai iespējamas kandidātes vai vienai pilsētai no valsts, kas pievienojas Savienībai, apstākļos, kas norādīti 5. punktā.
   3.   Dalībvalstu pilsētas var saņemt nosaukumu uz vienu gadu saskaņā ar kalendārā noteikto dalībvalstu secību.
   4.   Kandidātvalstu un iespējamo kandidāšu pilsētas, kuras pieteikumu iesniegšanas uzaicinājuma publicēšanas dienā, kas minēta 10. panta 2. punktā, piedalās programmā “Radošā Eiropa” vai turpmākās Savienības kultūras atbalsta programmās, var kandidēt uz nosaukumu uz vienu gadu atklātā konkursā, ko saskaņā ar kalendāru rīko katru trešo gadu.
   Kandidātvalstu un iespējamo kandidāšu pilsētas laikposmā no 2020. līdz 2033. gadam var piedalīties tikai vienā konkursā.
   Laikposmā no 2020. līdz 2033. gadam katra kandidātvalsts vai iespējamā kandidāte pasākumu var rīkot tikai vienu reizi.
   5.   Ja valsts pievienojas Savienībai pēc 2014. gada 4. maija, taču pirms 2027. gada 1. janvāra, tā ir tiesīga septiņus gadus pēc pievienošanās saņemt nosaukumu saskaņā ar tādiem pašiem noteikumiem un procedūrām, kādus piemēro dalībvalstīm. Kalendāru attiecīgi atjaunina. Ja valsts Savienībai pievienojas 2027. gada 1. janvārī vai vēlāk, tā nav tiesīga piedalīties šajā rīcībā kā dalībvalsts.
   Tomēr gados, kad saskaņā ar kalendāru jau ir trīs pilsētas, kam piešķirts nosaukums, pirmajā daļā minēto valstu pilsētas ir tiesīgas saņemt nosaukumu tikai nākamajā pieejamajā gadā saskaņā ar kalendāru minēto valstu pievienošanās secībā.
   Ja pirmajā daļā minētas valsts pilsēta ir iepriekš piedalījusies konkursā kandidātvalstīm un iespējamām kandidātēm, tā nevar piedalīties nekādos nākamajos konkursos dalībvalstīm. Ja laikposmā no 2020. līdz 2033. gadam šādas valsts pilsēta ir tikusi izraudzīta nosaukuma piešķiršanai saskaņā ar 4. punktu, minētā valsts pēc tās pievienošanās nav tiesīga rīkot konkursu kā dalībvalsts minētajā laikposmā.
   Ja vienā un tajā pašā dienā Savienībai pievienojas vairāk nekā viena valsts un ja attiecīgās valstis savstarpēji nevar vienoties par secību, kādā tās piedalās šajā rīcībā, Padome organizē izlozi.
   4. pants
   Pieteikums
   1.   Komisija izveido vienotu pieteikuma veidlapu, pamatojoties uz 5. pantā noteiktajiem kritērijiem, un to izmanto visas kandidātpilsētas.
   Ja kandidātpilsēta iesaista tās apkārtējo teritoriju, pieteikumu iesniedz minētās pilsētas vārdā.
   2.   Visu pieteikumu pamatā ir kultūras programma, kam ir skaidra Eiropas dimensija.
   Kultūras programma aptver nosaukuma gadu, un to izstrādā tieši nosaukuma mērķiem saskaņā ar 5. pantā noteiktajiem kritērijiem.
   5. pants
   Kritēriji
   Kritēriji pieteikumu novērtēšanai (“kritēriji”) tiek iedalīti kategorijās “ieguldījums ilgtermiņa stratēģijā”, “Eiropas dimensija”, “kultūras un mākslas saturs”, “izpildes spēja”, “sabiedrības iesaistīšana” un “pārvaldība” šādi:

               1)

               attiecībā uz kategoriju “ieguldījums ilgtermiņa stratēģijā” ņem vērā šādus faktorus:

                           a)

                           tās pieteikuma iesniegšanas brīdī ir izstrādāta kandidātpilsētas kultūras stratēģija, kas aptver rīcību un ietver plānus, kā saglabāt kultūras pasākumu ilgtspēju pēc nosaukuma gada;

                           b)

                           plāni kultūras un radošo nozaru spēju stiprināšanai, tostarp attīstot ilgtermiņa saiknes starp kultūras, ekonomikas un sociālo jautājumu nozarēm kandidātpilsētā;

                           c)

                           rīcības paredzamā ilgtermiņa ietekme uz kandidātpilsētu kultūras, sociālajā un ekonomikas, tostarp pilsētattīstības, jomā;

                           d)

                           plāni, lai uzraudzītu un izvērtētu nosaukuma ietekmi uz kandidātpilsētu un izplatītu izvērtēšanas rezultātus;

               2)

               attiecībā uz kategoriju “Eiropas dimensija” vērtē šādus faktorus:

                           a)

                           tādu pasākumu apjoms un kvalitāte, ar ko popularizē Eiropas kultūru daudzveidību, kultūru dialogu un Eiropas iedzīvotāju labāku savstarpējo saprašanos;

                           b)

                           tādu pasākumu apjoms un kvalitāte, ar ko uzsver Eiropas kultūru kopīgos aspektus, kultūras mantojumu un vēsturi, kā arī Eiropas integrāciju un aktuālās Eiropas tēmas;

                           c)

                           tādu pasākumu apjoms un kvalitāte, kuros piedalās Eiropas mākslinieki, sadarbība ar dažādu valstu dalībniekiem vai pilsētām, tostarp attiecīgā gadījumā nosaukumu saņēmušajām pilsētām, un transnacionālas partnerības;

                           d)

                           stratēģija plašas Eiropas un starptautiskās sabiedrības intereses piesaistīšanai;

               3)

               attiecībā uz kategoriju “kultūras un mākslas saturs” vērtē šādus faktorus:

                           a)

                           kultūras programmas skaidrs un saskaņots mākslinieciskais redzējums un stratēģija;

                           b)

                           vietējo mākslinieku un kultūras organizāciju iesaistīšana kultūras programmas veidošanā un īstenošanā;

                           c)

                           piedāvāto pasākumu klāsts un daudzveidība un to vispārējā mākslinieciskā kvalitāte;

                           d)

                           spēja vietējo kultūras mantojumu un tradicionālās mākslas formas apvienot ar jaunām, inovatīvām un eksperimentālām kultūras izpausmēm;

               4)

               attiecībā uz kategoriju “izpildes spēja” kandidātpilsētas pierāda, ka:

                           a)

                           pieteikumam ir plašs un spēcīgs politiskais atbalsts un attiecībā uz to ir ilgtspējīga vietējo, reģionālo un valsts iestāžu apņemšanās;

                           b)

                           kandidātpilsētā ir vai tiks ierīkota nosaukuma piešķiršanai piemērota un ilgtspējīga infrastruktūra;

               5)

               attiecībā uz kategoriju “sabiedrības iesaistīšana” vērtē šādus faktorus:

                           a)

                           vietējo iedzīvotāju un pilsoniskās sabiedrības iesaistīšana pieteikuma sagatavošanā un rīcības īstenošanā;

                           b)

                           jaunu un ilgtspējīgu iespēju radīšana dažādu sabiedrības slāņu pārstāvjiem – it īpaši jauniešiem, brīvprātīgajiem, atstumtām un nelabvēlīgā situācijā esošām grupām, tostarp minoritātēm, – apmeklēt kultūras pasākumus vai piedalīties tajos, īpašu uzmanību pievēršot cilvēkiem ar invaliditāti un veciem cilvēkiem attiecībā uz minēto pasākumu pieejamību;

                           c)

                           vispārējā stratēģija plašākas auditorijas piesaistīšanai, un jo īpaši sasaiste ar izglītību un skolu piedalīšanās;

               6)

               attiecībā uz kategoriju “pārvaldība” vērtē šādus faktorus:

                           a)

                           līdzekļu piesaistīšanas stratēģijas un ierosinātā budžeta īstenošanas iespējas, kas attiecīgā gadījumā ietver plānus lūgt finansiālu atbalstu no Savienības programmām un fondiem un paredz līdzekļus sagatavošanās posmam, nosaukuma gadam, novērtēšanai un pasākumiem, kam ir ilgtermiņa ietekme, un neparedzētu izdevumu plānošanai;

                           b)

                           plānotā pārvaldes un izpildes struktūra rīcības īstenošanai, kas cita starpā paredz pienācīgas sadarbības nodrošināšanu starp vietējām iestādēm un izpildes struktūru, tostarp mākslinieku komandu;

                           c)

                           pasākuma direktora un mākslinieciskā direktora iecelšanas procedūra un viņu darbības jomas;

                           d)

                           mārketinga un komunikācijas stratēģija ir vispusīga, un tajā tiek uzsvērts, ka rīcība ir Savienības rīcība;

                           e)

                           izpildes struktūrai ir personāls ar piemērotām iemaņām un pieredzi, lai plānotu, pārvaldītu un izpildītu nosaukuma gada kultūras programmu.

         6. pants
   Ekspertu žūrija
   1.   Izveido neatkarīgu ekspertu žūriju (“žūrija”), kas veic atlasi un uzraudzību.
   2.   Žūrijas sastāvā ir 10 eksperti, kurus ieceļ Savienības iestādes un struktūras (“Eiropas eksperti”) saskaņā ar 3. punktu.
   3.   Komisija organizē atklātu uzaicinājumu izteikt ieinteresētību un pēc tam piedāvā potenciālo Eiropas ekspertu kandidātu kopumu.
   Eiropas Parlaments, Padome un Komisija no minētā kopuma izvēlas katrs trīs ekspertus un ieceļ viņus amatā saskaņā ar savām attiecīgajām procedūrām.
   Reģionu komiteja no kopuma izvēlas vienu ekspertu un ieceļ viņu amatā saskaņā ar savām procedūrām.
   Izvēloties Eiropas ekspertus, katra no minētajām Savienības iestādēm un struktūrām tiecas žūrijas sastāvā kopumā nodrošināt kompetenču papildināmību, līdzsvarotu ģeogrāfisko sadalījumu un dzimumu līdzsvaru.
   4.   Lai atlasītu un uzraudzītu pilsētu no kādas dalībvalsts, papildus Eiropas ekspertiem attiecīgā dalībvalsts ir tiesīga žūrijā iecelt līdz diviem ekspertiem saskaņā ar savām procedūrām un konsultējoties ar Komisiju.
   5.   Visi eksperti ir:

               a)

               Savienības pilsoņi;

               b)

               neatkarīgi;

               c)

               ar ievērojamu pieredzi un zināšanām:

                           i)

                           kultūras jomā;

                           ii)

                           pilsētu kultūras attīstībā; vai

                           iii)

                           pasākuma “Eiropas kultūras galvaspilsētas” organizēšanā vai līdzīga mēroga starptautiska kultūras pasākuma organizēšanā;

               d)

               ar iespēju žūrijas pienākumu pildīšanai atvēlēt pienācīgu darba dienu skaitu gadā.

         6.   Žūrija izraugās savu priekšsēdētāju.
   7.   Eiropas ekspertus ieceļ uz trim gadiem.
   Neatkarīgi no šā punkta pirmās daļas attiecībā uz žūrijas pirmo iecelšanu Eiropas Parlaments savus ekspertus ieceļ uz trim gadiem, Komisija – uz diviem gadiem un Padome un Reģionu komiteja – uz vienu gadu.
   8.   Visi eksperti deklarē visus pastāvošos vai iespējamos interešu konfliktus saistībā ar konkrētu kandidātpilsētu. Ja sniedz šādu deklarāciju vai ja atklājas šāds interešu konflikts, attiecīgais eksperts atkāpjas no amata un attiecīgā Savienības iestāde vai struktūra vai dalībvalsts aizstāj minēto ekspertu uz atlikušo pilnvaru laiku saskaņā ar attiecīgo procedūru.
   7. pants
   Pieteikumu iesniegšana dalībvalstīs
   1.   Katra dalībvalsts ir atbildīga par konkursa organizēšanu savām pilsētām saskaņā ar kalendāru.
   2.   Attiecīgās dalībvalstis vismaz sešus gadus pirms nosaukuma gada publicē uzaicinājumu iesniegt pieteikumus.
   Atkāpjoties no pirmās daļas, dalībvalstis, kurām ir tiesības izraudzīties pilsētu nosaukumam 2020. gadā, šādu uzaicinājumu publicē pēc iespējas drīz pēc 2014. gada 4. maija.
   Visos pieteikumu iesniegšanas uzaicinājumos ietver 4. panta 1. punktā minēto pieteikuma veidlapu.
   Pieteikumu iesniegšanas termiņš visos uzaicinājumos kandidātpilsētām iesniegt pieteikumus ir ne agrāk kā 10 mēneši pēc uzaicinājuma publicēšanas.
   3.   Attiecīgās dalībvalstis sniedz Komisijai informāciju par pieteikumiem.
   8. pants
   Priekšatlase dalībvalstīs
   1.   Ne vēlāk kā piecus gadus pirms nosaukuma gada katra attiecīgā dalībvalsts sasauc žūrijas un kandidātpilsētu priekšatlases sanāksmi.
   Atkāpjoties no pirmās daļas, dalībvalstis, kurām ir tiesības izraudzīties pilsētas nosaukumam 2020. gadā, minēto termiņu var pagarināt ne vairāk kā par vienu gadu.
   2.   Pēc tam, kad žūrija ir izvērtējusi pieteikumus saskaņā ar noteiktajiem kritērijiem, tā vienojas par atlasītajām kandidātpilsētām un nāk klajā ar priekšatlases ziņojumu par visiem pieteikumiem, cita starpā sniedzot ieteikumus atlasītajām kandidātpilsētām.
   3.   Žūrija priekšatlases ziņojumu iesniedz attiecīgajām dalībvalstīm un Komisijai.
   4.   Katra attiecīgā dalībvalsts oficiāli apstiprina priekšatlasē atlasīto kandidātu sarakstu, kas izveidots, pamatojoties uz žūrijas ziņojumu.
   9. pants
   Atlase dalībvalstīs
   1.   Priekšatlasē atlasītās kandidātpilsētas papildina un pārstrādā savus pieteikumus, lai ievērotu kritērijus un ņemtu vērā priekšatlases ziņojumā sniegtos ieteikumus, un iesniedz tos attiecīgajai dalībvalstij, kas tos pēc tam nosūta tālāk Komisijai.
   2.   Katra attiecīgā dalībvalsts sasauc žūrijas atlases sanāksmi ar priekšatlasē atlasītajām kandidātpilsētām, kas notiek ne vēlāk kā deviņus mēnešus pēc priekšatlases sanāksmes.
   Vajadzības gadījumā attiecīgā dalībvalsts, konsultējoties ar Komisiju, var minēto deviņu mēnešu termiņu pagarināt par pieņemamu periodu.
   3.   Žūrija novērtē papildinātos un pārstrādātos pieteikumus.
   4.   Žūrija sniedz atlases ziņojumu par priekšatlasē atlasīto kandidātpilsētu pieteikumiem kopā ar ieteikumu ne vairāk kā par vienas pilsētas izraudzīšanu attiecīgajā dalībvalstī.
   Atlases ziņojumā ietver arī ieteikumus attiecīgajai pilsētai par to, kādi uzlabojumi veicami līdz nosaukuma gadam.
   Žūrija atlases ziņojumu iesniedz attiecīgajai dalībvalstij un Komisijai.
   5.   Neatkarīgi no 4. punkta, ja neviena no kandidātpilsētām neatbilst visiem kritērijiem, žūrija var ieteikt attiecīgajā gadā nosaukumu nepiešķirt.
   10. pants
   Priekšatlase un atlase kandidātvalstīs un iespējamās kandidātēs
   1.   Komisijai ir pienākums organizēt konkursu kandidātvalstu un iespējamo kandidāšu pilsētām.
   2.   Vismaz sešus gadus pirms nosaukuma gada Komisija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicē uzaicinājumu iesniegt pieteikumus.
   Visos pieteikumu iesniegšanas uzaicinājumos ietver 4. panta 1. punktā minēto pieteikuma veidlapu.
   Pieteikumu iesniegšanas termiņš visos pieteikumu iesniegšanas uzaicinājumos ir ne agrāk kā 10 mēneši pēc uzaicinājuma publicēšanas.
   3.   Vismaz piecus gadus pirms nosaukuma gada žūrija veic pilsētu priekšatlasi, pamatojoties uz to attiecīgajiem pieteikumiem. Nekādas sanāksmes ar kandidātpilsētām netiek organizētas.
   Pēc tam, kad žūrija ir izvērtējusi pieteikumus saskaņā ar noteiktajiem kritērijiem, tā vienojas par atlasītajām kandidātpilsētām un nāk klajā ar priekšatlases ziņojumu par visiem pieteikumiem, cita starpā sniedzot ieteikumus atlasītajām kandidātpilsētām.
   Žūrija priekšatlases ziņojumu iesniedz Komisijai.
   4.   Priekšatlasē atlasītās kandidātpilsētas papildina un pārstrādā savus pieteikumus, lai ievērotu kritērijus un ņemtu vērā priekšatlases ziņojumā sniegtos ieteikumus, un nosūta tos Komisijai.
   Komisija sasauc žūrijas atlases sanāksmi ar priekšatlasē atlasītajām kandidātpilsētām, kas notiek ne vēlāk kā deviņus mēnešus pēc priekšatlases sanāksmes.
   Vajadzības gadījumā Komisija var minēto deviņu mēnešu termiņu pagarināt par pieņemamu periodu.
   5.   Žūrija novērtē papildinātos un pārstrādātos pieteikumus.
   6.   Žūrija sniedz atlases ziņojumu par priekšatlasē atlasīto kandidātpilsētu pieteikumiem kopā ar ieteikumu ne vairāk kā par vienas pilsētas izraudzīšanu vienā kandidātvalstī vai iespējamā kandidātē.
   Atlases ziņojumā ietver arī ieteikumus attiecīgajai pilsētai par to, kādi uzlabojumi veicami līdz nosaukuma gadam.
   Žūrija atlases ziņojumu iesniedz Komisijai.
   7.   Neatkarīgi no 6. punkta, ja neviena no kandidātpilsētām neatbilst visiem kritērijiem, žūrija var ieteikt attiecīgajā gadā nosaukumu nepiešķirt.
   11. pants
   Izraudzīšana
   1.   Katra attiecīgā dalībvalsts izrauga vienu pilsētu, kurai piešķir nosaukumu, pamatojoties uz žūrijas atlases ziņojumā izklāstītajiem ieteikumiem, un ne vēlāk kā četrus gadus pirms nosaukuma gada par piešķiršanu paziņo Eiropas Parlamentam, Padomei, Komisijai un Reģionu komitejai.
   Atkāpjoties no pirmās daļās, dalībvalstis, kurām ir tiesības izraudzīties pilsētas nosaukumam 2020. gadā, minēto termiņu var pagarināt ne vairāk kā par vienu gadu.
   2.   Kandidātvalstu un iespējamo kandidāšu gadījumā Komisija izrauga vienu pilsētu, kurai piešķir nosaukumu attiecīgajos gados, pamatojoties uz žūrijas atlases ziņojumā izklāstītajiem ieteikumiem, un ne vēlāk kā četrus gadus pirms nosaukuma gada par piešķiršanu paziņo Eiropas Parlamentam, Padomei un Reģionu komitejai.
   3.   Šā panta 1. un 2. punktā minētajai izraudzīšanai pievieno pamatojumu, kas balstīts uz žūrijas ziņojumiem.
   4.   Ja pilsēta iesaista tās apkārtējo teritoriju, izraudzīšana attiecas uz pilsētu.
   5.   Divu mēnešu laikā pēc paziņošanas par izraudzīšanu Komisija Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša C sērijā publicē to pilsētu sarakstu, kuras ir izraudzītas par Eiropas kultūras galvaspilsētām.
   12. pants
   Izraudzīto pilsētu sadarbība
   Pilsētas, kas izraudzītas vienam un tam pašam gadam, cenšas veidot saiknes starp savām kultūras programmām, un šādu sadarbību var ņemt vērā 13. pantā paredzētajā uzraudzības procedūrā.
   13. pants
   Uzraudzība
   1.   Žūrija uzrauga nosaukuma gadam izraudzīto pilsētu gatavošanos un no to izraudzīšanās brīža līdz nosaukuma gada sākumam sniedz tām atbalstu un norādījumus.
   2.   Šajā nolūkā Komisija sasauc trīs uzraudzības sanāksmes, kurās piedalās žūrija un izraudzītās pilsētas, šādi:

               a)

               trīs gadus pirms nosaukuma gada;

               b)

               18 mēnešus pirms nosaukuma gada;

               c)

               divus mēnešus pirms nosaukuma gada.

         Attiecīgā dalībvalsts vai attiecīgā kandidātvalsts vai iespējamā kandidāte var izvirzīt vienu novērotāju, kas piedalās minētajās sanāksmēs.
   Sešas nedēļas pirms katras uzraudzības sanāksmes izraudzītās pilsētas Komisijai iesniedz progresa ziņojumu.
   Uzraudzības sanāksmju laikā žūrija novērtē sagatavošanās darbus un sniedz padomus, lai palīdzētu izraudzītajām pilsētām izstrādāt augstas kvalitātes kultūras programmu un efektīvu stratēģiju. Īpašu uzmanību žūrija pievērš atlases ziņojumā un jebkuros iepriekšējos 3. punktā minētajos uzraudzības ziņojumos ietvertajiem ieteikumiem.
   3.   Pēc katras uzraudzības sanāksmes žūrija sniedz uzraudzības ziņojumu par sagatavošanās darbu virzību un turpmāk veicamajām darbībām.
   Žūrija savus uzraudzības ziņojumus nosūta Komisijai, kā arī izraudzītajām pilsētām un attiecīgajai dalībvalstij vai kandidātvalstij, vai iespējamai kandidātei.
   4.   Papildus uzraudzības sanāksmēm Komisija vajadzības gadījumā var organizēt žūrijas vizītes uz izraudzītajām pilsētām.
   14. pants
   Balva
   1.   Komisija izraudzītai pilsētai var piešķirt Melina Mercouri vārdā nosaukto naudas balvu (“balva”), ja saskaņā ar attiecīgo daudzgadu finanšu shēmu ir piešķirts finansējums.
   Balvas juridiskos un finansiālos aspektus izskata attiecīgo Savienības kultūras atbalsta programmu ietvaros.
   2.   Naudas balvu izmaksā ne vēlāk kā nosaukuma gada marta beigās ar nosacījumu, ka attiecīgā izraudzītā pilsēta turpina pildīt saistības, ko tā uzņēmusies pieteikumu iesniegšanas posmā, ievēro kritērijus un ņem vērā ieteikumus, kas ir ietverti atlases un uzraudzības ziņojumos.
   Uzskata, ka izraudzītā pilsēta ir izpildījusi saistības, ko tā uzņēmusies pieteikumu iesniegšanas posmā, ja laikposmā no pieteikuma iesniegšanas līdz nosaukuma gadam programmā un stratēģijā nav veiktas būtiskas izmaiņas, jo īpaši, ja:

               a)

               budžets ir ticis saglabāts tādā līmenī, lai spētu nodrošināt augstas kvalitātes kultūras programmu atbilstīgi pieteikumam un kritērijiem;

               b)

               ir pienācīgi ievērota mākslinieku komandas neatkarība;

               c)

               kultūras programmas galaversijā ir saglabāta pietiekami ievērojama Eiropas dimensija;

               d)

               mārketinga un komunikācijas stratēģijā un izraudzītās pilsētas izmantotajos komunikācijas materiālos ir skaidri norādīts tas, ka rīcība ir Savienības rīcība;

               e)

               ir izstrādāts plāns pasākuma ietekmes uz izraudzīto pilsētu uzraudzībai un novērtēšanai.

         15. pants
   Praktiski pasākumi
   Komisija jo īpaši:

               a)

               nodrošina rīcības vispārējo saskaņotību;

               b)

               nodrošina koordināciju starp dalībvalstīm un žūriju;

               c)

               ievērojot 2. pantā minētos mērķus un attiecīgos kritērijus, ciešā sadarbībā ar žūriju izstrādā norādījumus, kas atvieglo atlases un uzraudzības procedūru veikšanu;

               d)

               sniedz tehnisku atbalstu žūrijai;

               e)

               savā tīmekļa vietnē publicē visus žūrijas ziņojumus;

               f)

               publicē visu attiecīgo informāciju un veicina rīcības pamanāmību Eiropas un starptautiskā mērogā;

               g)

               veicina pieredzes un paraugprakses apmaiņu starp bijušajām, esošajām un turpmākajām pilsētām, kam piešķirts nosaukums, kā arī kandidātpilsētām un sekmē pilsētu novērtējuma ziņojumu un gūtās pieredzes plašāku izplatīšanu.

         16. pants
   Vērtēšana
   1.   Katras attiecīgās pilsētas pienākums ir tās Eiropas kultūras galvaspilsētas gada rezultātu vērtēšana.
   Lai nodrošinātu saskaņotu pieeju vērtēšanas procedūrai, Komisija izstrādā kopējas pamatnostādnes un norādes attiecīgajām pilsētām, pamatojoties uz 2. pantā minētajiem mērķiem un noteiktajiem kritērijiem.
   Attiecīgās pilsētas ne vēlāk kā līdz tā gada 31. decembrim, kas seko pēc nosaukuma gada, sagatavo savus novērtējuma ziņojumus un nosūta tos Komisijai.
   Komisija novērtējuma ziņojumus publicē savā tīmekļa vietnē.
   2.   Papildus pilsētu veiktajiem novērtējumiem Komisija nodrošina, ka regulāri tiek sagatavoti ārēji un neatkarīgi rīcības rezultātu novērtējumi.
   Minētajos ārējos un neatkarīgajos novērtējumos visas bijušās Eiropas kultūras galvaspilsētas tiek vērtētas Eiropas kontekstā, lai varētu veikt salīdzinājumus un gūt atziņas, kas var būt noderīgas topošajām Eiropas kultūras galvaspilsētām, kā arī visām Eiropas pilsētām. Minētajos novērtējumos iekļauj arī vispārēju rīcības izvērtējumu, tostarp rīcības īstenošanā iesaistīto procesu efektivitātes, rīcības ietekmes un veidu, kā to varētu uzlabot, izvērtējumu.
   Komisija Eiropas Parlamentam, Padomei un Reģionu komitejai, pamatojoties uz minētajiem novērtējumiem, iesniedz šādus ziņojumus, kam vajadzības gadījumā pievieno attiecīgus priekšlikumus:

               a)

               ne vēlāk kā 2024. gada 31. decembrī – sākotnējo starpposma ziņojumu;

               b)

               ne vēlāk kā 2029. gada 31. decembrī – otro starpposma ziņojumu;

               c)

               ne vēlāk kā 2034. gada 31. decembrī – ex post ziņojumu.

         17. pants
   Atcelšana un pārejas noteikums
   Ar šo atceļ Lēmumu Nr. 1622/2006/EK. Tomēr to turpina piemērot pilsētām, kuras ir izraudzītas vai šobrīd tiek izraudzītas par Eiropas kultūras galvaspilsētām kādam no gadiem laikposmā no 2013. līdz 2019. gadam.
   18. pants
   Stāšanās spēkā
   Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Strasbūrā, 2014. gada 16. aprīlī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. SCHULZ

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         D. KOURKOULAS

      (1)  OV C 113, 18.4.2012., 17. lpp., un OV C 17, 19.1.2013., 97. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2013. gada 12. decembra nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2014. gada 24. marta nostāja pirmajā lasījumā (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta). Eiropas Parlamenta 2014. gada 15. aprīļa nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta).

      (3)  OV C 287, 29.11.2007., 1. lpp.

      (4)  OV C 247 E, 15.10.2009., 32. lpp.

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 1622/2006/EK (2006. gada 24. oktobris), ar ko nosaka Kopienas rīcību pasākumam “Eiropas Kultūras galvaspilsēta” no 2007. līdz 2019. gadam (OV L 304, 3.11.2006., 1. lpp.).

      (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1295/2013 (2013. gada 11. decembris), ar ko izveido programmu “Radošā Eiropa” (2014.–2020. gads) un atceļ Lēmumu Nr. 1718/2006/EK, Lēmumu Nr. 1855/2006/EK un Lēmumu Nr. 1041/2009/EK (OV L 347, 20.12.2013., 221. lpp.).

      (7)  OV C 56 E, 26.2.2013., 41. lpp.

      PIELIKUMS
      KALENDĀRS

                  2020

                  Horvātija

                  Īrija

                  2021

                  Rumānija

                  Grieķija

                  Kandidātvalsts vai iespējamā kandidāte

                  2022

                  Lietuva

                  Luksemburga

                  2023

                  Ungārija

                  Apvienotā Karaliste

                  2024

                  Igaunija

                  Austrija

                  Kandidātvalsts vai iespējamā kandidāte

                  2025

                  Slovēnija

                  Vācija

                  2026

                  Slovākija

                  Somija

                  2027

                  Latvija

                  Portugāle

                  Kandidātvalsts vai iespējamā kandidāte

                  2028

                  Čehijas Republika

                  Francija

                  2029

                  Polija

                  Zviedrija

                  2030

                  Kipra

                  Beļģija

                  Kandidātvalsts vai iespējamā kandidāte

                  2031

                  Malta

                  Spānija

                  2032

                  Bulgārija

                  Dānija

                  2033

                  Nīderlande

                  Itālija

                  Kandidātvalsts vai iespējamā kandidāte


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums (ES) 2017/742 (2017. gada 5. aprīlis) par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu (EGF/2017/000 TA 2017 – tehniskā palīdzība pēc Komisijas iniciatīvas)

text:
               28.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 111/8

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS (ES) 2017/742
   (2017. gada 5. aprīlis)
   par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu (EGF/2017/000 TA 2017 – tehniskā palīdzība pēc Komisijas iniciatīvas)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1309/2013 (2013. gada 17. decembris) par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu (2014–2020) un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1927/2006 (1), un jo īpaši tās 11. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas Iestāžu nolīgumu (2013. gada 2. decembris) par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (2) un jo īpaši tā 13. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonds (EGF) tika izveidots, lai sniegtu atbalstu tādiem darba ņēmējiem, kas atlaisti no darba, un pašnodarbinātām personām, kuru darbība ir beigusies, tādēļ ka globalizācijas dēļ ir notikušas lielas strukturālas pārmaiņas pasaules tirdzniecības modeļos, turpinās globālā finanšu un ekonomikas krīze, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 546/2009 (3), vai ir sākusies jauna globāla finanšu un ekonomikas krīze, un lai palīdzētu viņiem no jauna iekļauties darba tirgū.

               (2)

               EGF nepārsniedz maksimālo gada apjomu EUR 150 miljonu apmērā (2011. gada cenās), kā noteikts Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 (4) 12. pantā.

               (3)

               Regulā (ES) Nr. 1309/2013 ir paredzēts, ka katru gadu ne vairāk kā 0,5 % no EGF gada maksimālās summas pēc Komisijas iniciatīvas var izmantot tehniskajai palīdzībai.

               (4)

               Tādēļ EGF būtu jāizmanto, lai pēc Komisijas iniciatīvas sniegtu tehnisko palīdzību EUR 310 000 apmērā,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Eiropas Savienības 2017. finanšu gada vispārējā budžetā izmanto Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu, lai piešķirtu EUR 310 000 saistību un maksājumu apropriācijās.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā trešajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Strasbūrā, 2017. gada 5. aprīlī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         A. TAJANI

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         I. BORG

      (1)  OV L 347, 20.12.2013., 855. lpp.

      (2)  OV C 373, 20.12.2013., 1. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 546/2009 (2009. gada 18. jūnijs), ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1927/2006 par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izveidi (OV L 167, 29.6.2009., 26. lpp.).

      (4)  Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 (2013. gada 2. decembris), ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam (OV L 347, 20.12.2013., 884. lpp.).


title: Padomes Lēmums (1986. gada 3. novembris) par Nolīguma slēgšanu vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Amerikas Savienotajām Valstīm par Vidusjūras atvieglojumiem, citrusaugļiem un makaronu izstrādājumiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31987D0149

Oficiālais Vēstnesis L 062 , 05/03/1987 Lpp. 0022 - 0022 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 11 Sējums 11 Lpp. 0395  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 11 Sējums 11 Lpp. 0395

		Padomes Lēmums(1986. gada 3. novembris)par Nolīguma slēgšanu vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Amerikas Savienotajām Valstīm par Vidusjūras atvieglojumiem, citrusaugļiem un makaronu izstrādājumiem [1](87/149/EKK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 113. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā ir jāpanāk risinājums tirdzniecības strīdā starp Kopienu un Amerikas Savienotajām Valstīm attiecībā uz citrusaugļiem un makaronu izstrādājumiem,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsAr šo Kopienas vārdā tiek apstiprināts Nolīgums vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Amerikas Savienotajām valstīm par Vidusjūras atvieglojumiem, citrusaugļiem un makaronu izstrādājumiem.Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.2. pantsAr šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots iecelt personu, kurai ir tiesības parakstīt nolīgumu, lai tas kļūtu saistošs Kopienai.Briselē, 1986. gada 3. novembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsA. Clark[1] Ar 1987. gada 24. februāra labojumiem.--------------------------------------------------


title: 2009/197/EK: Eiropas Parlamenta Lēmums ( 2008. gada 22. aprīlis ) par Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda 2006. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu

text:
               31.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 88/93

         EIROPAS PARLAMENTA LĒMUMS
   (2008. gada 22. aprīlis)
   par Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda 2006. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu
   (2009/197/EK)
   EIROPAS PARLAMENTS,
   ņemot vērā Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda 2006. finanšu gada galīgos pārskatus (1),
   ņemot vērā Revīzijas palātas ziņojumu par Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda 2006. finanšu gada galīgajiem pārskatiem ar fonda atbildēm (2),
   ņemot vērā Padomes 2008. gada 12. februāra ieteikumu (5843/2008 – C6-0084/2008),
   ņemot vērā EK līgumu un it īpaši tā 276. pantu,
   ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (3), un it īpaši tās 185. pantu,
   ņemot vērā Padomes 1975. gada 26. maija Regulu (EEK) Nr. 1365/75 par Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda izveidi (4) un it īpaši tās 16. pantu,
   ņemot vērā Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 (5), un it īpaši tās 94. pantu,
   ņemot vērā Reglamenta 71. pantu un V pielikumu,
   ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas atzinumu (A6-0111/2008),

               1.

               sniedz Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda direktoram apstiprinājumu par fonda 2006. finanšu gada budžeta izpildi;

               2.

               izklāsta savus konstatējumus turpmāk tekstā iekļautajā rezolūcijā;

               3.

               uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo lēmumu un rezolūciju, kas ir tā neatņemama daļa, Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda direktoram, Padomei, Komisijai un Revīzijas palātai, kā arī nodrošināt to publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā).

            Priekšsēdētājs

         Hans-Gert PÖTTERING

            Ģenerālsekretārs

         Harald RØMER

      (1)  OV C 261, 31.10.2007., 60. lpp.

      (2)  OV C 309, 19.12.2007., 116. lpp.

      (3)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

      (4)  OV L 139, 30.5.1975., 1. lpp.

      (5)  OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.

    ---documentbreak---

               31.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 88/94

         EIROPAS PARLAMENTA REZOLŪCIJA
   (2008. gada 22. aprīlis)
   ar konstatējumiem, kas ir neatņemama daļa no lēmuma par Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda 2006. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu
   EIROPAS PARLAMENTS,
   ņemot vērā Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda 2006. finanšu gada galīgos pārskatus (1),
   ņemot vērā Revīzijas palātas ziņojumu par Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda 2006. finanšu gada galīgajiem pārskatiem ar fonda atbildēm (2),
   ņemot vērā Padomes 2008. gada 12. februāra ieteikumu (5843/2008 – C6-0084/2008),
   ņemot vērā EK līgumu un it īpaši tā 276. pantu,
   ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (3), un it īpaši tās 185. pantu,
   ņemot vērā Padomes 1975. gada 26. maija Regulu (EEK) Nr. 1365/75 par Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda izveidi (4) un it īpaši tās 16. pantu,
   ņemot vērā Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 (5), un it īpaši tās 94. pantu,
   ņemot vērā Reglamenta 71. pantu un V pielikumu,
   ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas atzinumu (A6-0111/2008),

               A.

               tā kā Revīzijas palāta ir norādījusi, ka tā ir guvusi pamatotu pārliecību par to, ka gada pārskati par 2006. finanšu gadu ir ticami un ka pakārtotie darījumi kopumā ir likumīgi un pareizi;

               B.

               tā kā 2007. gada 24. aprīlī Parlaments sniedza Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda direktoram apstiprinājumu par fonda 2005. finanšu gada budžeta izpildi (6) un lēmumam par budžeta izpildes apstiprināšanu pievienotajā rezolūcijā cita starpā:

                           —

                           aicināja fondu pievērst lielāku uzmanību apropriāciju pārnešanas līmenim 2005. gadā, jo administratīvajiem izdevumiem (II sadaļa) un pamatdarbības nodrošināšanai (III sadaļa) paredzētajām saistībām tas joprojām bija augsts – attiecīgi 37 % un 44 %,

                           —

                           aicināja fondu iesniegt darba programmu, kurā tā ieguldījums būtu izteikts, izmantojot ar darbību saistītus un izmērāmus rādītājus,

                           —

                           pauda bažas, ka 2005. gadā netika izstrādāts visaptverošs dokuments, kurā būtu analizēti fonda pasākumu rezultātā radies finanšu un darbības risks, kā arī par to, ka kredītrīkotāju ieviestā procedūra, kuras mērķis bija nodrošināt grāmatvedim sniegtās finanšu informācijas pareizību un pilnīgumu, tika izvērtēta vienīgi saistībā ar datu apstrādi,

         Vispārējie apsvērumi, kas attiecas uz ES aģentūru horizontālā līmeņa jautājumiem un tādējādi ir būtiski katras aģentūras budžeta izpildes apstiprināšanas procedūrā

               1.

               atzīmē, ka, Revīzijas palātai veicot 24 aģentūru un citu satelītdienestu revīziju, to budžets 2006. gadā veidoja 1 080,5 milj. EUR (vislielākais budžets 271 milj. EUR apmērā bija Eiropas Rekonstrukcijas aģentūrai, bet vismazākais 5 milj. EUR apmērā – Eiropas Policijas akadēmijai (CEPOL));

               2.

               norāda, ka pie ārējām ES struktūrvienībām, kurās jāveic revīzija un jāapstiprina budžeta izpilde, tagad pieder ne tikai tradicionālās regulatīvās aģentūras, bet arī izpildaģentūras, kas izveidotas konkrētu programmu īstenošanai, un tuvākajā nākotnē pie tām piederēs arī kopuzņēmumi, kuri dibināti publiskā un privātā sektora partnerības ietvaros (kopīgas tehnoloģiju iniciatīvas);

               3.

               konstatē, ka to aģentūru skaits, uz kurām attiecas budžeta izpildes apstiprinājuma procedūra, ir mainījies šādi: 2000. finanšu gadā – 8, 2001. gadā – 10, 2002. gadā – 11, 2003. gadā – 14, 2004. gadā – 14, 2005. gadā – 16, 2006. gadā – 20 regulatīvās aģentūras un 2 izpildaģentūras (izņemot 2 aģentūras, kurās revīziju veic Revīzijas palāta, bet tām paredzēta budžeta izpildes iekšēja apstiprināšana);

               4.

               tādēļ secina, ka revīzijas veikšana/budžeta izpildes apstiprināšana ir apgrūtinošs un nesamērīgi sarežģīts process, ņemot vērā aģentūru/satelītdienestu budžeta salīdzinošo lielumu; uzdod atbildīgajai komitejai rūpīgi pārskatīt aģentūru un satelītdienestu budžeta izpildes apstiprināšanas procesu, lai izstrādātu vienkāršāku un racionālāku pieeju, paturot prātā, ka turpmākajos gados arvien pieaugs to struktūrvienību skaits, kurām būs jāsagatavo īpašs ziņojums par budžeta izpildes apstiprināšanu;

         Pamatapsvērumi

               5.

               prasa Komisijai, pirms dibināt jaunu aģentūru vai pārveidot jau esošu aģentūru, sniegt nepārprotamus paskaidrojumus par šādiem jautājumiem: aģentūras veids, aģentūras mērķi, aģentūras iekšējās pārvaldes struktūra, produkti, pakalpojumi, pamatprocedūras, mērķgrupa, klienti un ieinteresētās personas, oficiālas attiecības ar ārējiem dalībniekiem, atbildība par budžeta izpildi, finanšu plānošana, kā arī personāla un kadru politika;

               6.

               pieprasa, lai visas aģentūras tiktu pārvaldītas, pamatojoties uz ikgadēju darbības nolīgumu, ko aģentūra sagatavo kopā ar atbildīgo ģenerāldirektorātu un kurā iekļauti galvenie mērķi nākamajam gadam, finanšu shēma un skaidri rādītāji darbības rezultātu vērtēšanai;

               7.

               pieprasa, lai Revīzijas palāta sistemātiski (un tieši šajā nolūkā) pārbaudītu aģentūru darbības rezultātus; uzskata, ka, veicot šādu revīziju, nedrīkst aprobežoties ar ierastajiem finanšu pārvaldības elementiem un publisko līdzekļu pienācīgu izlietojumu, bet jāizvērtē arī administrācijas efektivitāte un lietderīgums un katrā aģentūrā jāparedz finanšu pārvaldības novērtēšana;

               8.

               pauž uzskatu, ka attiecībā uz aģentūrām, kuras pastāvīgi pārāk augstu novērtē savas finanšu vajadzības, ir jāparedz tehnisks samazinājums, pamatojoties uz brīvajām amata vietām; uzskata, ka tādējādi ilgtermiņā samazināsies aģentūrām piešķiramie ieņēmumi un līdz ar to – arī administratīvās izmaksas;

               9.

               kā nopietnu problēmu min to, ka vairākas aģentūras ir kritizētas par publiskā iepirkuma normatīvu, Finanšu regulas, Civildienesta noteikumu u. c. noteikumu neievērošanu; uzskata, ka galvenais iemesls ir tas, ka šie noteikumi un Finanšu regula ir galvenokārt domāti lielākām iestādēm un parasti mazākajām aģentūrām trūkst “kritiskās masas”, lai pildītu šīs normatīvās prasības; tādēļ aicina Komisiju rast ātru risinājumu efektivitātes uzlabošanai, apvienojot vairāku aģentūru administratīvās funkcijas, lai sasniegtu šo “kritisko masu” (paturot prātā vajadzīgās izmaiņas pamatregulās, kas reglamentē aģentūru darbību un budžeta neatkarību), vai steidzami sagatavot īpašu noteikumu projektu (it īpaši īstenošanas noteikumus aģentūrām), kas nodrošinātu tām pilnīgu atbilstību prasībām;

               10.

               uzstāj, lai Komisija, gatavojot provizorisko budžeta projektu, ņem vērā atsevišķo aģentūru budžeta izpildes rezultātus iepriekšējos gados, jo īpaši n-1 gadā, un attiecīgi pārskata konkrēto aģentūru pieprasīto budžetu; aicina Parlamenta atbildīgo komiteju respektēt šādas pārskatīšanas rezultātus un, ja to nav izdarījusi Komisija, pašai pārskatīt attiecīgo budžetu līdz saprātīgam līmenim, kas atbilst katras aģentūras līdzekļu apgūšanas un īstenošanas spējām;

               11.

               atgādina, ka lēmumā par 2005. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu Parlaments aicināja Komisiju ik pēc pieciem gadiem iesniegt pētījumu par katras pastāvošās aģentūras “pievienoto vērtību”; ja kādas aģentūras “pievienotā vērtība” novērtēta negatīvi, aicina visas attiecīgās iestādes īstenot vajadzīgos pasākumus, no jauna formulējot aģentūras pilnvaras vai slēdzot to; norāda, ka 2007. gadā Komisija nav veikusi nevienu šādu novērtējumu; uzstāj, lai Komisija līdz lēmuma pieņemšanai par 2007. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu iesniedz vismaz piecus novērtējumus, vispirms pievēršoties vecākajām aģentūrām;

               12.

               pauž uzskatu, ka nekavējoties jāpilda Revīzijas palātas ieteikumi un aģentūrām izmaksājamās subsīdijas jāsamēro ar to faktiskajām vajadzībām pēc naudas līdzekļiem; turklāt uzskata, ka grozījumi, kas izdarīti vispārējā Finanšu regulā, ir jāiekļauj gan aģentūru finanšu pamatregulās, gan citos īpašos finanšu noteikumos;

         Pārskatu sagatavošanas principi

               13.

               atzīmē, ka aģentūrām nav vienotas pieejas attiecībā uz to, kā atskaitīties par savu darbību attiecīgajā finanšu gadā un kā sagatavot ziņojumus un pārskatus par budžeta un finanšu vadību, un trūkst vienotas pieejas jautājumam, vai aģentūras direktoram ir jāsagatavo ticamības deklarācija; konstatē, ka ne visas aģentūras skaidri apzinās atšķirību starp a) sabiedrības iepazīstināšanu ar aģentūras darbu un b) tehnisko ziņojumu par budžeta un finanšu vadību;

               14.

               atzīmē, ka daudzu aģentūru direktori par 2006. gadu ir sagatavojuši ticamības deklarāciju, vienā gadījumā iekļaujot tajā svarīgu atrunu, lai gan Komisijas norādījumi par darbības pārskatu sagatavošanu to skaidri neparedz;

               15.

               atgādina, ka Parlamenta 2005. gada 12. aprīļa rezolūcijas (7) 23. punktā ietverts aicinājums aģentūru direktoriem turpmāk pievienot gada darbības pārskatam, kuru iesniedz kopā ar informāciju par finansēm un vadību, ticamības deklarāciju par darbību likumību un pareizību līdzīgi deklarācijai, ko paraksta Komisijas ģenerāldirektori;

               16.

               aicina Komisiju attiecīgi grozīt norādījumus aģentūrām;

               17.

               turklāt mudina Komisiju strādāt ar aģentūrām, lai sagatavotu vienotu paraugu, kas piemērojams visām aģentūrām un satelītdienestiem, vienlaikus skaidri ievērojot atšķirību starp:

                           —

                           plašākai sabiedrībai paredzētu gada ziņojumu par struktūrvienības darbību, veicamo darbu un sasniegto,

                           —

                           finanšu pārskatiem un ziņojumu par budžeta izpildi,

                           —

                           darbības pārskatu saskaņā ar Komisijas ģenerāldirektoru darbības pārskatiem,

                           —

                           struktūrvienības direktora parakstītu ticamības deklarāciju, kas satur atrunas vai piezīmes, kuras, pēc direktora ieskatiem, jādara zināmas iestādei, kas apstiprina budžeta izpildi;

         Revīzijas palātas vispārējie konstatējumi

               18.

               atzīmē Revīzijas palātas konstatējumu (gada pārskata 10.29. punkts (8), ka Komisijas izmaksātās subsīdijas no Kopienas budžeta nebalstās uz pietiekami pamatotām aplēsēm par aģentūru vajadzībām pēc naudas līdzekļiem, kas – kopā ar pārnesumiem – rada apjomīgu naudas līdzekļu atlikumu; turklāt atzīmē, ka Revīzijas palāta iesaka pieskaņot izmaksājamās subsīdijas aģentūru faktiskajām vajadzībām pēc naudas līdzekļiem;

               19.

               atzīmē, ka 2006. gada beigās grāmatvedības sistēma ABAC vēl nebija ieviesta 14 aģentūrās (zemsvītras piezīme gada pārskata 10.31. punktā);

               20.

               ņem vērā Revīzijas palātas piezīmi (gada pārskata 1.25. punkts), ka dažās aģentūrās ir uzskaitītas uzkrātās maksas par neizmantotajiem atvaļinājumiem; norāda, ka trijām aģentūrām (Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centram (Cedefop), Eiropas Policijas akadēmijai (CEPOL) un Eiropas Dzelzceļa aģentūrai) Revīzijas palāta ir iekļāvusi piezīmes ticamības deklarācijā par 2006. finanšu gadu (par 2005. gadu – Cedefop, Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei, Eiropas Rekonstrukcijas aģentūrai);

         Iekšējā revīzija

               21.

               atgādina, ka saskaņā ar Finanšu regulas 185. panta 3. punktu Komisijas iekšējais revidents ir arī iekšējais revidents regulatīvajās aģentūrās, kuras saņem dotācijas no ES budžeta; norāda, ka iekšējais revidents ziņo katras aģentūras valdei un direktoram;

               22.

               vērš uzmanību uz šādu atrunu, kas ietverta iekšējā revidenta gada darbības ziņojumā par 2006. gadu:

         “Komisijas iekšējais revidents nespēj pienācīgi pildīt pienākumu, kas viņam noteikts Finanšu regulas 185. pantā kā Kopienas struktūrvienību iekšējam revidentam, nepietiekamā personālsastāva dēļ.”;

               23.

               tomēr ņem vērā iekšējā revidenta darbības ziņojumā par 2006. gadu iekļauto piezīmi, ka, sākot ar 2007. gadu, Komisijai piešķirot papildu personālsastāvu Iekšējās revīzijas dienestam (IRD), visās izveidotajās regulatīvajās aģentūrās katru gadu būs jāveic iekšējā revīzija;

               24.

               atzīmē, ka saskaņā ar Finanšu regulas 185. pantu Iekšējās revīzijas dienestam revīzija jāveic arvien lielākā skaitā regulatīvo aģentūru, izpildaģentūru un kopuzņēmumu; aicina Komisiju informēt atbildīgo komiteju par to, vai Iekšējās revīzijas dienestam būs pietiekams personālsastāvs, lai turpmākajos gados veiktu gada revīziju visās šajās struktūrvienībās;

               25.

               konstatē, ka saskaņā ar Regulas (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 72. panta 5. punktu visām aģentūrām ik gadu jāiesniedz Komisijai un iestādei, kas apstiprina budžeta izpildi, direktora sagatavots ziņojums, kurā apkopoti dati par iekšējā revidenta veikto iekšējo revīziju skaitu un veidu, sniegtajiem ieteikumiem un šajā sakarā veiktajiem pasākumiem; aicina aģentūras norādīt, vai šī prasība ir izpildīta un kādā veidā;

               26.

               ņemot vērā iekšējo revidentu iespējas, jo īpaši attiecībā uz mazākajām aģentūrām, pieņem zināšanai iekšējā revidenta 2006. gada 14. septembra priekšlikumu Parlamenta atbildīgajai komitejai atļaut mazākajām aģentūrām iepirkt iekšējās revīzijas pakalpojumus no privātā sektora;

         Aģentūru novērtējums

               27.

               atgādina, ka Parlamenta, Padomes un Komisijas kopīgajā paziņojumā (9), par kuru vienojās, to saskaņojot pirms Ecofin budžeta Padomes 2007. gada 13. jūlija sanāksmes, iekļauts aicinājums uzskaitīt i) aģentūras, kuru darbību Komisija grasās izvērtēt, un ii) aģentūras, kuru darbība jau ir izvērtēta, pievienojot galveno rezultātu kopsavilkumu;

         Disciplinārās procedūras

               28.

               atzīmē, ka atsevišķām aģentūrām, ja tās ir nelielas, ir grūti izveidot īpašas (ad hoc) disciplinārlietu kolēģijas, kurās būtu pārstāvēts attiecīgi kvalificēts personāls, bet Komisijas Izmeklēšanas un disciplinārlietu biroja (IDOC) kompetence neattiecas uz aģentūrām; aicina aģentūras apsvērt iespēju izveidot aģentūru disciplinārlietu kolēģiju;

         Iestāžu nolīguma projekts

               29.

               atgādina, ka Komisijas prezentētajā Iestāžu nolīguma projektā par Eiropas regulatīvo aģentūru darbības pamatprincipiem (COM(2005) 59) bija paredzēts noteikt horizontālus principus attiecībā uz Eiropas regulatīvo aģentūru izveidi, struktūru, darbību, novērtēšanu un kontroli; atzīmē, ka šis projekts ir vērtīga iniciatīva, mēģinot loģiski pamatot aģentūru izveidi un vadīšanu; atzīmē konstatējumu Komisijas 2006. gada kopsavilkuma pārskatā (COM(2007) 274 3.1. punkts), ka, lai arī pārrunu sekmīgā gaita pēc minētā priekšlikuma publicēšanas pakāpeniski apstājās, Padome 2006. gada beigās atsāka saturiskas sarunas; pauž nožēlu, ka dokumenta pieņemšana ir aizkavējusies;

               30.

               tādēļ atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos 2008. gadā nākt klajā ar paziņojumu par regulatīvo aģentūru nākotni;

         Pašfinansētās aģentūras

               31.

               atgādina, ka divās pašfinansētajās aģentūrās budžeta izpildi direktoram apstiprina valde; atzīmē, ka abās aģentūrās ir uzkrāts liels pārpalikums no maksājumu ieņēmumiem, kuri pārnesti no iepriekšējiem gadiem:

                           —

                           Iekšējā tirgus saskaņošanas birojā nauda un tās ekvivalenti veido 281 milj. EUR (10),

                           —

                           Kopienas Augu šķirņu birojā nauda un tās ekvivalenti veido 18 milj. EUR (11);

         Īpašie apsvērumi

               32.

               konstatē, ka Revīzijas palāta atklājusi joprojām augstu pārnesumu līmeni 2006. finanšu gadā – 43 % administratīvajiem izdevumiem (II iedaļa) un 45 % pamatdarbības izdevumiem (III iedaļa);

               33.

               lai gan Revīzijas palāta apstiprināja, ka 2006. finanšu gadā fonds visos būtiskajos aspektos ir ievērojis ticamības noteikumus, pievērš uzmanību vairākiem trūkumiem, tostarp tam, ka nav ievērots budžeta izpildes gada pārskata princips, ka ir noslēgti divi pakalpojumu līgumi, ka 2006. gada budžetā tika iekļautas summas, kas pilnībā bija jāizmaksā 2007. gadā, un ka nav ievēroti ierēdņiem piemērojamie atlases kritēriji, tā radot pamatu aizdomām, ka, īstenojot šīs procedūras, iespējams, netika nodrošināts pārredzamības un vienlīdzības princips;

               34.

               pieņem zināšanai Revīzijas palātas izteikto kritiku, ka, pieņemot darbā jaunus darbiniekus, procedūras sākumā atlases komisijas nebija vienojušās par atlases kritērijiem un tos nebija definējušas saskaņā ar darba piedāvājumiem, un fonda atbildi, ka tagad visos darba piedāvājumos ir skaidri norādīts, vai sekmīga testa nolikšana ir priekšnosacījums veiksmīgai konkursa nokārtošanai;

               35.

               konstatē, ka fonda bilancē ir zeme un ēkas 1,8 milj. EUR vērtībā (lai gan 1992. gadā celtniecības izmaksas bija 7,2 milj. EUR) un uzkrātais līdzekļu atlikums 4,09 milj. EUR apmērā;

               36.

               konstatē, ka saskaņā ar fonda gada pārskatu par 2006. gadu tas ieviesa 2006. gadā projektu vadības sistēmu, lai uzlabotu darba organizācijas efektivitāti, nodrošinot labāku pārredzamību un koordināciju resursu izmantošanā, un ka ir ieviesta darbspējas pārraudzības sistēma, lai vēl vairāk uzlabotu efektivitāti; turklāt tika papildināta iepirkuma sistēma, lai padarītu to elastīgāku;

               37.

               turklāt konstatē, ka 2006. gadā fonds uzsācis paveiktā novērtējumu par 2001.–2004. gada darba programmu saistībā ar fonda pašreizējās darbības atsevišķu aspektu starpposma novērtējumu, lai noteiktu organizācijas nozīmi, tās radīto pievienoto vērtību un efektivitāti; aicina informēt Parlamentu par šā novērtējuma rezultātiem.

      (1)  OV C 261, 31.10.2007., 60. lpp.

      (2)  OV C 309, 19.12.2007., 116. lpp.

      (3)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

      (4)  OV L 139, 30.5.1975., 1. lpp.

      (5)  OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.

      (6)  OV L 187, 15.7.2008., 85. lpp.

      (7)  Eiropas Parlamenta Rezolūcija ar piezīmēm lēmumam par budžeta izpildes apstiprināšanu Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda direktoram 2003. finanšu gada ietvaros (OV L 196, 27.7.2005., 75. lpp.).

      (8)  OV C 273, 15.11.2007., 1. lpp.

      (9)  Padomes dokuments DS 605/1/07 Rev1.

      (10)  Avots: Ziņojums par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja 2006. finanšu gada pārskatiem, ar Biroja atbildēm (OV C 309, 19.12.2007., 141. lpp.).

      (11)  Avots: Ziņojums par Kopienas Augu šķirņu biroja 2006. finanšu gada pārskatiem, ar Biroja atbildēm (OV C 309, 19.12.2007., 135. lpp.).