title: Padomes Lēmums 2006/676/KĀDP ( 2006. gada 10. augusts ), lai noslēgtu Nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Šveices Konfederācijas valdību par Šveices Konfederācijas dalību Eiropas Savienības militārajā operācijā, atbalstot Apvienoto Nāciju Organizācijas misiju Kongo Demokrātiskajā Republikā ( MONUC ) vēlēšanu laikā (operācijā EUFOR RD Kongo )

text:
               7.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 276/110

      PADOMES LĒMUMS 2006/676/KĀDP
   (2006. gada 10. augusts),
   lai noslēgtu Nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Šveices Konfederācijas valdību par Šveices Konfederācijas dalību Eiropas Savienības militārajā operācijā, atbalstot Apvienoto Nāciju Organizācijas misiju Kongo Demokrātiskajā Republikā (MONUC) vēlēšanu laikā (operācijā “EUFOR RD Kongo”)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību, un jo īpaši tā 24. pantu,
   ņemot vērā prezidentvalsts ieteikumu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2006. gada 27. aprīlī ir pieņēmusi Vienoto rīcību 2006/319/KĀDP par Eiropas Savienības militāro operāciju, atbalstot Apvienoto Nāciju Organizācijas misiju Kongo Demokrātiskajā Republikā (MONUC) vēlēšanu laikā (1) (operācija “EUFOR RD Kongo”).

               (2)

               Minētās vienotās rīcības 10. panta 3. punkts paredz, ka sīki izstrādātu kārtību trešo valstu dalībai nosaka, pamatojoties uz nolīgumiem, ko noslēdz saskaņā ar Līguma 24. pantā paredzēto procedūru.

               (3)

               Saskaņā ar 2004. gada 13. septembrī Padomes doto atļauju prezidentvalsts ar ģenerālsekretāra/augstā pārstāvja palīdzību ir apspriedusi Nolīgumu vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Šveices Konfederācijas valdību par Šveices Konfederācijas dalību operācijā “EUFOR RD Kongo”.

               (4)

               Nolīgums vēstuļu apmaiņas formā būtu jāapstiprina Eiropas Savienības vārdā,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo Eiropas Savienības vārdā tiek apstiprināts Nolīgums vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Šveices Konfederācijas valdību par Šveices Konfederācijas dalību Eiropas Savienības militārajā operācijā, atbalstot Apvienoto Nāciju Organizācijas misiju Kongo Demokrātiskajā Republikā (MONUC) vēlēšanu laikā (operācijā “EUFOR RD Kongo”).
   Nolīguma vēstuļu apmaiņas formā teksts ir pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots norīkot personu vai personas, kas tiesīgas parakstīt nolīgumu, lai tas kļūtu saistošs Eiropas Savienībai.
   3. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
   4. pants
   Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2006. gada 10. augustā

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         E. TUOMIOJA

      (1)  OV L 116, 29.4.2006., 98. lpp.

      TULKOJUMS

         NOLĪGUMS

      vēstuļu apmaiņas veidā starp Eiropas Savienību un Šveices Konfederācijas valdību par Šveices Konfederācijas dalību Eiropas Savienības militārajā operācijā, atbalstot Apvienoto Nāciju Organizācijas misiju Kongo Demokrātiskajā Republikā (MONUC) vēlēšanu laikā (operācijā “EUFOR RD Kongo”)
      Brisele, 2006. gada 10. augusts
      Godātais kungs,
      Es vēlos pateikties par Jūsu valsts piedāvājumu sniegt ieguldījumu Eiropas Savienības militārajā operācijā, atbalstot Apvienoto Nāciju Organizācijas misiju Kongo Demokrātiskajā Republikā (MONUC) vēlēšanu laikā (operācijā “EUFOR RD Kongo”). Jūsu piedāvātā palīdzība dos ievērojamu ieguldījumu operācijā, un man ir tas gods informēt Jūs, ka Eiropas Savienības Padome ir nolēmusi pieņemt Šveices piedāvājumu sniegt ieguldījumu operācijā “EUFOR RD Kongo” un nolēmusi lūgt jūsu valsti būt pārstāvētai Palīdzības sniedzēju komitejā.
      Kā esmu jau norādījis 2006. gada 28. jūlija vēstulē, Šveicei būtu jānoslēdz nolīgums ar Eiropas Savienību par dalību operācijā “EUFOR RD Kongo”. Kamēr nav noslēgts Eiropas Savienības un Šveices Konfederācijas nolīgums, ar ko izveido sistēmu Šveices Konfederācijas dalībai Eiropas Savienības krīžu pārvarēšanas operācijās, es vēlos ierosināt, lai Šveices dalību šajā operācijā reglamentētu šīs vēstules I pielikumā ietvertie noteikumi.
      Ja minētie noteikumi ir Jums pieņemami, es vēlos ierosināt, lai šī vēstule, tostarp šīs vēstules I pielikums, un Jūsu atbilde kopā veidotu Eiropas Savienības un Šveices Konfederācijas nolīgumu par Šveices dalību operācijā “EUFOR RD Kongo”, kas stājas spēkā dienā, kad parakstīta Jūsu atbilde.
      Attiecīgi es Eiropas Savienības dalībvalstu vārdā pievienoju arī II pielikumu – Eiropas Savienības dalībvalstu deklarāciju par atteikšanos no prasībām. Es lūdzu Šveici nākt klajā ar attiecīgi līdzīgu deklarāciju saskaņā ar minētajā pielikumā ietverto paraugu.
      Ar cieņu,

            Eiropas Savienības vārdā

         I PIELIKUMS
         Noteikumi Šveices Konfederācijas dalībai Eiropas Savienības militārajā operācijā, atbalstot Apvienoto Nāciju Organizācijas misiju Kongo Demokrātiskajā Republikā (MONUC) vēlēšanu laikā (operācijā “EUFOR RD Kongo”)

                     1.

                     Šveices Konfederācija pievienojas Vienotajai rīcībai 2006/319/KĀDP (2006. gada 27. aprīlis) par Eiropas Savienības militāro operāciju, atbalstot Apvienoto Nāciju Organizācijas misiju Kongo Demokrātiskajā Republikā (MONUC) vēlēšanu laikā (1), un jebkurai vienotai rīcībai vai lēmumam, ar ko Eiropas Savienības Padome pieņemtu lēmumu izvērst militāro ES operāciju – saskaņā ar šiem mehānismiem un visiem vajadzīgiem īstenošanas mehānismiem.

                     2.

                     Šveices Konfederācijas ieguldījums ES militārajā operācijā neskar Eiropas Savienības lēmumu pieņemšanas patstāvību.

                     3.

                     Šveices Konfederācija nodrošina, lai tās bruņotie spēki un personāls, kas piedalās ES militārajā operācijā, veiktu pienākumus saskaņā ar:

                                 —

                                 Vienoto rīcību 2006/319/KĀDP – līdz ar iespējamiem tās vēlākiem grozījumiem,

                                 —

                                 operācijas plānu,

                                 —

                                 īstenošanas pasākumiem.

                     4.

                     Operācijai norīkotie Šveices Konfederācijas bruņotie spēki un personāls veic pienākumus un darbojas vienīgi ES militārās operācijas interesēs.

                     5.

                     Šveices Konfederācija laikus informē ES operācijas komandieri par visām pārmaiņām operācijas līdzdalībā, arī par ieguldījuma atsaukšanu.

                     6.

                     ES militārai operācijai norīkoto Šveices Konfederācijas bruņoto spēku un personāla statusu reglamentē noteikumi par to bruņoto spēku statusu, kas attiecas uz “EUFOR RD Kongo”.

                     7.

                     Štābam pakļauto bruņoto spēku un personāla vai ārpus Kongo Demokrātiskās Republikas un Gabonas dislocēto vadības elementu statusu reglamentē, štābam, attiecīgiem vadības elementiem un Šveices Konfederācijai savstarpēji vienojoties.

                     8.

                     Neskarot panta 6. punktā minētos noteikumus par bruņoto spēku statusu, Šveices Konfederācijas jurisdikcijā paliek tās bruņotie spēki un personāls, kas piedalās ES militārajā operācijā.

                     9.

                     Šveices Konfederācija ir atbildīga par to visu prasību izskatīšanu, ko ceļ sakarā ar dalību ES militārajā operācijā, un kuras iesniedz tās bruņotie spēki un personāls, vai kas attiecas uz tās bruņotajiem spēkiem un personālu. Šveices Konfederācija ir atbildīga par visu lietu ierosināšanu, jo īpaši par tiesvedību vai disciplinārām procedūrām pret jebkuriem tās bruņoto spēku un personāla pārstāvjiem, ievērojot tās normatīvus un administratīvus aktus.

                     10.

                     Šveices Konfederācija apņemas nākt klajā ar deklarāciju par atteikšanos no prasībām pret jebkuru valsti, kas piedalās ES militārajā operācijā, un, parakstot šo nolīgumu, apņemas to darīt.

                     11.

                     Eiropas Savienība apņemas nodrošināt, ka tās dalībvalstis nāk klajā ar deklarāciju par atteikšanos no prasībām pret Šveices Konfederāciju sakarā ar tās dalību ES militārajā operācijā, un, parakstot šo nolīgumu, apņemas pārsūtīt minēto deklarāciju.

                     12.

                     Šveices Konfederācija veic attiecīgus pasākumus, lai nodrošinātu klasificētas ES informācijas aizsardzību, ievērojot ES Padomes drošības noteikumus, kas ietverti Padomes 2001. gada 19. marta Lēmumā 2001/264/EK (2), un ievērojot turpmākas kompetentu iestāžu, arī ES operācijas komandiera norādes.
                     Ja ES un Šveices Konfederācija ir noslēgušas nolīgumu par drošības procedūrām klasificētas informācijas apmaiņai, tādu nolīgumu piemēro saistībā ar ES militāro operāciju.

                     13.

                     Viss personāls, kas piedalās ES militārajā operācijā, pilnībā paliek attiecīgās valsts iestāžu pakļautībā.
                     Attiecīgās valsts iestādes ES operācijas komandierim nodod personāla operatīvās un taktiskās komandfunkcijas un/vai kontroli. ES operācijas komandierim ir tiesības deleģēt pilnvaras.

                     14.

                     Šveices Konfederācijai operācijas ikdienas vadībā ir tādas pašas tiesības un pienākumi kā Eiropas Savienības dalībvalstīm, kas piedalās operācijā.

                     15.

                     ES operācijas komandieris, konsultējies ar Šveices Konfederāciju, var jebkurā laikā lūgt Šveices Konfederācijas ieguldījuma atsaukšanu.

                     16.

                     Šveices Konfederācija ieceļ augstāko militāro pārstāvi (AMP), kas pārstāv tās kontingentu ES militārajā operācijā. AMP konsultējas ar ES spēku komandieri visos jautājumos, kas attiecas uz operāciju, un ir ikdienā atbildīgs par kontingenta disciplīnu.

                     17.

                     Šveices Konfederācija uzņemas segt visas izmaksas, kas ir saistītas ar dalību operācijā, izņemot tās izmaksas, ko sedz no kopējā finansējuma, kā paredzēts šā dokumenta 1. punktā minētajos juridiskajos instrumentos, kā arī Padomes Lēmumā 2004/197/KĀDP (2004. gada 23. februāris), ar ko izveido mehānismu tādu Eiropas Savienības operāciju kopējo izmaksu finansēšanas pārvaldībai, kas skar militārus vai aizsardzības aspektus (3).
                     Šveices Konfederācija nepiedalās ES militārās operācijas kopējā finansējumā.

                     18.

                     Konstatējot Šveices Konfederācijas atbildību par nāves gadījumiem, ievainojumiem, fiziskām vai juridiskām personām nodarītiem zaudējumiem vai kaitējumiem valstī(-s), kurā(-s) notiek operācija, Šveices Konfederācija izmaksā kompensāciju saskaņā ar bruņoto spēku statusa noteikumos paredzētajiem nosacījumiem, kā minēts 6. punktā.

                     19.

                     Eiropas Savienības Padomes ģenerālsekretārs/Augstais kopējās ārpolitikas un drošības politikas pārstāvis un attiecīga Šveices Konfederācijas iestāde pēc vajadzības vienojas par visiem tehniskiem un administratīviem mehānismiem, lai īstenotu šo nolīgumu.

                     20.

                     Ja kāda Puse neievēro iepriekš minētajos pantos izklāstītās saistības, otrai Pusei ir tiesības izbeigt šo nolīgumu, to darot zināmu vienu mēnesi iepriekš.

                     21.

                     Puses ar diplomātiskiem līdzekļiem izšķir strīdus par šā nolīguma interpretāciju vai piemērojumu.

                     22.

                     Šo nolīgumu piemēro tik ilgi, kamēr Šveices Konfederācija sniedz ieguldījumu operācijā.

         II PIELIKUMS

            Eiropas Savienības dalībvalstu deklarācija
            “ES dalībvalstis, kas piemēro Padomes Vienoto rīcību 2006/319/KĀDP (2006. gada 27. aprīlis) par Eiropas Savienības militāro operāciju, atbalstot Apvienoto Nāciju Organizācijas misiju Kongo Demokrātiskajā Republikā (MONUC) vēlēšanu laikā, cenšas, ciktāl pieļauj to tiesiskās sistēmas, pēc iespējas atteikties celt prasības pret Šveices Konfederāciju par ES militārajā operācijā izmantotā personāla ievainojumiem vai nāves gadījumiem, par to aktīviem nodarītiem kaitējumiem vai zudumiem, ja minētie ievainojumi, nāves gadījumi, kaitējumi vai zudumi:

                        —

                        ir Šveices Konfederācijas personāla darbības izraisīti, pildot pienākumus saistībā ar ES militāro operāciju, bet ne rupjas nolaidības vai tīša pārkāpuma gadījumā, vai

                        —

                        ir radušies, izmantojot kādus Šveices Konfederācijai piederošus aktīvus, ja tie ir izmantoti saistībā ar operāciju, bet ne gadījumā, ja ES militārajā operācijā iesaistītais Šveices Konfederācijas personāls, kas izmanto minētos aktīvus, ir vainojams rupjā nolaidībā vai tīšā pārkāpumā.”

            Šveices Konfederācijas valdības deklarācija
            “Šveices Konfederācijas valdība, kas pievienojusies Padomes Vienotajai Rīcībai 2006/319/KĀDP (2006. gada 27. aprīlis) par Eiropas Savienības militāro operāciju, atbalstot Apvienoto Nāciju Organizācijas misiju Kongo Demokrātiskajā Republikā (MONUC) vēlēšanu laikā, centīsies, ciktāl to ļauj tās tiesiskā sistēma, pēc iespējas atteikties celt prasības pret jebkuru citu valsti, kas piedalās ES militārajā operācijā, par ES militārajā operācijā izmantotā personāla ievainojumiem vai nāves gadījumiem, par tās aktīviem nodarītiem kaitējumiem vai zudumiem, ja minētie ievainojumi, nāves gadījumi, kaitējumi vai zudumi:

                        —

                        ir personāla darbības izraisīti, pildot pienākumus saistībā ar ES militāro operāciju, bet ne rupjas nolaidības vai tīša pārkāpuma gadījumā, vai

                        —

                        ir radušies, izmantojot kādus ES militārajā operācijā iesaistītām valstīm piederošus aktīvus, ja tie ir izmantoti saistībā ar operāciju, bet ne gadījumā, ja ES militārajā operācijā iesaistītais ES militārais personāls, kas izmanto minētos aktīvus, ir vainojams rupjā nolaidībā vai tīšā pārkāpumā.”

      Brisele, 2006. gada 10. augusts
      Godātais kungs,
      Man ir tas gods apliecināt, ka esmu saņēmis Jūsu 2006. gada 10. augusta vēstuli ar pielikumiem par Noteikumiem Šveices Konfederācijas dalībai Eiropas Savienības militārajā operācijā, atbalstot Apvienoto Nāciju Organizācijas misiju Kongo Demokrātiskajā Republikā (MONUC) vēlēšanu laikā (operācijā “EUFOR RD Kongo”), kas skan šādi:

         “Es vēlos pateikties par Jūsu valsts piedāvājumu sniegt ieguldījumu Eiropas Savienības militārajā operācijā, atbalstot Apvienoto Nāciju Organizācijas misiju Kongo Demokrātiskajā Republikā (MONUC) vēlēšanu laikā (operācijā “EUFOR RD Kongo”). Jūsu piedāvātā palīdzība dos ievērojamu ieguldījumu operācijā, un man ir tas gods informēt Jūs, ka Eiropas Savienības Padome ir nolēmusi pieņemt Šveices piedāvājumu sniegt ieguldījumu operācijā “EUFOR RD Kongo” un nolēmusi lūgt jūsu valsti būt pārstāvētai Palīdzības sniedzēju komitejā.
         Kā esmu jau norādījis 2006. gada 28. jūlija vēstulē, Šveicei būtu jānoslēdz nolīgums ar Eiropas Savienību par dalību operācijā “EUFOR RD Kongo”. Kamēr nav noslēgts Eiropas Savienības un Šveices Konfederācijas nolīgums, ar ko izveido sistēmu Šveices Konfederācijas dalībai Eiropas Savienības krīžu pārvarēšanas operācijās, es vēlos ierosināt, lai Šveices dalību šajā operācijā reglamentētu šīs vēstules I pielikumā ietvertie noteikumi.
         Ja minētie noteikumi ir Jums pieņemami, es vēlos ierosināt, lai šī vēstule, tostarp šīs vēstules I pielikums, un Jūsu atbilde kopā veidotu Eiropas Savienības un Šveices Konfederācijas nolīgumu par Šveices dalību operācijā “EUFOR RD Kongo”, kas stājas spēkā dienā, kad parakstīta Jūsu atbilde.
         Attiecīgi es Eiropas Savienības dalībvalstu vārdā pievienoju arī II pielikumu – Eiropas Savienības dalībvalstu deklarāciju par atteikšanos no prasībām. Es lūdzu Šveici nākt klajā ar attiecīgi līdzīgu deklarāciju saskaņā ar minētajā pielikumā ietverto paraugu.”

      Man ir tas gods Šveices Konfederācijas valdības vārdā apliecināt, ka Jūsu vēstule un tās pielikumi Šveices Konfederācijas valdībai ir pieņemami, un ka Jūsu vēstule un tās pielikumi līdz ar šo atbildi ir Eiropas Savienības un Šveices Konfederācijas nolīgums par Šveices dalību operācijā “EUFOR RD Kongo”, kas stājas spēkā šīs atbildes parakstīšanas dienā.
      Klāt pievienoju Šveices Konfederācijas valdības deklarāciju par atteikšanos no prasībām.
      Ar cieņu,

            Šveices Konfederācijas valdības vārdā

         (1)  OV L 116, 29.4.2006., 98. lpp.

         (2)  OV L 101, 11.4.2001., 1. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2005/952/EK (OV L 346, 29.12.2005., 18. lpp.).

         (3)  OV L 63, 28.2.2004., 68. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2005/68/KĀDP (OV L 27, 29.1.2005., 59. lpp.).


title: Politikas un drošības komitejas Lēmums (KĀDP) 2015/2200 (2015. gada 13. novembris), ar ko pagarina Eiropas Savienības Pārraudzības misijas Gruzijā (EUMM Georgia) misijas vadītāja pilnvaru termiņu (EUMM GEORGIA/1/2015)

text:
               28.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 313/40

         POLITIKAS UN DROŠĪBAS KOMITEJAS LĒMUMS (KĀDP) 2015/2200
   (2015. gada 13. novembris),
   ar ko pagarina Eiropas Savienības Pārraudzības misijas Gruzijā (EUMM Georgia) misijas vadītāja pilnvaru termiņu (EUMM GEORGIA/1/2015)
   POLITIKAS UN DROŠĪBAS KOMITEJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 38. panta trešo daļu,
   ņemot vērā Padomes Lēmumu 2010/452/KĀDP (2010. gada 12. augusts) par Eiropas Savienības Pārraudzības misiju Gruzijā, EUMM Georgia
       (1), un jo īpaši tā 10. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Ievērojot Lēmumu 2010/452/KĀDP, Politikas un drošības komiteja (PDK) ir pilnvarota saskaņā ar Līguma 38. panta trešo daļu pieņemt attiecīgus lēmumus attiecībā uz Eiropas Savienības Pārraudzības misijas Gruzijā (EUMM Georgia) politiskās kontroles un stratēģiskās vadības nodrošināšanu, tostarp lēmumu iecelt misijas vadītāju.

               (2)

               Padome 2014. gada 16. decembrī pieņēma Lēmumu 2014/915/KĀDP (2), ar kuru pagarināja EUMM Georgia pilnvaru termiņu no 2014. gada 15. decembra līdz 2016. gada 14. decembrim.

               (3)

               PDK 2014. gada 19. decembrī pieņēma Lēmumu EUMM Georgia/1/2014 (3), ar ko Kęstutis JANKAUSKAS kungu ieceļ amatā par EUMM Georgia misijas vadītāju no 2014. gada 15. decembra līdz 2015. gada 14. decembrim.

               (4)

               Savienības Augstā pārstāve ārlietās un drošības politikas jautājumos ir ierosinājusi pagarināt EUMM Georgia misijas vadītāja Kęstutis JANKAUSKAS kunga pilnvaru termiņu no 2015. gada 15. decembra līdz 2016. gada 14. decembrim,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo EUMM Georgia misijas vadītāja Kęstutis JANKAUSKAS kunga pilnvaru termiņš tiek pagarināts līdz 2016. gada 14. decembrim.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2015. gada 13. novembrī

            Politikas un drošības komitejas vārdā –

            priekšsēdētājs

         W. STEVENS

      (1)  OV L 213, 13.8.2010., 43. lpp.

      (2)  Padomes Lēmums 2014/915/KĀDP (2014. gada 16. decembris), ar ko groza Lēmumu 2010/452/KĀDP par Eiropas Savienības Pārraudzības misiju Gruzijā, EUMM Georgia (OV L 360, 17.12.2014., 56. lpp.).

      (3)  Politikas un drošības komitejas Lēmums EUMM Georgia/1/2014 (2014. gada 19. decembris), ar ko ieceļ amatā Eiropas Savienības Pārraudzības misijas Gruzijā (EUMM Georgia) vadītāju (OV L 369, 24.12.2014., 78. lpp.).


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 1080/2011/ES ( 2011. gada 25. oktobris ), ar ko Eiropas Investīciju bankai piešķir ES garantiju zaudējumiem saistībā ar aizdevumiem un aizdevumu garantijām projektiem ārpus Savienības un ar ko atceļ Lēmumu Nr. 633/2009/EK

text:
               27.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 280/1

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS Nr. 1080/2011/ES
   (2011. gada 25. oktobris),
   ar ko Eiropas Investīciju bankai piešķir ES garantiju zaudējumiem saistībā ar aizdevumiem un aizdevumu garantijām projektiem ārpus Savienības un ar ko atceļ Lēmumu Nr. 633/2009/EK
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 209. un 212. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
   saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (1),
   tā kā:

               (1)

               Papildus tās galvenajai misijai – finansēt ieguldījumus Eiropas Savienībā – kopš 1963. gada Eiropas Investīciju banka (EIB) ir veikusi finansēšanas darījumus ārpus Savienības, atbalstot Savienības ārējo politiku. Tādējādi ir iespējams ārējiem reģioniem pieejamos Savienības budžeta līdzekļus papildināt ar EIB finansiālajām iespējām par labu saņēmējvalstīm. Veicot šādus finansēšanas darījumus, EIB palīdz īstenot Savienības vispārējos pamatprincipus un politikas mērķus, tostarp veicina trešo valstu attīstību un Savienības labklājību jaunajos globālās ekonomikas apstākļos. EIB finansēšanas darījumiem, atbalstot Savienības ārējo politiku, arī turpmāk būtu jāatbilst pareizas banku darbības praksei.

               (2)

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 209. panta 3. punkts saistībā ar tā 208. pantu paredz, ka EIB atbilstīgi tās statūtiem palīdz īstenot pasākumus, kas nepieciešami Savienības attīstības sadarbības politikas mērķu sasniegšanai.

               (3)

               Saskaņā ar EIB statūtu 19. pantu pieprasījumi, kas iesniegti tieši EIB attiecībā uz EIB finansēšanas darījumiem, kurus veic saskaņā ar šo lēmumu, jāiesniedz Komisijai, lai tā dotu atzinumu (“EIB finansējuma pieprasījums”).

               (4)

               Lai atbalstītu Savienības ārējo darbību un lai nodrošinātu EIB iespēju finansēt ieguldījumus ārpus Savienības, neskarot EIB kredītspēju, lielākajā daļā tās darījumu ārējos reģionos ir sekmīgi izmantota ES budžeta garantija (“ES garantija”), ko pārvalda Komisija.

               (5)

               ES garantija laikposmam no 2007. līdz 2011. gadam tika noteikta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 633/2009/EK (2009. gada 13. jūlijs), ar ko Eiropas Investīciju bankai piešķir Kopienas garantiju zaudējumiem saistībā ar aizdevumiem un aizdevumu garantijām projektiem ārpus Kopienas (2).

               (6)

               Garantiju fonds ārējai darbībai (“Garantiju fonds”), kas izveidots ar Padomes Regulu (EK, Euratom) Nr. 480/2009 (2009. gada 25. maijs), ar ko izveido Garantiju fondu ārējai darbībai (3), sniedz likviditātes nodrošinājumu Savienības budžetam saistībā ar iespējamiem zaudējumiem, kas rodas EIB finansēšanas darījumos un citās ES ārējās darbībās.

               (7)

               Saskaņā ar Lēmumu Nr. 633/2009/EK Komisija un EIB ir sagatavojušas starpposma pārskatu par EIB ārējo finansējumu, kas ir balstīts uz neatkarīgu ārēju novērtējumu, kura izpildi pārrauga “lietpratēju” uzraudzības komiteja, uz ārēja neatkarīga konsultāciju uzņēmuma veiktu novērtējumu un konkrētiem EIB veiktiem novērtējumiem. 2010. gada 12. februārī uzraudzības komiteja iesniedza Eiropas Parlamentam, Padomei, Komisijai un EIB ziņojumu ar tās secinājumiem un ieteikumiem.

               (8)

               Ziņojumā uzraudzības komiteja secināja, ka ES garantija ir efektīvs līdzeklis un spēcīgs politikas instruments ar lielu finansiālo un politisko ietekmi un ka tā būtu jāsaglabā, lai segtu riskus saistībā ar politiku vai suverenitāti. Tika ierosināti daži grozījumi Lēmumā Nr. 633/2009/EK, lai nodrošinātu maksimālu EIB ārējo darījumu pievienoto vērtību un efektivitāti.

               (9)

               Ir svarīgi noteikt to valstu sarakstu, kas ir potenciāli tiesīgas saņemt EIB finansējumu ar ES garantiju. Ir arī atbilstīgi paplašināt to valstu sarakstu, kuras ir tiesīgas saņemt EIB finansējumu ar ES garantiju, kas šobrīd ir sniegts Lēmuma Nr. 633/2009/EK I pielikumā.

               (10)

               Lai atspoguļotu ar politiku saistītus būtiskus notikumus, Komisijai attiecībā uz šā lēmuma III pielikuma grozīšanu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ar ekspertiem. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.

               (11)

               Summām, kuras sedz ES garantija katrā reģionā, arī turpmāk vajadzētu būt maksimālajiem apjomiem, ko EIB var finansēt ar ES garantiju, nevis mērķlielumiem, kas EIB ir jāsasniedz.

               (12)

               Saistībā ar Savienības atbalstu trešām valstīm globālās ekonomikas un finanšu krīzes pārvarēšanai EIB saskaņā ar tās pašreizējo mandātu izvērsa savu ārējās kreditēšanas darbību 2009. gadā un 2010. gadā galvenokārt pirmspievienošanās valstīs un valstīs, uz kurām attiecas kaimiņattiecību un partnerattiecību politika. Turklāt sakarā ar nemieriem Vidusjūras reģiona dienvidos 2011. gada sākumā Savienība tiek aicināta palīdzēt nodrošināt krīzes skartajām valstīm līdzekļus to ekonomikas pārbūvei un modernizācijai. Tādēļ uz atlikušo mandāta laiku vispārējā mandāta maksimālais apjoms būtu jāpārskata un jāpalielina par EUR 1 684 000 000, lai labāk pielāgotos šiem pagaidu un ārkārtējiem apstākļiem, neskarot nākamās daudzgadu finanšu shēmas maksimālos apjomus.

               (13)

               Vispārējā mandāta iepriekšminētā maksimālā apjoma palielinājuma rezultātā radušās EIB finansēšanas darbības būtu jāpielāgo atsevišķu partnervalstu politiskajām reformām, ko novērtējusi Komisija ar Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) līdzdalību, ņemot vērā Eiropas Parlamenta lēmumus un Padomes lēmumus un secinājumus. Šajā novērtējumā būtu jāatspoguļo arī Eiropas kaimiņattiecību politikas izvērtējums un no jauna akcentētā diferenciācija. Pirmspievienošanās valstīs EIB finansējums turpinās papildināt Savienības palīdzību.

               (14)

               Papildus reģionālajiem maksimālajiem apjomiem fakultatīvais mandāts EUR 2 000 000 000 apmērā būtu jāaktivizē un jāpiešķir kā summa, kura paredzēta EIB finansēšanas darījumu atbalstam jomās, kas saistītas ar klimata pārmaiņu seku mazināšanu un pielāgošanos klimata pārmaiņām, visos reģionos, uz kuriem attiecas mandāts. EIB, cieši sadarbojoties ar Komisiju, varētu nodrošināt īpašās zināšanas un resursus, lai atbalstītu valsts iestādes un privāto sektoru cīņā pret klimata pārmaiņām un pēc iespējas lietderīgākā pieejamā finansējuma izmantošanā. Saistībā ar klimata pārmaiņu seku mazināšanas un pielāgošanās projektiem EIB resursi, ja iespējams un ja nepieciešams, būtu jāpapildina ar koncesijas līdzekļiem, kas ir pieejami no Savienības budžeta, efektīvi un konsekventi apvienojot piešķīrumus un aizdevumus, kas paredzēti klimata pārmaiņu radīto seku pasākumu finansēšanai Savienības ārējās palīdzības kontekstā. Šajā sakarā ir lietderīgi noteikt, ka Komisijas gada pārskatā, kas iesniedzams Eiropas Parlamentam un Padomei, būtu jāiekļauj sīki izstrādāts ziņojums par finanšu instrumentiem, kas izmantoti šo projektu finansēšanā, norādot saskaņā ar fakultatīvo mandātu piešķirtā EIB finansējuma apmēru un atbilstīgo piešķīrumu apmēru.

               (15)

               Tiesības saņemt ES garantētu EIB finansējumu klimata pārmaiņu seku mazināšanas pasākumiem atbilstīgi klimata pārmaiņu mandātam varētu ierobežot valstīm, kuras saskaņā ar novērtējumu nav apņēmušās izpildīt atbilstīgus ar klimata pārmaiņām saistītus mērķus. Jebkurš šāds tiesību ierobežojums būtu jābalsta uz kompleksu un visaptverošu politisko novērtējumu. Tādēļ Padomei vajadzētu būt tiesīgai, balstoties uz Komisijas priekšlikumu un iesaistot EĀDD, pieņemt lēmumu ierobežot valsts tiesības saņemt ES garantētu EIB finansējumu klimata pārmaiņu seku mazināšanai. Šāds ierobežojums būtu jāpiemēro tikai tiem EIB finansēšanas darījumiem, kam EIB finansējuma pieprasījumu iesniedz pēc šā lēmuma stāšanās spēkā un kas ir parakstīti pēc 2012. gada 1. janvāra.

               (16)

               Būtu jāparedz zināma elastība attiecībā uz līdzekļu piešķiršanu reģioniem saistībā ar klimata pārmaiņu mandātu, lai būtu iespējams pēc iespējas ātrāk un efektīvāk izmantot trīs gadu laikposmā (2011.–2013. gads) pieejamo finansējumu, vienlaikus cenšoties nodrošināt līdzsvarotu sadalījumu starp reģioniem visā minētajā laikposmā, pamatojoties uz ārējās palīdzības prioritātēm, kas noteiktas saskaņā ar vispārējo mandātu.

               (17)

               EIB ārējā mandāta īstenošanas starpposma pārskatā tika konstatēts, ka, lai arī EIB finansēšanas darījumi novērtējuma aptvertajā laikposmā (2000.–2009. gads) kopumā bija īstenoti saskaņā ar Savienības ārējo politiku, saikne starp Savienības politikas mērķiem un to, kā tos reāli īsteno EIB, būtu jānostiprina, kā arī jāpadara skaidrāka un strukturētāka.

               (18)

               Lai uzlabotu mandātu saskaņotību un nodrošinātu, ka EIB ārējās finansēšanas darbības ir vairāk vērstas uz Savienības politikas atbalstīšanu, un lai saņēmēji gūtu maksimālu labumu, ar šo lēmumu būtu jānosaka horizontāli augsta līmeņa mērķi attiecībā uz EIB finansēšanas darījumu mandātu visos reģionos un valstīs, kas ir tiesīgas pretendēt uz finansējumu, balstoties uz EIB salīdzinoši stiprajām pusēm jomās, kurās tā sevi ir sekmīgi pierādījusi. Tādējādi visos reģionos, uz kuriem attiecas šis lēmums, EIB būtu jāfinansē projekti jomās, kas saistītas ar klimata pārmaiņu seku mazināšanu un pielāgošanos tām (tostarp nododot tehnoloģijas, kas saistītas ar jaunu energoresursu avotiem), sociālās un ekonomikas infrastruktūras jomās (jo īpaši transporta, enerģētikas, tai skaitā atjaunojamo energoresursu, energoapgādes drošības, energoapgādes infrastruktūras, vides infrastruktūras, tai skaitā ūdensapgādes un kanalizācijas, jomā, kā arī informācijas un komunikāciju tehnoloģiju jomā) un vietējā privātā sektora attīstības jomā, jo īpaši atbalstot mazos un vidējos uzņēmumus (MVU). Vajadzētu atcerēties, ka, uzlabojot MVU piekļuvi finansējumam, ir iespējams būtiski veicināt ekonomikas attīstību un bezdarba novēršanu. Šajās jomās EIB finansēšanas darījumu pamatmērķim vajadzētu būt reģionālai integrācijai starp partnervalstīm, tostarp pirmspievienošanās valstu, valstu, uz kurām attiecas kaimiņattiecību politika, un Savienības ekonomiskajai integrācijai. EIB vajadzētu spēt atbalstīt Savienības klātbūtni partnervalstīs ar tiešajiem ārvalstu ieguldījumiem, kas veicina tehnoloģiju un zināšanu nodošanu, ieguldot minētajās jomās ar ES garantiju vai pašai uzņemoties risku.

               (19)

               Lai efektīvi sasniegtu MVU, EIB būtu jāsadarbojas ar vietējām finanšu starpniecības iestādēm valstīs, kas ir tiesīgas pretendēt uz finansējumu, jo īpaši lai nodrošinātu, ka daļa no finansiālajiem guvumiem nonāk pie to klientiem un sniedz papildu vērtību salīdzinājumā ar citiem finansējuma avotiem. Attiecīgā gadījumā, izmantojot sadarbības nolīgumus ar šādām starpniecības iestādēm, EIB būtu jāprasa, lai tās klientu projekti būtu pārbaudīti attiecībā uz atbilstību pieņemtajiem kritērijiem saskaņā ar Savienības attīstības mērķiem, lai nodrošinātu pievienoto vērtību. Finanšu starpnieku darbībām, kas saistītas ar atbalsta sniegšanu MVU, vajadzētu būt pilnīgi pārredzamām, un par tām būtu regulāri jāziņo EIB.

               (20)

               Turklāt EIB finansēšanas darījumiem būtu jāsekmē Savienības ārējo darbību regulējošo pamatprincipu ievērošana, kā to paredz Līguma par Eiropas Savienību (LES) 21. pants, attiecībā uz demokrātijas, tiesiskuma, cilvēktiesību un pamatbrīvību veicināšanu un nostiprināšanu, kā arī to starptautisko vides jomas nolīgumu izpilde, kuros ES ir līgumslēdzēja puse. Jo īpaši attiecībā uz jaunattīstības valstīm, kā tās noteiktas oficiālās palīdzības attīstībai (ODA) saņēmēju sarakstā, ko izveidojusi Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija (OECD), EIB finansēšanas darījumiem būtu jāveicina: to ilgtspējīga ekonomiskā, sociālā un vides attīstība, īpaši visvairāk atpalikušo valstu attīstība; šo valstu vienmērīga un pakāpeniska integrācija pasaules ekonomikā; nabadzības apkarošana, kā arī to mērķu ievērošana, ko Savienība apstiprinājusi saistībā ar ANO un citām kompetentām starptautiskām organizācijām.

               (21)

               Lai gan EIB priekšrocība joprojām ir tās darbība investīciju bankas statusā, saskaņā ar šo lēmumu EIB būtu jāvērš tās ārējās darbības ietekme uz attīstību, cieši sadarbojoties ar Komisiju un pakļaujoties Eiropas Parlamenta demokrātiskai pārbaudei, kā arī jāievēro principi, kas pausti Eiropas Konsensā attīstības jomā un LESD 208. pantā, un palīdzības efektivitātes principi, kas izklāstīti 2005. gada Parīzes deklarācijā, un 2008. gada Akras rīcības programma. Tas būtu jāīsteno, veicot vairākus konkrētus pasākumus, jo īpaši palielinot tās spēju novērtēt projektu vides, sociālos un attīstības aspektus, to skaitā cilvēktiesību ievērošanu un ar konfliktiem saistītus riskus, un veicinot vietēja līmeņa konsultācijas ar valsts sektora iestādēm un pilsonisko sabiedrību. Veicot projekta padziļinātu izpēti, EIB būtu – ja nepieciešams un atbilstīgi Savienības sociālajiem un vides principiem – jāpieprasa, lai projekta virzītājs veic vietēja līmeņa konsultācijas un publisko to rezultātus. Turklāt EIB būtu vairāk jāpievēršas jomām, kurās tai ir no Savienībā veiktajiem finansēšanas darījumiem gūta pieredze un kuras sekmēs attiecīgās valsts turpmāku attīstību, piemēram, MVU un saimniecisko mikrovienību finansējuma ieguves iespējām, vides infrastruktūrai, tai skaitā ūdenssaimniecībai un kanalizācijai, ilgtspējīgam transportam un klimata pārmaiņu seku mazināšanai, un jo īpaši atjaunojamiem energoresursiem. Finansējumu varētu piešķirt arī veselības un izglītības infrastruktūras projektiem, ja tiem ir skaidra pievienotā vērtība.

               (22)

               EIB arī pakāpeniski būtu jānostiprina tās atbalsta darbības jomā, kas saistīta ar pielāgošanos klimata pārmaiņām, attiecīgos gadījumos sadarbojoties ar citām starptautiskām finanšu iestādēm (SFI) un Eiropas divpusējām finanšu iestādēm (EDFI). Papildu prasības, ko ievieš ar šo lēmumu, pieprasītu piekļuvi koncesijas resursiem un pakāpeniskus pielāgojumus cilvēkresursu jomā, vienlaicīgi būtu jātiecas uz efektivitāti, rezultativitāti un sinerģiju un jāizmanto tās. EIB darbībai arī būtu jāpapildina Savienības mērķi un prioritātes, kas saistītas ar iestāžu veidošanu un nozaru reformām. Visbeidzot, EIB būtu jānosaka rezultativitātes rādītāji, kas būtu saistīti ar projektu attīstības un vides aspektiem un to rezultātiem.

               (23)

               Stājoties spēkā Lisabonas līgumam, tika izveidots jauns amats – Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos (Augstais pārstāvis) – ar mērķi vairot Savienības ārējo attiecību ietekmi un saskaņotību.

               (24)

               Pēdējos gados Savienības ārējo attiecību politika ir paplašināta un nostiprināta. Tas jo īpaši attiecas uz pirmspievienošanās stratēģiju, Eiropas kaimiņattiecību politiku, Savienības stratēģiju Vidusāzijai un atjaunotajām partnerattiecībām ar Latīņameriku un Dienvidaustrumāziju, kā arī Savienības stratēģiskajām partnerattiecībām ar Krieviju, Ķīnu un Indiju. Tas attiecas arī uz Savienības attīstības sadarbības politiku, kas tagad ir paplašināta un aptver visas jaunattīstības valstis. Kopš 2007. gada Savienības ārējām attiecībām sniedz atbalstu arī ar jaunajiem finanšu instrumentiem, proti, Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu (IPA), Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instrumentu (ENPI), Attīstības sadarbības instrumentu (DCI), Eiropas demokrātijas un cilvēktiesību instrumentu (EIDHR) un Stabilitātes instrumentu.

               (25)

               Ņemot vērā EĀDD izveidošanu un stājoties spēkā šim lēmumam, Komisijai un EIB būtu jāgroza Saprašanās memorands par sadarbību un koordināciju reģionos, kas minēts Padomes Lēmumā 2006/1016/EK (2006. gada 19. decembris), ar ko Eiropas Investīciju bankai paredz Kopienas garantiju attiecībā uz zaudējumiem, ko var radīt ārpus Kopienas īstenotiem projektiem piešķirti aizdevumi un aizdevumu garantijas (4), un attiecīgā gadījumā, kā arī ar Augstā pārstāvja piekrišanu jaunais saprašanās memorands būtu jāattiecina uz EĀDD, jo īpaši saistībā ar regulāru un sistemātisku Komisijas un EIB stratēģijas līmeņa dialogu, kurā būtu jāiekļauj EĀDD, un citiem aspektiem, kas ir EĀDD kompetencē.

               (26)

               Dodot ieguldījumu to pasākumu īstenošanā, kas nepieciešami, lai pavirzītu uz priekšu Savienības attīstības sadarbības politikas mērķus saskaņā ar LESD 209. panta 3. punktu, EIB būtu jācenšas netieši atbalstīt 2015. gada Tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanu visos reģionos, kuros tā darbojas.

               (27)

               Lai attiecīgajos reģionos palielinātu visa Savienības sniegtā atbalsta saskaņotību, būtu jāizmanto iespējas EIB finansējumu pēc vajadzības un atbilstīgā veidā apvienot ar Savienības budžeta resursiem, piemēram, garantiju, riska kapitāla un procentu likmju subsīdiju, ieguldījumu līdzfinansējuma veidā, līdztekus tehniskai palīdzībai projektu sagatavošanā un īstenošanā, izmantojot IPA, ENPI, DCI, EIDHR un Stabilitātes instrumentu. Visos gadījumos, kad kopā ar EIB finansējumu izmanto citus Savienības budžeta līdzekļus, visos lēmumos par finansējumu būtu skaidri jānorāda izmantojamie līdzekļi. Komisijas gada pārskatā par saskaņā ar šo lēmumu veiktajām EIB finansēšanas darbībām, kas iesniedzams Eiropas Parlamentam un Padomei, būtu detalizēti jāuzskaita budžeta resursi un finanšu instrumenti, kuri izmantoti kopā ar EIB finansējumu.

               (28)

               Būtu jānodrošina, ka visos līmeņos – no sākotnējās stratēģiskās plānošanas līdz pat projekta praktiskai īstenošanai – EIB ārējās finansēšanas darījumi atbilst Savienības ārējo attiecību politikai šajā lēmumā noteiktajiem augsta līmeņa mērķiem, kā arī sekmē to īstenošanu. Lai palielinātu Savienības ārējo darbību saskaņotību, arī turpmāk būtu jāstiprina politiskais un stratēģiskais dialogs starp Komisiju, EĀDD un EIB. Tādā pašā nolūkā būtu jāuzlabo sadarbība un savlaicīga informācijas apmaiņa starp Komisiju, EĀDD un EIB operatīvā līmenī. EIB birojiem, kas atrodas ārpus Savienības, būtu galvenokārt jāatrodas Savienības delegāciju telpās, lai sekmētu minēto sadarbību un samazinātu darbības izmaksas. Īpaša nozīme ir viedokļu apmaiņai starp Komisiju, EĀDD un EIB plānošanas dokumentu sagatavošanas procesa sākumā, lai maksimāli veicinātu šo triju Savienības struktūru darbības sinerģiju.

               (29)

               Praktiskie pasākumi vispārējā mandāta mērķu sasaistei ar to īstenošanu jāizklāsta reģionālajās tehniskās darbības pamatnostādnēs. Šādām pamatnostādnēm būtu jāatbilst plašākai Savienības reģionālās politikas regulējumam, kas sniegts šā lēmuma pielikumā. Šīm pamatnostādnēm būtu jāatspoguļo Savienības valstu stratēģijas, un ar tām būtu jācenšas nodrošināt, ka EIB finansējums papildina pastāvošās Savienības palīdzības politiku, programmas un instrumentus dažādos reģionos.

               (30)

               Apspriežoties ar Komisiju, EIB būtu jāsagatavo provizoriska daudzgadu programma par plānoto EIB parakstīto finansēšanas darījumu apjomu, lai nodrošinātu pareizu budžeta plānošanu attiecībā uz Garantiju fonda finansējumu un EIB plānoto finansēšanas darījumu apmēra atbilstību šajā lēmumā paredzētajiem maksimālajiem apmēriem. Sagatavojot regulārus budžeta plānus, ko nosūta budžeta lēmējinstitūcijai, Komisijai būtu jāņem vērā šī prognoze.

               (31)

               Būtu jāizskata Savienības sadarbības un attīstības platformas izstrādes iespējas, lai optimizētu to mehānismu darbību, kuru mērķis ir apvienot piešķīrumus un aizdevumus ārējos reģionos. Šajā nolūkā Komisijai būtu jāizveido dalībvalstu, EĀDD un EIB ekspertu grupa, kas novērtētu šādas platformas izmaksas un ieguvumus. Savās pārdomās minētajai grupai būtu jākonsultējas ar citām atbilstīgi iesaistītajām iestādēm, tostarp Eiropas daudzpusējām un divpusējām finanšu iestādēm. Šāda platforma turpinātu sekmēt sinerģijas un savstarpējas paļāvības pasākumus, balstoties uz dažādu iestāžu salīdzinošām priekšrocībām, vienlaikus ņemot vērā attiecīgi Komisijas un EIB lomu un prerogatīvas Savienības budžeta un EIB aizdevumu izmantošanā. Pamatojoties uz minētās ekspertu grupas secinājumiem, Komisijai būtu līdz 2012. gada vidum jāziņo Eiropas Parlamentam un Padomei un, ja nepieciešams, jāiesniedz priekšlikums par platformu.

               (32)

               Būtu jārosina EIB plašāk īstenot darījumus un dažādot finanšu instrumentus ārpus Savienības, neizmantojot ES garantiju, lai tādējādi veicinātu iespēju izmantot garantiju valstīm un projektiem ar sliktu piekļuvi tirgum, ņemot vērā parāda ilgtspējīguma apsvērumus, un kur garantijas izmantojumam būtu lielāka pievienotā vērtība. Tādēļ un vienmēr ar mērķi atbalstīt Savienības ārējo attiecību politikas mērķu sasniegšanu būtu jārosina EIB, ņemot vērā tās spēju uzņemties risku, palielināt to aizdevumu apjomu, ko tā izsniedz uz savu risku, tostarp veicinot Savienības ekonomiskās intereses, jo īpaši pirmspievienošanās valstīs un valstīs, uz kurām attiecas kaimiņattiecību politika, un citu reģionu valstīs, kurām piešķirts investīciju kategorijas reitings, kā arī valstīs, kam piešķirts zemāks reitings, ja EIB ir pienācīgas trešo personu garantijas. Apspriežoties ar Komisiju, EIB būtu jāizstrādā politika, kā tiks pieņemti lēmumi par to, vai projektu finansēs saskaņā ar mandātu, izmantojot ES garantiju, vai risku uzņemoties pašai EIB. Šādā politikā jo īpaši ņemtu vērā attiecīgo valstu un projektu kredītspēju.

               (33)

               EIB būtu jāapsver iespēja palielināt tās finansēšanas darījumus, kas saskaņā ar šo lēmumu būtu jāveic ar subsuverēnām valstu vienībām, ja šādiem darījumiem ir atbilstīgs EIB kredītriska novērtējums.

               (34)

               EIB būtu jāpaplašina jaunu un novatorisku finanšu instrumentu piedāvājums, tostarp vairāk koncentrējoties uz garantiju instrumentu izstrādi, ciktāl tas iespējams, ņemot vērā EIB risku politiku. Turklāt būtu jārosina EIB izsniegt aizdevumus vietējā valūtā un emitēt vērtspapīrus vietējos tirgos ar noteikumu, ka partnervalstis ievieš nepieciešamās strukturālās reformas, jo īpaši finanšu nozarē, kā arī veic citus pasākumus EIB darbību sekmēšanai.

               (35)

               Lai nodrošinātu, ka EIB ievēro prasības, kas izriet no tai piešķirtā mandāta reģionos un apakšreģionos, tās ārējām darbībām laika gaitā būtu jāpiešķir pietiekami cilvēkresursi un finanšu resursi. Tas jo īpaši ietver pietiekamas iespējas atbalstīt Savienības attīstības sadarbības mērķu īstenošanu, vairāk koncentrēties uz EIB darbību vides, sociālo un attīstības aspektu ex ante novērtēšanu un efektīvi uzraudzīt projektus to īstenošanas laikā. Būtu jāsaglabā iespējas vēl vairāk sekmēt efektivitāti un lietderīgumu, un būtu aktīvi jāmeklē sinerģijas iespējas.

               (36)

               Finansēšanas darījumos ārpus Savienības, kas ietilpst šā lēmuma darbības jomā, EIB būtu jācenšas vēl vairāk stiprināt koordināciju un sadarbību ar SFI un EDFI, tostarp attiecīgā gadījumā – sadarbību, ievērojot konkrētu nozaru prasības un savstarpēju paļāvību attiecībā uz procedūrām, kā arī veicināt kopīga līdzfinansējuma izmantojumu un līdzdalību plaša mēroga iniciatīvās, piemēram, tādās, ar kurām veicina atbalsta koordināciju un efektivitāti. Šādas koordinācijas un sadarbības mērķis būtu samazināt līdz minimumam izmaksu iespējamo dubultošanos un darbību nevajadzīgu pārklāšanos. Īstenojot šos pasākumus, jāievēro savstarpīguma princips. Šajā lēmumā izklāstītie principi būtu jāpiemēro arī tad, kad EIB finansējums tiek piešķirts ar sadarbības nolīgumiem ar citām SFI un EDFI.

               (37)

               Jo īpaši valstīs ārpus Savienības, kurās tiek veikta kopēja intervence, EIB būtu jāuzlabo sadarbība ar citām Eiropas finanšu iestādēm ar līgumiem, tādiem kā trīspusējais saprašanās memorands starp Komisiju, EIB grupu un Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banku (ERAB) par sadarbību ārpus Savienības, un ļaujot EIB grupai un ERAB darboties papildinošā veidā, paļaujoties uz to attiecīgajām salīdzinošajām priekšrocībām.

               (38)

               Būtu jānostiprina EIB ziņošana un informācijas sniegšana Komisijai, lai Komisija varētu uzlabot gada ziņojumu, kas iesniedzams Eiropas Parlamentam un Padomei par EIB finansēšanas darījumiem, kuri veikti saskaņā ar šo lēmumu. Šajā apsvērumā minētās papildu ziņošanas prasības būtu piemērojamas tikai tiem EIB finansēšanas darījumiem, kuriem EIB finansējuma pieprasījumu iesniedz pēc šā lēmuma stāšanās spēkā un kas parakstīti pēc 2012. gada 1. janvāra. Jo īpaši ziņojumā vajadzētu būt novērtētai EIB finansēšanas darījumu atbilstībai šim lēmumam, ņemot vērā reģionālās tehniskās darbības pamatnostādnes, un tajā būtu jāietver šādas sadaļas: EIB pievienotā vērtība, piemēram, atbalsts Savienības ārpolitikai; mandāta prasības; finansēto darījumu kvalitāte; finanšu līdzekļu nodošanu klientiem; un sadaļas par sadarbību, tostarp līdzfinansēšanu, ar Komisiju un ar citām SFI un divpusējiem līdzekļu devējiem. Ziņojumā būtu arī jāizvērtē, kā EIB, sagatavojot un uzraugot finansētos projektus, ir ņēmusi vērā ekonomisko, finanšu, vides un sociālo ilgtspēju. Tajā vajadzētu būt arī īpašai sadaļai ar detalizētu novērtējumu attiecībā uz EIB veiktajiem pasākumiem, kuru mērķis ir nodrošināt atbilstību pašreizējam mandātam saskaņā ar Lēmumu Nr. 633/2009/EK, īpaši pievēršoties EIB finansēšanas darījumiem, kuros izmanto īpašam mērķim izveidotas sabiedrības, kas atrodas sadarbībā neieinteresētās jurisdikcijās. Īstenojot finansēšanas darījumus, EIB būtu pienācīgi jāīsteno sava politika attiecībā uz vāji regulētām vai sadarbībā neieinteresētām jurisdikcijām, lai sekmētu starptautisko cīņu pret krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas. Ziņojumā būtu arī jāiekļauj novērtējums par projektu sociālajiem un ar attīstības jomu saistītajiem aspektiem. Tas būtu jāpublisko, tādējādi ļaujot pilsoniskajai sabiedrībai un saņēmējvalstīm izteikt savu viedokli. Vajadzības gadījumā ziņojumā būtu jāietver norādes uz ievērojamām apstākļu izmaiņām, kas attaisnotu turpmākus grozījumus mandātā pirms tā beigām. Šajā ziņojumā jo īpaši būtu jāiekļauj saskaņā ar šo lēmumu izmantotā EIB finansējuma sadalījums līdztekus visiem Savienības finanšu resursiem un citiem līdzekļu devējiem, tādējādi sniedzot pārskatu par veikto finanšu darījumu finansiālo ietekmi.

               (39)

               EIB finansēšanas darījumi arī turpmāk būtu pārvaldāmi saskaņā ar EIB noteikumiem un kārtību, tostarp ar atbilstīgiem kontroles pasākumiem un pasākumiem, kuru mērķis ir nepieļaut izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, kā arī saskaņā ar attiecīgiem noteikumiem un procedūrām saistībā ar Revīzijas palātu un Eiropas Biroju krāpšanas apkarošanai (OLAF).

               (40)

               Iesniedzot savu priekšlikumu par ES garantiju saskaņā ar nākamo daudzgadu finanšu shēmu, Komisija būtu jāaicina jo īpaši izskatīt – ciešā sadarbībā ar EIB un ņemot vērā ietekmi, ko rada Garantiju fonda finansējums, – ES garantijas maksimālo apjomu, potenciāli tiesīgo valstu sarakstu un EIB iespēju nodrošināt mikrokredītu finansējumu un citus instrumentu veidus. Komisijai un EIB būtu arī jāpēta iespējas nākotnē uzlabot sinerģiju starp finansēšanu, izmantojot IPA, ENPI, DCI, EIDHR un Stabilitātes instrumentu, un EIB ārējo darbību mandātu.

               (41)

               Šim lēmumam nebūtu jāskar sarunas un lēmumi par nākamo daudzgadu finanšu shēmu.

               (42)

               Tādēļ, kā arī juridiskās noteiktības un skaidrības labad Lēmums Nr. 633/2009/EK būtu jāatceļ,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   ES garantija
   1.   Eiropas Savienība piešķir Eiropas Investīciju bankai (EIB) ES budžeta garantiju finansēšanas darījumiem, kas veikti ārpus Savienības (“ES garantija”). ES garantija tiek piešķirta kā vispārēja garantija maksājumiem, ko EIB nav saņēmusi, bet kas tai pienākas par aizdevumiem un aizdevumu garantijām saistībā ar EIB ieguldījumu projektiem, kuriem šādu garantiju var piešķirt saskaņā ar 2. punktu. EIB finansēšanas darbības atbilst Savienības ārējās darbības vispārējiem pamatprincipiem un veicina tās mērķu un politiku sasniegšanu. Viens no EIB finansēšanas mērķiem jaunattīstības valstīs, kā noteikts oficiālās palīdzības attīstībai (ODA) saņēmēju sarakstā, ko izveidojusi OECD, ir netieši veicināt attīstības mērķus, piemēram, nabadzības mazināšanu, atbalstot iekļaujošu izaugsmi un ilgtspējīgu ekonomisko un sociālo attīstību.
   2.   EIB aizdevumi un aizdevumu garantijas, kas ir tiesīgi saņemt ES garantiju, ir tie, ko piešķir ieguldījumu projektiem valstīs, kuras uzskaitītas III pielikumā, un kas ir piešķirti saskaņā ar EIB noteikumiem un procedūrām, tostarp saskaņā ar EIB paziņojumu par sociālajiem un vides standartiem, un sekmē attiecīgus Savienības ārpolitiskos mērķus, ja EIB finansējums ir piešķirts saskaņā ar parakstītu nolīgumu, kura darbības laiks nav beidzies un kurš nav atcelts (“EIB finansēšanas darījumi”).
   3.   ES garantijas maksimālais segums ir 65 % no EIB finansēšanas darījumiem piešķirto aizdevumu un garantiju kopsummas, atskaitot atmaksātās summas un pieskaitot visas saistītās summas.
   4.   ES garantija sedz EIB finansēšanas darījumus, kas parakstīti laikposmā no 2007. gada 1. februāra līdz 2013. gada 31. decembrim. EIB finansēšanas darījumi, kas parakstīti saskaņā ar Padomes Lēmumiem 2006/1016/EK un 2008/847/EK (5) un saskaņā ar Lēmumu Nr. 633/2009/EK, turpinās saņemt ES garantiju saskaņā ar šo lēmumu.
   5.   Ja pēc 4. punktā minētā laikposma beigām Eiropas Parlaments un Padome nav pieņēmuši lēmumu, ar ko piešķir jaunu ES garantiju EIB finansēšanas darījumiem ārpus Savienības saskaņā ar 16. pantu, minēto laikposmu automātiski pagarina par sešiem mēnešiem.
   2. pants
   Mandāta maksimālie apjomi
   1.   Visā laikposmā no 2007. gada līdz 2013. gadam tādu EIB finansēšanas darījumu maksimālais apjoms, kam piešķirtas ES garantijas, atskaitot anulētās summas, nepārsniedz EUR 29 484 000 000, kas sadalīts divās daļās:

               a)

               vispārējais mandāts EUR 27 484 000 000 apmērā;

               b)

               klimata pārmaiņu mandāts EUR 2 000 000 000 apmērā.

         2.   Vispārējo mandātu sadala reģionālos maksimālos apjomos un apakšapjomos, kā tas ir norādīts I pielikumā. Nepārsniedzot reģionālos maksimālos apjomus, EIB pakāpeniski nodrošina līdzsvarotu sadalījumu pa valstīm tajos reģionos, uz kuriem attiecas vispārējais mandāts.
   3.   Vispārējais mandāts aptver tikai EIB finansēšanas darījumus, kas ir vērsti uz to, lai sasniegtu 3. pantā minētos mērķus.
   4.   Klimata pārmaiņu mandāts aptver EIB finansēšanas darījumus visās valstīs, uz kurām attiecas šis lēmums, ja šādi darījumi palīdz sasniegt nozīmīgo Savienības politikas mērķi – cīņu ar klimata pārmaiņām, atbalstot projektus, kas paredzēti, lai mazinātu klimata pārmaiņu radītās sekas un pielāgotos tām, un sekmē ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām vispārējā mērķa sasniegšanu, proti, projektus, kas paredzēti, lai nepieļautu siltumnīcefekta gāzu emisiju rašanos vai tās samazinātu atjaunojamo energoresursu jomās, kā arī energoefektivitātes un ilgtspējīga transporta jomās, vai palielinātu apdraudētāko valstu, nozaru un kopienu spējas pielāgoties nelabvēlīgajām klimata pārmaiņām. Klimata pārmaiņu mandātu īsteno ciešā sadarbībā ar Komisiju un, ja tas ir lietderīgi un iespējams, apvienojot EIB finansējumu ar Savienības budžeta līdzekļiem.
   Ja tas ir lietderīgi un pēc Komisijas priekšlikuma var pieņemt lēmumu ierobežot valsts tiesības saņemt ES garantētu EIB finansējumu klimata pārmaiņu mazināšanas pasākumiem. Jebkuru šādu tiesību ierobežojumu saskaņā ar klimata pārmaiņu mandātu piemēro tikai tiem EIB finansēšanas darījumiem, kuriem EIB finansējuma pieprasījumu iesniedz pēc 2011. gada 30. oktobra un kuri parakstīti pēc 2012. gada 1. janvāra.
   5.   Attiecībā uz klimata pārmaiņu mandātu EIB cenšas nodrošināt līdzsvarotu parakstīto finansēšanas darījumu sadalījumu pa reģioniem, kas minēti III pielikumā, līdz 1. panta 4. punktā norādītā laikposma beigām. Jo īpaši EIB nodrošinās, lai III pielikuma A punktā minētais reģions saņemtu ne vairāk par 40 % no apjoma, kas piešķirts saskaņā ar šo mandātu, B punktā minētais reģions – ne vairāk par 50 %, C punktā minētais reģions – ne vairāk par 30 %, bet D punktā minētais reģions – ne vairāk par 10 %. Kopumā klimata pārmaiņu mandātu izmanto, lai finansētu projektus, kas ir cieši saistīti ar EIB galvenajām kompetences jomām, pievieno vērtību un palielina pielāgošanās spējas klimata pārmaiņām un to mazināšanas iespējas.
   6.   Gan vispārējo mandātu, gan klimata pārmaiņu mandātu pārvalda saskaņā ar pareizas banku darbības principiem.
   3. pants
   Vispārējā mandāta mērķi
   1.   ES garantiju piešķir EIB finansēšanas darījumiem, kas atbalsta jebkuru no šādiem vispārējiem mērķiem:

               a)

               vietējā privātā sektora attīstība, jo īpaši atbalsts MVU;

               b)

               sociālās un ekonomikas infrastruktūras attīstība, tostarp transporta, enerģētikas, vides infrastruktūras un informācijas un komunikācijas tehnoloģiju jomās;

               c)

               klimata pārmaiņu seku mazināšana un pielāgošanās tām, kā minēts 2. panta 4. punktā.

         2.   Ievērojot EIB galvenās kompetences jomas, tās finansēšanas darījumi, ko veic saskaņā ar šo lēmumu, veicina Savienības ārējo darbību regulējošo vispārīgo principu ievērošanu, kā minēts LES 21. pantā, un veicina to starptautisko nolīgumu izpildi vides jomā, kuru līgumslēdzēja puse ir Savienība.
   3.   Reģionālā integrācija partnervalstu starpā, tostarp ekonomiskā integrācija starp pirmspievienošanās valstīm, valstīm, uz kurām attiecas kaimiņattiecību politika, un Savienību, ir EIB finansēšanas darījumu pamatmērķis jomās, ko aptver šā panta 1. punktā uzskaitītie vispārējie mērķi.
   4.   EIB apsver iespēju izvērst savu atbalsta darbību veselības aprūpes un izglītības infrastruktūras jomā, ja šādai rīcībai ir skaidra pievienotā vērtība.
   4. pants
   Valstis, uz ko attiecas lēmums
   1.   To valstu saraksts, kuras ir potenciāli tiesīgas saņemt EIB finansējumu ar ES garantiju, ir iekļauts II pielikumā. To valstu saraksts, kuras ir tiesīgas saņemt EIB finansējumu ar ES garantiju, ir iekļauts III pielikumā, un tas ietver tikai II pielikumā uzskatītās valstis. Attiecībā uz valstīm, kas nav uzskaitītas II pielikumā, lēmumu par tiesībām uz EIB finansējumu ar ES garantiju pieņem katrā gadījumā atsevišķi saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru.
   2.   Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 5. pantu, lai grozītu III pielikumu. Komisijas lēmumi ir balstīti uz vispārēju ekonomisko un politisko novērtējumu, tostarp demokrātijas, cilvēktiesību un pamatbrīvību aspektiem, kā arī attiecīgajām Eiropas Parlamenta rezolūcijām un Padomes lēmumiem un secinājumiem. Deleģētie akti, ar kuriem groza III pielikumu, neietekmē ES garantijas segumu EIB finansēšanas darījumiem, kas parakstīti pirms minēto deleģēto aktu stāšanās spēkā.
   3.   ES garantija sedz tikai tos EIB finansēšanas darījumus, kas tiek veikti tiesīgās valstīs, kuras noslēgušas pamatnolīgumu ar EIB, kurā noteikti juridiskie nosacījumi, saskaņā ar kuriem veicami šādi darījumi.
   4.   ES garantija nesedz EIB finansēšanas darījumus konkrētā valstī, ar ko nolīgums par šiem darījumiem ir parakstīts pēc šīs valsts pievienošanās Savienībai.
   5. pants
   Deleģēšanas īstenošana
   1.   Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
   2.   Šā lēmuma 4. pantā minēto pilnvaru pieņemt deleģētus aktus piešķir Komisijai uz nenoteiktu laiku no 2011. gada 30. oktobra.
   3.   Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 4. pantā minēto pilnvaru deleģējumu. Ar atsaukšanas lēmumu izbeidz minētajā lēmumā norādīto pilnvaru deleģējumu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.
   4.   Tiklīdz tā pieņem deleģēto aktu, Komisija par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
   5.   Saskaņā ar 4. pantu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu lēmumu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
   6. pants
   EIB finansēšanas darījumu ieguldījums Savienības politikas īstenošanā
   1.   Komisija kopā ar EIB izstrādā reģionālās tehniskās darbības pamatnostādnes attiecībā uz EIB finansējumu saskaņā ar šo lēmumu.
   Reģionālās tehniskās darbības pamatnostādnes, kuru mērķis ir nodrošināt, lai EIB finansēšanas darījumi sekmētu Savienības politikas īstenošanu, atbilst plašākam Savienības reģionālās politikas regulējumam, kas izklāstīts IV pielikumā. Jo īpaši reģionālās tehniskās darbības pamatnostādnes nodrošinās, lai EIB finansējums saskaņā ar šo lēmumu papildinātu attiecīgās Savienības palīdzības politikas jomas, programmas un instrumentus dažādos reģionos.
   Sagatavojot šīs pamatnostādnes, Komisija un EIB attiecīgā gadījumā par politikas jautājumiem apspriedīsies ar EĀDD, un tās ņem vērā attiecīgās Eiropas Parlamenta rezolūcijas un Padomes lēmumus un secinājumus.
   Komisija nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei pamatnostādnes un visus to atjauninājumus, tiklīdz tie ir sagatavoti.
   Ievērojot reģionālās tehniskās darbības pamatnostādnes, EIB izstrādā attiecīgas finansēšanas stratēģijas un nodrošina to īstenošanu.
   2.   EIB finansēšanas darījumu atbilstību Savienības ārpolitikas mērķiem uzrauga saskaņā ar 11. pantu. Šādas uzraudzības veicināšanas nolūkā EIB izstrādā darbības rādītājus, kuri izmantojami, lai novērtētu finansēto projektu attīstības, vides un cilvēktiesību aspektus, ņemot vērā Parīzes deklarācijā par palīdzības efektivitāti minētos attiecīgos rādītājus. Darbības rādītājiem, kuri izmantojami, lai novērtētu projektu vides aspektus, būtu jāietver “tīras tehnoloģijas” kritēriji, kas principā vērsti uz energoefektivitāti un emisiju mazināšanas tehnoloģijām.
   3.   Uz EIB finansēšanas darījumu neattiecas ES garantija, ja Komisija par šādu darījumu sniedz negatīvu atzinumu saskaņā ar EIB statūtu 19. pantā noteikto procedūru.
   4.   Ievērojot Savienības un starptautiskos mērķus klimata pārmaiņu jomā, EIB sadarbībā ar Komisiju līdz 2012. gada 31. decembrim nāk klajā ar stratēģiju par to, kā pakāpeniski un noturīgi saskaņā ar tās ārējo darbību mandātu palielināt tādu projektu īpatsvaru, kuri veicina CO2 emisijas mazināšanu, un kā pakāpeniski izbeigt tādu projektu finansēšanu, kuri kavē Savienības klimata mērķu sasniegšanu.
   5.   Ņemot vērā ar šo lēmumu ieviestās papildu prasības, EIB pārvaldes struktūrvienības nodrošina, ka pakāpeniski tiek pielāgoti EIB resursi, tostarp personāls, lai pienācīgi izpildītu šajā lēmumā noteiktās prasības. Būtu jāsaglabā iespējas vēl vairāk sekmēt efektivitāti un lietderīgumu, un būtu aktīvi jāmeklē sinerģijas iespējas.
   7. pants
   EIB novērtējums par projektu aspektiem saistībā ar attīstību
   1.   EIB veic rūpīgu uzticamības pārbaudi un attiecīgos gadījumos, kā arī atbilstīgi Savienības sociālajiem un vides principiem pieprasa attiecīgu vietēja līmeņa sabiedrisko apspriešanu par projektu, kurus sedz ES garantija, aspektiem saistībā ar attīstību.
   EIB noteikumi un kārtība ietver arī nepieciešamos noteikumus par projektu ietekmes novērtēšanu vides un sociālajā jomā un par tādu aspektu novērtēšanu, kas saistīti ar cilvēktiesību jautājumiem, lai nodrošinātu, ka saskaņā ar šo lēmumu atbalstu saņem tikai ekonomiskā, finansiālā, vides un sociālā ziņā ilgtspējīgi projekti.
   Komisija savā gada ziņojumā Eiropas Parlamentam un Padomei kopsavilkuma veidā iekļauj novērtējumu par EIB darbību attīstības aspektiem, ņemot vērā projektu uzticamības pārbaudes rezultātus.
   Attiecīgos gadījumos novērtē arī to, kā, izmantojot tehnisko palīdzību, visā projekta ciklā vairot EIB finansējuma saņēmēju kapacitāti.
   2.   Papildus ex ante novērtējumam par attīstības aspektiem EIB prasa projekta virzītājiem veikt padziļinātu uzraudzību projekta īstenošanas laikā līdz tā pabeigšanai, inter alia saistībā ar projekta ietekmi uz attīstību, vidi un cilvēktiesību ievērošanu. EIB novērtē projekta virzītāju sniegto informāciju. EIB, ja iespējams, uzrauga arī finanšu starpnieku darbību MVU atbalstam. Ja iespējams, uzraudzības rezultātus publisko.
   3.   EIB iesniedz Komisijai gada ziņojumus, kuros novērtē attiecīgajā gadā finansēto darījumu paredzamo ietekmi uz attīstību.
   Ziņojumu pamatā ir 6. panta 2. punktā minētie EIB darbības rādītāji. Komisija dara zināmus EIB attīstības ziņojumus Eiropas Parlamentam un Padomei saskaņā ar 11. pantā paredzēto ikgadējo ziņojumu sniegšanas praksi un dara tos publiski pieejamus, lai ieinteresētās personas, tostarp pilsoniskā sabiedrība un saņēmējvalstis, arī varētu izteikt savu viedokli šajā jautājumā.
   Eiropas Parlaments apspriež minētos gada ziņojumus, ņemot vērā visu ieinteresēto personu viedokļus.
   4.   Šajā pantā minētās prasības piemēro tikai tiem EIB finansēšanas darījumiem, kuriem EIB finansējuma pieprasījumu iesniedz pēc 2011. gada 30. oktobra un kas ir parakstīti pēc 2012. gada 1. janvāra.
   8. pants
   Sadarbība ar Komisiju un EĀDD
   1.   Palielina EIB ārējo darbību saskanību ar Savienības ārpolitikas mērķiem, lai maksimāli palielinātu sinerģiju starp EIB finansējumu un Savienības budžeta resursiem, jo īpaši izstrādājot 6. pantā minētās reģionālās tehniskās darbības pamatnostādnes, kā arī īstenojot regulāru un sistemātisku dialogu un savlaicīgu informācijas apmaiņu par:

               a)

               Komisijas un/vai EĀDD sagatavotiem stratēģijas dokumentiem, piemēram, valstu un reģionu stratēģijas dokumentiem, provizoriskām programmām, rīcības plāniem un pirmspievienošanās dokumentiem;

               b)

               EIB stratēģiskās plānošanas dokumentiem un projekta informācijas kanāliem;

               c)

               citiem politikas un darbības aspektiem.

         2.   Sadarbību īsteno, pamatojoties uz atsevišķu pieeju katram reģionam un ņemot vērā EIB nozīmi, kā arī Savienības politiku katrā reģionā.
   9. pants
   Sadarbība ar citām publiskām finansēšanas iestādēm
   1.   EIB finansēšanas darījumus veic, pastiprināti attiecīgā gadījumā sadarbojoties ar citām SFI vai EDFI, lai pēc iespējas palielinātu sinerģiju, sadarbību un efektivitāti, kā arī lai nodrošinātu piesardzīgu un pieņemamu riska dalījumu un saskaņotu projektu prasības ar konkrētas nozares prasībām, lai tādējādi līdz minimumam samazinātu izmaksu iespējamo dublēšanu un nevajadzīgu pārklāšanos.
   2.   Šā panta 1. punktā minēto sadarbību veicina ar koordināciju, kuru jo īpaši īsteno saistībā ar saprašanās memorandu vai vajadzības gadījumā – ar citiem Savienības reģionālās sadarbības regulējumiem starp Komisiju, EIB un galvenajām SFI, kā arī EDFI, kuras darbojas dažādos reģionos, vienlaikus ņemot vērā EĀDD kompetenci.
   10. pants
   ES garantijas segums un noteikumi
   1.   Attiecībā uz EIB finansēšanas darījumiem, kas ir sākti ar kādu valsti vai ko garantē kāda valsts, kā arī citiem EIB finansēšanas darījumiem, kas ir sākti ar reģionu vai vietējām pašvaldībām vai valsts īpašumā un/vai kontrolē esošiem uzņēmumiem vai iestādēm, ja šādiem EIB finansēšanas darījumiem ir dots attiecīgs EIB kredītriska novērtējums, kurā ņemts vērā kredītriska stāvoklis attiecīgajā valstī, ES garantija attiecas uz visiem maksājumiem, ko EIB nav saņēmusi, bet kas tai pienākas (“vispārējā garantija”).
   2.   Piemērojot 1. punktu, Jordānas Rietumkrastu un Gazas joslu pārstāv Palestīniešu pašpārvalde un Kosovu (6) pārstāv ANO misija Kosovā vai administrācija, kas norādīta 6. pantā minētajās reģionālās tehniskās darbības pamatnostādnēs.
   3.   Attiecībā uz EIB finansēšanas darījumiem, kas nav 1. punktā minētie darījumi, ES garantija attiecas uz visiem maksājumiem, ko EIB nav saņēmusi, bet kas tai pienākas, ja tos nesaņem tāpēc, ka ir īstenojies viens no turpmāk minētajiem politiskajiem riskiem (“politiska riska garantija”):

               a)

               valūtas nepārvešana;

               b)

               īpašuma ekspropriācija;

               c)

               karš vai pilsoņu nemieri;

               d)

               tiesiskuma neievērošana, laužot līgumu.

         4.   EIB, apspriežoties ar Komisiju, izstrādā skaidru un pārredzamu finansējuma piešķiršanas politiku, lai pieņemtu lēmumu par tādu darījumu finansējuma avotu, kam var piešķirt gan ES garantiju, gan finansējumu, pašai EIB uzņemoties risku.
   5.   Kad tiek izmantota ES garantija, EIB piešķir Savienībai attiecīgās tiesības saskaņā ar 13. panta 2. punktā minēto nolīgumu.
   11. pants
   Ikgadēja ziņošana un grāmatvedība
   1.   Komisija katru gadu ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par EIB finansēšanas darījumiem, kas veikti saskaņā ar šo lēmumu. Ziņojumā iekļauj novērtējumu par EIB finansēšanas darījumiem, iedalot pa projektiem, nozarēm, valstīm un reģioniem, kā arī novērtējumu par to, kā minētie finansēšanas darījumi palīdzējuši sasniegt Savienības ārpolitikas un stratēģiskos mērķus. Ziņojumā sniedz pārskatu par īstenošanas posmā esošajiem projektiem kopumā.
   Jo īpaši ziņojumā izvērtē EIB finansēšanas darījumu atbilstību šim lēmumam, ņemot vērā 6. pantā minētās reģionālās tehniskās darbības pamatnostādnes, un tajā ietver sadaļas par pievienoto vērtību attiecībā uz Savienības politikas mērķu sasniegšanu, novērtējumu par paredzamo ietekmi uz attīstību kopumā un apmēru, kādā EIB, izstrādājot un pārraugot finansētos projektus, ir ņēmusi vērā vides un sociālo ilgtspēju, kā arī sadaļas par sadarbību ar Komisiju, citām SFI un EDFI, tostarp par līdzfinansēšanu.
   Ziņojumā jo īpaši norāda visu to Savienības finanšu resursu sadalījumu, kas izmantoti līdztekus EIB un citu līdzekļu devēju finansējumam, tādējādi sniedzot pārskatu par saskaņā ar šo lēmumu veikto finansēšanas darījumu finansiālo ietekmi. Turklāt tajā iekļauj īpašu sadaļu ar detalizētu novērtējumu par EIB veiktajiem pasākumiem, kuru mērķis ir nodrošināt atbilstību 1. panta 2. punktam.
   2.   EIB turpina iesniegt Eiropas Parlamentam, Padomei un Komisijai visus tās neatkarīgos novērtējuma ziņojumus, kuros izvērtēti saskaņā ar ārējās darbības mandātu veikto konkrēto EIB darbību praktiskie rezultāti.
   3.   Piemērojot 1. punktu, EIB iesniedz Komisijai ikgadējus ziņojumus par saskaņā ar šo lēmumu veiktajiem EIB finansēšanas darījumiem projektu, nozaru, valstu un reģionu līmenī un par Savienības ārpolitisko un stratēģisko mērķu izpildi, tostarp par sadarbību ar Komisiju, citām SFI un EDFI, kā arī novērtējuma ziņojumu par ietekmi attīstības jomā, kā minēts 7. pantā. Visus saprašanās memorandus, kurus EIB noslēgusi ar citām SFI vai EDFI saistībā ar finansēšanas darījumu veikšanu saskaņā ar šo lēmumu, publisko vai, ja tas nav iespējams, paziņo Eiropas Parlamentam un Padomei, iekļaujot tos šā panta 1. punktā minētajā Komisijas ikgadējā ziņojumā.
   4.   Par katru EIB finansēšanas darījumu EIB sniedz Komisijai statistisko, finanšu un grāmatvedības informāciju, kā arī jebkādu citu papildu informāciju, kas nepieciešama, lai Komisija izpildītu ziņošanas pienākumus vai Revīzijas palātas pieprasījumus, un revidenta apstiprinājumu par EIB finansēšanas darījumu neatmaksātajām summām.
   5.   Lai Komisija varētu vest uzskaiti un ziņot par riskiem, ko sedz vispārējā garantija, kā noteikts 10. panta 1. punktā, EIB sniedz Komisijai EIB riska novērtējumu un klasifikācijas informāciju par EIB finansēšanas darījumiem ar aizņēmējiem vai garantiju parādniekiem, kas nav valsts.
   6.   EIB sniedz 3., 4. un 5. punktā minēto informāciju, pati sedzot ar to saistītās izmaksas.
   7.   EIB dara publiski pieejamu arī 3. un 4. punktā minēto informāciju – vispārēji un izslēdzot jebkādu konfidenciālu informāciju.
   8.   Informāciju par to, vai projektam ir piešķirta ES garantija, iekļauj projekta kopsavilkumā, ko publisko EIB tīmekļa vietnē pēc apstiprināšanas posma.
   9.   EIB savā gada ziņojumā iekļauj papildu novērtējumu par to, kā darbojas saprašanās memorands ar Eiropas Ombudu, ciktāl minētais memorands attiecas uz EIB finansēšanas darījumiem, kurus aptver šis lēmums.
   10.   Attiecīgos gadījumos 1. un 3. punktā minētās prasības piemēro tikai tiem EIB finansēšanas darījumiem, kuriem EIB finansējuma pieprasījumu iesniedz pēc 2011. gada 30. oktobra un kas ir parakstīti pēc 2012. gada 1. janvāra.
   12. pants
   Sadarbībā neieinteresētas jurisdikcijas
   Īstenojot savus finansēšanas darījumus, EIB nepieļauj nekādas darbības, ko veic nelikumīgiem mērķiem, tostarp nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, terorisma finansēšanu, krāpšanos ar nodokļiem un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas. Jo īpaši EIB nepiedalās nekādos finansēšanas darījumos, ko tiesīgā valstī īsteno ar citas, sadarbībā neieinteresētas jurisdikcijas starpniecību, kuru par tādu ir atzinusi ESAO, Finanšu darījumu darba grupa vai citas attiecīgas starptautiskās organizācijas.
   13. pants
   Komisijas veikto maksājumu atgūšana
   1.   Ja Komisija veic jebkādus maksājumus saskaņā ar ES garantiju, EIB Komisijas vārdā izvirza prasību par samaksāto summu atgūšanu.
   2.   Vēlākais 14. pantā minētā garantijas nolīguma noslēgšanas dienā Komisija un EIB noslēdz nolīgumu, kurā ir sīki izklāstīti noteikumi un procedūras prasījumu atgūšanai.
   3.   Pārredzamības labad Komisija savā tīmekļa vietnē dara publiski pieejamu konkrētu informāciju par visiem līdzekļu atgūšanas gadījumiem, kas saistīti ar 14. pantā minēto garantijas nolīgumu, ja vien nav nepieciešama konfidencialitāte.
   14. pants
   Garantijas nolīgums
   Komisija un EIB noslēdz garantijas nolīgumu, kurā ir sīki izklāstīti noteikumi un procedūras saistībā ar ES garantiju, un attiecīgi informē Eiropas Parlamentu.
   15. pants
   Revīzijas palātas veikta revīzija
   Revīzijas palāta veic revīziju attiecībā uz ES garantiju, kā arī attiecībā uz tiem maksājumiem un atgūtajiem līdzekļiem saskaņā ar minēto garantiju, kuri ir attiecināmi uz Eiropas Savienības vispārējo budžetu.
   16. pants
   Pārskatīšana
   Attiecīgā gadījumā Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei priekšlikumu par ES garantijas piešķiršanu saskaņā ar nākamo daudzgadu finanšu shēmu.
   17. pants
   Nobeiguma ziņojums
   Līdz 2014. gada 31. oktobrim Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei nobeiguma ziņojumu par šā lēmuma piemērošanu.
   18. pants
   Atcelšana
   Ar šo Lēmums Nr. 633/2009/EK tiek atcelts.
   19. pants
   Stāšanās spēkā
   Šis lēmums stājas spēkā trešajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Strasbūrā, 2011. gada 25. oktobrī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. BUZEK

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. DOWGIELEWICZ

      (1)  Eiropas Parlamenta 2011. gada 17. februāra nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2011. gada 20. septembra nostāja pirmajā lasījumā (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta). Eiropas Parlamenta 2011. gada 13. oktobra nostāja.

      (2)  OV L 190, 22.7.2009., 1. lpp.

      (3)  OV L 145, 10.6.2009., 10. lpp.

      (4)  OV L 414, 30.12.2006., 95. lpp.

      (5)  Padomes Lēmums 2008/847/EK (2008. gada 4. novembris ) par Vidusāzijas valstu tiesībām saskaņā ar Lēmumu 2006/1016/EK, ar ko Eiropas Investīciju bankai paredz Kopienas garantiju attiecībā uz zaudējumiem, ko var radīt ārpus Kopienas īstenotiem projektiem piešķirti aizdevumi un aizdevumu garantijas (OV L 301, 12.11.2008., 13. lpp.).

      (6)  Saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Rezolūciju Nr. 1244 (1999).

      I PIELIKUMS

         VISPĀRĒJĀ MANDĀTA MAKSIMĀLIE APJOMI REĢIONIEM

      A.   Pirmspievienošanās valstis: EUR 9 048 000 000.
      B.   Valstis, uz kurām attiecas kaimiņattiecību un partnerattiecību politika: EUR 13 548 000 000, iedalot šādos provizoriskos apakšapjomos:
      C.   Āzija un Latīņamerika: EUR 3 952 000 000, iedalot šādos provizoriskos apakšapjomos:
      D.   Dienvidāfrikas Republika: EUR 936 000 000.
      Nepārsniedzot vispārējā mandāta maksimālo kopapjomu, EIB pārvaldības struktūras var pieņemt lēmumu pārvietot reģionos un starp reģioniem summas, kas nepārsniedz 10 % no reģioniem noteiktā maksimālā apjoma.

      II PIELIKUMS

         POTENCIĀLI TIESĪGIE REĢIONI UN VALSTIS

      A.   Pirmspievienošanās valstis

      1.   Kandidātvalstis

      Horvātija, Islande, bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika, Melnkalne, Turcija
      2.   Potenciālās kandidātvalstis

      Albānija, Bosnija un Hercegovina, Kosova (1), Serbija
      B.   Valstis, uz kurām attiecas kaimiņattiecību un partnerattiecību politika

      1.   Vidusjūras reģiona valstis

      Alžīrija, Ēģipte, Jordānas Rietumkrasts un Gazas josla, Izraēla, Jordānija, Libāna, Lībija, Maroka, Sīrija, Tunisija
      2.   Austrumeiropa, Dienvidkaukāza valstis un Krievija

      Austrumeiropa: Baltkrievija, Moldovas Republika, Ukraina
      Dienvidkaukāzs: Armēnija, Azerbaidžāna, Gruzija
      Krievija
      C.   Āzija un Latīņamerika

      1.   Latīņamerika

      Argentīna, Bolīvija, Brazīlija, Čīle, Kolumbija, Kostarika, Kuba, Ekvadora, Salvadora, Gvatemala, Hondurasa, Meksika, Nikaragva, Panama, Paragvaja, Peru, Urugvaja, Venecuēla
      2.   Āzija

      Āzija (izņemot Vidusāziju): Afganistāna, Bangladeša, Butāna, Bruneja, Kambodža, Ķīna (tostarp Honkongas un Makao īpašie administratīvie reģioni), Indija, Indonēzija, Irāka, Laosa, Malaizija, Maldivu salas, Mongolija, Nepāla, Pakistāna, Filipīnas, Singapūra, Dienvidkoreja, Šrilanka, Taivāna, Taizeme, Vjetnama, Jemena
      Vidusāzija: Kazahstāna, Kirgizstāna, Tadžikistāna, Turkmenistāna, Uzbekistāna
      D.   Dienvidāfrika

      Dienvidāfrikas Republika

         (1)  Saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Rezolūciju Nr. 1244 (1999).

      III PIELIKUMS

         TIESĪGIE REĢIONI UN VALSTIS

      A.   Pirmspievienošanās valstis

      1.   Kandidātvalstis

      Horvātija, Islande, bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika, Melnkalne, Turcija
      2.   Potenciālās kandidātvalstis

      Albānija, Bosnija un Hercegovina, Kosova (1), Serbija
      B.   Valstis, uz kurām attiecas kaimiņattiecību un partnerattiecību politika

      1.   Vidusjūras reģiona valstis

      Alžīrija, Ēģipte, Jordānas Rietumkrasts un Gazas josla, Izraēla, Jordānija, Libāna, Lībija, Maroka, Sīrija, Tunisija
      2.   Austrumeiropa, Dienvidkaukāza valstis un Krievija

      Austrumeiropa: Moldovas Republika, Ukraina
      Dienvidkaukāzs: Armēnija, Azerbaidžāna, Gruzija
      Krievija
      C.   Āzija un Latīņamerika

      1.   Latīņamerika

      Argentīna, Bolīvija, Brazīlija, Čīle, Kolumbija, Kostarika, Ekvadora, Salvadora, Gvatemala, Hondurasa, Meksika, Nikaragva, Panama, Paragvaja, Peru, Urugvaja, Venecuēla
      2.   Āzija

      Āzija (izņemot Vidusāziju): Bangladeša, Bruneja, Kambodža, Ķīna (tostarp Honkongas un Makao īpašie administratīvie reģioni), Indija, Indonēzija, Irāka, Laosa, Malaizija, Maldivu salas, Mongolija, Nepāla, Pakistāna, Filipīnas, Singapūra, Dienvidkoreja, Šrilanka, Taizeme, Vjetnama, Jemena
      Vidusāzija: Kazahstāna, Kirgizstāna, Tadžikistāna, Turkmenistāna, Uzbekistāna
      D.   Dienvidāfrika

      Dienvidāfrikas Republika

         (1)  Saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Rezolūciju Nr. 1244 (1999).

      IV PIELIKUMS

         REĢIONĀLĀS POLITIKAS REGULĒJUMS

      EIB darbību partnervalstīs, kas piedalās pirmspievienošanās procesā, īsteno saskaņā ar pievienošanās partnerattiecību un Eiropas partnerattiecību regulējumu, kurā norādītas prioritātes kandidātvalstīm un potenciālajiem kandidātiem, lai sekmīgi tuvinātos Savienībai, un kurā noteikts pamats Savienības palīdzībai. Stabilizācijas un asociācijas process (SAP) ir politiskais pamats Savienības attiecībām ar Rietumbalkānu valstīm. Tas ir balstīts uz progresīvām partnerattiecībām, kurā Savienība piedāvā tirdzniecības koncesijas, ekonomisko un finansiālo palīdzību un līgumattiecības, izmantojot stabilizācijas un asociācijas nolīgumus. Pirmspievienošanās finansiālā palīdzība, izmantojot IPA, sekmē kandidātvalstu un potenciālo kandidātu sagatavošanos saistībām un uzdevumiem, kas saistīti ar dalību Savienībā. Ar šo palīdzību tiek atbalstīts reformu process, tostarp sagatavošanās darbi iespējamai dalībai Savienībā. Tās uzmanības centrā ir iestāžu veidošana, tiesību aktu saskaņošana ar Savienības acquis, sagatavošanās Savienības politikas un instrumentu izmantošanai un tādu pasākumu veicināšana, ar ko sekmē ekonomisko konverģenci.
      EIB darbību valstīs, uz kurām attiecas Eiropas kaimiņattiecību politika, īsteno saskaņā ar minēto politiku, kas paredz, ka Savienības mērķis ir izveidot īpašas attiecības ar valstīm, uz kurām attiecas kaimiņattiecību politika, lai radītu labklājības un labu kaimiņattiecību telpu, kuras pamatā ir Savienības vērtības, piemēram, demokrātija, tiesiskums, laba pārvaldība un cilvēktiesību ievērošana, un kuru raksturo ciešas un mierīgas uz sadarbību balstītas attiecības atbilstīgi gūto rezultātu noteiktai diferenciācijai. Saistībā ar šo sadarbību EIB finansējums saskaņā ar šo lēmumu būs vērsts arī uz iekļaujošu izaugsmi veicinošu politiku un darba vietu izveidi, uzlabojot sociālo stabilitāti atbilstīgi uz stimuliem balstītai pieejai, kas sekmē Savienības ārējās politikas mērķu sasniegšanu, tostarp attiecībā uz migrācijas jautājumiem.
      Lai sasniegtu šos mērķus, Savienība un tās partnervalstis īsteno kopīgi saskaņotus divpusējus rīcības plānus, kuros noteikts prioritāšu kopums, tostarp prioritātes saistībā ar politikas, drošības, tirdzniecības, ekonomikas, vides un sociālajiem jautājumiem, kā arī transporta un enerģētikas tīklu integrāciju.
      Savienība Vidusjūrai, Savienības stratēģija Donavas reģionam, Savienības stratēģija Baltijas jūras reģionam, Austrumu partnerība un Melnās jūras reģiona sinerģija ir daudzpusējas un reģionālas iniciatīvas, kuras papildina Eiropas kaimiņattiecību politiku un kuru mērķis ir sekmēt sadarbību starp Eiropas Savienību un tādu attiecīgo valstu, uz kurām attiecas kaimiņattiecību politika, grupu, kam ir kopīgas problēmas un/vai ģeogrāfiskā vide. Savienība Vidusjūrai plāno atsākt Eiropas un Vidusjūras reģiona integrācijas procesu, atbalstot savstarpēju ekonomikas, sociālo un vides attīstību visās Vidusjūras piekrastes valstīs, un atbalsta sociālekonomiskās attīstības veicināšanu, solidaritāti, reģionālo integrāciju, ilgtspējīgu attīstību un zināšanu uzkrāšanu, uzsverot nepieciešamību paplašināt finansiālo sadarbību, lai sniegtu atbalstu reģionāliem un starpvalstu projektiem. Savienība Vidusjūrai jo īpaši atbalsta jūrasceļu attīstību un autoceļu būvi, Vidusjūras atsārņošanu, Vidusjūras reģiona Saules enerģijas izmantošanas plānu, iniciatīvu ekonomiskās aktivitātes veicināšanai Vidusjūras reģionā, civilo aizsardzību un Eiropas un Vidusjūras reģiona universitāti. Savienības stratēģija Baltijas jūras reģionam sekmē ilgtspējīgu vides attīstību un optimālu ekonomikas un sociālo attīstību Baltijas jūras reģionā. Savienības stratēģija Donavas reģionam jo īpaši veicina transporta attīstību, enerģētikas saiknes un drošību, ilgtspējīgu vides un sociālekonomisko attīstību Donavas reģionā. Austrumu partnerības mērķis ir radīt nepieciešamos apstākļus, lai paātrinātu politisku saišu iedibināšanu un sekmētu ekonomikas integrāciju starp Savienību un Austrumu partnervalstīm. Krievijas Federācija un Savienība ir izveidojušas plašu stratēģisko partnerību (nošķirama no Eiropas kaimiņattiecību politikas), saskaņā ar kuru tiek veidotas kopējās telpas un plāni. Daudzpusējā līmenī tās papildina Ziemeļu dimensija, kas nodrošina regulējumu sadarbībai starp Savienību, Krieviju, Norvēģiju un Islandi.
      EIB darbību Latīņamerikā īsteno saskaņā ar Savienības, Latīņamerikas un Karību jūras reģiona valstu stratēģisko partnerību. Kā tas ir uzsvērts 2009. gada septembra Komisijas paziņojumā “Eiropas Savienība un Latīņamerika: globālo procesu dalībnieku partnerība”, Savienības prioritātes sadarbībā ar Latīņamerikas valstīm ir reģionālās integrācijas sekmēšana un nabadzības un sociālās nevienlīdzības izskaušana, lai veicinātu ilgtspējīgu ekonomikas un sociālo attīstību. Šo politikas mērķu īstenošana tiks veicināta, ņemot vērā Latīņamerikas valstu dažādo attīstības līmeni. Savienības un Latīņamerikas kopējo interešu jomās veidos divpusēju dialogu, tostarp par vidi, klimata pārmaiņām un katastrofu riska mazināšanu, kā arī par enerģētiku, zinātni, pētniecību, augstāko izglītību, tehnoloģiju un inovāciju.
      EIB tiek aicināta aktīvi darboties Āzijā – gan valstīs ar strauju ekonomisko izaugsmi, gan arī nabadzīgākās valstīs. Šajā daudzveidīgajā reģionā Savienība padziļina stratēģiskās partnerattiecības ar Ķīnu un Indiju un risina sarunas par jauniem partnerattiecību un brīvās tirdzniecības nolīgumiem ar Dienvidaustrumāzijas valstīm. Vienlaikus sadarbība attīstības jomā joprojām ir prioritāte Savienības attiecībās ar Āziju; Savienības attīstības stratēģija Āzijas reģionā ir vērsta uz nabadzības izskaušanu, atbalstot plašu, ilgtspējīgu ekonomisko izaugsmi, veicinot labvēlīgu vidi un apstākļus reģionālai tirdzniecībai un integrācijai, uzlabojot pārvaldību, palielinot politisko un sociālo stabilitāti, kā arī atbalstot 2015. gada Tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanu. Politika tiek īstenota kopīgi, lai risinātu kopīgas problēmas, piemēram, saistībā ar klimata pārmaiņām, ilgtspējīgu attīstību, drošību un stabilitāti, pārvaldību un cilvēktiesībām, kā arī dabas un cilvēka radītu katastrofu novēršanu un reaģēšanu uz tām. Savienības stratēģija jaunām partnerattiecībām ar Vidusāziju, ko Eiropadome pieņēma 2007. gada jūnijā, ir stiprinājusi reģionālu un divpusēju dialogu un Savienības sadarbību ar Vidusāzijas valstīm reģionam svarīgos jautājumos, kas saistīti, piemēram, ar nabadzības mazināšanu, ilgtspējīgu attīstību un stabilitāti. Stratēģijas īstenošanas rezultātā ir panākts būtisks progress cilvēktiesību, tiesiskuma, labas pārvaldības, demokrātijas, izglītības, ekonomikas attīstības, tirdzniecības un ieguldījumu, enerģētikas un transporta un vides politikas jomās.
      EIB darbību Dienvidāfrikā īsteno saskaņā ar ES Valsts stratēģijas dokumentu Dienvidāfrikai. Galvenās minētajā stratēģijas dokumentā noteiktās jomas ir darba vietu radīšana un pakalpojumu sniegšanas un sociālās kohēzijas spēju pilnveidošana. EIB darbības Dienvidāfrikā ir veiktas, papildinot Komisijas attīstības sadarbības programmu, t. i., EIB koncentrējoties uz atbalstu privātajam sektoram un ieguldījumiem infrastruktūras un sociālo pakalpojumu paplašināšanā (mājokļi, elektroapgāde, dzeramā ūdens attīrīšana un pašvaldību infrastruktūra). ES Valsts stratēģijas dokumenta Dienvidāfrikai starpposma pārskatā ir sniegts priekšlikums darbības klimata pārmaiņu jomā papildināt ar pasākumiem, kas atbalsta “zaļu” darba vietu izveidi.


title: Padomes Lēmums (ES) 2016/1888 (2016. gada 24. jūnijs) par to, lai Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Zālamana salām par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu

text:
               27.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 292/1

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2016/1888
   (2016. gada 24. jūnijs)
   par to, lai Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Zālamana salām par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta a) apakšpunktu saistībā ar 218. panta 5.punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 509/2014 (1) atsauci uz Zālamana salām pārcēla no Padomes Regulas (EK) Nr. 539/2001 (2) I pielikuma uz II pielikumu.

               (2)

               Minētajai atsaucei uz Zālamana salām ir pievienota zemsvītras piezīme, kurā norādīts, ka atbrīvojumu no vīzu prasības piemēro no dienas, kad stājas spēkā nolīgums par atbrīvojumu no vīzu prasības, kas jānoslēdz ar Eiropas Savienību.

               (3)

               Padome 2014. gada 9. oktobrī pieņēma lēmumu, ar ko pilnvaroja Komisiju sākt sarunas ar Zālamana salām par to, lai noslēgtu nolīgumu starp Eiropas Savienību un Zālamana salām par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu (“nolīgums”).

               (4)

               Sarunas par nolīgumu tika sāktas 2014. gada 19. novembrī, un tās veiksmīgi pabeidza, nolīgumu parafējot 2015. gada 13. novembrī.

               (5)

               Nolīgums būtu jāparaksta un nolīgumam pievienotās deklarācijas būtu jāapstiprina Savienības vārdā. Nolīgums būtu jāpiemēro provizoriski no nākamās dienas pēc tā parakstīšanas, kamēr tiek pabeigtas procedūras tā noslēgšanai.

               (6)

               Šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Apvienotā Karaliste nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/365/EK (3); tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā un Apvienotajai Karalistei šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               (7)

               Šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK (4); tādēļ Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā un Īrijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo atļauj Savienības vārdā parakstīt Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Zālamana salām par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu, ņemot vērā minētā nolīguma noslēgšanu.
   Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Savienības vārdā tiek apstiprinātas šim lēmumam pievienotās deklarācijas.
   3. pants
   Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots norīkot personu vai personas, kas tiesīgas Savienības vārdā parakstīt nolīgumu.
   4. pants
   Nolīgumu provizoriski piemēro no nākamās dienas pēc tā parakstīšanas (5), kamēr tiek pabeigtas procedūras tā noslēgšanai.
   5. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Luksemburgā, 2016. gada 24. jūnijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         A.G. KOENDERS

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 509/2014 (2014. gada 15. maijs), ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas (OV L 149, 20.5.2014., 67. lpp.).

      (2)  Padomes Regula (EK) Nr. 539/2001 (2001. gada 15. marts), ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas (OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp.).

      (3)  Padomes Lēmums 2000/365/EK (2000. gada 29. maijs) par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 131, 1.6.2000., 43. lpp.).

      (4)  Padomes Lēmums 2002/192/EK (2002. gada 28. februāris) par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.).

      (5)  Nolīguma parakstīšanas datumu Padomes Ģenerālsekretariāts publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.