title: Komisijas Lēmums (ES) 2018/860 (2018. gada 7. februāris) par atbalsta shēmu SA.45852 – 2017/C (ex 2017/N), ko Vācija plāno īstenot attiecībā uz jaudas rezervi (izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 612) (Dokuments attiecas uz EEZ.)

text:
               15.6.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 153/143

         KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2018/860
   (2018. gada 7. februāris)
   par atbalsta shēmu SA.45852 – 2017/C (ex 2017/N), ko Vācija plāno īstenot attiecībā uz jaudas rezervi

         (izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 612)

   (Autentisks ir tikai teksts vācu valodā)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
   pēc uzaicinājuma attiecīgajām personām iesniegt piezīmes (1) un ņemot vērā to piezīmes,
   tā kā:
   1.   PROCEDŪRA

               (1)

               Vācija 2017. gada 23. janvāra elektroniskā pasta vēstulē informēja Komisiju par jaunāko tiesību akta projektu saistībā ar jaudas rezerves izveidošanu, kā arī par savu novērtējumu šīs atbalsta shēmas nepieciešamībai.

               (2)

               Komisija 2017. gada 7. aprīļa vēstulē (“sākšanas lēmums”) informēja Vāciju, ka tā ir nolēmusi ierosināt Līguma par Eiropas Savienības darbību (“Līgums”) 108. panta 2. punktā minēto procedūru attiecībā uz šo atbalsta shēmu. Vācija nosūtīja savas piezīmes par sākšanas lēmumu 2017. gada 17. maija vēstulē.

               (3)

               Sākšanas lēmums tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (2). Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes par šo atbalsta shēmu.

               (4)

               Komisija saņēma piezīmes no 22 ieinteresētajām personām. Tā pārsūtīja šīs piezīmes Vācijai, dodot tai iespēju sniegt atbildi – Vācijas piezīmes tika saņemtas 2017. gada 14. jūlija vēstulē.

         2.   ATBALSTA SHĒMAS DETALIZĒTS APRAKSTS

   2.1.   Pamatinformācija un juridiskais pamats

               (5)

               Paziņotā atbalsta shēma ir paredzēta 2016. gada 26. jūlijā pieņemtajos grozījumos spēkā esošajam 2005. gada 7. jūlija Vācijas Enerģētikas likumam (Energiewirtschaftsgesetz, turpmāk “EnWG”). EnWG paredz arī vairākus citus pasākumus saistībā ar Vācijas elektrības un gāzes tirgus darbību, un tie ir izklāstīti sākšanas lēmuma 2.1. iedaļā. EnWG pārskatīšanas galvenais uzdevums ir reformēt elektroenerģijas tirgu, lai tas spētu risināt enerģētikas pārkārtošanas jautājumus, ko Vācijā raksturo būtisks ražošanas palielinājums no dažādiem atjaunojamajiem energoresursiem, piemēram, no vēja un saules enerģijas avotiem, pakāpeniska atteikšanās no kodolenerģijas un augsts savienojumu līmenis ar vairākiem kaimiņos esošiem tirgiem.

               (6)

               Tiesiskais regulējums, ar ko reglamentē jaudas rezervi, ir izklāstīts pārskatītā EnWG 13.e pantā. Sīkāki noteikumi, tostarp par atlases procedūru un šīs rezerves izmantošanu un kompensēšanu, ir izklāstīti Kapazitätsreserveverordnung (3) (turpmāk “Rīkojums par jaudas rezervi”).

               (7)

               Jaudas rezerves mērķis ir nodrošināt nepārtrauktu elektroapgādes drošību, arī mainīgajos elektroenerģijas tirgus apstākļos. Jaudas rezerves mērķis ir sekmēt drošas piegādes arī tad, kad, neraugoties uz brīvu cenas veidošanos elektroenerģijas biržās, vairumtirdzniecības tirgus nespēj nodrošināt pietiekamas piegādes visa pieprasījuma apmierināšanai. Tas notiek, iesaistot esošās enerģijas ražotnes, kas tiek turētas rezervē ārpus tirgus. Vācijas nolūks ir samazināt iespējamos tirgus traucējumus, izmantojot vairākus pasākumus. Jo īpaši tā tiecas nodalīt rezervē turētās jaudas no tirgus, lai nepieļautu jebkādus cenas veidošanas un ieguldījumu signālu traucējumus elektroenerģijas tirgū.

         2.2.   Jaudas rezerves apraksts

               (8)

                  EnWG un Rīkojums par jaudas rezervi paredz, ka četriem Vācijas pārvades sistēmas operatoriem pakāpeniski jāizveido rezerves jaudas, kas garantēs piegādes drošību tad, kad to nespēs izdarīt tirgus un piedāvājums neapmierinās enerģijas pieprasījumu.

               (9)

               Šie pārvades sistēmas operatori kopīgi iegādāsies jaudas konkursa kārtībā, ko organizēs ik pēc diviem gadiem par divus gadus ilgu piegādes periodu (pirmais piegādes periods ilgs no 2019. gada oktobra līdz 2021. gada septembrim). Jaudas nodrošinātāji iesniegs piedāvājumus par gada atlīdzību, ko tie vēlēsies saņemt par savu jaudu turēšanu gatavībā, nepārsniedzot EUR 100 000/MW gadā. Tos atlasīs, pamatojoties uz piedāvājumiem, kamēr tiks nodrošināts kopējais nepieciešamais apjoms – 2 GW. Jaudas nodrošinātāji, kuri uzvarēs konkursā, saņems atlīdzību, pamatojoties uz augstāko sekmīgo piedāvājumu, kas iesniegts konkursā (“samaksa par skaidru cenu”).

               (10)

               Konkursā varēs piedalīties jebkura veida iekšzemes jaudas nodrošinātāji (spēkstacijas, uzglabāšanas iekārtas un pieprasījumreakcijas operatori), ja tie būs atbilstoši vairākiem atbilstības kritērijiem, proti, tehniskajām prasībām, kas izklāstītas rīkojuma 9. punktā. Pēc sākšanas lēmuma saņemšanas Vācija apņēmās izmainīt dažus no šiem atbilstības kritērijiem. Minētās izmaiņas galvenokārt attiecas uz dalības prasībām, kas noteiktas pieprasījumreakcijas operatoriem, un tās ir detalizēti izklāstītas šā lēmuma 6. iedaļā.

               (11)

               Jaudas nodrošinātāji nedrīkstēs pārdot savas rezerves jaudas elektroenerģijas tirgū. Tie arī nedrīkstēs atgriezties tirgū, kad beigsies to līgumi par rezerves uzturēšanu. Šādā veidā Vācijas iestādes vēlas nodrošināt stingru tirgus nodalīšanu no rezerves, tādējādi nepieļaujot, ka rezerve izkropļo tirgus darbību.

               (12)

               Jaudas nodrošinātāji arī nedrīkstēs pārdot trešām personām savas tiesības un pienākumus, kas izriet no to dalības jaudas rezervē, – dalība un attiecīgā atlīdzība būs stingri piesaistīta iekārtām, kas konkursa kārtībā būs ieguvušas dalības tiesības.

               (13)

               Pieprasījumreakcijas operatoriem nepiemēros neatgriešanās prasību, kas minēta 11. apsvērumā. Pieprasījumreakcijas operatori drīkstēs pēc piegādes perioda beigām atkal pārdot elektroenerģijas tirgū jaudas, kas atbilst regulētājslodzei (4). Par citām prasībām, ko piemēroja pieprasījumreakcijas operatoriem, Komisija pauda bažas sākšanas lēmumā, un sīkāk tās tiks apskatītas šā lēmuma 3.2.2. un 7.3.3. iedaļā.

               (14)

               Jaudas nodrošinātājiem jābūt pārvades sistēmas operatoru rīcībā visu līguma periodu, proti, divus gadus. Visā līguma periodā tiem jānodrošina arī atbilstības kritēriju ievērošana. Tomēr ir pieļaujami tehniski nepieciešamie uzturēšanas periodi, un par tiem pārvades sistēmas operatori ir jāinformē līdz 31. jūlijam gadā pirms piegādes gada. Šādi ieplānoti darbības pārtraukumi ir pieļaujami tā, lai jaudas rezerves staciju kopējais nepieejamības periods nepārsniegtu trīs mēnešus jebkurā piegādes gadā. Neieplānoti darbības pārtraukumi jāpaziņo pārvades sistēmas operatoriem, tiklīdz tie sākas, un pieejamība ir jāatjauno trīs mēnešu laikā.

               (15)

               Pārvades sistēmas operatoriem ir jāveic darbības pārbaudes, pirms jebkura iekārta tiek iekļauta jaudas rezervē, lai pārliecinātos, ka visas iekārtas atbilst tehniskajām prasībām. Turklāt pārvades sistēmas operatoriem jāveic jaudas rezerves izmēģinājuma pieprasījumi, iepriekš par to neinformējot iesaistītos jaudas nodrošinātājus. Šādas pārbaudes jāveic, pilnībā noslogojot rezerves iekārtas uz 12 stundām. Ja pārbaude liecina, ka iekārta neatbilst prasībām, jāmaksā naudassods 20 % apmērā no kopējās noteiktās atlīdzības. Ja iekārtai konstatētos trūkumus ir iespējams novērst sešu mēnešu laikā, naudassodu aprēķina proporcionāli laikam, kad iekārta nav pieejama rezerves vajadzībām (proti, sestā daļa summas par katru mēnesi). Ja iekārta atbilst prasībām tikai attiecībā uz daļu no rezerves jaudas, naudassodu piemēro tikai nepieejamajai daļai.

               (16)

               Jaudas rezerves apjoma pamatā būs pārskatītā atbilstības novērtējuma rezultāti, kas ir sīkāk izklāstīti 84. un 85. apsvērumā. Sākšanas lēmuma pieņemšanas laikā Vācija plānoja iepirkt tieši 2 GW jaudas pirmajam divu gadu piegādes periodam un turpmākajiem piegādes periodiem – principā arī 2 GW, ja vien atbilstības novērtējums neliecinās par citu vajadzīgo apjomu, nepārsniedzot 5 % no pieprasījuma maksimumslodzes apstākļos. Tagad Vācija ir apņēmusies pēc pirmās izsoles piemērot pārskatītu atbilstības novērtējumu un noteikt nepieciešamo apjomu, pamatojoties uz šīs izsoles rezultātiem un jebkurā gadījumā ierobežojot maksimālo rezerves apjomu līdz 2 GW visos trijos piegādes periodos. Ja pārskatītais atbilstības novērtējums liecinās, ka vajadzības pārsniedz 2 GW, un Vācija tāpēc plānos palielināt šīs rezerves apjomu, pārsniedzot 2 GW, tai būs jāpaziņo Komisijai par šādu palielinājumu, lai to varētu novērtēt saskaņā ar noteikumiem par valsts atbalstu.

               (17)

               Jaudas rezervi izmantos, kad tirgus nebūs pietiekams, proti, kad piedāvājums nav pietiekams, lai apmierinātu pieprasījumu. Tirgu uzskata par nepietiekamu, ja elektroenerģijas biržās nākamās dienas vai tekošās dienas tirgū (atklāšanas izsolē, kas notiek uzreiz pēc nākamās dienas tirgus slēgšanas, vai nepārtrauktas tirdzniecības laikā visā dienas garumā) piedāvājumi par tehniski ierobežoto cenu, kas Vācijā pašlaik ir noteikta EUR 3 000/MWh apmērā nākamās dienas tirgum un EUR 10 000/MWh apmērā tekošās dienas tirgum, vienas stundas laikā netiek pilnībā apmierināti ar ražošanas piedāvājumiem.

               (18)

               Pārvades sistēmas operatori var iesaistīt jaudas rezervi kā pēdējo līdzekli tikai tā, lai to varētu izmantot vienīgi pēc visu pārējo sistēmas pakalpojumu izsmelšanas. Tā kā iekārtām, kas iekļautas jaudas rezervē, aktivizēšanas laiks ir līdz 12 stundām, tas nozīmē, ka pārvades sistēmas operatoriem jāpieprasa šīs iekārtas ievērojamu laiku pirms tam, kad kļūst zināmi tirgus rezultāti, un tātad arī pirms šie operatori uzzina, ka tirgus jauda var būt nepietiekama. Tāpēc rīkojums paredz, ka pārvades sistēmas operatoriem jāveic novērtējums par iesaistes sākuma laiku un tas jāņem vērā, aktivizējot rezervi.

               (19)

               Aktivizēšanas laikā un pirms jaudas rezerves faktiskās iesaistīšanas rezerves iekārtas ievada tīklā nelielu elektroenerģijas daudzumu. Rīkojums paredz, ka pārvades sistēmas operatori samazinās esošo iekārtu jaudu līdz apjomam, kas līdzvērtīgs rezerves iekārtu piegādātajai jaudai, lai nodrošinātu, ka šis nelielais papildu elektroenerģijas daudzums neizkropļo tekošās dienas tirgus darbību.

               (20)

               Rīkojums arī paredz, ka principā pārvades sistēmas operatori aktivizē visas iekārtas. Tomēr, ja pārvades sistēmas operatori var atjaunot pieprasījuma un piedāvājuma līdzsvaru, aktivizējot tikai daļu no rezervē esošajām jaudām, tie var izvēlēties tikai tos nodrošinātājus, kuri ir šim nolūkam vispiemērotākie.

         2.3.   Budžets

               (21)

               Jaudas rezervei nav noteikta budžeta, jo tās izmaksas daudzējādā ziņā ir atkarīgas no sākotnējā konkursa rezultātiem. Maksimālais piedāvājums, ko jaudas nodrošinātāji var iesniegt konkursam, ir EUR 100 000/MW gadā. Tādējādi maksimālās noteiktās izmaksas par 2 GW jaudas rezerves būtu 200 miljoni euro gadā. Tomēr Vācijas iestādes plāno, ka izsole nebeigsies ar maksimālo cenu, vispirms jau tāpēc, ka pastāv vairāki apstākļi, kas var samazināt šīs izmaksas, piemēram, piedalīsies salīdzinoši vecas ražotnes, proti, tādas, kurās veiktie ieguldījumi jau ir daļēji vai pilnībā amortizēti, varēs piedalīties pieprasījumreakcijas operatori un ražotnes, kuras iepriekš ir informējušas par nodomu slēgt savu darbību.

         2.4.   Finansēšanas mehānisms

               (22)

               Pārvades sistēmas operatori var atgūt visas izmaksas, ko rada jaudas rezerve, piemērojot tīkla tarifus, kas paredzēti EnWG 13.e panta 3. un 4. punktā. Pārvades sistēmas operatoriem no savām izmaksām jāatrēķina ieņēmumi, kas gūti no jaudas rezerves, proti, no naudassoda maksājumiem vai balansēšanas maksām, ko veic par balansēšanu atbildīgās personas, kas nesasniedza balansu laikā, kad tika iesaistīta jaudas rezerve. Vācijas iestādes norāda, ka pārvades sistēmas operatoriem nav pienākuma iesniegt šīs atlīdzības izmaksas regulatoram, taču, šādi rīkojoties, minētās izmaksas tiek atzītas par tādām, kuras pārvades sistēmas operatori nevar ietekmēt tarifa regulēšanas nolūkā, un tās var atgūt, pielāgojot tīkla tarifu. Režīms, kuru piemēro jaudas rezerves izmaksām, ir parastais režīms, ko piemēro arī citām tīkla tarifa komponentēm.

         2.5.   Ilgums

               (23)

               Rīkojums par jaudas rezervi neparedz beigu datumu. Pārvades sistēmas operatori organizēs konkursus par piegādi divu gadu periodiem, sākot ar 2018. gada konkursu par piegādes periodu no 2019. gada oktobra līdz 2021. gada septembrim (5). Pēc tam ik pēc diviem gadiem tiks organizēts jauns konkurss, un (potenciāli pielāgots) jaudas apjoms tiks iepirkts divus gadus ilgam piegādes periodam. Vācijas iestādes norāda, ka šī atbalsta shēma tiks izbeigta, tiklīdz, pamatojoties uz novērtējumu par jaudas rezerves apjomu, tiks konstatēts, ka vairs nav nepieciešams uzturēt šādu rezervi.

         2.6.   Saņēmēji

               (24)

               Šajā shēmā saņēmēji ir tie jaudas nodrošinātāji, kuri ir uzvarējuši iepirkuma izsolē un ieguvuši tiesības slēgt līgumus par jaudas rezervi.

         3.   PROCEDŪRAS SĀKŠANAS PAMATOJUMS

               (25)

               Komisija 2017. gada 7. aprīlī ierosināja procedūru, kas paredzēta Līguma 108. panta 2. punktā, attiecībā uz šo atbalsta shēmu. Kā norādīts sākšanas lēmumā, Komisija:

                           a)

                           provizoriski atzina, ka šī shēma nav kompensācija par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu, kas atbilstu nosacījumiem, kuri minēti spriedumā lietā Altmark (6), bet gan valsts atbalsts saskaņā ar Līguma 107. panta 1. punktu;

                           b)

                           pauda šaubas par to, vai šī atbalsta shēma ir saderīga ar iekšējo tirgu, jo pastāvēja bažas, ka vairāki saderības nosacījumi nav izpildīti, jo īpaši attiecībā uz valsts intervences nepieciešamību, šīs shēmas piemērotību, tās samērīgumu un risku, ka radīsies nepamatota negatīva ietekme uz konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm.

         3.1.   Procedūras sākšanas pamatojums – atbalsta esamība

               (26)

               Saskaņā ar Līguma 107. panta 1. punktu, lai pasākumu varētu klasificēt kā valsts atbalstu, jāizpilda visi šādi nosacījumi:

                           a)

                           pasākumam jābūt attiecināmam uz valsti un finansētam no valsts līdzekļiem;

                           b)

                           tam jārada priekšrocības, kas spēj atbalstīt konkrētus uzņēmumus vai konkrētu preču ražošanu;

                           c)

                           pasākumam jākropļo vai jārada draudi kropļot konkurenci; un

                           d)

                           pasākumam jāspēj ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm.

               (27)

               Vācijas iestādes savā paziņojumā apgalvoja, ka jaudas rezerve neatbilst šiem kritērijiem un tāpēc nav uzskatāma par valsts atbalstu. Pirmkārt, tās uzskatīja, ka atbalsta shēma netiek finansēta no valsts līdzekļiem. Otrkārt, operatori nesaņemtu priekšrocības, jo tiek uzskatīts, ka tie sniedz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu un kompensācija par to atbilst četriem nosacījumiem, kurus Tiesa noteikusi spriedumā lietā Altmark. Treškārt, šī shēma neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.

               (28)

               Pirmkārt, Komisija provizoriski secināja, ka šī atbalsta shēma izmanto valsts līdzekļus un ir attiecināma uz valsti. Iemesls ir tāds, ka šo shēmu ir izstrādājusi Vācijas valsts, kas ar likumu nosaka, ka tās izmaksas var sadalīt starp visiem patērētājiem, palielinot tīkla tarifus. Tādējādi, pamatojoties uz spriedumu lietā Vent de Colère (7), valsts līdzekļi tiek izmantoti un šis pasākums ir attiecināms uz valsti. Turklāt Rīkojums par jaudas rezervi paredz, ka pārvades sistēmas operatoriem no savām izmaksām jāatrēķina ieņēmumi, kas gūti no šīs shēmas. Tas nozīmē, ka valsts ar likumu pilnvaro pārvades sistēmas operatorus piesaistīt un iekasēt nepieciešamos līdzekļus. Šos līdzekļus rada Rīkojums par jaudas rezervi, un pārvades sistēmas operatori tos kopīgi pārvalda. Tāpēc tie visu laiku paliek valsts iestāžu ietekmē.

               (29)

               Otrkārt, Komisija pauda šaubas par to, vai ir izpildīts sprieduma lietā Altmark pirmais un ceturtais kritērijs, un tāpēc provizoriski secināja, ka šī atbalsta shēma radīs selektīvas priekšrocības tās saņēmējiem.

               (30)

               Pirmais Altmark kritērijs paredz, ka saņēmējam uzņēmumam faktiski jābūt atbildīgam par sabiedrisko pakalpojumu pienākumu izpildi un šiem pienākumiem jābūt skaidri definētiem. Kaut arī dalībvalstīm ir plaša rīcības brīvība, definējot vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/72/EK (8) 3. panta 2. punkts ierobežo dalībvalstu iespējas piemērot sabiedrisko pakalpojumu saistības liberalizētajā elektroenerģijas nozarē. Jo īpaši tas ierobežo sabiedrisko pakalpojumu saistību tvērumu līdz konkrētiem uzdevumiem attiecībā uz drošumu, tostarp piegādes drošību, piegādes regularitāti, kvalitāti un cenu, kā arī vides aizsardzību, tostarp energoefektivitāti, enerģiju no atjaunīgiem avotiem un klimata aizsardzību. Tas arī paredz, ka Šādas saistības ir skaidri definētas, pārskatāmas, nediskriminējošas, pārbaudāmas, un tās garantē, ka Savienības elektroenerģijas uzņēmumiem ir vienlīdzīga piekļuve valstu patērētājiem.

               (31)

               Tādējādi sākšanas lēmumā Komisija pauda šādas bažas:

                           a)

                           atbalsta shēma var būt diskriminējoša, jo šķiet, ka tā de facto izslēdz pieprasījumreakcijas operatorus un de jure izslēdz ārvalstu jaudas nodrošinātājus no efektīvas dalības šajā rezervē;

                           b)

                           ir apšaubāms, vai šī shēma ir nepieciešama elektroapgādes drošībai Vācijā, attiecīgi – vai šo atbalstu var uzskatīt par kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu saistību izpildi piegādes drošības nolūkā;

                           c)

                           vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumi ir pamatoti, kad tirgus nespēj nodrošināt efektīvus rezultātus. Tāpēc gadījumā, ja dalībvalsts var uzlabot tirgus darbību, vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums piegādes drošības nolūkā nevar būt pamatots, jo tirgum netiek dota iespēja veikt piegādes. Turklāt, kaut arī var gaidīt, ka ieplānotās tirgus reformas Vācijā sekmēs piegādes drošību, ir apšaubāms, ka šīs reformas būs pietiekamas, lai nodrošinātu atbilstošus signālus attiecībā uz ieguldījumiem. Jo īpaši ir nepieciešams veikt aplēses par patērētāju zudušās slodzes vērtību, lai nodrošinātu, ka tirgus cenas spēj sasniegt šo līmeni.

               (32)

               Sprieduma lietā Altmark ceturtais kritērijs paredz, ka vai nu uzņēmumi jāizvēlas publiskā iepirkuma procedūrā, kas nodrošina pakalpojumu sniegšanu par viszemākajam kopējām izmaksām, vai arī jāizmanto salīdzinošā rādītāja noteikšana, kas nodrošina, ka kompensācijas summa nepārsniedz izmaksas, kas ir tipiskas un varētu rasties pareizi pārvaldītam uzņēmumam. Sākšanas lēmumā tika atzīts, ka, tā kā šī shēma nav pietiekami atklāta (tā izslēdz pieprasījumreakciju un ārvalstu jaudas), tā nav izstrādāta tā, lai nodrošinātu patiesu konkurenci, pat organizējot konkursu, tāpēc tā nenodrošinātu pakalpojumu sniegšanu par viszemākajam kopējām izmaksām. Nebija arī nekādu pierādījumu tam, ka būtu izpildīta otrā prasība, ko paredz sprieduma lietā Altmark ceturtais kritērijs.

               (33)

               Treškārt, Komisija sākšanas lēmumā provizoriski secināja, ka jaudas rezerve varētu ietekmēt konkurenci un tirdzniecību elektroenerģijas tirgū, jo Vācijas elektroenerģijas tirgus bija atvērts konkurencei un savienots ar kaimiņvalstu elektroenerģijas tirgiem. Atbalsta shēma sniegtu atbalstu dažiem operatoriem, ievērojot nosacījumu, ka tie vairs nedarbojas tirgū. Tādējādi tiktu ietekmēta vērtību līkne tirdzniecības zonā, kurā darbojas tās spēkstacijas, kas saņemtu atbalstu, kā arī veids, kādā šī tirdzniecības zona mijiedarbojas ar kaimiņos esošajām zonām.

         3.2.   Procedūras sākšanas pamatojums – atbalsta saderība

               (34)

               Komisija sākšanas lēmumā provizoriski uzskatīja, ka ir pamats ierosināt procedūru attiecībā uz šādiem četriem aspektiem saistībā ar atbalsta saderību ar iekšējo tirgu:

                           a)

                           nepietiekami pierādīta valsts intervences nepieciešamība;

                           b)

                           shēmas nepiemērotība, jo tiktu izmantoti ierobežojoši atbilstības kritēriji; un

                           c)

                           shēmas nesamērīgums, kas nenodrošinātu atbalsta summas samazināšanu līdz minimumam; kā arī

                           d)

                           risks, ka radīsies nepamatota negatīva ietekme uz konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm.

                     Tomēr Komisija provizoriski atzina, ka šī atbalsta shēma ir paredzēta sabiedriski nozīmīga piegādes drošības mērķa sekmēšanai, tai ir stimulējoša iedarbība, izmainot tirgus dalībnieku rīcību, un tā atbilst nepieciešamajiem pārredzamības nosacījumiem. Tādējādi šī iedaļa aprobežojas ar to, ka izskata a)–d) apakšpunktu, attiecībā uz kuriem Komisija pauda šaubas par šīs shēmas atbilstību Pamatnostādnēm par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014.–2020. gadam (9) (“VEAP”).

         3.2.1.   Valsts intervences nepieciešamība

               (35)

               Pamatojoties uz VEAP 222.–224. punktu, Komisija sākšanas lēmumā provizoriski atzina, ka, lai pamatotu piedāvātās jaudas rezerves izveidošanu, būtu jāpierāda, ka reformētais tirgus ilgtermiņā spētu nodrošināt atbilstošu piegādes drošības līmeni, bet īstermiņā pastāv pietiekams pamats uzskatīt, ka var rasties tādas situācijas, kurās tirgus var nespēt nodrošināt ekonomiski efektīvu piegādes drošības līmeni. Turklāt no jaudas rezerves būtu pakāpeniski jāatsakās, kad tirgus būtu reformēts un spētu pilnībā nodrošināt nepieciešamo aizsardzības līmeni.

               (36)

               Pirmkārt, Komisija pauda šaubas par šīs rezerves nepieciešamību, jo nebija paredzēts nekāds beigu datums un šķita, ka shēma ir paredzēta kā pastāvīga elektroenerģijas tirgus funkcija, nevis kā pārejas posma pasākums, kas papildina tirgus reformas.

               (37)

               Otrkārt, Komisija norādīja, ka ekonomiskā drošuma standarta neesamība un tas, ka nav rādītāja, ar ko novērtēt rezerves ekonomisko nozīmību, ierobežo tirgus spējas nodrošināt pietiekamas jaudas un neļauj pareizi noteikt šīs rezerves lielumu.

               (38)

               Treškārt, kaut arī Komisija atzinīgi novērtēja paziņojumu par sliktākā scenārija iespējamību, tai radās šaubas par vairāku šajā scenārijā izmantoto pieņēmumu pamatotību.

         3.2.2.   Shēmas piemērotība

               (39)

               Komisija sākšanas lēmumā novērtēja jaudas rezerves saderību, pamatojoties uz kritērijiem, kas minēti VEAP 225. un 226. punktā. Kaut arī Komisija norādīja, ka šķietami pagaidu stratēģiskā rezerve ir vispiemērotākais intervences veids, kā garantēt drošas piegādes uzsākto tirgus reformu apstākļos, tā uzsvēra, ka šī atbalsta shēma nav paredzēta kā pagaidu pasākums, un pauda bažas par diviem citiem jautājumiem – par mainīgo izmaksu atsevišķo kompensēšanu rezerves aktivizēšanas gadījumā un par atbilstības noteikumiem.

               (40)

               Attiecībā uz mainīgo izmaksu atsevišķo kompensēšanu rezerves aktivizēšanas gadījumā Komisija apšaubīja, ka tās izmaksu kategorijas, kurām paredzēta šāda atsevišķa kompensēšana, būtu mainīgās izmaksas. Tā norādīja, ka šo izmaksu kompensēšana atsevišķi un neatkarīgi no iepirkuma izsoles, nozīmē to, ka attiecībā uz šīm izmaksām nav paredzēta nekāda konkurence.

               (41)

               Attiecībā uz jaudas rezerves atbilstības kritērijiem Komisija pauda bažas par to, ka no rezerves varētu de facto tikt izslēgta pieprasījumreakcija, paredzot tai sliktākus nosacījumus nekā spēkstacijām. Komisija pauda bažas par to, ka atšķirīgās dalības prasības varētu atturēt no dalības pieprasījumreakcijas operatorus tādā apmērā, ka to dalība būtu ļoti maz ticama. Šīs prasības ietvēra:

                           a)

                           minimālo piedāvājuma lielumu 10 MW apmērā pieprasījumreakcijas operatoram;

                           b)

                           aizliegumu apkopot vairākas slodzes;

                           c)

                           prasību par tiešu savienojumu ar pārvades tīklu, kura sprieguma līmenis ir 110 kV vai augstāks;

                           d)

                           iespēju, ka operatoram gada laikā tiks iesniegti vismaz desmit izmēģinājuma pieprasījumi;

                           e)

                           pienākumu, ka patērētājiem ir pastāvīgi jānodrošina patēriņš visā piegādes periodā (proti, divus gadus) un iepriekš jānopērk enerģija visam šim piegādes periodam;

                           f)

                           maksimālā piegādes perioda neesamību; un

                           g)

                           aizliegumu pārdot balansēšanas jaudas tirgū slodzes, kas piedalījušās jaudas rezervē, pēc tam, kad izbeidzas šo slodžu jaudas rezerves līgumi.

               (42)

               Visbeidzot, Komisija arī aicināja ieinteresētās personas iesniegt apsvērumus par ārvalstu jaudu izslēgšanu.

         3.2.3.   Atbalsta samērīgums

               (43)

               Attiecībā uz pasākuma samērīgumu Komisija atkārtoti pauda bažas par ierobežojošajām atbilstības prasībām, uzsverot, ka gadījumā, ja dalība tiek nevajadzīgi ierobežota, nevar pieņemt, ka konkursa rezultātā kopējā atbalsta summa tiks ierobežota līdz minimumam, kas nepieciešams izvirzītā mērķa sasniegšanai.

         3.2.4.   Izvairīšanās no nepamatotas negatīvās ietekmes uz konkurenci un tirdzniecību

               (44)

               Komisija sākšanas lēmumā uzskatīja, ka rezerves projekts nodrošinās rezerves jaudu faktisku nodalīšanu no tirgus jaudām, tādējādi novēršot nepamatotu negatīvu ietekmi uz konkurenci Vācijas elektroenerģijas tirgū un tirdzniecību starp dalībvalstīm.

               (45)

               Tomēr balansēšanas maksas tika noteiktas divkāršā apmērā, salīdzinot ar tehnisko cenas ierobežojumu tekošās dienas tirgū. Komisija uzskatīja, ka šāda pieeja var būt ekonomiski mazāk efektīva nekā tekošās dienas cenas ierobežojuma noteikšana apmērā, kas atbilst maksimālajām balansēšanas maksām, kurām pašām būtu jāatbilst zudušās slodzes vērtības lielumam. Tāpēc Komisija atkārtoti pauda, ka ir jādefinē zudušās slodzes vērtība, lai nepieļautu pārmērīgu un konkurenci kropļojošu balansēšanas maksu piemērošanu.

         4.   IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES

               (46)

               Komisija apspriešanas periodā saņēma 22 atbildes uz sākšanas lēmumu no trešajām personām, jo īpaši no iesaistītajām personām, kuras darbojas enerģētikas nozarē (piemēram, no uzņēmumiem, kas darbojas tradicionālajā ražošanā, atjaunojamās enerģijas ražošanā, un pieprasījumreakcijas operatoriem, kā arī no tirdzniecības apvienībām), no Vācijas enerģētikas regulatora (Bundesnetzagentur) un kopīgu atbildi no Vācijas pārvades sistēmas operatoriem un Čehijas Republikas iestādēm.

         4.1.   Valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē

               (47)

               Tikai daži tirgus dalībnieki iesniedza konkrētus apsvērumus par šā pasākuma kā atbalsta raksturu. Tomēr Čehijas Republika īpaši norādīja, ka nav izpildīti sprieduma lietā Altmark kritēriji attiecībā uz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu, un atbalstīja Komisijas pamatojumu, kas pausts sākšanas lēmumā. Tā arī piekrita Komisijas uzskatam, ka šis pasākums izmanto valsts līdzekļus un ir attiecināms uz valsti.

         4.2.   Atbalsta saderība ar iekšējo tirgu

   4.2.1.   Piezīmes par shēmas mērķi

               (48)

               Komisija nesaņēma pamatotus apsvērumus par to, vai shēma sekmē vispārējas nozīmes mērķa sasniegšanu, kaut arī daži respondenti šaubījās par to, vai šis mērķis ir pietiekami precīzi definēts.

         4.2.2.   Piezīmes par shēmas nepieciešamību

   4.2.2.1.   Piezīmes par rezerves nepieciešamības un lieluma ekonomisko pamatojumu

               (49)

               Lielākā daļa respondentu, kas piedalījās apspriešanā, uzskatīja, ka šāda atbalsta shēma pati par sevi ir nepieciešama. Viņi apgalvoja, ka stratēģiska rezerve ļautu nodrošināties pret riskiem, kas saistīti ar Vācijas elektroenerģijas tirgū uzsākto pārejas posmu, jo īpaši ar pakāpenisko atteikšanos no kodolenerģijas, būtisko atjaunojamās enerģijas izmantošanas palielināšanu un nenoteiktību attiecībā uz to, kādā apmērā tiks slēgtas parastās ražotnes.

               (50)

               Kaut arī daži respondenti, kas atbalstīja rezerves izveidošanu, uzsvēra lielo nenoteiktību, kas raksturo turpmāko tirgus attīstību, un ar to saistītās grūtības kvantitatīvi izteikt nepieciešamo rezerves lielumu, lielākā daļa šo respondentu neiesniedza skaidras piezīmes par rezerves lieluma atbilstību.

               (51)

               Savukārt tie dalībnieki, kuri apšaubīja rezerves nepieciešamību, uzsvēra vajadzību definēt drošuma standartu un šīs rezerves radītās ekonomiskās vērtības rādītāju, lai varētu pārliecināties par tās nepieciešamību.

         4.2.2.2.   Piezīmes par pamatoto scenāriju sliktākajā gadījumā

               (52)

               Tikai daži tirgus dalībnieki iesniedza konkrētus apsvērumus par to pieņēmumu pamatotību, kuri izmantoti scenārijā, ko Vācija uzskata par šā pasākuma pamatojumu. Trīs respondenti īpaši norādīja, ka uzskata par nepamatotu pieņēmumu par iespējamo krāpšanu.

         4.2.2.3.   Piezīmes par shēmas darbības ilgumu

               (53)

               Lielākā daļa respondentu, kuri iesniedza apsvērumus par shēmas darbības ilgumu, norādīja, ka šai rezervei jābūt pagaidu pasākumam. Viņi paskaidroja, ka ir nepieciešama pakāpeniska tās darbības izbeigšana, kurai jānotiek vai nu kādā iepriekš noteiktā datumā, vai pamatojoties uz iepriekš noteiktiem rādītājiem, kas novērtē šīs rezerves nepieciešamību.

         4.2.3.   Piezīmes par shēmas piemērotību

   4.2.3.1.   Piezīmes par alternatīviem pasākumiem

               (54)

               Lielākā daļa respondentu, kas piedalījās apspriešanā, norādīja, ka stratēģiskas rezerves izveide bija atbilstošs pasākums, kā novērst riskus, ar ko saskārās Vācijas elektroenerģijas tirgus. Iemesls bija tāds, ka šī rezerve būtu visai maza, salīdzinot ar pieprasījumu maksimumslodzes apstākļos Vācijā, tā bija paredzēta ietekmes samazināšanai uz elektroenerģijas tirgu, to plānoja aktivizēt tikai izņēmuma gadījumos, to būtu viegli pakāpeniski likvidēt, ja tā vairs nebūtu vajadzīga, un tā sekmētu atjaunojamās enerģijas attīstību, neprasot subsidēt un bloķēt parastās ražotnes, pretēji tirgus līmeņa jaudas mehānismiem. Tomēr neliela daļa respondentu norādīja, ka tirgus līmeņa jaudas mehānisms būtu piemērotāks pasākums, jo tas nodrošinātu lielāku noteiktību tirgus dalībniekiem, tādējādi sekmējot savlaicīgus ieguldījumus un samazinot ieguldīšanai nepieciešamā kapitāla izmaksas.

         4.2.3.2.   Piezīmes par atlīdzību, ko saņem tikai par pieejamību

               (55)

               Attiecībā uz atlīdzības struktūru Komisijas saņemtie apsvērumi bija salīdzinoši atšķirīgi. Divi tirgus dalībnieki norādīja, ka atlases procesā būtu jāiekļauj mainīgās izmaksas. Cits respondents uzsvēra, ka mainīgās izmaksas būtu jākompensē, jo šāda kompensēšana nekropļotu tirgus darbību – rezerve atrastos ārpus tirgus. Pārvades sistēmas operatori norādīja, ka tādu izmaksu kā kurināmā padeves nodrošināšanas izmaksu iekļaušana izsolē atvieglotu dažādu piedāvājumu salīdzināšanu, taču radītu risku, ka palielināsies nemainīgais maksājums, un varētu likt aplēst rezerves iesaistes pieprasījumu skaitu un ilgumu, pamatojoties uz konkrētiem scenārijiem. Kāds cits respondents arī norādīja, ka prasība nodrošināt kurināmo būtu ļoti dārga, jo īpaši gāzes spēkstacijām. Faktiskajam kurināmā iepirkumam – jo īpaši gāzes pārvades jaudu rezervēšanai – nebūtu jānotiek pirms līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas pretendentiem, lai tiem nerastos neatgūstamas izmaksas gadījumā, ja piedāvājums netiktu atbalstīts.

         4.2.3.3.   Piezīmes par atvērtību un atbilstības noteikumiem

   a)   Atvērtība visiem pieprasījumreakcijas operatoriem

               (56)

               Lielākā daļa piezīmju, ko Komisija saņēma par shēmas piemērotību, bija saistītas ar rezerves atvērtību un atbilstības noteikumiem.

               (57)

               Attiecībā uz ierobežojošajiem atbilstības kritērijiem, kuri de facto izslēgtu pieprasījumreakciju, Komisija saņēma atšķirīgas atbildes. Neliels respondentu vairākums norādīja, ka nebija iemesla izslēgt no dalības konkursā pieprasījumreakcijas operatorus, jo pieprasījumreakcija varētu nodrošināt ievērojamus rezerves pakalpojumus un shēmai vajadzētu būt tehnoloģiski neitrālai.

               (58)

               Vairāki dalībnieki uzsvēra, ka tika likti šķēršļi pieprasījumreakcijas operatoru efektīvai dalībai saskaņā ar šādām problēmām, uz kurām Komisija norādīja sākšanas lēmumā:

                           a)

                           augsts minimālā piedāvājuma līmenis;

                           b)

                           prasība par savienojumu ar 110 kV vai lielāku;

                           c)

                           neiespējamība apkopot slodzes;

                           d)

                           iespējas izmaksu neatlīdzināšana;

                           e)

                           ļoti lielais pārbaužu skaits;

                           f)

                           prasība iegādāties elektrību visam līguma periodam;

                           g)

                           maksimālā iesaistes ilguma un nepieejamības perioda neesamība; un

                           h)

                           aizliegums pieprasījumreakcijas operatoriem atgriezties tirgū, lai gan to patēriņa modelis laika gaitā var mainīties.

         b)   Pārrobežu dalība

               (59)

               Kaut arī daži respondenti uzskatīja, ka visām potenciālajām jaudām principā būtu jādod iespēja piedalīties rezerves veidošanā, lielākā daļa respondentu neatbalstīja pārrobežu dalību šajā rezervē. Viņi uzskatīja, ka ārvalstu jaudas būtu jāizmanto līdz galam, pirms rezerves iesaistīšanas, un tās nebūtu jārezervē kā pēdējais iespējamais risinājums, piemēram, kā jaudas rezerve. Tādējādi atļauja ārvalstu jaudām piedalīties rezerves veidošanā varētu radīt neatbilstošus stimulus. Turklāt, lai varētu paļauties uz ārvalstu jaudām, būtu jārezervē starpsavienojumu jaudas, un tas samazinātu pieejamās jaudas apjomu laikā, kad rezerve vēl nebūtu iesaistīta, un negatīvi ietekmētu pārrobežu tirdzniecību.

         4.2.4.   Piezīmes par izvairīšanos no nepamatotas negatīvās ietekmes uz konkurenci un tirdzniecību

               (60)

               Komisija saņēma tikai dažas piezīmes par nepieciešamību definēt zudušās slodzes vērtību, izmantot šo lielumu kā tekošās dienas cenas ierobežojumu un noteikt balansēšanas maksu. Tomēr atbildes šajā jomā bija neviennozīmīgas. Daži respondenti uzsvēra nepieciešamību definēt zudušās slodzes vērtību un ieviest tirgus modelī šo aplēsi par patērētāju gatavību maksāt par piegādes drošību. Tomēr citi tirgus dalībnieki uzsvēra to, ka liela balansēšanas maksa, kas pašlaik paredzēta piedāvātajā modelī, stimulēs tirgus dalībniekus nodrošināt līdzsvaru neatkarīgi no faktiskā zudušās slodzes vērtības līmeņa.

         5.   VĀCIJAS PIEZĪMES

               (61)

               Šajā iedaļā ir apkopotas piezīmes, kas tika saņemtas no Vācijas 2017. gada 17. maijā (5.1. iedaļa) un 2017. gada 14. jūlijā (5.2. iedaļa).

               (62)

               Vācija iesniedza šos apsvērumus, pirms tā uzņēmās 6. iedaļā minētās saistības.

         5.1.   Apsvērumi par sākšanas lēmumu

               (63)

               Vācija 2017. gada 17. maijā atbildēja uz Komisijas sākšanas lēmumu, nosūtot vēstuli. Vācijas iesniegums veidots no divām daļām, no kurām pirmajā ir raksturoti Vācijas un Komisijas kopīgie mērķi attiecībā uz elektroenerģijas tirgiem un tas, kā jaudas rezerve atbilst šiem mērķiem. Otrajā daļā ir analizētas konkrētās bažas, ko Komisija pauda attiecībā uz piedāvātās shēmas atbilstību valsts atbalsta noteikumiem. Šajā iedaļā ir apskatīta Vācijas iesnieguma otrā daļa, kas ir tieši saistīta ar procedūru, ko Komisija ierosināja saskaņā ar Līguma 108. panta 2. punktu.

               (64)

               Kopumā Vācija uzskata, ka jaudas rezerve ir mazs, tomēr efektīvs pasākums, kas papildina Vācijā sākto enerģētikas pārkārtošanas procesu. Tā uzsver, ka šis pasākums neskar tirgus darbību. Tā arī paskaidro, ka nav iespējams precīzi un matemātiski aprēķināt šīs rezerves lielumu.

         5.1.1.   Apsvērumi par nepieciešamību

               (65)

               Attiecībā uz nepieciešamību Vācijas iesniegumā ir uzsvērts, ka pretēji tirgus līmeņa jaudas mehānismam jaudas rezerve ir izveidota tā, lai risinātu ārkārtas situācijas, kas iestājas vienīgi gadījumā, ja pamatoti īstenojas sliktākais scenārijs. Ir grūti paredzēt varbūtību, ka īstenosies sliktākais scenārijs, vai izstrādāt pieņēmumus, kāds šis sliktākais scenārijs būs, un tie pēc definīcijas būs mazāk precīzi nekā varbūtējie modeļi attiecībā uz vairāku scenāriju ietekmi, ko piemēro tirgus līmeņa mehānismiem.

               (66)

               Attiecībā uz pieņēmumiem, kāds būs pamatoti sliktākais scenārijs, Vācija paskaidro, ka pieņēmums par to, ka tirgus līdz 2020. gadam papildus zaudēs tradicionālās ražošanas jaudas 10 GW apmērā, ir piesardzīga aplēse. Vācija to ilustrē, norādot, ka pietiekamības prognoze, ko izstrādājis Elektroenerģijas pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls (ENTSO-E), koriģē lejup tradicionālās ražošanas pieejamības pieņēmumus attiecībā uz 2020. gadu, paredzot no – 35 GW līdz – 41 GW pieejamību gadā laika posmā no 2013. līdz 2015. gadam.

               (67)

               Attiecībā uz pieņēmumu par krāpšanu balansēšanas jomā Vācija apgalvo, ka ieplānotie tiesību akti var samazināt varbūtību, ka atkārtoti notiks liela mēroga krāpšana, tomēr nav iespējams pilnībā izslēgt iespēju, ka šāda krāpšana balansēšanas jomā notiks atkal.

               (68)

               Attiecībā uz Komisijas bažām par to, ka nav veikta izmaksu un ieguvumu analīze, kas ir pamatā šīs rezerves ekonomiskajai efektivitātei, Vācija paskaidro, ka ir grūti aprēķināt rezerves radītos ieguvumus, jo tā darbojas, lai risinātu neparedzētas situācijas, par kurām nav zināms, kādas tās būs un cik bieži notiks.

               (69)

               Vācija arī norāda, ka tā turpina pilnveidot piegādes drošības uzraudzības procesu.

               (70)

               Attiecībā uz pasākuma ilgumu Vācija uzsver, ka EnWG paredz regulāri pārrēķināt rezerves turpmāko nepieciešamību, un ietver prasību, ka jaudas rezervi drīkst izmantot tikai tad un tik ilgi, kamēr Komisija šo pasākumu atzīst par saderīgu ar valsts atbalsta noteikumiem.

         5.1.2.   Apsvērumi par piemērotību

               (71)

               Attiecībā uz mainīgajām izmaksām Vācija paskaidro, ka iemesls, kāpēc atsevišķi kompensē izmaksas, ko rada drošas kurināmā padeves nodrošināšana, ir vienlīdzīga attieksme pret ražotnēm, kas ietilpst tīkla rezervē, un tām, kas neietilpst tīkla rezervē. Ražotnes, kas ietilpst tīkla rezervē, varbūt jau ir saņēmušas šo izmaksu kompensāciju, tāpēc tām ir priekšrocības, salīdzinot ar citiem dalībniekiem.

               (72)

               Vācija arī paskaidro, ka tā paredz – mainīgās izmaksas būs mazas, salīdzinot ar nemainīgajām izmaksām, ko rada iekārtas uzturēšana darba gatavībā un pieejamībā.

               (73)

               Attiecībā uz pieprasījumreakcijas operatoru dalību Vācija paskaidro, ka gadījumā, ja tiek ievērots princips par stingru tirgus nodalīšanu no rezerves, tas nozīmē, ka pieprasījumreakcijas operatori nedrīkst piedalīties jaudas rezervē, bet tiem jābūt pilnībā pieejamiem tirgus vajadzībām.

               (74)

               Attiecībā uz pārrobežu dalību Vācija iebilst pret Komisijas nostāju sākšanas lēmumā, kas paredz atļaut pārrobežu dalību. Tā uzsver, ka deklasifikācijas koncepciju, ko Komisija izvirza sākšanas lēmuma 146. apsvērumā, pašlaik nav iespējams piemērot stratēģiskajām rezervēm, jo tās iesaista tikai pēc tam, kad visi ar tirgu saistītie resursi ir pilnībā izsmelti. Iemesls jo īpaši ir tāds, ka plūsmas, kas plūst caur šiem starpsavienojumiem, nosaka ar tirgus sasaistes algoritmu, un tāpēc tās nav atkarīgas no Vācijas.

         5.1.3.   Apsvērumi par ietekmi uz konkurenci un tirdzniecību

               (75)

               Vācija piekrīt Komisijas uzskatam, ka personas, kuras atbild par balansēšanu, jāstimulē nepārtraukti uzturēt savas pozīcijas līdzsvarā un tām nekad nedrīkst būt finansiāli izdevīgi paļauties uz pārvades sistēmas operatoriem nevienmērīgas piegādes atjaunošanā. Vācija paskaidro, ka šādā situācijā balansēšanas maksas laikā, kad iedarbina jaudas rezervi, tiek noteiktas dubultā apmērā, salīdzinot ar tehnisko cenas ierobežojumu tekošās dienas tirgū.

         5.2.   Vācijas atbildes uz ieinteresēto personu piezīmēm

               (76)

               Vācija 2017. gada 14. jūlijā sniedza atbildes uz ieinteresēto personu piezīmēm, kuras tai pārsūtīja Komisija. Vācija iedala savas atbildes tādās daļās kā vispārīgi apsvērumi un apsvērumi saistībā ar shēmas nepieciešamību, atbilstības noteikumiem un atvērtību ārvalstu jaudām.

         5.2.1.   Vispārīgi apsvērumi

               (77)

               Kopumā Vācija secina, ka šīs piezīmes vispārīgā līmenī atbalsta shēmu un tās struktūru, atzīmējot, ka ir ļoti maz tādu respondentu, kuri noraida shēmu pilnībā.

         5.2.2.   Apsvērumi par rezerves nepieciešamību

               (78)

               Vācija uzskata, ka lielākā daļa respondentu atzīst jaudas rezervi par lietderīgu nodrošinājuma instrumentu laikā, kad Vācijā notiek enerģētikas pārkārtošana. Vācija uzsver, ka tikai 4 no 22 respondentiem noraida jaudas rezerves izveidi, un divi no tiem šīs rezerves vietā faktiski piedāvā izmantot tirgus līmeņa jaudas mehānismu.

         5.2.3.   Apsvērumi par atbilstību (pieprasījumreakcija un ārvalstu jaudas)

               (79)

               Vācija norāda, ka piezīmes šajā jautājumā attiecas gandrīz tikai uz pieprasījumreakcijas operatoru dalību. Vācijas atbilde attiecas uz galvenajām problēmām un vēlmēm, kuras pauduši dažādi pieprasījumreakcijas operatori un pieprasījuma apkopotāji. Ņemot vērā to, ka Vācija ir piekritusi izmainīt lielāko daļu apstrīdēto noteikumu attiecībā uz dalību pieprasījuma pusē, šī problēma detalizēti tiks apskatīta 6. iedaļā “Vācijas saistības”.

               (80)

               Vācija arī secina, pamatojoties uz saņemtajām atbildēm, ka lielākā daļa respondentu piekrīt Vācijai, ka ārvalstu jaudu dalība ir gan praktiski grūta, gan arī nodrošina mazu pievienoto vērtību attiecībā uz jaudas rezerves mērķi un struktūru. Vācija uzsver, ka tie trīs respondenti, kuri atbalsta pārrobežu dalību, nesniedz konkrētus priekšlikumus par šādas dalības praktisko īstenošanu.

         6.   VĀCIJAS SAISTĪBAS

               (81)

               Pēc Komisijas papildu izmeklēšanas un, saņemot ieinteresēto personu piezīmes, Vācija pauda vēlmi lielā skaitā jautājumu izmainīt noteikumus, kas regulē jaudas rezervi, lai novērstu atlikušās bažas.

               (82)

               Pirmkārt, Vācija apņēmās grozīt noteikumus par mainīgo izmaksu kompensēšanu. Vācija vairs nekompensēs šīs izmaksas, tāpēc tiek plānots, ka jaudu turētāji, kuri iesniegs piedāvājumus par dalību jaudas rezervē, iekļaus tajos gan nemainīgās, gan mainīgās izmaksas. Tas nozīmē, ka būs jāveic novērtējums par to, cik reižu jaudas rezerve tiks iesaistīta.

               (83)

               Otrkārt, attiecībā uz pieprasījumreakciju Vācija apņēmās grozīt atbalsta shēmu šādi (10):

                           a)

                           slodzes, kas pieslēgtas vidēja sprieguma tīkliem, drīkstēs piedalīties, tādējādi būtiski palielinot potenciālo pieprasījumreakcijas operatoru skaitu;

                           b)

                           slodžu apkopošana (proti, dažādu slodžu kombinēšana vienā pieprasījumreakcijas produktā) būs atļauta, un tas nodrošinās labākus un efektīvākus pieprasījumreakcijas pakalpojumus un tādējādi būtiski atvieglos pieprasījumreakcijas operatoru dalību;

                           c)

                           mazākas slodzes varēs vieglāk piedalīties individuāli, jo tiks samazināts minimālais lielums – no 10 MW uz 5 MW;

                           d)

                           pienākums iegādāties visu enerģiju divus gadus uz priekšu tiks samazināts uz sešiem mēnešiem, padarot šādu iegādi mazāk riskantu un tādējādi arī lētāku, lai varētu piedalīties pieprasījumreakcija (11);

                           e)

                           pārbaužu skaits tiks samazināts no 12 uz 2 pārbaudēm gada laikā. Tā kā šīs pārbaudes pieprasījumreakcijai ir salīdzinoši dārgas (katrā iedarbināšanas reizē rodas lielas mainīgās izmaksas), paredzams, ka pieprasījumreakcija varēs iesniegt izsolei konkurētspējīgākus piedāvājumus, tādējādi palielinot arī konkurences spiedienu izsolē;

                           f)

                           dalība rezervē tiks atļauta tikai neelastīgām slodzēm, un to nodrošinās, prasot, lai šīs slodzes nebūtu piedalījušās ABLAV pārtraucamības shēmā un balansēšanas tirgū pēdējo 36 mēnešu laikā; un

                           g)

                           pieprasījumreakcijas operatori varēs piedalīties ierobežotu laiku, lai stimulētu to, ka tie gala rezultātā tiešā veidā pārdod savu elastību elektroenerģijas tirgū. Pēc piedalīšanās rezervē (uz diviem gadiem vai uz četriem gadiem ar viena gada pārtraukuma periodu) tie drīkstēs piedalīties tirgū (bet ne ABLAV atbalsta pārtraucamības shēmā). Operatoriem, pirms tie piedalās izsolē, jāizlemj, kuru no abiem režīmiem (divgadīgo vai četrgadīgo ar pārtraukuma periodu) tie vēlas izmantot.

               (84)

               Treškārt, Vācija apņēmās pārskatīt metodiku, pēc kādas aprēķina pamatoti sliktāko scenāriju, lai varētu izmantot jaunākās metodes ražošanas pietiekamības novērtēšanai. Šie grozījumi attieksies arī uz drošuma standarta aprēķināšanu, kurā tiks ņemtas vērā lielākas izmaksas un ieguvumi sabiedrībai, ko radīs augstāks piegādes drošības līmenis. Vācija arī apņēmās piemērot šo grozīto metodiku un drošuma standartu, nosakot jaudas rezerves nepieciešamību un lielumu pirmajam piegādes periodam.

               (85)

               Ceturtkārt, Vācija apņēmās ierobežot rezerves lielumu, lai tā nepārsniegtu 2 GW trijos piegādes periodos.

               (86)

               Piektkārt, Vācija apņēmās samazināt pieņēmumu par pamatoti sliktāko scenāriju, kas saistīts ar krāpšanu balansēšanas jomā, no 2,5 GW uz 1 GW. Kā apgalvo Vācija, iemesls ir tāds, ka elektroenerģijas tirgus likumā (12) ir veikti labojumi, lai samazinātu vai pat pilnībā izskaustu krāpšanu. Tomēr krāpšana joprojām ir neskaidrs lielums, tāpēc piegādes drošības nolūkā ar krāpšanu balansēšanas jomā ir jārēķinās. Vācija arī norāda, ka tiks grozīts pieņēmums par pamatoti sliktāko scenāriju saistībā ar parasto spēkstaciju pieejamību, ņemot vērā šo spēkstaciju operatoru sniegto paziņojumu skaitu Bundesnetzagentur par nodomu slēgt darbību. Vācija uzskata, ka pašreizējā tendence paziņot par slēgšanu turpināsies, un tas nozīmē, ka tiks zaudēti vēl 2 GW. Arī šie grozītie pieņēmumi tiks iekļauti koriģētajā atbilstības novērtējumā, kas minēts 84. apsvērumā.

         7.   PASĀKUMA NOVĒRTĒJUMS

   7.1.   Atbalsta esamība

               (87)

               Kā paskaidrots 3. iedaļā, Komisija sākšanas lēmumā provizoriski secināja, ka jaudas rezerve ir valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē.

               (88)

               Kaut arī Vācija apgalvoja, ka maksājumi par jaudas rezervi ir uzskatāmi par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojuma kompensācijām, kas atbilst visiem nosacījumiem, kuri minēti spiedumā lietā Altmark, un tāpēc tie nav uzskatāmi par valsts atbalstu, Komisija pauda šaubas par to, vai ievērots pirmais un ceturtais Altmark kritērijs.

               (89)

               Attiecībā uz pirmo Altmark kritēriju sākšanas lēmumā tika paustas bažas par shēmas atbilstību Direktīvai 2009/72/EK. Jo īpaši atbalsta shēma varēja būt diskriminējoša, jo šķita, ka tā de facto izslēdz pieprasījumreakcijas operatorus un de jure izslēdz ārvalstu jaudas nodrošinātājus no efektīvas dalības rezervē. Sākšanas lēmumā tika arī apšaubīts tas, vai shēma bija nepieciešama drošai elektroapgādei Vācijā un attiecīgi to varētu pamatot ar mērķi nodrošināt piegādes drošību. Visbeidzot, sākšanas lēmums atgādināja, ka vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumi var būt pamatoti tikai gadījumā, ja tiek pierādīts, ka tirgus nespēja tos nodrošināt, un, ņemot vērā būtisku tirgus reformu neesamību Vācijā, tirgus nevarēja šos pakalpojumus sniegt.

               (90)

               Komisija arī apšaubīja ceturtā Altmark kritērija izpildi, ņemot vērā iepriekš minētās aizdomas par diskrimināciju. Komisija norāda, ka, lai gan dažas no sākšanas lēmumā paustajām šaubām ir kliedētas, citas tomēr paliek spēkā.

               (91)

               Pirmkārt, Komisija norāda uzlabotās atbilstības prasības pieprasījumreakcijas operatoriem, kā izklāstīts un novērtēts 83. un 118.–122. apsvērumā. Šīs izmaiņas novērš diskrimināciju starp pieprasījumreakcijas operatoriem un citiem jaudas nodrošinātājiem. Turklāt tās palielina potenciālo dalībnieku skaitu un tādējādi arī konkurences spiedienu un atlīdzības samērīgumu izsolē.

               (92)

               Otrkārt, Komisija uzskata, ka ārvalstnieku dalības izslēgšana var būt pamatota, jo ārkārtas situācijās, kad tiek iedarbināta jaudas rezerve, importējamās jaudas jau būs pilnībā izsmeltas, kā paskaidrots 125. apsvērumā.

               (93)

               Treškārt, Komisija min uzlabojumus Vācijas sniegtajā nepieciešamības novērtējumā, un tie ir izklāstīti 84. un 85. apsvērumā un novērtēti 7.3.2. iedaļā. Komisija uzsver, ka nepieciešamības novērtējums, kas reālistiski novērtē ārkārtas notikumu varbūtību, ir būtisks, jo spēj pareizi noteikt intervences apjomu.

               (94)

               Tomēr Komisija joprojām apšauba to, vai šo pasākumu var uzskatīt par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu. Komisija atgādina, ka vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu var definēt tikai gadījumos, kad tirgus nespēj nodrošināt nepieciešamo piegādes drošības līmeni. Nebūtu pareizi noteikt par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu tādu darbību, ko var nodrošināt parastos tirgus apstākļos. Lai noteiktu, vai tirgus spēj nodrošināt kādu pakalpojumu, jāņem vērā arī iespējamās izmaiņas tirgus darbībā.

               (95)

               Komisija norāda, ka, lai gan Vācija plāno turpmākos gados veikt vairākas tirgus reformas un īstenot infrastruktūras projektus, elektroenerģijas tirgū joprojām ir vērojami būtiski trūkumi, kas vēl nav novērsti. Piemēram, tā ir lielā reģionālā nelīdzsvarotība attiecībā uz elektrības pieprasījumu un piedāvājumu, ko rada sastrēgumi ziemeļu–dienvidu pārvades tīklos un atšķirīgās piedāvājuma un pieprasījuma tendences Vācijas ziemeļos un dienvidos, kuras jo īpaši izraisa vēja ģeneratoru turpmāka attīstīšana lielos apjomos Ziemeļvācijā un lēmums par kodolspēkstaciju slēgšanu, kas jo īpaši ietekmē Dienvidvāciju. Tādējādi reģionālā nelīdzsvarotība saasina “trūkstošo līdzekļu” problēmu Vācijas tirgū, jo īpaši attiecībā uz elektroenerģijas jaudām, kas izvietotas Dienvidvācijā, kur cenām ir tendence būt zemākām nekā tas būtu gadījumā, ja, nosakot cenas, pilnībā tiktu ņemta vērā reģionālā nepietiekamība. Tāpēc Dienvidvācijā pastāv risks, ka tirgu pametīs jaudas, kuras spēj dot peļņu pilnībā funkcionējošā tirgū un var būt nepieciešamas pēc pakāpeniskās atteikšanās no kodolenerģijas. Šī situācija palielina piegādes drošības risku.

               (96)

               Turklāt Komisija norāda, ka tieši parastajai elektroenerģijas tirgus darbībai būtu jārosina nepieciešamie ieguldījumi pieprasījuma apmierināšanai. Vācija veic pasākumus tirgus darbības uzlabošanai, piemēram, uzlabojot cenas signālus, lai palielinātu rentabilitāti ieguldījumiem elastīgajās jaudās. Komisija atzinīgi vērtē šos pasākumus un uzskata, ka nākotnē tie var stimulēt ieguldījumus jaudās. Vienlaikus, lai šīs reformas radītu būtisku ietekmi uz tirgu, ir nepieciešams laiks, un ir grūti paredzēt to konkrēto ietekmi uz piegādes drošības situāciju Vācijā. Jebkurā gadījumā pašlaik tirgus nespēj pilnībā nodrošināt nepieciešamo piegādes drošības līmeni, ierosinot vajadzīgos ieguldījumus elastīgajās jaudās.

               (97)

               Komisija atkārto, ka tikmēr, kamēr tirgum nav dota iespēja maksimāli augstākā līmenī nodrošināt vēlamā politikas mērķa sasniegšanu, proti, piegādes drošību, vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums nav pamatots. Tāpēc Komisija uzskata, ka šo pasākumu nevar atzīt par patiesu vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu un ka tādējādi nav izslēdzams, ka tas rada priekšrocības saņēmējiem.

               (98)

               Gluži otrādi – Komisija saskaņā ar sākšanas lēmumu secina, ka šis pasākums tiek finansēts no valsts līdzekļiem un ir attiecināms uz valsti, ņemot vērā tiesību normas, kas izklāstītas EnWG 13.e pantā. Iemesls ir tāds, ka šo shēmu ir izstrādājusi Vācijas valsts, kas ar likumu nosaka, ka tās izmaksas var sadalīt starp visiem patērētājiem, palielinot tīkla tarifus. Tādējādi, pamatojoties uz spriedumu lietā Vent de Colère, valsts līdzekļi tiek izmantoti un šī shēma ir attiecināma uz valsti. Turklāt Rīkojums par jaudas rezervi paredz, ka pārvades sistēmas operatoriem no savām izmaksām jāatrēķina ieņēmumi, kas gūti no šīs shēmas. Tas nozīmē, ka valsts ar likumu pilnvaro pārvades sistēmas operatorus piesaistīt un iekasēt nepieciešamos līdzekļus. Šos līdzekļus rada Rīkojums par jaudas rezervi, un pārvades sistēmas operatori tos kopīgi pārvalda. Tāpēc tie visu laiku paliek valsts iestāžu ietekmē. Tā kā laikā pēc sākšanas lēmuma pieņemšanas finansēšanas mehānisms un tiesību akti šajā jomā nekādi nav mainīti, Komisija apstiprina sākotnējo secinājumu sākšanas lēmumā, ka šī shēma tiek finansēta no valsts līdzekļiem un ir attiecināma uz valsti.

               (99)

               Komisija arī uzskata saskaņā ar sākšanas lēmumu, ka šis pasākums var ietekmēt konkurenci un tirdzniecību elektroenerģijas tirgū, jo Vācijas elektroenerģijas tirgus ir atvērts konkurencei un savienots ar kaimiņvalstu elektroenerģijas tirgiem, kā paskaidrots 33. apsvērumā.

               (100)

               Tā kā nevar izslēgt to, ka minētā shēma rada priekšrocības saņēmējiem un ir izpildīti arī citi atbalsta esamības nosacījumi, Komisija nevar izslēgt, ka šī shēma ir atbalsts, un turpina ar saderības novērtējumu.

         7.2.   Atbalsta likumība

               (101)

               Vācija ir paziņojusi šo atbalsta shēmu Komisijai un vēl nav to īstenojusi. Tādējādi Vācija ir izpildījusi savus pienākumus saskaņā ar Līguma 108. panta 3. punktu.

         7.3.   Atbalsta saderība ar iekšējo tirgu

               (102)

               Komisija sākšanas lēmumā provizoriski atzina, ka jaudas rezerve ir atbalsta shēma ar mērķi nodrošināt ražošanas pietiekamību un elektroapgādes drošību, tāpēc tā iekļaujas VEAP 3.9. iedaļas darbības jomā, kur paredzēti nosacījumi, saskaņā ar kuriem atbalstu ražošanas pietiekamībai var atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz Līguma 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu. Pasākums ražošanas pietiekamībai ir saderīgs, ja tiek izpildīti šādi saderības kritēriji, kas minēti VEAP 27. punktā: (13)

                           a)

                           ieguldījums precīzi definēta vispārējas nozīmes mērķa sasniegšanā (7.3.1. iedaļa);

                           b)

                           valsts intervences nepieciešamība (7.3.2. iedaļa);

                           c)

                           piemērotība (7.3.3. iedaļa);

                           d)

                           stimulējoša iedarbība (7.3.4. iedaļa);

                           e)

                           samērīgums (7.3.5. iedaļa);

                           f)

                           izvairīšanās no nepamatotas negatīvās ietekmes uz konkurenci un tirdzniecību (7.3.6. iedaļa); un

                           g)

                           pārredzamība (7.3.7. iedaļa).

         7.3.1.   Ieguldījums precīzi definēta vispārējas nozīmes mērķa sasniegšanā

               (103)

               Sākšanas lēmumā tika provizoriski secināts, ka jaudas rezerves mērķis ir novērst bažas par elektroapgādes drošību. Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes par provizorisko secinājumu (saistībā ar VEAP 220. punktu), ka jaudas rezerve nevar apdraudēt mērķi pakāpeniski izbeigt videi kaitīgas subsīdijas un ka vispirms būtu jāizskata citi veidi, kā nodrošināt ražošanas pietiekamību bez šīs negatīvās ietekmes uz vidi (14).

               (104)

               Komisija nav saņēmusi piezīmes par šo jautājumu un tāpēc aizvien uzskata, ka jaudas rezerve nevar apdraudēt mērķi pakāpeniski izbeigt videi kaitīgas subsīdijas, jo tas ir vajadzīgs un papildina Vācijas pašreizējos centienus pārkārtot enerģētiku uz ilgtspējīgākiem enerģijas veidiem.

               (105)

               Pamatojoties uz iepriekš minēto, Komisija secina, ka piegādes drošība, izveidojot jaudas rezervi, lai varētu risināt negaidītas nepietiekamības situācijas, ir vispārējas nozīmes mērķis, kura sasniegšanu sekmē jaudas rezerve.

         7.3.2.   Valsts intervences nepieciešamība

               (106)

               VEAP galvenā prasība ir tāda, lai pasākuma nepieciešamība tiktu pierādīta, pamatojoties uz tā saucamo atbilstības novērtējumu. Kā minēts 35. apsvērumā, sākšanas lēmums apšaubīja šā pasākuma nepieciešamību, ņemot vērā:

                           a)

                           tādu būtisku parametru neesamību, kas nepieciešami intervences pamatošanai (jo īpaši – ekonomikas rādītājs zudušās slodzes vērtībai un drošuma standarts); un

                           b)

                           šaubas par dažu pieņēmumu pamatotību sliktākā scenārija gadījumā.

               (107)

               Kā norādīts 6. iedaļā, Vācija apņēmās risināt šīs problēmas, uzlabojot atbilstības novērtējuma metodiku un pārskatot pieņēmumus.

               (108)

               Komisija atzīmē Vācijas apņemšanos pārskatīt metodiku jaudas rezerves nepieciešamības aprēķināšanai, kā norādīts 84. apsvērumā. Komisija uzskata, ka metodikas pārskatīšana, ko piemērotu, sākot no otrās izsoles, lai varētu aprēķināt sliktākā scenārija ietekmi, ļaus ievērojami objektīvāk noteikt jaudas rezerves nepieciešamību un tās turpmāko lielumu. Komisija atzinīgi vērtē jo īpaši to, ka ir aprēķināts drošuma standarts kā ekonomisks piegādes drošības kritērijs, kas nodrošina izmaksu un ieguvumu analīzi papildu aizsardzībai pret piegādes drošības riskiem. Komisija norāda, ka, lai gan Vācija neapņemas izmantot zudušās slodzes vērtības metriku, lai aprēķinātu patērētāju gatavību maksāt par piegādes drošību, tā apņemas aprēķināt plašāku jaudas rezerves ekonomiski sociālo ietekmi. Šādu aprēķinu nolūks ir novērst dārgu jaudas iegādi pārāk lielā apjomā. Tiem būtu jānovērš situācija, kurā valsts iepērk “nodrošinājuma” līmeni, kas pārsniedz patērētāju gatavību maksāt par piegādes drošību. Komisija uzskata, ka metode, kuru Vācija apņēmusies izmantot, novērsīs dārgu iepirkumu pārāk lielā apjomā.

               (109)

               Attiecībā uz sliktākā scenārija pamata pieņēmumiem Komisija atzīmē Vācijas apņemšanos samazināt potenciālās krāpšanas apjomu balansēšanas jomā, kā norādīts 86. apsvērumā. Komisija piekrīt, ka krāpšana balansēšanas jomā, visticamāk, notiktu tad, kad piegādes situācija būtu smaga un cenas – augstas. Tomēr Komisija atzīst, ka ir pamats samazināt šā pieņēmuma lielumu, ņemot vērā izmaiņas tiesību aktos, kas apgrūtinās krāpšanas īstenošanu. Komisija arī piekrīt, ka Vācijā ir gaidāma plašāka tradicionālo ražotņu slēgšana, ņemot vērā jaunāko informāciju par slēgšanas paziņojumiem, kas iesniegti Bundesnetzagentur. Šie dati pierāda, ka laikā no pamatoti sliktākā scenārija izstrādes, kas tika paziņots Komisijai pirms sākšanas lēmuma pieņemšanas (proti, 2016. gada novembrī), līdz 2017. gada septembrim Bundesnetzagentur tika paziņots par vēl 1,4 GW lielu jaudu slēgšanu. Tas ir būtisks palielinājums, salīdzinot ar plānoto slēgšanas rādītāju, kas tika pieņemts pamatoti sliktākajā scenārijā un kura pamatā bija slēgšanas rādītājs 670 MW gadā, papildus ENTSO-E pamatscenārija rādītājam. Tāpēc Komisija uzskata, ka ir pamats labot šo pieņēmumu augšup, ņemot vērā iesniegtos pierādījumus.

               (110)

               Komisija secina, ka stratēģiskās rezerves lieluma noteikšanu var pamatot ar aprēķiniem par pamatoti sliktāko scenāriju, ciktāl šie aprēķini ņem vērā izmaksas, ko rada papildu aizsardzība, salīdzinot ar ieguvumiem sabiedrībai. Komisija secina, ka, ņemot vērā Vācijas apņemšanos, jaudas rezerve būs atbilstoša šai metodei.

               (111)

               Attiecībā uz shēmas darbības ilgumu sākšanas lēmumā tika paustas bažas par beigu datuma neesamību. Komisija pauž, ka Vācija ir norādījusi – atbilstības novērtējumi tiks veikti ik pēc diviem gadiem, lai noteiktu, vai jaudas rezerve vēl ir nepieciešama. Vācija uzsver, ka jaudas rezerves lielums tiks koriģēts atbilstoši šiem aprēķiniem.

               (112)

               Komisija uzskata, ka pārskatītais atbilstības novērtējums būs piemērots, lai varētu noteikt jaudas rezerves nepieciešamību un lielumu, un ka šīs rezerves nepieciešamība ir pierādīta.

               (113)

               Komisija atkārto savu apgalvojumu, kas tika izteikts sākšanas lēmumā (15), ka stratēģiskās rezerves ir piemērots pagaidu pasākums, piemēram, lai papildinātu tirgus reformas līdz brīdim, kamēr tirgus darbojas pareizi un tirgus dalībnieki ir apguvuši tā darbību.

               (114)

               Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, Komisija ierobežo savu apstiprinājumu līdz sešiem gadiem, proti, trim secīgiem divgadu piegādes periodiem, sākot no pirmās izsoles, kas piešķirs līguma slēgšanas tiesības 2019. gada 1. oktobrī, līdz trešā piegādes perioda beigām, kas iestāsies 2025. gada 30. septembrī.

         7.3.3.   Piemērotība

               (115)

               Attiecībā uz jaudas rezerves piemērotību sākšanas lēmumā tika paustas šaubas par mainīgo izmaksu atsevišķo kompensēšanu rezerves aktivizēšanas gadījumā un par atbilstības noteikumiem.

         7.3.3.1.   Mainīgo izmaksu atsevišķā kompensēšana

               (116)

               Attiecībā uz mainīgo izmaksu atsevišķo kompensēšanu rezerves aktivizēšanas gadījumā Komisija šaubījās, vai visas izmaksu kategorijas, kurām bija paredzēta šāda atsevišķa kompensēšana, būtu mainīgās izmaksas. Tā norādīja, ka šo izmaksu kompensēšana atsevišķi un neatkarīgi no iepirkuma izsoles nozīmē to, ka attiecībā uz šo izmaksu ierobežošanu līdz nepieciešamajam minimumam nav paredzēts nekāds konkurences process.

               (117)

               Komisija atzīmēja Vācijas apņemšanos izslēgt mainīgo izmaksu atsevišķo kompensēšanu visiem dalībniekiem, kā paredzēts 82. apsvērumā. Komisija uzskata, ka šis grozījums pastiprinās konkurenci iepirkuma izsolē, jo izsoles dalībniekiem būs stimuls iekļaut piedāvājumos visas savas izmaksas. Novērtējot mainīgās izmaksas, dalībniekiem būs jāizstrādā pieņēmumi attiecībā uz jaudas rezerves aktivizēšanas reižu skaitu, ņemot vērā to, ka mainīgās izmaksas rodas tikai rezerves iesaistīšanas gadījumā. Komisija norāda – tas, ka drošas kurināmā padeves izmaksas vairs netiek kompensētas atsevišķi, nozīmē, ka šis izmaksu elements ir integrēts konkurences procesā un ir radīti vienādi apstākļi visiem potenciālajiem jaudas nodrošinātājiem. Tāpēc Komisija uzskata, ka tās bažas šajā jautājumā ir pienācīgi kliedētas.

         7.3.3.2.   Atbilstības kritēriji

      Pieprasījumreakcijas operatoru dalība

               (118)

               Attiecībā uz jaudas rezerves atbilstības kritērijiem Komisija pauda bažas, ka pieprasījumreakcija varētu tikt diskriminēta, salīdzinot ar ražotnēm, jo dalībai bija izvirzītas daudzas prasības, un tāpēc tā varētu tikt de facto izslēgta no dalības rezervē.

               (119)

               Komisija ir ņēmusi vērā Vācijas saistības šajā jomā, kā minēts 83. apsvērumā, un uzskata, ka grozītie nosacījumi, kas regulē pieprasījumreakcijas operatoru dalību, nodrošina līdzvērtīgus konkurences apstākļus pieprasījumreakcijas operatoriem un citiem jaudas nodrošinātājiem.

               (120)

               Šīs saistības uzlabo pieprasījumreakcijas konkurētspēju divos būtiskos veidos. Pirmā saistību daļa paplašina atbilstības kritērijus attiecībā uz slodzēm, kuras citādi nespētu piedalīties, pamatojoties uz sākotnēji paziņotajiem noteikumiem. Tas attiecas uz mazākām slodzēm (no 5 līdz 10 MW), slodzēm, kam nepieciešams apkopotājs, lai tās kļūtu aktīvas, un slodzēm, kuras pieslēgtas vidēja sprieguma tīklam, nevis pārvades tīklam. Otra grozījumu daļa padara dalību jaudas rezervē pieprasījumreakcijas operatoriem finansiāli pievilcīgāku un mazāk riskantu. Jo īpaši maksimālā pārbaužu skaita samazināšana un tā laika perioda saīsināšana, kuram pieprasījumreakcijas operatoriem jāiegādājas elektrība avansā, samazina gaidāmās pieprasījumreakcijas operatoru izmaksas un izsolē padara viņus potenciāli spējīgākus konkurēt ar enerģijas ražotājiem.

               (121)

               Kaut arī šīs izmaiņas palīdz pieprasījumreakcijas pusei konkurēt līdzvērtīgos apstākļos, Komisija piekrīt, ka pieprasījumreakcijas nodrošinātājiem jāpiemēro vairāki ierobežojumi. Jo īpaši noteikums, kas ierobežo pieprasījumreakcijas puses dalību līdz neelastīgajiem pieprasījumreakcijas operatoriem, ir paredzēts vienīgi tādēļ, lai nepieļautu to, ka esošie elastīgie resursi, kas jau piedāvā savu elastību tirgū, atstāj tirgu, dodot priekšroku jaudas rezervei. Komisija uzskata, ka šī prasība nepieļauj elastīgo slodžu izslīdēšanu no tirgus, lai pievienotos jaudas rezervei, un vienlaikus tā nodrošina neelastīgo slodžu pārveidi par elastīgām. Arī dalības ilguma ierobežojums ir pamatots, jo tas stimulēs pieprasījumreakcijas jaudu, kas ir kļuvusi elastīga, kļūt aktīvai elektroenerģijas tirgū pēc jaudas rezerves atstāšanas, un ilgtermiņā tas var samazināt jaudas rezerves nepieciešamību.

               (122)

               Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, Komisija uzskata, ka tās bažas saistībā ar pieprasījumreakcijas operatoru de facto diskrimināciju jaudas rezervē ir kliedētas.

      Ārvalstu jaudu dalība

               (123)

               Kā minēts 42. apsvērumā, sākšanas lēmumā tika paustas šaubas par ārvalstu ražotāju izslēgšanu un aicināts iesniegt piezīmes par šo jautājumu. Vācijas iestādes saistībā ar pirmspaziņošanas diskusijām, kas notika pirms sākšanas lēmuma pieņemšanas, ir paskaidrojušas, ka ārvalstu jaudu izslēgšanai ir divi galvenie cēloņi. Pirmkārt, ja ārvalstu jaudas nodrošinātājiem atļautu piedalīties, tiem būtu jārezervē starpsavienojumu jaudas. Otrkārt, rezervējot jaudas rezervei ārvalstu jaudu, būtu nepieciešams, lai šī jauda neražo un nepārdod enerģiju savas valsts tirgū un atrodas tikai Vācijas pārvades sistēmas operatoru pilnīgā rīcībā.

               (124)

               Komisija norāda, ka tirgus dalībnieku atbildēs uz sākšanas lēmumu nav izvirzīti nekādi jauni argumenti. Kaut arī divi respondenti uzsvēra, ka principā visiem jaudas mehānismiem vajadzētu būt atvērtiem ārvalstu dalībniekiem, viņi neiesniedza nekādus argumentus par to, kāpēc pretējā gadījumā tiktu izkropļots tirgus vai kā šādu dalību varētu efektīvi organizēt.

               (125)

               Pirmkārt, Komisija uzskata, ka nepietiekamības situācijā, kas izraisa jaudas rezerves iesaisti, nav nekādas pievienotās vērtības, jo tādā situācijā visas starpsavienojumu jaudas jebkurā gadījumā tiks izmantotas importam. Otrkārt, shēmas struktūra nodrošina to, ka jaudas rezerve tiek turēta pilnībā ārpus tirgus, tāpēc tā neizkropļos ne tirgus darbību īstermiņā, ne arī ilgtermiņa ieguldījumu signālus. Tā arī nodrošina to, ka rezerve neietekmē ārvalstu jaudas, tāpēc nav pamata ārvalstu jaudu dalībai, lai novērstu izkropļojumus, kā tas notiktu, piemēram, gadījumā ar tirgus līmeņa jaudas mehānismu. Tāpēc Komisija uzskata – ir pareizi, ka jaudas rezervē var piedalīties tikai iekšzemes jaudas.

               (126)

               Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, Komisija atzīst jaudas rezervi par piemērotu vispārējas nozīmes mērķa sasniegšanai.

         7.3.4.   Stimulējoša iedarbība

               (127)

               Sākšanas lēmumā tika secināts, ka jaudas rezervei ir stimulējoša iedarbība, kas izmainīs saņēmēju rīcību. Tā kā par šo jautājumu netika saņemtas nekādas piezīmes no trešajām personām, Komisija atstāj šo secinājumu spēkā.

         7.3.5.   Samērīgums

               (128)

               Attiecībā uz pasākuma samērīgumu sākšanas lēmumā tika atkārtotas bažas par ierobežojošajām atbilstības prasībām. Ja iespējas piedalīties konkursā tiek nevajadzīgi ierobežotas, rodas risks, ka atbalsts neaprobežosies ar nepieciešamo minimumu.

               (129)

               Turklāt, lai nodrošinātu, ka atbalsts nepārsniedz nepieciešamo apjomu, jāpierāda, ka papildu jauda, kas izveidota kā stratēģiska rezerve, ir ekonomiski pamatota un atbilst patērētāju gatavībai maksāt par šo jaudu. Jānodrošina arī šīs rezerves pakāpeniska likvidēšana pēc tam, kad tirgus reformas ir pabeigtas un uzsāktās enerģētikas pārkārtošanas ietekme uz jaudu ir kļuvusi skaidrāka.

               (130)

               Komisijas bažas ir kliedējusi Vācijas apņemšanās, kas minēta 6. iedaļā. Komisija jo īpaši norāda, ka uzlabotās pieprasījumreakcijas dalības iespējas nodrošinās konkurenci iepirkuma izsolē un tādējādi arī samērīgu atbalsta lielumu. Komisija arī uzskata, ka grozītais atbilstības novērtējums nodrošinās proporcionāla jaudas apjoma iepirkšanu. Visbeidzot, Komisija atkārtoti pauž, ka tās lēmums ierobežo apstiprinājuma ilgumu līdz sešiem gadiem, kā norādīts 114. apsvērumā.

               (131)

               Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, Komisija ir pārliecināta, ka jaudas rezerves struktūra nodrošinās atbalsta samērīgumu.

         7.3.6.   Izvairīšanās no nepamatotas negatīvās ietekmes uz konkurenci un tirdzniecību

               (132)

               Sākšanas lēmumā tika norādīts, ka balansēšanas maksas tika noteiktas divkāršā apmērā, salīdzinot ar tehnisko cenas ierobežojumu tekošās dienas tirgū. Tas atzina, ka šāda pieeja var būt ekonomiski mazāk efektīva nekā tekošās dienas cenas ierobežojuma noteikšana apmērā, kas atbilst maksimālajām balansēšanas maksām, kurām pašām būtu jāatbilst zudušās slodzes vērtības lielumam. Tāpēc Komisija atkārtoti pauda, ka ir jādefinē zudušās slodzes vērtība, lai nepieļautu pārmērīgu un konkurenci kropļojošu balansēšanas maksu piemērošanu.

               (133)

               Attiecībā uz šīm Komisijas bažām Vācija paskaidroja, ka tekošās dienas cenas ierobežojums EUR 10 000/MWh apmērā nav ar likumu noteikta maksimālā cena tekošās dienas tirgū, bet tikai raksturo tehnisko ierobežojumu, ko piemēro tirgū strādājošās biržas. Cenas var palielināties vēl vairāk un sasniegt pat EUR 20 000/MWh, piemēram, ārpusbiržas darījumos, un tā ir cena, par kādu tiek iesaistīta rezerve. Tas ļauj tirgus dalībniekiem “nodrošināt” savu pozīciju līdz apjomam, kādā tie tiek ietekmēti.

               (134)

               Komisija norāda, ka Vācijas sniegtie paskaidrojumi patiešām izkliedē bažas par to, ka tirgus dalībnieki nespētu nodrošināties līdz potenciālo naudassodu apmēram, ja tādi tiktu piemēroti. Ja cenai atļauj sasniegt balansēšanas maksu līmeni, kuras jāmaksā rezerves iesaistes gadījumā, tirgus dalībnieki var pilnībā izmantot visus pieejamos resursus, lai novērstu rezerves aktivizēšanu.

               (135)

               Komisija norāda, ka Vācija nav apņēmusies aprēķināt vai definēt zudušās slodzes vērtību. Sākšanas lēmumā tika uzsvērta zudušās slodzes vērtības definēšanas nozīmība gan nepieciešamības novērtējumam, gan maksimālās tirgus cenas noteikšanai. Komisija 108. apsvērumā paskaidroja, ka Vācijas metode, kā aprēķināt jaudas rezerves plašāko ekonomiski sociālo ietekmi, sasniedza to pašu mērķi – nepieļaut dārgu iepirkumu pārāk lielā apjomā. Tāpēc šī metode ir apmierinoša un ierobežo rezerves ietekmi ar ārkārtas situācijām tā, ka konkurence elektroenerģijas tirgū netiek ietekmēta. Turklāt maksimālās cenas neesamība nozīmē to, ka cena principā var sasniegt zudušās slodzes vērtības lielumu – neatkarīgi no tā, vai šis rādītājs ir definēts. Komisija uzskata, ka gadījumā, ja balansēšanas maksa tiks noteikta EUR 20 000/MWh apmērā, nav ticams, ka piegādes drošībai svarīgas jaudas vajadzības gadījumā nebūs pieejamas.

               (136)

               Komisija arī atgādina, ka, aktivizējot rezervi vienīgi tad, kad tirgus nespēj nodrošināt piegādes, tirgus tiek nepārprotami nodalīts no šīs rezerves. Šāds mehānisms nodrošina to, ka shēma neietekmē konkurenci un tirdzniecību elektroenerģijas tirgū.

               (137)

               Ņemot vērā Vācijas sniegtos paskaidrojumus, Komisija secina, ka pasākums nerada nepamatotu negatīvu ietekmi uz konkurenci un tirdzniecību.

         7.3.7.   Pārredzamība

               (138)

               Kā noteikts sākšanas lēmumā, Vācijas iestādes piemēros pārredzamības noteikumus, kas paredzēti VEAP 3.2.7. iedaļā, ciktāl tie ir piemērojami atbalstam, kas piešķirts jaudas rezerves ietvaros. Tādējādi šī prasība ir izpildīta.

         8.   SECINĀJUMS

               (139)

               Ņemot vērā iepriekš minēto un pamatojoties uz Vācijas saistībām (6. iedaļa), Komisija secina, ka atbalsta shēma ir saderīga ar iekšējo tirgu saskaņā ar Līguma 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu un jo īpaši VEAP 3.9. iedaļu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Atbalsta shēma, ko Vācija plāno īstenot, lai izveidotu jaudas rezervi, ir saderīga ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz Līguma 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, kopumā uz trim secīgiem divgadu piegādes periodiem attiecībā uz piegādi līdz 2025. gada 30. septembrim.
   Tāpēc atbalsta shēmas īstenošana ir atļauta.
   2. pants
   Šis lēmums ir adresēts Vācijas Federatīvajai Republikai.

      Briselē, 2018. gada 7. februārī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas locekle

         Margrethe VESTAGER

      (1)  OV C 159, 19.5.2017., 6. lpp.

      (2)  Komisijas 2017. gada 7. aprīļa lēmums par valsts atbalstu SA.45852 (2017/N) – Vācija – Jaudas rezerve – Uzaicinājums iesniegt piezīmes saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 2. punktu (OV C 159, 19.5.2017., 6. lpp.).

      (3)  Verordnung zur Regelung des Verfahrens der Beschaffung, des Einsatzes und der Abrechnung einer Kapazitätsreserve (Kapazitätsreserveverordnung – KapResV).

      (4)  Tomēr tas neattiecas uz tirgiem, kuros cenu par kilovatu faktiski maksā saskaņā ar pārtraucamības shēmu, kas minēta Rīkojumā par atslēdzamo slodžu pasūtīšanu (Verordnung über Vereinbarungen zu abschaltbare Lasten, turpmāk “ABLAV”), un uz balansēšanas jaudas tirgu.

      (5)  Jāņem vērā, ka tas ir vienu gadu vēlāk par sākotnēji paredzēto sākuma datumu 2018. gada oktobrī.

      (6)  Tiesas 2003. gada 24. jūlija spriedums Altmark Trans GmbH un Regierungspräsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH un Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht C-280/00, ECLI:EU:C:2003:415.

      (7)  Tiesas 2013. gada 19. decembra spriedums Association Vent De Colère! Fédération nationale un citi/Ministre de l'Écologie, du Développement durable, des Transports et du Logement un Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie C-262/12, ECLI:EU:C:2013:851.

      (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīva 2009/72/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu (OV L 211, 14.8.2009., 55. lpp.).

      (9)  OV C 200, 28.6.2014., 1. lpp.

      (10)  Jāņem vērā, ka turpmāk minētos noteikumus piemēro iekārtai, nevis operatoram, saskaņā ar 12. apsvērumā minēto vispārīgo noteikumu, ko piemēro arī ražotājiem. Ja operatoram ir dažādas iekārtas, ko izmanto tīkla pieslēgumā, parasti tas ar šīm dažādajām iekārtām var piedalīties dažādos tirgos.

      (11)  Gadījumā, ja pieprasījumreakcija pati ražo daļu savas patērētās enerģijas, šo pienākumu piemēros tikai tai enerģijas daļai, ko pieprasījumreakcija patērē no tīkla, nevis pašsaražotajai daļai. Jebkurā gadījumā šie operatori drīkstēs piedalīties jaudas rezervē tikai ar to jaudu, kas atbilst viņu stabilajam elektrības patēriņam no tīkla.

      (12)  2016. gada 26. jūlija likums par elektroenerģijas tirgus turpmāko attīstību (elektroenerģijas tirgus likums). 2016. gada 29. jūlijā elektroenerģijas tirgus likums tika publicēts Vācijas Federālajā Vēstnesī (Bundesgesetzblatt) (BGBl. I 2016. Nr. 37, 1786. lpp.).

      (13)  Konkrētāka informācija par pasākumiem ražošanas pietiekamības nodrošināšanai ir iekļauta VEAP 3.9.1.–3.9.6. iedaļā.

      (14)  Eiropas Komisija norāda uz to, ka pašlaik notiek sarunas par priekšlikumu jaunai regulai par elektroenerģijas iekšējo tirgu (COM(2016) 861 final, 2016. gada 30. novembris), tomēr izvērtējamo pasākumu neietekmē nākotnē pieņemamie noteikumi par elektroenerģijas tirgus modeli.

      (15)  Sk. sākšanas lēmuma 3.2.2.3. iedaļas a) apakšpunktu, kurā izklāstītas visas diskusijas par jaudas rezerves darbības beigu datuma neesamību.


title: Padomes Lēmums (ES) 2018/924 (2018. gada 22. jūnijs), ar ko atceļ Lēmumu 2009/414/EK par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu Francijā

text:
               29.6.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 164/44

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2018/924
   (2018. gada 22. jūnijs),
   ar ko atceļ Lēmumu 2009/414/EK par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu Francijā
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta 12. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2009. gada 27. aprīlī, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, Lēmumā 2009/414/EK (1) saskaņā ar Līguma 126. panta 6. punktu nolēma, ka Francijā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts. Padome norādīja, ka 2008. gadā paziņotais vispārējās valdības budžeta deficīts bija 3,2 % no IKP, kas tādējādi pārsniedza Līgumā noteikto atsauces vērtību – 3 % no IKP. Bija plānots, ka vispārējās valdības bruto parāds, kas kopš 2003. gada pārsniedza Līgumā noteikto atsauces vērtību, t. i., 60 % no IKP, 2008. gadā sasniegs 66,7 % no IKP.

               (2)

               Saskaņā ar Līguma 126. panta 7. punktu un Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 (2) 3. panta 4. punktu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, tajā pašā dienā pieņēma Francijai adresētu ieteikumu novērst pārmērīga budžeta deficīta situāciju, vēlākais, līdz 2012. gada beigām. Padome arī noteica, ka efektīvu pasākumu veikšanas termiņš ir 2009. gada 27. oktobrī.

               (3)

               Padome 2009. gada 2. decembrī, pamatojoties uz Līguma 126. panta 7. punktu, Francijai adresēja jaunu ieteikumu, ar kuru pārmērīga budžeta deficīta novēršanai noteikto termiņu pagarināja līdz 2013. gadam. Padome uzskatīja, ka Francija ir veikusi efektīvus pasākumus, taču ir norisinājušies negatīvi un negaidīti ekonomikas notikumi, kas lielā mērā nelabvēlīgi ietekmējuši valdības finansiālo stāvokli.

               (4)

               Padome 2013. gada 21. jūnijā, pamatojoties uz Līguma 126. panta 7. punktu, Francijai adresēja jaunu ieteikumu, ar kuru termiņu pārmērīga budžeta deficīta novēršanai pagarināja līdz 2015. gadam. Padome uzskatīja, ka pieejamie pierādījumi neļauj secināt, ka nav veikti efektīvi pasākumi, taču ka ir norisinājušies negatīvi un negaidīti ekonomikas notikumi, kas lielā mērā nelabvēlīgi ietekmējuši valdības finansiālo stāvokli.

               (5)

               Padome 2015. gada 10. martā saskaņā ar Līguma 126. panta 7. punktu nāca klajā ar jaunu ieteikumu Francijai līdz 2017. gadam novērst pārmērīga budžeta deficīta situāciju. Padome noteica 2015. gada 10. jūniju kā termiņu, līdz kuram Francijai bija detalizēti jāziņo par veiktajiem pasākumiem.

               (6)

               Komisija 2015. gada 1. jūlijā secināja, ka ir sagaidāms, ka Francija gan 2015., gan 2016. gadā sasniegs nominālā deficīta mērķi, lai gan tika paredzēts, ka atbilstīgi visiem rādītājiem prognozētā fiskālā konsolidācija 2015. un 2016. gadā nesasniegs ieteiktos rādītājus. Tāpēc atbilstīgi metodikai efektīvas rīcības izvērtēšanai Komisija uzskatīja, ka procedūra uz laiku ir jāatliek.

               (7)

               Saskaņā ar 4. pantu Līgumiem pievienotajā Protokolā par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru Komisija sniedz datus šīs procedūras īstenošanai. Piemērojot minēto protokolu, dalībvalstīm saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 479/2009 (3) 3. pantu divreiz gadā, proti, pirms 1. aprīļa un pirms 1. oktobra, jāpaziņo valdības budžeta deficīta un parāda dati un citi saistītie rādītāji.

               (8)

               Padome pieņemlēmumu par lēmuma par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu atcelšanu pamatojoties uz paziņotajiem datiem. Turklāt šāds lēmums būtu jāatceļ tikai tad, ja Komisijas prognozes liecinātu, ka prognozes periodā budžeta deficīts nepārsniegs Līgumā noteikto atsauces vērtību, proti, 3 % no IKP.

               (9)

               Pamatojoties uz Komisijas (Eurostat) datiem, kas sniegti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 479/2009 14. pantu, pēc Francijas 2018. gada aprīļa paziņojuma, kā arī pamatojoties uz 2018. gada Stabilitātes programmu un Komisijas 2018. gada pavasara prognozi, var izdarīt šādus secinājumus.

                           —

                           Pēc tam, kad vispārējās valdības deficīts 2016. gadā sasniedza 3,4 % no IKP, tas 2017. gadā tika samazināts līdz 2,6 % no IKP. Salīdzinājumā ar 2017. gada budžeta mērķiem, budžeta deficīta samazinājums minētajā gadā galvenokārt notika nodokļu ieņēmumu ietekmē (0,7 % no IKP), jo īpaši PVN un uzņēmumu ienākuma nodokļa ietekmē.

                           —

                           Francijas valdības 2018. gada 25. aprīlī iesniegtajā Stabilitātes programmā 2018.–2022. gadam paredzēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts 2018. gadā samazināsies līdz 2,3 % no IKP un 2019. gadā mazliet palielināsies līdz 2,4 % no IKP. Komisija 2018. gada pavasara prognozē paredz, ka deficīts 2018. gadā būs 2,3 % no IKP un 2019. gadā 2,8 % no IKP, tādējādi prognozes periodā paliekot zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības (3 % no IKP).

                           —

                           Strukturālā bilance, t. i., vispārējās valdības bilance, kurā veiktas korekcijas attiecībā uz ekonomikas ciklu un atskaitīti vienreizējie un citi pagaidu pasākumi, 2017. gadā uzlabojās par 0,5 % no IKP. Kopējais strukturālās bilances uzlabojums kopš 2015. gada sasniedza 0,7 % no IKP.

                           —

                           Valdības bruto parāda attiecība pret IKP palielinājās no 96,6 % 2016. gadā līdz 97,0 % 2017. gadā – galvenokārt saistībā ar parādu palielinošām atlikumu un plūsmu korekcijām, jo reālās izaugsmes un inflācijas parādu samazinošā ietekme kopumā kompensēja primāro deficītu un procentu maksājumus. Komisija 2018. gada pavasara prognozē paredzēja, ka pārsvarā saistībā ar lielu nominālo izaugsmi, kas atsver primāro deficītu un procentu maksājumus, parāda attiecība 2018. gadā samazināsies līdz 96,4 % un 2019. gadā līdz 96,0 %.

               (10)

               Saskaņā ar Līguma 126. panta 12. punktu Padomes lēmums par pārmērīga budžeta deficīta situāciju jāatceļ, ja Padome atzīst, ka pārmērīgs budžeta deficīts attiecīgajā dalībvalstī ir novērsts.

               (11)

               Padome uzskata, ka pārmērīgs budžeta deficīts Francijā ir novērsts un tādējādi Lēmums 2009/414/EK būtu jāatceļ.

               (12)

               No 2018. gada, t. i., gadu pēc pārmērīgā deficīta novēršanas, Francijai tiek piemērota Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai būtu jāvirzās uz sava vidējā termiņa mērķa sasniegšanu atbilstīgā tempā, tostarp ievērojot izdevumu etalonrādītāju, un jāievēro parāda kritērijs saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 2. panta 1.a punktu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Vispārējais novērtējums ļauj secināt, ka pārmērīga budžeta deficīta stāvoklis Francijā ir novērsts.
   2. pants
   Ar šo atceļ lēmumu 2009/414/EK.
   3. pants
   Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai.

      Luksemburgā, 2018. gada 22. jūnijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         V. GORANOV

      (1)  Padomes Lēmums 2009/414/EK (2009. gada 27. aprīlis) par pārmērīgu budžeta deficītu Francijā (OV L 135, 30.5.2009., 19. lpp.).

      (2)  Padomes Regula (EK) Nr. 1467/97 (1997. gada 7. jūlijs) par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu (OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.).

      (3)  Padomes Regula (EK) Nr. 479/2009 (2009. gada 25. maijs) par to, kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienoto Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru (OV L 145, 10.6.2009., 1. lpp.).


title: Padomes Lēmums (ES) 2018/966 (2018. gada 6. jūlijs) par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Ekonomisko partnerattiecību nolīgumu starp Eiropas Savienību un Japānu

text:
               10.7.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 174/1

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2018/966
   (2018. gada 6. jūlijs)
   par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Ekonomisko partnerattiecību nolīgumu starp Eiropas Savienību un Japānu
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 91. pantu, 100. panta 2. punktu un 207. panta 4. punkta pirmo daļu saistībā ar 218. panta 5. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2012. gada 29. novembrī pilnvaroja Komisiju sākt sarunas ar Japānu par brīvās tirdzniecības nolīgumu.

               (2)

               Sarunas par Ekonomisko partnerattiecību nolīgumu starp Eiropas Savienību un Japānu (“nolīgums”) ir tikušas sekmīgi noslēgtas.

               (3)

               Nolīgums būtu jāparaksta,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo atļauj Savienības vārdā parakstīt Ekonomisko partnerattiecību nolīgumu starp Eiropas Savienību un Japānu, ņemot vērā tā noslēgšanu (1).
   2. pants
   Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots norīkot personu vai personas, kas tiesīgas Savienības vārdā parakstīt nolīgumu.
   3. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2018. gada 6. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         G. BLÜMEL

      (1)  Nolīguma teksts tiks publicēts kopā ar lēmumu par tā noslēgšanu.


               10.7.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 242/44

         P8_TA(2017)0001
   Pastāvīgo komiteju skaitliskais sastāvs
   Eiropas Parlamenta 2017. gada 18. janvāra lēmums par pastāvīgo komiteju skaitlisko sastāvu (2016/3040(RSO))
   (2018/C 242/07)

      Eiropas Parlaments,

               —

               ņemot vērā Priekšsēdētāju konferences lēmuma priekšlikumu,

               —

               ņemot vērā 2014. gada 15. janvāra lēmumu par pastāvīgo komiteju kompetencēm (1),

               —

               ņemot vērā Reglamenta 196. pantu,

               1.

               nolemj pastāvīgajām komitejām un apakškomitejām noteikt šādu skaitlisko sastāvu:

                           I.

                           Ārlietu komiteja: 73 locekļi,

                           II.

                           Attīstības komiteja: 28 locekļi,

                           III.

                           Starptautiskās tirdzniecības komiteja:
                                 41 loceklis
                              ,

                           IV.

                           Budžeta komiteja: 41 locekļi,

                           V.

                           Budžeta kontroles komiteja: 30 locekļi,

                           VI.

                           Ekonomikas un monetārā komiteja: 61 locekļi,

                           VII.

                           Nodarbinātības un sociālo lietu komiteja: 55 locekļi,

                           VIII.

                           Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komiteja: 69 locekļi,

                           IX.

                           Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komiteja: 67 locekļi,

                           X.

                           Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komiteja: 40 locekļi,

                           XI.

                           Transporta un tūrisma komiteja: 49 locekļi,

                           XII.

                           Reģionālās attīstības komiteja: 43 locekļi,

                           XIII.

                           Lauksaimniecības un lauku attīstības komiteja: 46 locekļi,

                           XIV.

                           Zivsaimniecības komiteja: 27 locekļi,

                           XV.

                           Kultūras un izglītības komiteja 31 loceklis.

                           XVI.

                           Juridiskā komiteja: 25 locekļi,

                           XVII.

                           Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komiteja: 60 locekļi,

                           XVIII.

                           Konstitucionālo jautājumu komiteja: 25 locekļi,

                           XIX.

                           Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komiteja: 37 locekļi,

                           XX.

                           Lūgumrakstu komiteja: 36 locekļi,

                     Cilvēktiesību apakškomiteja: 30 locekļi,
               Drošības un aizsardzības apakškomiteja: 30 loceklis;

               2.

               atsaucoties uz Priekšsēdētāju konferences 2017. gada 12. janvāra lēmumu par komiteju prezidiju sastāvu, nolemj, ka komiteju prezidiju sastāvā var būt ne vairāk kā četri priekšsēdētāju vietnieki;

               3.

               uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu informēšanas nolūkā nosūtīt Padomei un Komisijai.

      (1)  OV C 482, 23.12.2016., 160. lpp.


Komisijas 11.07.2018. Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu (Lieta Nr. COMP/M.8911 - Samvardhana Motherson Automotive Systems Group B.V / Reydel Automotive Holdings B.V & Reydel Automotive Management B.V.) saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004 (Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)


title: Padomes Lēmums (ES) 2018/1030 (2018. gada 13. jūlijs) par to, lai noslēgtu Nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi saskaņā ar 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (GATT) XXIV panta 6. punktu un XXVIII pantu attiecībā uz koncesiju grozīšanu Horvātijas Republikas saistību sarakstos sakarā ar tās pievienošanos Eiropas Savienībai

text:
               23.7.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 185/1

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2018/1030
   (2018. gada 13. jūlijs)
   par to, lai noslēgtu Nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi saskaņā ar 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (GATT) XXIV panta 6. punktu un XXVIII pantu attiecībā uz koncesiju grozīšanu Horvātijas Republikas saistību sarakstos sakarā ar tās pievienošanos Eiropas Savienībai
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 4. punkta pirmo daļu saistībā ar 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunkta v) punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu (1),
   tā kā:

               (1)

               Horvātijas Republikai pievienojoties Eiropas Savienībai, Padome 2013. gada 15. jūlijā pilnvaroja Komisiju saskaņā ar 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (GATT) XXIV panta 6. punktu sākt sarunas ar dažām citām Pasaules Tirdzniecības organizācijas dalībvalstīm.

               (2)

               Komisija risināja sarunas, ievērojot Padomes pieņemtās sarunu norādes.

               (3)

               Minētās sarunas ir pabeigtas, un 2017. gada 18. maijā tika parafēts Nolīgums vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi saskaņā ar 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (GATT) XXIV panta 6. punktu un XXVIII pantu attiecībā uz koncesiju grozīšanu Horvātijas Republikas saistību sarakstos sakarā ar tās pievienošanos Eiropas Savienībai.

               (4)

               Saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2017/1363 (2) nolīgums tika parakstīts Savienības vārdā 2018. gada 13. martā, ņemot vērā tā noslēgšanu vēlāk.

               (5)

               Nolīgums būtu jāapstiprina,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo Savienības vārdā apstiprina Nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā, kuru noslēdz starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi saskaņā ar 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (GATT) XXIV panta 6. punktu un XXVIII pantu attiecībā uz koncesiju grozīšanu Horvātijas Republikas saistību sarakstos sakarā ar tās pievienošanos Eiropas Savienībai.
   Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Padomes priekšsēdētājs norīko personu vai personas, kam ir tiesības Savienības vārdā sniegt nolīgumā paredzēto paziņojumu (3).
   3. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2018. gada 13. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         H. LÖGER

      (1)  Eiropas Parlamenta 2018. gada 4. jūlija piekrišana (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta).

      (2)  Padomes Lēmums (ES) 2017/1363 (2017. gada 17. jūlijs) par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā, kuru noslēdz starp Eiropas Savienību un Jaunzēlandi saskaņā ar 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (GATT) XXIV panta 6. punktu un XXVIII pantu attiecībā uz koncesiju grozīšanu Horvātijas Republikas saistību sarakstos sakarā ar tās pievienošanos Eiropas Savienībai (OV L 191, 22.7.2017., 1. lpp.).

      (3)  Nolīguma spēkā stāšanās dienu Padomes Ģenerālsekretariāts publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.