title: 2011/663/: Padomes Lēmums ( 2011. gada 16. jūnijs ) par to, lai Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Indonēzijas Republikas valdību par dažiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem#Nolīgums starp Eiropas Savienību un Indonēzijas Republikas valdību par dažiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 264/1

         PADOMES LĒMUMS
   (2011. gada 16. jūnijs)
   par to, lai Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Indonēzijas Republikas valdību par dažiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem
   (2011/663/ES)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 100. panta 2. punktu saistībā ar 218. panta 5. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Padome ar 2003. gada 5. jūnija lēmumu pilnvaroja Komisiju sākt sarunas ar trešām valstīm, lai atsevišķus noteikumus spēkā esošajos divpusējos nolīgumos aizstātu ar nolīgumu Savienības līmenī.

               (2)

               Komisija Savienības vārdā ir risinājusi sarunas ar Indonēzijas Republikas valdību par Nolīgumu par dažiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem (“nolīgums”) saskaņā ar mehānismiem un norādījumiem, kas noteikti Padomes 2003. gada 5. jūnija lēmuma pielikumā.

               (3)

               Nolīgums būtu jāparaksta un jāpiemēro provizoriski, ņemot vērā tā noslēgšanu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo Savienības vārdā tiek apstiprināta Nolīguma parakstīšana starp Eiropas Savienību un Indonēzijas Republikas valdību par dažiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem (“nolīgums”), ņemot vērā minētā nolīguma noslēgšanu.
   Nolīguma teksts pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots norīkot personu vai personas, kas tiesīgas Savienības vārdā parakstīt nolīgumu, ņemot vērā tā noslēgšanu.
   3. pants
   Līdz tā spēkā stāšanās dienai nolīgumu piemēro provizoriski no nākamā mēneša pirmās dienas pēc dienas, kad Puses viena otrai paziņojušas par šim nolūkam vajadzīgo procedūru pabeigšanu (1).
   4. pants
   Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots sniegt nolīguma 8. panta 2. punktā paredzēto paziņojumu.
   5. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Luksemburgā, 2011. gada 16. jūnijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         VÖLNER P.

      (1)  Dienu, no kuras nolīgumu piemēro provizoriski, Padomes Ģenerālsekretariāts publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      NOLĪGUMS
      starp Eiropas Savienību un Indonēzijas Republikas valdību par dažiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu aspektiem
      EIROPAS SAVIENĪBA, turpmāk “Savienība”,
      no vienas puses, un
      INDONĒZIJAS REPUBLIKAS VALDĪBA turpmāk “Indonēzija”,
      no otras puses,
      turpmāk “Puses”,
      ATZĪMĒJOT, ka starp vairākām Savienības dalībvalstīm un Indonēziju ir noslēgti divpusēji gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumi, kuros iekļauti noteikumi, kas ir pretrunā Savienības tiesību aktiem,
      ATZĪMĒJOT, ka Savienībai ir ekskluzīva kompetence vairākos aspektos, uz ko var attiekties divpusēji gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumi, kuri noslēgti starp Savienības dalībvalstīm un trešām valstīm,
      ATZĪMĒJOT, ka saskaņā ar Savienības tiesību aktiem Savienības gaisa pārvadātājiem, kas reģistrēti kādā dalībvalstī, ir tiesības bez diskriminācijas piekļūt lidojuma maršrutiem starp Savienības dalībvalstīm un trešām valstīm,
      ŅEMOT VĒRĀ, ka nolīgumi starp Savienību un atsevišķām trešām valstīm šo trešo valstu valstspiederīgajiem dod iespēju kļūt par tādu gaisa pārvadātāju īpašniekiem, kam piešķirta licence saskaņā ar Savienības tiesību aktiem,
      ATZĪSTOT, ka atsevišķi noteikumi, kas iekļauti starp Savienības dalībvalstīm un Indonēziju noslēgtajos divpusējos gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumos un kas ir pretrunā Savienības tiesību aktiem, jāsaskaņo ar šiem tiesību aktiem, tādējādi izveidojot labu juridisko pamatu gaisa pārvadājumiem starp Savienību un Indonēziju un saglabājot šādu gaisa pārvadājumu nepārtrauktību,
      ATZĪMĒJOT, ka saskaņā ar Savienības tiesību aktiem gaisa pārvadātājiem principā aizliegts slēgt vienošanās, kuras var ietekmēt tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un kuru mērķis vai rezultāts ir konkurences nepieļaušana, ierobežošana vai traucēšana,
      ATZĪSTOT, ka ar noteikumiem, kas iekļauti divpusējos gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumos starp Savienības dalībvalstīm un Indonēziju un kas i) paredz pieņemt vai atbalsta vienošanās starp uzņēmumiem, uzņēmumu apvienību lēmumus vai saskaņotas darbības, ar kurām nepieļauj, traucē vai ierobežo konkurenci starp gaisa pārvadātājiem attiecīgajos maršrutos, vai ii) pastiprina jebkādas šādas vienošanās, lēmuma vai saskaņotas darbības ietekmi, vai iii) deleģē gaisa pārvadātājiem vai citiem privātiem uzņēmējiem atbildību par tādu pasākumu veikšanu, ar ko nepieļauj, traucē vai ierobežo konkurenci starp gaisa pārvadātājiem attiecīgajos maršrutos, var padarīt neefektīvus uzņēmumiem piemērojamos konkurences noteikumus,
      ATZĪMĒJOT, ka Savienības mērķis šajā nolīgumā nav palielināt kopējo gaisa satiksmes apjomu starp Savienību un Indonēziju, ietekmēt līdzsvaru starp Savienības gaisa pārvadātājiem un Indonēzijas gaisa pārvadātājiem vai apspriest grozījumus spēkā esošo divpusējo gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumu noteikumos, kas attiecas uz satiksmes tiesībām,
      IR VIENOJUŠĀS ŠĀDI.
      1. pants
      Vispārēji noteikumi
      1.   Šajā nolīgumā “dalībvalstis” ir Savienības dalībvalstis, un “ES līgumi” ir Līgums par Eiropas Savienību un Līgums par Eiropas Savienības darbību.
      2.   Visos 1. pielikumā uzskaitītajos nolīgumos atsauces uz tādas dalībvalsts valstspiederīgajiem, kas ir šā nolīguma puse, saprot kā atsauces uz Savienības dalībvalstu valstspiederīgajiem.
      3.   Visos 1. pielikumā uzskaitītajos nolīgumos atsauces uz tādas dalībvalsts gaisa pārvadātājiem vai aviokompānijām, kas ir šā nolīguma puse, saprot kā atsauces uz konkrētās dalībvalsts izraudzītajiem gaisa pārvadātājiem vai aviokompānijām.
      2. pants
      Pārvadātāja izraudzīšana dalībvalstī
      1.   Šā panta 2. un 3. punkta noteikumi aizstāj atbilstīgos noteikumus pantos, kas minēti attiecīgi 2. pielikuma a) un b) daļā, t. i., saistībā ar gaisa pārvadātāja izraudzīšanu konkrētajā dalībvalstī, pilnvarām un atļaujām, ko tam piešķīrusi Indonēzija, kā arī attiecīgi gaisa pārvadātāja pilnvaru vai atļauju atteikumu, atsaukšanu, apturēšanu vai ierobežošanu.
      2.   Saņemot kādas dalībvalsts paziņojumu par pārvadātāja izraudzīšanu, Indonēzija bez liekas procedūras kavēšanās piešķir attiecīgās pilnvaras un atļaujas ar nosacījumu, ka:

                  a)

                  gaisa pārvadātājs saskaņā ar ES līgumiem ir reģistrēts tās dalībvalsts teritorijā, kura to izraudzījusies, un tam ir derīga darbības licence saskaņā ar Savienības tiesību aktiem; un

                  b)

                  gaisa pārvadātāja efektīvu reglamentējošu kontroli veic un uztur dalībvalsts, kas atbild par gaisa kuģa ekspluatanta apliecības piešķiršanu gaisa pārvadātājam, un izraudzīšanas dokumentā ir skaidri norādīta attiecīgā aeronavigācijas iestāde; un

                  c)

                  gaisa pārvadātāja īpašnieki tieši vai ar akciju kontrolpaketes starpniecību ir un to faktiski kontrolē dalībvalstis un/vai dalībvalstu valstspiederīgie, un/vai citas 3. pielikumā minētās valstis un/vai šo valstu valstspiederīgie.

            3.   Indonēzijai ir tiesības atteikt, atsaukt, apturēt vai ierobežot dalībvalsts izraudzītā gaisa pārvadātāja pilnvaras vai atļaujas, ja:

                  a)

                  gaisa pārvadātājs saskaņā ar ES līgumiem nav reģistrēts tās dalībvalsts teritorijā, kura to izraudzījusies, vai tam nav derīgas darbības licences saskaņā ar Savienības tiesību aktiem; vai

                  b)

                  gaisa pārvadātāja efektīvu reglamentējošu kontroli neveic vai neuztur dalībvalsts, kas atbild par gaisa kuģa ekspluatanta apliecības piešķiršanu gaisa pārvadātājam, vai izraudzīšanas dokumentā nav skaidri norādīta attiecīgā aeronavigācijas iestāde; vai

                  c)

                  gaisa pārvadātāja īpašnieki tieši vai ar akciju kontrolpaketes starpniecību nav vai to faktiski nekontrolē dalībvalstis un/vai dalībvalstu valstspiederīgie, un/vai citas 3. pielikumā minētās valstis un/vai šo valstu valstspiederīgie; vai

                  d)

                  gaisa pārvadātājam ar divpusēju nolīgumu starp Indonēziju un citu dalībvalsti jau ir piešķirta darbības atļauja, un Indonēzija var pierādīt, ka, izmantojot satiksmes tiesības atbilstīgi šim nolīgumam maršrutā, kas iekļauj kādu punktu minētajā citā dalībvalstī, tas apietu satiksmes tiesību ierobežojumus, kas noteikti attiecīgajā divpusējā nolīgumā; vai

                  e)

                  izraudzītajam gaisa pārvadātājam ir dalībvalsts piešķirta gaisa kuģa ekspluatanta apliecība, un starp šo dalībvalsti un Indonēziju nav divpusēja gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīguma, un attiecīgā dalībvalsts ir liegusi satiksmes tiesības Indonēzijas izraudzītajam gaisa pārvadātājam.

            Izmantojot savas tiesības saskaņā ar šo punktu, Indonēzija nediskriminē Savienības gaisa pārvadātājus to valstspiederības dēļ.
      3. pants
      Drošums
      1.   Ar šā panta 2. punkta noteikumiem papildina atbilstīgos noteikumus 2. pielikuma c) daļā uzskaitītajos nolīgumu pantos.
      2.   Ja dalībvalsts ir izraudzījusies gaisa pārvadātāju, kura reglamentējošu kontroli veic un uztur cita dalībvalsts, tad Indonēzijas tiesības saskaņā ar drošuma noteikumiem nolīgumā starp dalībvalsti, kura izraudzījusi attiecīgo gaisa pārvadātāju, un Indonēziju vienlīdz attiecas gan uz šīs citas dalībvalsts veikto drošuma standartu pieņemšanu, izpildi vai uzturēšanu, gan arī uz minētā gaisa pārvadātāja darbības atļaujas piešķiršanu.
      4. pants
      Aviācijas degvielas aplikšana ar nodokli
      1.   Ar šā panta 2. punkta noteikumiem papildina atbilstīgos noteikumus 2. pielikuma d) daļā uzskaitītajos nolīgumu pantos.
      2.   Neatkarīgi no jebkādiem citiem pretējiem noteikumiem nekas 2. pielikuma d) daļā uzskaitītajos nolīgumos neliedz dalībvalstij bez diskriminācijas noteikt nodokļus, nodevas vai citus maksājumus par degvielu, kas tās teritorijā piegādāta izmantošanai Indonēzijas izraudzīta gaisa pārvadātāja gaisa kuģī, kas veic lidojumus no viena punkta šīs dalībvalsts teritorijā uz citu punktu šīs dalībvalsts teritorijā vai citas dalībvalsts teritorijā.
      5. pants
      Atbilstība konkurences noteikumiem
      1.   Neatkarīgi no jebkādiem citiem pretējiem noteikumiem nekas 1. pielikumā uzskaitītajos nolīgumos i) neatbalsta vienošanās starp uzņēmumiem, uzņēmumu apvienību lēmumus vai saskaņotas darbības, ar kurām nepieļauj, traucē vai ierobežo konkurenci, ii) nepastiprina jebkādas šādas vienošanās, lēmuma vai saskaņotas darbības ietekmi vai iii) nedeleģē privātiem uzņēmējiem atbildību par tādu pasākumu veikšanu, ar ko nepieļauj, traucē vai ierobežo konkurenci.
      2.   Nepiemēro 1. pielikumā uzskaitīto nolīgumu noteikumus, kuri nav saderīgi ar šā panta 1. punktu.
      6. pants
      Šā nolīguma pielikumi
      Šā nolīguma pielikumi ir tā neatņemama daļa.
      7. pants
      Pārskatīšana vai grozīšana
      Puses jebkurā laikā var pārskatīt vai grozīt šo nolīgumu, pamatojoties uz abpusēju piekrišanu.
      8. pants
      Stāšanās spēkā un provizoriska piemērošana
      1.   Šis nolīgums stājas spēkā, kad Puses viena otrai ir rakstiski paziņojušas, ka ir pabeigtas to attiecīgās iekšējās procedūras, kas nepieciešamas, lai nolīgums stātos spēkā.
      2.   Neatkarīgi no 1. punkta noteikumiem Puses vienojas piemērot šo nolīgumu provizoriski no nākamā mēneša pirmās dienas pēc dienas, kad Puses viena otrai paziņojušas par šim nolūkam vajadzīgo procedūru pabeigšanu.
      3.   Šo nolīgumu piemēro attiecībā uz visiem 1. pielikumā uzskaitītajiem nolīgumiem un vienošanās dokumentiem, tostarp tiem, kas šā nolīguma parakstīšanas dienā vēl nav stājušies spēkā un netiek piemēroti provizoriski.
      9. pants
      Nolīguma darbības izbeigšana
      1.   Ja tiek izbeigts kāds no 1. pielikumā uzskaitītajiem nolīgumiem, vienlaikus spēku zaudē visi šā nolīguma noteikumi, kas saistīti ar attiecīgo 1. pielikumā uzskaitīto nolīgumu.
      2.   Ja tiek izbeigti visi 1. pielikumā uzskaitītie nolīgumi, vienlaikus tiek izbeigts arī šis nolīgums.
      TO APLIECINOT, attiecīgi pilnvarotas personas ir parakstījušas šo nolīgumu.

         Sagatavots Briselē divos eksemplāros 2011. gada divdesmit devītajā jūnijā angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, igauņu, itāļu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu, zviedru un indonēziešu valodā; visi teksti ir vienlīdz autentiski.

            За Европейския съюз
            Por la Unión Europea
            Za Evropskou unii
            For Den Europæiske Union
            Für die Europäische Union
            Euroopa Liidu nimel
            Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
            For the European Union
            Pour l'Union européenne
            Per l'Unione europea
            Eiropas Savienības vārdā –
            Europos Sąjungos vardu
            Az Európai Unió részéről
            Għall-Unjoni Ewropea
            Voor de Europese Unie
            W imieniu Unii Europejskiej
            Pela União Europeia
            Pentru Uniunea Europeană
            Za Európsku úniu
            Za Evropsko unijo
            Euroopan unionin puolesta
            För Europeiska unionen
            Untuk Uni Eropa

            За правителството на Република Индонезия
            Por el Gobierno de la República de Indonesia
            Za vládu Indonéské republiky
            For Republiken Indonesiens regeringen
            Für die Regierung der Republik Indonesien
            Indoneesia Vabariigi valitsuse nimel
            Για την Κυβέρνηση της Δημοκρατίας της Ινδονησίας
            For the Government of the Republic of Indonesia
            Pour le gouvernement de la République d'Indonésie
            Per il governo della Repubblica di Indonesia
            Indonēzijas Republikas valdības vārdā –
            Indonezijos Respublikos vyriausybės vardu
            Az Indonéz Köztársaság kormánya részéről
            Għall-Gvern tar-Repubblika tal-Indoneżja
            Voor de regering van de Republiek Indonesië
            W imieniu rządu Republiki Indonezji
            Pelo Governo da República da Indonésia
            Pentru Guvernul Republicii Indonezia
            Za vládu Indonézskej republiky
            Za vlado Republike Indonezije
            Indonesian tasavallan hallituksen puolesta
            För Republiken Indonesiens regeringen
            Untuk Pemerintah Republik Indonesia

         1. PIELIKUMS

            Nolīguma 1. pantā minēto nolīgumu saraksts

         Gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumi un citas vienošanās starp Indonēzijas Republiku un Eiropas Savienības dalībvalstīm, ar izmaiņām vai grozījumiem, kuras nolīguma parakstīšanas dienā ir noslēgtas, parakstītas vai parafētas

                     —

                     Austrijas federālās valdības un Indonēzijas Republikas valdības gaisa transporta nolīgums par regulāru gaisa satiksmi, kas parakstīts Vīnē 1987. gada 19. martā, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Austrijas nolīgums”;

                     —

                     Beļģijas Karalistes valdības un Indonēzijas Republikas valdības nolīgums par gaisa pārvadājumu pakalpojumiem starp to teritorijām un ārpus tām, kas parakstīts Džakartā 1971. gada 12. martā, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Beļģijas nolīgums”;

                     —

                     Bulgārijas Republikas valdības un Indonēzijas Republikas valdības gaisa transporta nolīgums par gaisa pārvadājumu pakalpojumiem starp to teritorijām un ārpus tām, kas noslēgts Džakartā 1992. gada 22. jūnijā, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Bulgārijas nolīgums”;

                     —

                     Čehoslovākijas Sociālistiskās Republikas valdības un Indonēzijas Republikas valdības gaisa transporta nolīgums, kas parakstīts Prāgā 1972. gada 10. maijā, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Čehijas nolīgums”. Jaunākie grozījumi izdarīti ar vēstuļu apmaiņu Džakartā 1986. gada 18. janvārī;

                     —

                     Dānijas valdības un Indonēzijas Republikas valdības nolīgums par gaisa pārvadājumu pakalpojumiem starp to teritorijām, kas parakstīts Kopenhāgenā 1971. gada 23. jūnijā, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Dānijas nolīgums”;

                     —

                     Somijas Republikas valdības un Indonēzijas Republikas valdības nolīgums par gaisa pārvadājumu pakalpojumiem, kas parakstīts Džakartā 1997. gada 7. novembrī, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Somijas nolīgums”;

                     —

                     Francijas Republikas valdības un Indonēzijas Republikas valdības nolīgums par gaisa pārvadājumu pakalpojumiem starp to teritorijām un ārpus tām, kas noslēgts Džakartā 1967. gada 24. novembrī, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Francijas nolīgums”;

                     —

                     Vācijas Federatīvās Republikas un Indonēzijas Republikas nolīgums par gaisa pārvadājumu pakalpojumiem starp to teritorijām un ārpus tām, kas parakstīts Džakartā 1969. gada 4. decembrī, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Vācijas nolīgums”;

                     —

                     Grieķijas Republikas valdības un Indonēzijas Republikas valdības Gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgums, kas parakstīts Džakartā 2008. gada 24. jūnijā, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Grieķijas nolīgums”;

                     —

                     Ungārijas Republikas valdības un Indonēzijas Republikas valdības gaisa transporta nolīgums, kas parakstīts Džakartā 1994. gada 20. septembrī, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Ungārijas nolīgums”;

                     —

                     Itālijas Republikas valdības un Indonēzijas Republikas valdības nolīgums par gaisa pārvadājumu pakalpojumiem starp to teritorijām un ārpus tām, kas parakstīts Džakartā 1966. gada 7. decembrī, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Itālijas nolīgums”;

                     —

                     Luksemburgas Lielhercogistes valdības un Indonēzijas Republikas valdības nolīguma projekts par gaisa pārvadājumu pakalpojumiem, kas parafēts Denpasarā 2005. gada 15. martā, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Luksemburgas nolīgums”;

                     —

                     Nīderlandes Karalistes valdības un Indonēzijas Republikas valdības gaisa transporta nolīgums, kas parakstīts Hāgā 1990. gada 23. novembrī, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Nīderlandes nolīgums”;

                     —

                     Polijas Republikas valdības un Indonēzijas Republikas gaisa transporta nolīgums par regulāru gaisa satiksmi, kas parakstīts Džakartā 1991. gada 13. decembrī, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Polijas nolīgums”;

                     —

                     Rumānijas valdības un Indonēzijas Republikas valdības nolīgums par gaisa pārvadājumu pakalpojumiem, kas parakstīts Džakartā 1993. gada 7. septembrī, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Rumānijas nolīgums”;

                     —

                     Gaisa transporta nolīgums starp Slovākijas Republikas valdību un Indonēzijas Republikas valdību, kas parafēts Džakartā 1995. gada 28. martā, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Slovākijas nolīgums”;

                     —

                     Spānijas Karalistes valdības un Indonēzijas Republikas valdības Gaisa transporta nolīgums par regulāriem gaisa pārvadājumu pakalpojumiem, kas noslēgts Madridē 1993. gada 5. oktobrī, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Spānijas nolīgums”;

                     —

                     Zviedrijas valdības un Indonēzijas Republikas valdības nolīgums par gaisa pārvadājumu pakalpojumiem starp to teritorijām, kas parakstīts Kopenhāgenā 1971. gada 23. jūnijā, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un Zviedrijas nolīgums”;

                     —

                     Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes valdības un Indonēzijas Republikas valdības nolīgums par gaisa pārvadājumu pakalpojumiem starp to teritorijām un ārpus tām, kas parakstīts Džakartā 1973. gada 28. jūnijā, turpmāk 2. pielikumā “Indonēzijas un AK nolīgums”.

         2. PIELIKUMS

            Nolīguma 1. pielikumā uzskaitīto un 2. līdz 4. pantā minēto nolīgumu pantu saraksts

                     a)

                     Pārvadātāja izraudzīšana dalībvalstī

                                 Indonēzijas un Austrijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Beļģijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Bulgārijas nolīguma III pants;

                                 Indonēzijas un Čehijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Dānijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Somijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Francijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Vācijas nolīguma 3. panta 4. punkts;

                                 Indonēzijas un Ungārijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Itālijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Luksemburgas nolīguma III pants;

                                 Indonēzijas un Nīderlandes nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Polijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Rumānijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Slovākijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Spānijas nolīguma III pants;

                                 Indonēzijas un Zviedrijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un AK nolīguma 3. pants.

                     b)

                     Pilnvaru vai atļauju atteikšana, atsaukšana, apturēšana vai ierobežošana

                                 Indonēzijas un Austrijas nolīguma 3. un 4. pants;

                                 Indonēzijas un Beļģijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Bulgārijas nolīguma IV pants;

                                 Indonēzijas un Čehijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Dānijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Somijas nolīguma 3. un 4. pants;

                                 Indonēzijas un Francijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Vācijas nolīguma 3. panta 6. punkts;

                                 Indonēzijas un Ungārijas nolīguma 4. pants;

                                 Indonēzijas un Itālijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Luksemburgas nolīguma IV pants;

                                 Indonēzijas un Nīderlandes nolīguma 3. un 4. pants;

                                 Indonēzijas un Polijas nolīguma 3. un 4. pants;

                                 Indonēzijas un Rumānijas nolīguma 4. pants;

                                 Indonēzijas un Slovākijas nolīguma 4. pants;

                                 Indonēzijas un Spānijas nolīguma III un IV pants;

                                 Indonēzijas un Zviedrijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un AK nolīguma 3. pants.

                     c)

                     Drošums

                                 Indonēzijas un Austrijas nolīguma 3. un 6. pants;

                                 Indonēzijas un Beļģijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Čehijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Dānijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Somijas nolīguma 16. pants;

                                 Indonēzijas un Francijas nolīguma 3. pants;

                                 4. pielikums, kas pievienots Saskaņotajam protokolam, kuru 2003. gada 4. jūnijā parakstīja delegācijas, kas pārstāv Vācijas Federatīvās Republikas un Indonēzijas Republikas aeronavigācijas iestādes;

                                 Indonēzijas un Grieķijas nolīguma 7. pants;

                                 Indonēzijas un Ungārijas nolīguma 16. pants;

                                 Indonēzijas un Itālijas nolīguma 3. pants;

                                 Indonēzijas un Luksemburgas nolīguma VII pants;

                                 IV pielikums Indonēzijas Republikas un Nīderlandes Karalistes aeronavigācijas iestāžu Saprašanās memorandam, kas parakstīts Hāgā 2009. gada 19. augustā;

                                 Indonēzijas un Slovākijas nolīguma 6. pants;

                                 Indonēzijas un Spānijas nolīguma VI pants;

                                 Indonēzijas un Zviedrijas nolīguma 3. pants.

                     d)

                     Aviācijas degvielas aplikšana ar nodokli

                                 Indonēzijas un Austrijas nolīguma 7. pants;

                                 Indonēzijas un Beļģijas nolīguma 4. pants;

                                 Indonēzijas un Bulgārijas nolīguma VI pants;

                                 Indonēzijas un Čehijas nolīguma 5. pants;

                                 Indonēzijas un Dānijas nolīguma 4. pants;

                                 Indonēzijas un Somijas nolīguma 6. pants;

                                 Indonēzijas un Francijas nolīguma 4. pants;

                                 Indonēzijas un Vācijas nolīguma 5. pants;

                                 Indonēzijas un Grieķijas nolīguma 10. pants;

                                 Indonēzijas un Ungārijas nolīguma 6. pants;

                                 Indonēzijas un Itālijas nolīguma 4. pants;

                                 Indonēzijas un Luksemburgas nolīguma IX pants;

                                 Indonēzijas un Nīderlandes nolīguma 10. pants;

                                 Indonēzijas un Polijas nolīguma 6. pants;

                                 Indonēzijas un Rumānijas nolīguma 9. pants;

                                 Indonēzijas un Slovākijas nolīguma 8. pants;

                                 Indonēzijas un Spānijas nolīguma VIII pants;

                                 Indonēzijas un Zviedrijas nolīguma 4. pants;

                                 Indonēzijas un AK nolīguma 4. pants.

         3. PIELIKUMS

            Nolīguma 2. pantā minēto citu valstu saraksts

                     a)

                     Islandes Republika (saskaņā ar Eiropas Ekonomikas zona līgumu);

                     b)

                     Lihtenšteinas Firstiste (saskaņā ar Eiropas Ekonomikas zona līgumu);

                     c)

                     Norvēģijas Karaliste (saskaņā ar Eiropas Ekonomikas zona līgumu);

                     d)

                     Šveices Konfederācija (saskaņā ar Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas nolīgumu par gaisa transportu)


title: 2013/552/ES: Eiropas Parlamenta Lēmums ( 2013. gada 17. aprīlis ) par 8., 9. un 10. Eiropas Attīstības fonda 2011. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu#Eiropas Parlamenta Rezolūcija ( 2013. gada 17. aprīlis ), ar konstatējumiem, kas ir neatņemama daļa no lēmuma par 8., 9. un 10. Eiropas Attīstības fonda 2011. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 308/146

         EIROPAS PARLAMENTA LĒMUMS
   (2013. gada 17. aprīlis)
   par 8., 9. un 10. Eiropas Attīstības fonda 2011. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu
   (2013/552/ES)
   EIROPAS PARLAMENTS,

               —

               ņemot vērā Komisijas ziņojumu par paveikto darbu saistībā ar lēmumiem par 2010. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu (COM(2012) 585) un Komisijas dienestu darba dokumentus (SWD(2012) 330 un SWD(2012) 340)), kas pievienoti šim ziņojumam,

               —

               ņemot vērā 8., 9. un 10. Eiropas Attīstības fonda finanšu pārskatus un ieņēmumu un izdevumu pārskatus par 2011. finanšu gadu (COM(2012) 435 – C7-0223/2012),

               —

               ņemot vērā Komisijas 2012. gada 26. aprīļa gada ziņojumu par 8., 9. un 10. Eiropas Attīstības fonda finanšu pārvaldību 2011. gadā,

               —

               ņemot vērā finanšu informāciju par Eiropas Attīstības fondiem (COM(2012) 386),

               —

               ņemot vērā Revīzijas palātas 2011. finanšu gada pārskatu par darbībām, ko finansē no 8., 9. un 10. Eiropas Attīstības fonda, kopā ar Komisijas atbildēm (1), un Revīzijas palātas īpašos ziņojumus,

               —

               ņemot vērā deklarāciju par pārskatu ticamību (2), kā arī par pakārtoto darījumu likumību un pareizību, ko Revīzijas palāta iesniegusi par 2011. finanšu gadu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 287. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2013. gada 4. februāra ieteikumus par budžeta izpildes apstiprinājumu, ko iesniedz Komisijai attiecībā uz Eiropas Attīstības fondu 2011. finanšu gadā īstenotajām darbībām (05190/2012 – C7-0083/2013, 05191/2012 – C7-0084/2013, 05192/2012 – C7-0085/2013),

               —

               ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kuru 2000. gada 23. jūnijā parakstīja Kotonū (3) un pārskatīja 2005. gada 25. jūnijā Luksemburgā (4),

               —

               ņemot vērā Padomes 2001. gada 27. novembra Lēmumu 2001/822/EK par aizjūras zemju un teritoriju asociāciju ar Eiropas Kopienu (Lēmumu par aizjūras asociāciju) (5), kas grozīts ar Padomes Lēmumu 2007/249/EK (6),

               —

               ņemot vērā 33. pantu Iekšējā nolīgumā, kuru 1995. gada 20. decembrī noslēdza dalībvalstu valdību pārstāvji, tiekoties Padomes sanāksmē, par Kopienas atbalsta finansēšanu un administrēšanu saskaņā ar Ceturtās ĀKK un EK konvencijas Otro finanšu protokolu (7),

               —

               ņemot vērā 32. pantu Iekšējā nolīgumā, kuru 2000. gada 18. septembrī noslēdza dalībvalstu valdību pārstāvji, tiekoties Padomē, par Kopienas atbalsta finansējumu un pārvaldību saskaņā ar Finanšu protokolu, kas pievienots Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu un Eiropas Kopienas un tās dalībvalstu partnerattiecību nolīgumam, kuru 2000. gada 23. jūnijā noslēdza Kotonū (Benina), un par tāda finanšu atbalsta piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, uz kurām attiecas EK līguma ceturtā daļa (8),

               —

               ņemot vērā Komisijas 2010. gada 21. aprīļa paziņojumu “Nodokļi un attīstība. Sadarbība ar jaunattīstības valstīm, lai veicinātu labu pārvaldību nodokļu lietās” un 2011. gada 13. oktobra paziņojumu “Turpmākā pieeja saistībā ar ES budžeta atbalstu trešām valstīm”,

               —

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 319. pantu,

               —

               ņemot vērā 74. pantu 1998. gada 16. jūnija Finanšu regulā, kas attiecas uz sadarbību attīstības finansēšanas jomā atbilstīgi Ceturtajai ĀKK un EK konvencijai (9),

               —

               ņemot vērā 119. pantu 2003. gada 27. marta Finanšu regulā, ko piemēro 9. Eiropas Attīstības fondam (10),

               —

               ņemot vērā 142. pantu Padomes 2008. gada 18. februāra Regulā (EK) Nr. 215/2008 par Finanšu regulu, ko piemēro 10. Eiropas Attīstības fondam (11),

               —

               ņemot vērā Reglamenta 76. pantu, 77. panta trešo ievilkumu un VI pielikumu,

               —

               ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Attīstības komitejas atzinumu (A7-0062/2013),

               1.

               sniedz Komisijai apstiprinājumu par 8., 9. un 10. Eiropas Attīstības fonda 2011. finanšu gada budžeta izpildi;

               2.

               izklāsta savus konstatējumus turpmāk tekstā iekļautajā rezolūcijā;

               3.

               uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu un rezolūciju, kas ir tā neatņemama daļa, nosūtīt Padomei, Komisijai, Eiropas Savienības Tiesai, Revīzijas palātai un Eiropas Investīciju bankai, kā arī nodrošināt to publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā).

            Priekšsēdētājs

         Martin SCHULZ

            Ģenerālsekretārs

         Klaus WELLE

      (1)  OV C 344, 12.11.2012., 243. lpp.

      (2)  OV C 348, 14.11.2012., 130. lpp.

      (3)  OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.

      (4)  OV L 287, 28.10.2005., 4. lpp.

      (5)  OV L 314, 30.11.2001., 1. lpp., un OV L 324, 7.12.2001., 1. lpp.

      (6)  OV L 109, 26.4.2007., 33. lpp.

      (7)  OV L 156, 29.5.1998., 108. lpp.

      (8)  OV L 317, 15.12.2000., 355. lpp.

      (9)  OV L 191, 7.7.1998., 53. lpp.

      (10)  OV L 83, 1.4.2003., 1. lpp.

      (11)  OV L 78, 19.3.2008., 1. lpp.

      EIROPAS PARLAMENTA REZOLŪCIJA
      (2013. gada 17. aprīlis),
      ar konstatējumiem, kas ir neatņemama daļa no lēmuma par 8., 9. un 10. Eiropas Attīstības fonda 2011. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu
      EIROPAS PARLAMENTS,

                  —

                  ņemot vērā Komisijas ziņojumu par paveikto darbu saistībā ar lēmumiem par 2010. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu (COM(2012) 585) un Komisijas dienestu darba dokumentus (SWD(2012) 330 un SWD(2012) 340)), kas pievienoti šim ziņojumam,

                  —

                  ņemot vērā 8., 9. un 10. Eiropas Attīstības fonda finanšu pārskatus un ieņēmumu un izdevumu pārskatus par 2011. finanšu gadu (COM(2012) 435 – C7-0223/2012),

                  —

                  ņemot vērā Komisijas 2012. gada 26. aprīļa gada ziņojumu par 8., 9. un 10. Eiropas Attīstības fonda (EAF) finanšu pārvaldību 2011. gadā,

                  —

                  ņemot vērā finanšu informāciju par Eiropas Attīstības fondiem (COM(2012) 386),

                  —

                  ņemot vērā Revīzijas palātas 2011. finanšu gada pārskatu par darbībām, ko finansē no 8., 9. un 10. Eiropas Attīstības fonda, kopā ar Komisijas atbildēm (1), un Revīzijas palātas īpašos ziņojumus,

                  —

                  ņemot vērā deklarāciju par pārskatu ticamību (2), kā arī par pakārtoto darījumu likumību un pareizību, ko Revīzijas palāta iesniegusi par 2011. finanšu gadu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 287. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Padomes 2013. gada 4. februāra ieteikumus par budžeta izpildes apstiprinājumu, ko iesniedz Komisijai attiecībā uz Eiropas Attīstības fondu 2011. finanšu gadā īstenotajām darbībām (05190/2012 – C7-0083/2013, 05191/2012 – C7-0084/2013, 05192/2012 – C7-0085/2013),

                  —

                  ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kuru 2000. gada 23. jūnijā parakstīja Kotonū (3) un pārskatīja 2005. gada 25. jūnijā Luksemburgā (4),

                  —

                  ņemot vērā Padomes 2001. gada 27. novembra Lēmumu 2001/822/EK par aizjūras zemju un teritoriju asociāciju ar Eiropas Kopienu (Lēmumu par aizjūras asociāciju) (5), kas grozīts ar Padomes Lēmumu 2007/249/EK (6),

                  —

                  ņemot vērā 33. pantu Iekšējā nolīgumā, kuru 1995. gada 20. decembrī noslēdza dalībvalstu valdību pārstāvji, tiekoties Padomes sanāksmē, par Kopienas atbalsta finansēšanu un administrēšanu saskaņā ar Ceturtās ĀKK un EK konvencijas Otro finanšu protokolu (7),

                  —

                  ņemot vērā 32. pantu Iekšējā nolīgumā, kuru 2000. gada 18. septembrī noslēdza dalībvalstu valdību pārstāvji, tiekoties Padomē, par Kopienas atbalsta finansējumu un pārvaldību saskaņā ar Finanšu protokolu, kas pievienots Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu un Eiropas Kopienas un tās dalībvalstu partnerattiecību nolīgumam, kuru 2000. gada 23. jūnijā noslēdza Kotonū (Benina), un par tāda finanšu atbalsta piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, uz kurām attiecas EK līguma ceturtā daļa (8),

                  —

                  ņemot vērā 2006. gada 28. septembra rezolūciju par ciešāku un efektīvāku sadarbību: 2006. gada atbalsta efektivitātes pakete (9),

                  —

                  ņemot vērā Komisijas 2010. gada 21. aprīļa paziņojumu “Nodokļi un attīstība. Sadarbība ar jaunattīstības valstīm, lai veicinātu labu pārvaldību nodokļu lietās” un 2011. gada 13. oktobra paziņojumu “Turpmākā pieeja saistībā ar ES budžeta atbalstu trešām valstīm”,

                  —

                  ņemot vērā Parlamenta 2008. gada 22. maija rezolūciju par turpmākajiem pasākumiem saistībā ar 2005. gada Parīzes deklarāciju par atbalsta efektivitāti (10),

                  —

                  ņemot vērā ESAO Attīstības palīdzības komitejas (APK) ziņojumu par palīdzības efektivitāti, kas ir progresa ziņojums par 2009. gada jūnija Parīzes deklarācijas īstenošanu,

                  —

                  ņemot vērā 2010. gada 4. un 5. novembra“Tunisas konsensu – atbalsta efektivitātes mērķa izvirzīšanu”, kas ir attīstības efektivitātes Āfrikas programma,

                  —

                  ņemot vērā noslēguma dokumentu par 2011. gada decembrī Pusānā notikušo ESAO augsta līmeņa sanāksmi par palīdzības efektivitāti,

                  —

                  ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 319. pantu,

                  —

                  ņemot vērā 74. pantu 1998. gada 16. jūnija Finanšu regulā, kas attiecas uz sadarbību attīstības finansēšanas jomā atbilstīgi Ceturtajai ĀKK un EK konvencijai (11),

                  —

                  ņemot vērā 119. pantu 2003. gada 27. marta Finanšu regulā, ko piemēro 9. Eiropas Attīstības fondam (12),

                  —

                  ņemot vērā 142. pantu Padomes 2008. gada 18. februāra Regulā (EK) Nr. 215/2008 par Finanšu regulu, ko piemēro 10. Eiropas Attīstības fondam (13),

                  —

                  ņemot vērā Reglamenta 76. pantu, 77. panta trešo ievilkumu un VI pielikumu,

                  —

                  ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Attīstības komitejas atzinumu (A7-0062/2013),

                  A.

                  tā kā Kotonū nolīgumu, kas ir Savienības un Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu (ĀKK) un aizjūras zemju un teritoriju (AZT) attiecības reglamentējošais pamatdokuments, galvenokārt noslēdza tāpēc, lai samazinātu un galu galā pilnīgi izskaustu nabadzību, ievērojot ilgtspējīgas attīstības mērķus un nodrošinot ĀKK valstu un AZT pakāpenisku integrāciju pasaules ekonomikā, un tā kā Eiropas Attīstības fonds (EAF) līdz ar ekonomisko partnerattiecību nolīgumiem (EPN) ir Savienības vissvarīgākie finanšu instrumenti, ar kuru palīdzību nodrošina attīstības sadarbību ar ĀKK valstīm;

                  B.

                  tā kā Komisija kā īstenošanas iestāde ir atbildīga par EAF budžeta izpildes apstiprināšanu;

                  C.

                  tā kā pārredzamība un pārskatatbildība ir priekšnosacījumi, lai nodrošinātu demokrātisku kontroli un efektīvu attīstības palīdzības sniegšanu;

                  D.

                  tā kā attīstības palīdzības kopējā situācija nemitīgi mainās; tā kā attīstības palīdzība ir daļa no plašāka konteksta, kurā vairākumam jaunattīstības valstu tirdzniecība, naudas pārvedumi un citi ienākumu avoti pašlaik ir svarīgāki par oficiālās attīstības palīdzības (OAP) maksājumiem;

                  E.

                  tā kā nelikumīgas finanšu plūsmas no jaunattīstības valstīm nopietni apdraud to izaugsmes iespējas un nabadzības izskaušanu;

                  F.

                  tā kā attīstības palīdzību daudzos gadījumos sniedz saņēmējvalstīm, kurām ir vājas valsts institūcijas, plaši izplatīta korupcija un nepietiekama līmeņa kontroles sistēmas un kurās Savienības revīzija attiecībā uz attīstības sadarbību ir īpaši nozīmīga;

                  G.

                  tā kā, lai gan budžeta atbalsts ir noderīgs attīstības instruments, tas ir saistīts ar ievērojamu fiduciāro risku un būtu jāsniedz tikai tad, ja tiek nodrošināta pietiekama pārredzamība un pārskatatbildība;

                  H.

                  tā kā pārredzamība un pārskatatbildība nodokļu jomā ir atkārtoti uzsvērta iepriekšminētajā Komisijas paziņojumā “Nodokļi un attīstība. Sadarbība ar jaunattīstības valstīm, lai veicinātu labu pārvaldību nodokļu lietās”; tā kā budžeta atbalsts ir saistīts ar ievērojamu fiduciāro risku, tas būtu jāsniedz tikai tad, ja to īsteno, nodrošinot pietiekamu pārredzamību, pārskatatbildību un efektivitāti;

                  I.

                  tā kā pārredzamības veicināšana un korupcijas un krāpšanas apkarošana ir pamats Savienības budžeta atbalsta darbību sekmīgumam, kā uzsvērts iepriekšminētajā Komisijas paziņojumā “Turpmākā pieeja saistībā ar ES budžeta atbalstu trešām valstīm”;

                  J.

                  tā kā ilgtspēja ir būtisks nosacījums, lai nodrošinātu efektīvu attīstības palīdzību;

                  K.

                  tā kā vispārējās saistības, individuālās saistības un maksājumi 2011. finanšu gadā sasniedza attiecīgi EUR 3,279 miljardus, EUR 2,786 miljardus un EUR 2,941 miljardus (14);

                  L.

                  tā kā Parlaments ir vairākkārt pieprasījis iekļaut EAF vispārējā budžetā,

         Ticamības deklarācija

         Pārskatu ticamība

                  1.

                  atzinīgi vērtē Revīzijas palātas atzinumu, ka 8., 9. un 10. EAF galīgie gada pārskati visos būtiskākajos aspektos patiesi atspoguļo EAF finanšu stāvokli 2011. gada 31. decembrī;

                  2.

                  atgādina par Revīzijas palātas atzinumu attiecībā uz to, ka joprojām ļoti bieži tiek konstatētas reģistrēšanas kļūdas un ka šis apstāklis vēl aizvien rada bažas, jo šīs kļūdas ietekmē to datu precizitāti, kurus izmanto gada pārskatu sagatavošanā, jo īpaši attiecībā uz pēdējās norēķinu dienas noteikšanu gada beigās; pauž bažas par to, ka Komisija šo situāciju vēl nav novērsusi, lai gan Revīzijas palāta ir atkārtoti izteikusi kritiku un Parlaments aicinājis veikt uzlabojumus;

         Darījumu pareizība

                  3.

                  ar gandarījumu konstatē, ka saskaņā ar Revīzijas palātas sniegto informāciju attiecībā uz ieņēmumiem un saistībām būtiskas kļūdas nav konstatētas;

                  4.

                  pauž bažas par to, ka Revīzijas palātas atzinumā par pārskatiem pakārtoto maksājumu likumību un pareizību ir secināts, ka maksājumus būtiski ietekmēja kļūdas; pauž bažas par to, ka jau otro gadu pēc kārtas EAF maksājumos ir konstatētas būtiskas kļūdas un to skaits ir ievērojami lielāks nekā 2010. gadā (2011. gadā aprēķinātais kļūdu īpatsvars ir 5,1 % un tas ir ievērojami vairāk nekā 2010. gadā, kad kļūdu īpatsvars bija 3,4 %);

                  5.

                  pauž nožēlu par to, ka iespējamākais kļūdu īpatsvars joprojām ir augsts; jo īpaši pauž nožēlu par to, ka 2011. gadā ir paaugstinājies gan iespējamākais kļūdu īpatsvars, gan kļūdu biežums; atzīst, ka katru gadu ir iespējamas statistikas datu svārstības, un uzskata, ka ir svarīgi nepieļaut tendences turpināšanos; aicina Komisiju veikt salīdzinošo analīzi par Revīzijas palātas 2010. un 2011. gadā konstatētajām kļūdām un ziņot par saviem atzinumiem Parlamentam;

                  6.

                  norāda, ka iepriekšminētais kļūdu īpatsvars atspoguļo tikai skaitļos izsakāmas kļūdas, savukārt iespējamās kļūdas saistībā ar budžeta atbalstam izlietotajiem EUR 737 miljoniem nav iekļautas;

                  7.

                  ar bažām konstatē, ka to 29 darījumu vidū, kuros tika konstatētas skaitļos izsakāmas kļūdas, 11 darījumi bija galīgie maksājumi, kurus Komisija jau bija pārbaudījusi;

                  8.

                  pauž bažas par to, ka daudzas no minētajām kļūdām nav konstatētas ne ārējās revīzijās, ne pašas Komisijas veiktajās pārbaudēs, un tas liecina par trūkumiem Komisijas Attīstības un sadarbības ģenerāldirektorāta (EuropeAid) sadarbības biroja uzraudzības un kontroles sistēmās; mudina Komisiju izskatīt šo kļūdu iemeslus un veikt koriģējošas darbības, lai tās novērstu;

                  9.

                  atzinīgi vērtē Revīzijas palātas gada pārskatu; īpaši atzinīgi vērtē faktu, ka tajā ir skaidri noteiktas problemātiskās jomas, piemēram, kļūdu īpatsvara paaugstināšanās un budžeta atbalsts; norāda, ka Revīzijas palāta nesniedz bezierunu atbalstu Komisijas optimismam par to, ka budžeta pārvaldība pastāvīgi uzlabojas;

                  10.

                  lai nodrošinātu lielāku skaidrību, aicina Komisiju EAF gada pārskatu vērtēt ar t. s. luksofora sistēmu, lai parādītu to, kas ir uzlabojies vai pasliktinājies salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem;

         Sistēmu efektivitāte

                  11.

                  pauž dziļu satraukumu par Revīzijas palātas atzinumu, ka pārraudzības un kontroles sistēmas ir tikai daļēji efektīvas;

                  12.

                  atzinīgi vērtē pozitīvo novērtējumu, ko Revīzijas palāta ir sniegusi EuropeAid kontroles stratēģijai, kas paredzēta kļūdu nepieļaušanai, konstatēšanai un labošanai, kā arī Komisijas iekšējās kontroles standartu īstenošanai;

                  13.

                  norāda, ka 2011. gadā atsevišķu saistību un maksājumu līmenis bija par attiecīgi 13 % un 16 % zemāks, nekā plānots, tāpēc, ka kavējās līgumu slēgšana par svarīgām infrastruktūras programmām un tika aizturēta budžeta atbalsta izmaksa; atkārtoti pauž īpašas bažas par 10. EAF reģionālā finansējuma saistību zemo līmeni (31 %) tikai divus gadus pirms plānošanas perioda beigām; mudina Komisiju censties vienmērīgi īstenot šo finansējumu un nākamajos plānošanas periodos ņemt vērā pieredzi, ko sniegusi pašreizējā kavēšanās;

                  14.

                  pauž bažas par to, ka cilvēkresursu politika turpina radīt rūpes 2011. gada vidū notikušās lielās kadru mainības un reorganizācijas dēļ, kā arī par to, ka EuropeAid darbiniekiem prasīja pildīt ar atbalsta pārvaldību nesaistītus papilduzdevumus daudz lielākā mērā nekā to pieļauj Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) panāktā vienošanās par elastību; cer, ka situācija 2012. gadā būs uzlabojusies, un prasa Parlamentu informēt par notiekošo;

                  15.

                  ar nožēlu konstatē, ka Revīzijas palāta kredītrīkotāju veiktās ex ante pārbaudes EuropeAid centrālajos dienestos un delegācijās novērtēja kā tikai daļēji efektīvas; aicina Komisiju turpināt centienus uzlabot savas pašreizējās sistēmas un līdz 2013. gada novembra beigām ziņot Parlamentam par rezultātiem;

                  16.

                  norāda – Revīzijas palāta ir konstatējusi, ka vairākuma valsts kredītrīkotāju darbība EAF līdzekļu saņēmējās valstīs neatbilst noteiktajiem finanšu pārvaldības standartiem; mudina Komisiju palielināt tehnisko palīdzību un sniegt plašāku apmācību, lai uzlabotu valsts kredītrīkotāju kontroles un uzraudzības spēju;

                  17.

                  atzinīgi vērtē finanšu pārvaldības rīku kopuma ieviešanu, lai palīdzētu uzlabot līgumu slēdzēju un līdzekļu saņēmēju zināšanas par Savienības finanšu pārvaldības un izdevumu pamatotības noteikumiem; mudina Komisiju vēl vairāk uzlabot līgumu piešķiršanas procedūru pārvaldību, precizējot atlases kritērijus un uzlabojot novērtēšanas procesa dokumentāciju, un palielināt subsīdiju līgumu uzraudzības kvalitāti, lai mazinātu projektu maksājumos konstatēto lielo kļūdu skaitu;

                  18.

                  aicina Komisiju izveidot “melno sarakstu”, iekļaujot tajā ārējo pakalpojumu sniedzējus, kuri neatbilst noteiktajiem standartiem, un saistošu kritēriju kopumu, kā arī informēt budžeta izpildes apstiprinātājiestādi par saviem secinājumiem pirms nākamās budžeta izpildes apstiprināšanas procedūras sākuma;

                  19.

                  ar gandarījumu konstatē, ka EuropeAid centrālajos dienestos veiktā regulārā kontrole un pārraudzība ir efektīva; atzinīgi vērtē Ārējās palīdzības pārvaldības pusgada ziņojuma jauno redakciju; tomēr pauž nožēlu, ka ar finanšu pārbaudēm saistīto galveno rezultatīvo rādītāju ticamību mazina neprecīzi Kopējās Relex informācijas sistēmas (CRIS) dati;

                  20.

                  pauž bažas par esošajiem CRIS trūkumiem saistībā ar informāciju par visu ex ante pārbaužu rezultātiem un kontroli, jo CRIS revīzijas modulis nesniedz informāciju par summām, kuras EuropeAid galu galā ir uzskatījis par neattiecināmām, CRIS nesniedz pilnīgu informāciju par summām, kuras Komisija pati savās ex ante pārbaudēs ir uzskatījusi par neattiecināmām un koriģējusi, un CRIS datu precizitāte joprojām ir problemātiska; atzinīgi vērtē Komisijas iesaistīšanos, lai 2012. gadā uzlabotu CRIS datu kvalitāti;

                  21.

                  pauž nopietnas bažas par Revīzijas palātas atzinumu, ka delegācijās veiktā regulārā kontrole un pārraudzība ir tikai daļēji efektīva; konstatē, ka pēdējos četros Revīzijas palātas gada pārskatos par EAF ir ziņots par darbinieku nepietiekamo skaitu un neatbilstošiem cilvēkresursiem, kas var negatīvi ietekmēt finanšu pārbaudes; ir ļoti nobažījies par šo vairākkārt konstatēto problēmu;

                  22.

                  ņem vērā, ka reģistrēto ziņošanas gadījumu skaits ir neliels, lai gan kļūdu īpatsvars ir augsts; aicina Komisiju pārskatīt savu ziņošanas politiku, tostarp šīs politikas īstenošanu delegācijās; lūdz Komisiju ziņot Parlamentam par tās pašreizējo politiku un darbībām, kas tiek īstenotas, lai saņemtu informāciju no iekšējiem un ārējiem ziņotājiem un aizsargātu viņus, kā arī par jebkādām izmaiņām šajā sakarā;

                  23.

                  pauž gandarījumu par to, ka Revīzijas palātas sniegtajā novērtējumā EuropeAid centrālajos dienestos īstenotā ārējās revīzijas funkcija ir atzīta par efektīvu; pauž bažas par to, ka šādu atzinumu nav iespējams sniegt par delegācijām, jo ir konstatēti trūkumi saistībā ar revīzijām, kuru pamatā ir riska analīze, un kavējumiem revīzijas konstatējumu noskaidrošanā, kā rezultātā neattiecināmi izdevumi varēja kļūt neatgūstami; aicina Komisiju un EĀDD nekavējoties atrisināt šo problēmu;

                  24.

                  pauž bažas par to, ka Revīzijas palāta novērtēja iekšējo revīziju kā daļēji efektīvu; atzīst, ka Komisijas reorganizācijai 2011. gadā bija liela ietekme uz Iekšējās revīzijas struktūras darbību; cer, ka situācija 2012. gadā būs uzlabojusies;

                  25.

                  pauž nožēlu par to, ka nesakrīt Revīzijas palātas iespējamākās kļūdas īpatsvara aplēses, kas veiktas, pamatojoties uz Revīzijas palātas piemēroto viena gada pārskata pieeju un pašreizējo metodiku, un Komisijas prakse izmantot neto atlikušo kļūdu attiecībā uz laikposmu, kas ilgāks par gadu; atzinīgi vērtē Komisijas iniciatīvu sākt pētījumu par EuropeAid atlikušo kļūdu īpatsvaru un cer, ka tas tiks pabeigts noteiktajā termiņā, t. i., 2013. gada pirmajā ceturksnī; aicina Komisiju iesniegt šā pētījuma rezultātus Parlamentā, tiklīdz tie būs pieejami;

                  26.

                  pauž gandarījumu par Revīzijas palātas atzinumu, ka EuropeAid ir panācis ievērojamu progresu saistībā ar daudzu Revīzijas palātas ieteikumu īstenošanu; mudina Komisiju pilnīgi īstenot Revīzijas palātas 2011. gada pārskatā sniegtos ieteikumus;

                  27.

                  pieņem zināšanai Komisijas apliecinājumu, ka nav tādu banku kontu, kurus Komisija turētu vai pārvaldītu ārpus budžeta tādā nozīmē, ka līdzekļi tiktu izmantoti maksājumiem darbībām, kuras nav atļāvusi budžeta lēmējinstitūcija;

         Nelikumīgas kapitāla aizplūdes

                  28.

                  atzīst, ka viena no lielākajām problēmām, ar kurām saskaras jaunattīstības valstis, ir milzīgas nelikumīga kapitāla aizplūdes; atzīst, ka uz ārzonu centriem un nodokļu oāzēm katru gadu aizplūst vienu triljonu ASV dolāru liels kapitāls; norāda, ka šīs nelegālās naudas plūsmas ir aptuveni desmit reizes lielākas par atbalsta līdzekļiem, kurus piešķir jaunattīstības valstīm nabadzības mazināšanai un ekonomikas attīstībai;

                  29.

                  it īpaši atsaucas uz 2011. gada 8. marta rezolūciju par nodokļiem un attīstību – sadarbību ar jaunattīstības valstīm, lai veicinātu labu pārvaldību nodokļu lietās (15);

                  30.

                  uzsver, ka nelikumīgu līdzekļu pārrobežu plūsmas lielāko elementu veido peļņa, kas gūta, izvairoties no tirdzniecības nodokļu maksāšanas, ko galvenokārt veic, nosakot nepareizas cenas;

                  31.

                  konstatē, ka no nodokļu sistēmām var izvairīties, izmantojot nodokļu oāzes, slepenību nodrošinošas jurisdikcijas, slēptas korporācijas, anonīmus trasta kontus, neīstus fondus, nepareizu cenu noteikšanu un naudas atmazgāšanas metodes; uzsver, ka izvairīšanās no nodokļu maksāšanas un krāpšana nodokļu jomā ir steidzami jārisina visos līmeņos (valsts, Savienības un starptautiskā); aicina Komisiju noteikt jomas, kurās var uzlabot gan Savienības tiesību aktus, gan administratīvo sadarbību starp dalībvalstīm; aicina Komisiju izpētīt iespējas iesaistīt saņēmējvalstis cīņā pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, izmantojot uz stimuliem balstītu programmu, un līdz 2013. gada beigām ziņot budžeta izpildes apstiprinātājiestādei par saviem konstatējumiem;

                  32.

                  atzinīgi vērtē Komisijas izstrādāto rīcības plānu par to, kā pastiprināt cīņu pret krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas; uzskata, ka kopīga nodokļu oāžu definīcija un melnais saraksts, kā arī uzlabota korporatīva pārredzamība, tostarp prasības ieviešana uzņēmumu reģistrācijā norādīt patiesos labumguvējus, ir svarīgi pasākumi, lai ierobežotu nelikumīgas kapitāla plūsmas;

                  33.

                  piekrīt Komisijai, ka “starptautisko tirgu aizvien izteiktāka integrācija un ekonomikas globalizācija ietekmē arī valstu nodokļu sistēmu efektivitāti” (16) un ka “risinot šo problēmu, pie labas pārvaldības principu īstenošanas nodokļu jomā kopīgi jāstrādā gan jaunattīstības valstīm, gan attīstītajām valstīm, tādējādi sekmējot arī izaugsmes perspektīvas un nabadzības mazināšanu jaunattīstības valstīs un līdztekus stiprinot nodokļu sistēmas pasaules līmenī” (17);

                  34.

                  uzsver, ka daļa nelikumīgo finanšu plūsmu tiek īstenota, nosakot nepareizu cenu tirdzniecības darījumiem, proti, muitas dokumentos norādot pārmērīgi augstu importa preču cenu un pārmērīgi zemu eksporta preču cenu; uzsver muitas dienestu svarīgo nozīmi krāpniecisku darījumu noteikšanā, jo šie dienesti darbojas preču ievešanas un izvešanas punktos; norāda, ka nelikumīgas prakses ir iespējamas apstākļos, kad netiek nodrošināta efektīva valsts muitas uzraudzība;

                  35.

                  konstatē, ka muitas dienesti daudzās jaunattīstības valstīs nedarbojas efektīvi, galvenokārt iedarbīgu riska pārvaldības sistēmu neesamības dēļ; aicina Komisiju pievērst īpašu uzmanību šim attīstības aspektam un koncentrēt tās līdzekļus, lai novērstu šo situāciju, jo īpaši iekļaujot ilgtspējīgas muitas sistēmu reformas publisko finanšu pārvaldības kritērijos attiecībā uz budžeta atbalsta piešķiršanu;

                  36.

                  uzsver faktu, ka neefektīva muitas kontrole ir ne tikai jaunattīstības valstīs konstatējama problēma; pauž nožēlu par faktu, ka dalībvalstīs netiek nodrošināta pienācīga muitas kontrole (18), tādējādi radot krāpniecības iespēju; mudina Komisiju veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai izlabotu šo situāciju, stiprinot sadarbību ar starptautiskajiem tīkliem, piemēram, Ekonomisko noziegumu apkarošanas aģentūru tīklu un valstu muitas dienestiem, lai vāktu pierādījumus no ražotājiem, kuģniecībām, loģistikas uzņēmumiem un ostu pārvaldēm visā pasaulē;

         Attīstības palīdzības koordinēšana, attīstības prioritātes un rezultātu gūšana no Savienības palīdzības

                  37.

                  norāda, ka Savienības atbalsts joprojām ir sadrumstalots starp Savienības instrumentiem attiecībā uz darbības līmeņiem Savienībā, kā arī dalībvalstu divpusējām programmām un Eiropas Investīciju bankas (EIB) intervencēm; šī situācija apgrūtina atbalsta plānošanu krīžu un nestabilu situāciju gadījumos; aicina Komisiju koordinēt dažādus atbalsta instrumentus visā Savienībā;

                  38.

                  pauž nožēlu par to, ka tikai četras valstis – Zviedrija, Luksemburga, Dānija un Nīderlande – pārsniedza Savienības mērķus starptautiskās attīstības palīdzības jomā 2012. gadā, lai gan visas dalībvalstis apņēmās attīstības atbalstam piešķirt 0,70 % no iekšzemes kopprodukta (IKP);

                  39.

                  atkārto, ka labai pārvaldībai, demokrātijai, cilvēktiesību ievērošanai un nabadzības mazināšanai ir jābūt to īstenošanas organizāciju integrētiem mērķiem, kas darbojas valstīs, kurās sniedz EAF atbalstu; aicina Komisiju biežāk izmantot politisko dialogu saskaņā ar Kotonū nolīguma 8. pantu gadījumos, kad tiek konstatēti cilvēktiesību pārkāpumi, un nepieciešamības gadījumā apturēt atbalsta sniegšanu;

                  40.

                  norāda, ka Savienībai nepieciešami ļoti atšķirīgi attīstības sadarbības instrumenti, kas būtu piemēroti dažādiem kontekstiem; īpaši uzsver vajadzību pēc efektīviem instrumentiem un darba metodēm, strādājot ar sabrukušām valstīm vai ārkārtīgi nedemokrātiskām valstīm;

                  41.

                  uzsver, ka EĀDD darbā ir jānodrošina konkrētu attīstības politikas mērķu aizsardzība; uzsver, ka nebūtu pieļaujams, ka citi apsvērumi, piemēram, tirdzniecības, ārlietu un drošības politikas jomā, kavētu Savienības attīstības prioritāšu ievērošanu;

                  42.

                  konstatē, ka Savienības attīstības politikas programmu kopējo ietekmi nosaka Savienības politikas programmas lauksaimniecības, zivsaimniecības, enerģētikas un tirdzniecības jomā; uzsver, ka saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 208. pantu ir jānodrošina attīstības politikas saskaņotība un ka šīs politikas īstenošanā būtu jāievēro kaitējuma nenodarīšanas princips;

                  43.

                  uzsver, ka lielāka uzmanība būtu jāpievērš atbalsta ilgtspējai; pauž bažas par pastāvīgajām nepilnībām attiecībā uz pašlaik Subsahāras Āfrikā īstenoto projektu un programmu efektivitāti (problēmas vērojamas 40,3 % no pārskatītajiem intervences pasākumiem), lietderīgumu (43 %) un ilgtspēju (46 %) (19), kā tika konstatēts neatkarīgu ekspertu uz vietas veiktajā novērtēšanā; norāda uz to, ka līdzīgas problēmas saistībā ar darbības rezultātiem ietekmēja projektu īstenošanu Karību jūras reģionā, kur labi vai ļoti labi īstenoto projektu kopējais īpatsvars ir samazinājies no 74,6 % 2009. gadā līdz 72,9 % 2010. gadā un 61,5 % 2011. gadā (20), kā arī Klusā okeāna reģionā, kur īstenošanas problēmas bija vērojamas lielākajā daļā programmu (21);

                  44.

                  pauž nopietnas bažas par Revīzijas palātas konstatējumiem, kas izklāstīti Īpašajā ziņojumā Nr. 1/2012 “Vai Eiropas Savienības attīstības palīdzība pārtikas nodrošinājumam Subsahāras Āfrikā ir efektīva” un Īpašajā ziņojumā Nr. 13/2012 “Eiropas Savienības attīstības palīdzība dzeramā ūdens apgādei un pamatsanitārijai Subsahāras Āfrikā”, kas ir apliecinājuši, ka attiecībā uz pusi no veiktajiem intervences pasākumiem ilgtspējas perspektīva ir laba, bet pārējo pasākumu gadījumā ir mazāk garantiju, ka to rezultāti būs ilgstoši; atzinīgi vērtē šajos ziņojumos sniegtos Revīzijas palātas ieteikumus un mudina Komisiju tos ņemt vērā, lai palielinātu no Savienības izdevumiem gūtos ieguvumus attīstības jomā;

                  45.

                  uzskata, ka būtiska nozīme attīstībā ir izglītībai, jo tā nodrošina atbalsta centienu ilgtspējas izredzes un bez tās pat vispārdomātākās tehniskās politikas programmas cietīs neveiksmi; atzīst šajā jomā pastāvošas problēmas, jo īpaši grūtības sasniegt globālos mērķus attiecībā uz dzimumu līdzsvaru skolēnu vidū;

                  46.

                  uzskata, ka Komisijai būtu jāspēj nodokļu maksātājiem apliecināt sasniegumus, kas gūti, īstenojot Savienības attīstības palīdzību; aicina Komisiju noteikt skaidrus mērķus, kas sniedz iespēju veikt faktisku darbības rezultātu revīziju;

                  47.

                  atzinīgi vērtē to, ka Komisijas dienesti strādā, lai “Pārmaiņu darba programmas” ietvaros izveidotu kopēju sistēmu attīstības politikas rezultātu mērīšanai un paziņošanai, tostarp saistībā ar iekļaujošu un ilgtspējīgu izaugsmi; aicina Komisiju līdz 2013. gada novembra beigām ziņot Parlamentam par šā darba rezultātiem;

                  48.

                  uzsver Revīzijas palātas veikto darbības rezultātu revīziju nozīmi attīstības palīdzības jomā; mudina Revīzijas palātu vairāk savu resursu veltīt tādiem revīzijas pasākumiem, kuros risināta risku problēma lietderības, efektivitātes un ekonomijas jomā;

                  49.

                  uzsver, ka, lai nodrošinātu ilgtermiņa sociālo un ekonomisko attīstību, nepieciešami ilgtspējīgi ienākumu avoti, kas nebūtu palīdzība; šajā sakarā uzskata, ka būtisks faktors, ko var izmantot jaunattīstības valstis, ir saprātīgas un efektīvi īstenotas tirdzniecības attiecības, kas atbilst PTO principiem, un tāpēc mudina Komisiju, Padomi un ĀKK valstis novērst problēmas, kas saistīts ar ierosinātajiem Savienības un ĀKK reģiona ekonomiskās partnerības nolīgumiem un brīvo tirdzniecību;

         Budžeta atbalsts

                  50.

                  norāda, ka 2011. gadā EUR 207 miljoni tika atvēlēti budžeta atbalstam, kas veido 6,3 % no kopējo saistību kopapjoma;

                  51.

                  atgādina, ka Revīzijas palāta savā 2011. finanšu gada pārskatā par EAF konstatēja, ka 23 % budžeta atbalsta maksājumu bija pieļautas skaitļos neizsakāmas kļūdas; konstatē uzlabojumu, ņemot vērā atzinumus iepriekšējos ziņojumos; tomēr uzskata, ka rezultāti attiecībā uz 2011. gadu joprojām nav apmierinoši;

                  52.

                  pauž nopietnas bažas par Revīzijas palātas secinājumu, ka skaitļos neizsakāmās kļūdas izraisīja tas, ka nebija strukturēti pierādīta atbilstība attiecināmības kritērijiem, jo publisko finanšu pārvaldības sasniegumus nesalīdzināja ar pārskata periodam noteiktajiem mērķiem; aicina Komisiju nodrošināt stingru saņēmējvalstu kontroli pirms un pēc lēmuma pieņemšanas par budžeta atbalsta sniegšanu, jo īpaši valstīs, kas saņem ievērojamu finansiālu atbalstu no Savienības attīstības fondiem, bet kurās tomēr ievērojami pieaug korupcijas līmenis; tāpēc aicina Komisiju piemērot labākus kontroles mehānismus, lai nodrošinātu, ka Eiropas nodokļu maksātāju nauda netiek ļaunprātīgi izmantota terorisma vai korupcijas finansēšanai;

                  53.

                  atzīst iespējamos budžeta atbalsta sniegtos ieguvumus; tomēr vērš uzmanību uz riskiem, kurus ietver šis atbalsta veids, jo aizstājamības dēļ tas vairāk nekā citas atbalsta formas ir pakļauts krāpšanas un korupcijas riskam; atgādina, ka Revīzijas palātas kontrole pār līdzekļiem, kas ir izmaksāti kā budžeta atbalsts, beidzas brīdī, kad Savienības atbalsta maksājumi ir pārskaitīti partnervalsts finanšu ministrijai;

                  54.

                  uzsver, ka šie riski rada īpašu satraukumu saistībā ar 25. punktā minētajām nelikumīgajām kapitāla aizplūdēm no jaunattīstības valstīm; mudina Komisiju pirms lēmuma pieņemšanas par budžeta atbalsta piešķiršanu ņemt vērā esošos ziņojumus par nelikumīgajām kapitāla aizplūdēm;

                  55.

                  atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu, ka cīņai pret krāpšanu un korupciju vajadzētu pievērst lielāku uzmanību saistībā ar budžeta atbalstu, jo īpaši izvērtējot publiskās finanšu pārvaldības atbilstības kritēriju attiecībā uz budžeta atbalstu; tāpēc mudina Komisiju pirms lēmuma pieņemšanas par budžeta atbalsta piešķiršanu ņemt vērā esošos ziņojumus par korupcijas un krāpšanas līmeni; uzstāj, ka par nosacījumu budžeta atbalsta piešķiršanai būtu jāizvirza neatkarīgas valsts revīzijas struktūras esamība;

                  56.

                  ņem vērā, ka programmas, kas saistītas ar labu pārvaldību, tiek finansētas, lai atbalstītu jaunattīstības valstis to cīņā pret krāpšanu, korupciju un nepareizu finanšu pārvaldību; paturot prātā, ka nekorumpēta tiesu sistēma ir obligāts priekšnosacījums, lai nodrošinātu labu pārvaldību un tiesiskumu, aicina Komisiju likt stingru uzsvaru uz tiesu reformu programmām; turklāt atzīst, ka Komisija 2011. gadā sagatavoja tematisku novērtējumu par tieslietu un drošības sistēmas reformu; aicina Komisiju publiskot šā novērtējuma rezultātus;

                  57.

                  atzīst, ka relatīvi zemais EAF budžeta atbalsta maksājumu īpatsvars 2011. gadā ir tiešas sekas tam, ka tiek rūpīgāk izvērtēts, kā partnervalstu valdības ievēro atbilstības kritērijus un/vai darbības rādītājus, un tādēļ Komisija aizturēja maksājumus EUR 200 miljonu apmērā 16 ĀKK valstīm, kurās nebija panākts pietiekams progress iepriekš noteikto mērķu sasniegšanā; atzinīgi vērtē 2011. gada oktobrī ieviesto jauno pieeju Savienības budžeta atbalstam (22), kura palīdz stiprināt ĀKK valstu iekšējos pārskatatbildības mehānismus; aicina Komisiju pēc jauno pamatnostādņu pilnīgas piemērošanas iepazīstināt Parlamentu ar pirmajiem rezultātiem saistībā ar šīs jaunās pieejas efektivitāti;

                  58.

                  atkārtoti aicina Komisiju un dalībvalstis izveidot publisku reģistru, kurā pārredzami būtu norādīti budžeta atbalsta nolīgumi, procedūras un attīstības rādītāji (23);

                  59.

                  atkārtoti aicina Komisiju iesniegt regulārus ziņojumus par Savienības budžeta atbalstam noteikto mērķu izpildi un īpašām problēmām, kas radušās konkrētās saņēmējvalstīs; aicina Komisiju nodrošināt, lai gadījumos, kad nav sasniegti konkrēti mērķi, budžeta atbalsts tiktu samazināts vai atcelts;

         Haiti sniegtais Savienības atbalsts

                  60.

                  mudina Komisiju publicēt rezultatīvos rādītājus par Haiti Republikai sniegto budžeta atbalstu, kā arī attiecīgus novērtējumus par Haiti valdības darbību, lai varētu saņemt budžeta atbalstu, īpaši pievēršoties šādiem kritērijiem: a) noturīgai makroekonomikas sistēmai; b) valsts vai nozaru politikas programmai un reformām, kas ir vērstas uz ilgtspējīgu izaugsmi un nabadzības mazināšanu; c) publisko finanšu pārvaldībai, tostarp cīņai pret korupciju; d) budžeta pārredzamībai un uzraudzībai, ko nodrošina arī sabiedrībai;

                  61.

                  aicina Komisiju, sākot ar 2013. gadu, Haiti valdībai sniegtajam budžeta atbalstam pārredzami piemērot jaunos budžeta atbalsta kritērijus, kas izklāstīti Komisijas politikas programmā “Turpmākā pieeja saistībā ar ES budžeta atbalstu trešām valstīm”;

                  62.

                  pauž nožēlu par to, ka daži projekti nav ilgtspējīgi, un uzsver, ka par projektu mērķi galvenokārt būtu jānosaka darbvietu izveide un ilgtspējīga izaugsme, kas Haiti valstij ļautu palielināt pašai savus ieņēmumus, tādējādi samazinot atkarību no ārvalstu palīdzības;

                  63.

                  aicina Komisiju sagatavot ilgtspējības novērtējumu piecu gadu perspektīvā projektiem, ko Savienība finansē Haiti, un katru gadu ziņot budžeta izpildes apstiprinātājiestādēm;

                  64.

                  mudina Komisiju turpināt centienus, lai stiprinātu Haiti valdību un administrāciju; aicina Komisiju ziņot par situāciju un veiktajiem pasākumiem;

                  65.

                  pauž nožēlu par nepietiekamo Savienības delegācijas un Komisijas Eiropas Kopienas Humānās palīdzības biroja pārstāvniecības darbības koordināciju; atbalsta visu Savienības dalībnieku darbības pastiprinātu koordināciju šajā valstī; tādēļ mudina Komisiju nodrošināt labāku humanitārās palīdzības un attīstības palīdzības saskaņotību un savstarpējo papildināmību gan politikas izstrādes līmenī, gan praksē;

                  66.

                  mudina Komisiju nodrošināt, lai 2013. gadā tiktu veikts atliktais pirmais Haiti īstenotās Savienības palīdzības programmas kopējās ietekmes novērtējums;

                  67.

                  uzsver – ņemot vērā to, ka pašlaik gan Parlaments, gan Savienības pilsoņi nevar piekļūt informācijai par Haiti īstenoto Savienības finansēto programmu un projektu rezultātiem, Komisijai līdz 2013. gada beigām ir būtiski jāuzlabo tās politika attiecībā uz publisku piekļuvi projektu un programmu uzraudzībai;

         Sadarbība ar starptautiskajām organizācijām

                  68.

                  pauž nopietnas bažas par Revīzijas palātas atzinumu attiecībā uz to, ka lielākā daļa maksājumu kļūdu tika konstatētas saistībā ar dotāciju un ieguldījumu nolīgumiem, kas noslēgti ar starptautiskajām organizācijām, jo 58 % no revidētajiem darījumiem bija pieļautas kļūdas; tāpēc uzskata, ka kopīgi pārvaldītu Savienības finanšu līdzekļu pārbaudīšanas un uzraudzīšanas garantijas nav apmierinošas, un aicina iesaistītās puses novērst šo situāciju;

                  69.

                  pauž nožēlu par to, ka Pasaules Bankas grupai (PBG) bija vajadzīgs tik ilgs laiks, lai nodotu Komisijas dienestiem informāciju par iekšējās revīzijas ziņojumiem; pauž nožēlu par to, ka līdz šim nav nodrošināti ilgtspējīgi risinājumi un procedūras, lai visos gadījumos nodrošinātu, ka PBG sniedz Savienības iestādēm vajadzīgo finanšu informāciju; aicina PBG un Komisiju šajā jomā steidzami panākt apmierinošu diskusiju rezultātu; aicina Komisiju ziņot Parlamentam par panākumiem šajās diskusijās;

                  70.

                  piekrīt Komisijai, ka gadījumā, ja netiks atrasts ilgtspējīgs risinājums, lai PBG sniegtu nepieciešamo finansiālo informāciju attiecīgajai Savienības iestādei, tam būs sekas uz turpmāko sadarbību ar PBG; aicina Komisiju apturēt dotācijas un iemaksu nolīgumus ar PBG, ja risinājums netiks atrasts;

         Ieguldījumu mehānisms

                  71.

                  atgādina, ka summa, kas no 9. un 10. EAF ir piešķirta ieguldījumu mehānismam ar ĀKK un AZT saistītu mērķu īstenošanai, sasniedz EUR 3 185,5 miljonus;

                  72.

                  atkārtoti pauž nožēlu, ka Revīzijas palātas sniegtā ticamības deklarācija un Eiropas Parlamenta budžeta izpildes apstiprinājuma procedūra neattiecas uz ieguldījumu mehānismu, kaut arī darbības Eiropas Savienības vārdā un uzņemoties risku veic EIB, izmantojot EAF līdzekļus;

                  73.

                  atzinīgi vērtē EIB vadības un Parlamenta labo sadarbību ikgadējā EAF budžeta izpildes apstiprinājuma procedūrā, apmainoties ar viedokļiem komitejas sanāksmju laikā;

                  74.

                  atzinīgi vērtē kopš 2012. gada 1. janvāra ieviesto jauno rezultātu novērtēšanas sistēmu, ko piemēro visām darbībām ārpus Savienības un kas nodrošinās ex ante novērtējumu prognozētajam ieguldījumam Savienības un valsts attīstības mērķos (1. pīlārs), prognozētai darbību kvalitātei un rezultātam, tostarp projektu ekonomisko, sociālo, vides un institucionālo rezultātam (2. pīlārs), un prognozētai EIB papildināmībai salīdzinājumā ar tirgus alternatīvām (3. pīlārs), kā arī nodrošina rādītāju pārraudzību līdz laikam, kad projekts ir pilnīgi īstenots un funkcionējošs un ir iespējams izmērīt pirmos attīstības rezultātus; gaida, ka EIB nodrošinās pirmo novērtējumu rezultātu novērtēšanas sistēmas darbībai saistībā ar budžeta izpildes apstiprināšanas procedūru par 2012. gadu;

                  75.

                  atkārtoti aicina EIB tiešāk saistīt savus finansējuma projektus ar nabadzības samazināšanu un Tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanu, cilvēktiesībām, demokrātiju, labu pārvaldību, korporatīvo sociālo atbildību, pienācīgu darbu un vides principiem;

                  76.

                  atzinīgi vērtē paziņoto EIB mērķi saistībā ar ierobežotas aizdevumu politikas nodrošināšanu attiecībā uz jaunu, ar akmeņoglēm un brūnoglēm kurināmu elektrostaciju būvniecību; mudina EIB īstenot šo politiku;

                  77.

                  atzinīgi vērtē pasākumus, ko EIB ir veikusi, reaģējot uz Parlamenta aicinājumiem nodrošināt lielāku pārredzamību, proti, EIB tīmekļa vietnē publicējot informāciju par katru jaunu aizdevumu pirms tā apstiprināšanas Valdē, norādot katru finanšu starpnieku (tostarp kontaktinformāciju), kurš gūst labumu no EIB, un pieprasot EIB mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) starpniekiem savā tīmekļa vietnē ieviest MVU kopienai paredzētu produktu lapu;

                  78.

                  atkārto, ka Komisijas, EIB un Revīzijas palātas trīspusējā nolīgumā ir noteiktas Revīzijas palātas funkcijas attiecībā uz EIB pārvaldīto EAF pārbaudi; atkārtoti aicina Revīzijas palātu sagatavot īpašo ziņojumu par EIB pārvaldīto EAF efektivitāti un lietderību no nabadzības samazināšanas viedokļa;

                  79.

                  turklāt norāda, ka pašreizējās EIB direktoru valdes sastāvā ir astoņas sievietes un 20 vīrieši; mudina dalībvalstis apsvērt abu dzimumu kandidatūru izvirzīšanu, lai EIB Direktoru padomē panāktu līdzsvarotāku dzimumu pārstāvību;

         EAF iekļaušana budžetā

                  80.

                  uzsver vajadzību pēc atbalsta prognozējamības un demokrātiskas kontroles, ko var panākt tikai tad, ja EAF ir daļa no Savienības vispārējā budžeta; uzsver, ka iekļaušana budžetā samazinātu darījumu izmaksas un vienkāršotu ziņošanas un pārskatatbildības prasības, jo pastāvētu tikai viens administratīvo noteikumu un lēmumu pieņemšanas struktūru kopums, nevis divi; uzsver, ka EAF iekļaušana budžetā nenozīmē, ka attīstības palīdzības kopējo izdevumu apjomu var samazināt;

                  81.

                  atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos (24) ierosināt EAF iekļaušanu budžetā 2020. gadā, kad beidzas Kotonū nolīguma termiņš; sagaida, ka Komisija ievēros šo apņemšanos un veiks atbilstīgus pasākumus, lai veicinātu EAF iekļaušanu Savienības budžetā, sākot ar DFS pēc 2020. gada; uzskata – ņemot vērā pašreizējo budžeta un ekonomikas krīzi, šobrīd pastāv pārāk liels risks, ka, iekļaujot EAF Eiropas Savienības budžetā, vispārējais finansējuma apmērs sadarbībai ar ĀKK partnervalstīm samazināsies; tādēļ uzstāj, ka gadījumā, ja tiktu apsvērta EAF iekļaušana Savienības budžetā jau DFS 2014.–2020. gadam, ar to jāsaprot, ka uz 4. izdevumu kategoriju “Globālā Eiropa” tiek pārcelts viss EAF finansējums, kā to ierosinājusi Komisija (EUR 30,3 miljardi 2011. gada cenās) (25), un nekādā gadījumā šo pārcelšanu nedrīkst izmantot kā aizbildinājumu, lai samazinātu izdevumu maksimālo apmēru Savienības ārējai darbībai kopumā un jo īpaši attīstības palīdzībai;

                  82.

                  atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos pielāgot Parlamenta tiesības rūpīgi pārbaudīt EAF tām pārbaudes tiesībām, kas tam piešķirtas attiecībā uz Savienības vispārējo budžetu, jo īpaši attīstības sadarbības instrumentu; mudina Komisiju nekavējoties nākt klajā ar konkrētiem priekšlikumiem šajā nolūkā un sākt dialogu, lai izveidotu precīzi izklāstītu kārtību Parlamenta turpmāk īstenojamām pārbaudēm attiecībā uz stratēģisku lēmumu pieņemšanu par EAF.

         (1)  OV C 344, 12.11.2012., 243. lpp.

         (2)  OV C 348, 14.11.2012., 130. lpp.

         (3)  OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.

         (4)  OV L 287, 28.10.2005., 4. lpp.

         (5)  OV L 314, 30.11.2001., 1. lpp., un OV L 324, 7.12.2001., 1. lpp.

         (6)  OV L 109, 26.4.2007., 33. lpp.

         (7)  OV L 156, 29.5.1998., 108. lpp.

         (8)  OV L 317, 15.12.2000., 355. lpp.

         (9)  OV C 306 E, 15.12.2006., 373. lpp.

         (10)  OV C 279 E, 19.11.2009., 100. lpp.

         (11)  OV L 191, 7.7.1998., 53. lpp.

         (12)  OV L 83, 1.4.2003., 1. lpp.

         (13)  OV L 78, 19.3.2008., 1. lpp.

         (14)  Iepriekšminētais gada ziņojums par 8., 9. un 10. Eiropas Attīstības fonda (EAF) finanšu pārvaldību 2011. gadā.

         (15)  OV C 199 E, 7.7.2012., 37. lpp.

         (16)  Komisijas 2010. gada 21. aprīļa paziņojums “Nodokļi un attīstība – sadarbība ar jaunattīstības valstīm, lai veicinātu labu pārvaldību nodokļu lietās”.

         (17)  Ibidem.

         (18)  Eiropas Revīzijas palātas Īpašais ziņojums Nr. 1/2010 un Īpašais ziņojums Nr. 13/2011.

         (19)  Komisijas dienestu darba dokuments “2012. gada ziņojums par Eiropas Savienības attīstības un ārējās palīdzības politiku un tās īstenošanu 2011. gadā”, 67. lpp.

         (20)  Idem, 90. lpp.

         (21)  Idem, 113. lpp.

         (22)  Komisijas 2011. gada 13. oktobra paziņojums “Turpmākā pieeja saistībā ar ES budžeta atbalstu trešām valstīm”.

         (23)  Kā paredzēts Parlamenta 2011. gada 5. jūlija rezolūcijas par jaunattīstības valstīm sniegtā ES budžeta atbalsta nākotni (pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0317) 52. punktā un budžeta izpildes apstiprināšanas ziņojuma par 2010. gadu 42. punktā.

         (24)  Komisijas 2011. gada 29. jūnija paziņojums “Budžets stratēģijai “Eiropa 2020”.

         (25)  Ibid.


title: 2012/800/ES: Eiropas Parlamenta Lēmums ( 2012. gada 23. oktobris ) par Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes 2010. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu#Eiropas Parlamenta Rezolūcija ( 2012. gada 23. oktobris ) ar konstatējumiem, kas ir neatņemama daļa no lēmuma par Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes 2010. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu

text:
               20.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 350/76

         EIROPAS PARLAMENTA LĒMUMS
   (2012. gada 23. oktobris)
   par Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes 2010. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu
   (2012/800/ES)
   EIROPAS PARLAMENTS,

               —

               ņemot vērā Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes 2010. finanšu gada galīgos pārskatus,

               —

               ņemot vērā Revīzijas palātas ziņojumu par Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes 2010. finanšu gada pārskatiem, ar Iestādes atbildēm (1),

               —

               ņemot vērā Padomes 2012. gada 21. februāra ieteikumu (06083/2012 – C7-0051/2012),

               —

               ņemot vērā Parlamenta 2012. gada 10. maija lēmumu (2), ar kuru tiek atlikts lēmums par 2010. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu, tam pievienoto rezolūciju, kā arī Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes izpilddirektores atbildes,

               —

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 319. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (3), un jo īpaši tās 185. pantu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 178/2002 (4), ar ko izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi, un jo īpaši tās 44. pantu,

               —

               ņemot vērā Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, (5) un jo īpaši tās 94. pantu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2012. gada jūnijā pieņemto kopīgo paziņojumu par decentralizētajām aģentūrām un tam pievienoto vienoto pieeju, kas izriet no iestāžu darba grupas, kas izveidota 2009. gada martā, par decentralizētām aģentūrām paveiktā, un jo īpaši ņemot vērā sadaļas par vienotās pieejas pārvaldību, darbībām, plānošanu, pārskatatbildību un pārredzamību,

               —

               ņemot vērā Reglamenta 77. pantu un VI pielikumu,

               —

               ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas otro ziņojumu un Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas atzinumu (A7-0299/2012),

               1.

               sniedz Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes izpilddirektorei apstiprinājumu par Iestādes 2010. finanšu gada budžeta izpildi;

               2.

               izklāsta savus konstatējumus turpmāk tekstā iekļautajā rezolūcijā;

               3.

               uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu un rezolūciju, kas ir tā neatņemama daļa, nosūtīt Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes izpilddirektorei, Padomei, Komisijai un Revīzijas palātai, kā arī nodrošināt to publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā).

            Priekšsēdētājs

         Martin SCHULZ

            Ģenerālsekretārs

         Klaus WELLE

      (1)  OV C 366, 15.12.2011., 106. lpp.

      (2)  OV L 286, 17.10.2012., 367. lpp.

      (3)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

      (4)  OV L 31, 1.2.2002., 1. lpp.

      (5)  OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.

      EIROPAS PARLAMENTA REZOLŪCIJA
      (2012. gada 23. oktobris)
      ar konstatējumiem, kas ir neatņemama daļa no lēmuma par Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes 2010. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu
      EIROPAS PARLAMENTS,

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes 2010. finanšu gada galīgos pārskatus,

                  —

                  ņemot vērā Revīzijas palātas ziņojumu par Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes 2010. finanšu gada pārskatiem, ar Iestādes atbildēm (1),

                  —

                  ņemot vērā Padomes 2012. gada 21. februāra ieteikumu (06083/2012 – C7-0051/2012),

                  —

                  ņemot vērā Parlamenta 2012. gada 10. maija lēmumu (2), ar kuru tiek atlikts lēmums par 2010. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu, tam pievienoto rezolūciju, kā arī Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes izpilddirektores atbildes,

                  —

                  ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 319. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (3), un jo īpaši tās 185. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 178/2002 (4), ar ko izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi, un jo īpaši tās 44. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, (5) un jo īpaši tās 94. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2012. gada jūnijā pieņemto kopīgo paziņojumu par decentralizētajām aģentūrām un tam pievienoto vienoto pieeju, kas izriet no iestāžu darba grupas, kas izveidota 2009. gada martā, par decentralizētām aģentūrām paveiktā, un jo īpaši ņemot vērā sadaļas par vienotās pieejas pārvaldību, darbībām, plānošanu, pārskatatbildību un pārredzamību,

                  —

                  ņemot vērā Reglamenta 77. pantu un VI pielikumu,

                  —

                  ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas otro ziņojumu un Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas atzinumu (A7-0299/2012),

                  A.

                  tā kā 2012. gada 10. maijā Eiropas Parlaments atlika lēmuma pieņemšanu par Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (Iestāde) 2010. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu un kontu slēgšanu;

                  B.

                  tā kā Iestāde 2012. gada 29. jūnija un 2012. gada 20. augusta vēstulē sniedza budžeta izpildes apstiprinātājiestādei izsmeļošas atbildes;

                  C.

                  tā kā budžeta izpildes apstiprināšana šajā sakarībā ir likumīgs Eiropas Parlamenta rīcībā esošs instruments, kas paredz pieņemt lēmumu, balstoties uz faktiem un objektīviem argumentiem; tādēļ atgādina par spēkā esošajiem noteikumiem – Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumiem un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, regulu, ar ko izveidota attiecīgā iestāde, un Iestādes izveidotu specifisku politiku un procedūrām;

         Budžeta un finanšu pārvaldība

                  1.

                  ņem vērā Iestādes paziņojumu par to, ka tagad ir veikti atbilstīgi pasākumi, lai uzlabotu finanšu pārvaldību, un ka budžeta izpildes līmenis saistību apropriāciju jomā 2011. gadā bija gandrīz 100 %;

                  2.

                  atzinīgi vērtē informāciju, kas saņemta par ievērojamiem samazinājumiem valdes sanāksmju izmaksās, kas 2010. gadā bija EUR 6 175 uz vienu valdes locekli; īpaši atzinīgi vērtē izdevumu samazinājumu par 66 % salīdzinājumā ar 2010. gadu, kas panākts, pārejot uz audiostraumēšanu pēc pieprasījuma, izmantojot angļu valodu kā vienīgo valdes sanāksmju darba valodu un visas sanāksmes rīkojot Parmā esošajās Iestādes telpās;

         Līgumu pārvaldības process

                  3.

                  ņem vērā, ka Iestāde ir izstrādājusi dotāciju un iepirkumu instrumentu, lai uzlabotu konkursa procedūras uzraudzību, līgumu pārvaldību un spēju prognozēt maksājumus; norāda, ka 2012. gada 28. jūnijā Iestāde sāka izmantot jaunu iepirkuma un dotāciju datubāzi;

         Interešu konflikts un pārredzamība

                  4.

                  norāda, ka Iestādes galvenais uzdevums ir sniegt neatkarīgas un pārredzamas zinātniskās konsultācijas par jautājumiem, kuriem ir tieša vai netieša ietekme uz pārtiku un pārtikas nekaitīgumu;

                  5.

                  norāda uz nepieciešamību veikt pasākumus, kas ļautu saglabāt Iestādes uzticamību;

                  6.

                  atzinīgi vērtē to, ka 2012. gada oktobrī plānots rīkot obligātu semināru par ētiku un godīgumu visiem valdes locekļiem, un aicina valdi efektīvi īstenot tās Rīcības kodeksu un pieņemt noteikumus nolūkā novērst un sodīt turpmākus “virpuļdurvju” gadījumus, lai turpmāk nepieļautu situācijas, kas līdzinātos tai, kāda bija vērojama bijušās priekšsēdētājas gadījumā 2010. gadā;

                  7.

                  jau agrāk ir norādījis uz atsevišķām nepilnībām saistībā ar interešu konfliktiem, finansiālo interešu deklarācijām un pārredzamību; uzsver, ka iepriekšējā Iestādes valdes priekšsēdētāja 2010. gadā nepaziņoja, ka viņa ir Starptautiskā Dzīvības zinātņu institūta (ILSI) valdes locekle, neraugoties uz to, ka ILSI finansējumu nodrošina pārtikas nozares, ķīmiskās rūpniecības un farmācijas nozares uzņēmumi; norāda, ka Iestādes valdes locekļus neieceļ un līdz ar to nevar atlaist izpilddirektors;

                  8.

                  atzinīgi vērtē Iestādes apņemšanos ierosināt valdei tās priekšsēdētāju ievēlēt atklātā balsošanā; uzskata, ka pārredzama procedūra uzlabos valdes pārskatatbildību;

                  9.

                  ir rūpīgi iepazinies ar visiem jaunajiem politikas virzieniem, noteikumiem, īstenošanas pasākumiem un darbībām, kuras izveidotas kopš 2007. gada un kuru mērķis ir izvairīties no zinātnisko ekspertu un darbinieku interešu konfliktiem; šajā sakarībā atzinīgi novērtē Iestādes valdes Rīcības kodeksu un aktīvo pieeju savu interešu deklarāciju pārskatīšanai, un jaunos 2012. gada jūlijā spēkā stājušos noteikumus par interešu konfliktu konstatēšanu, kuri tika proaktīvi izmantoti, atjaunināt zinātnisko ekspertu grupu sastāvu; pauž apņēmību uzraudzīt šo pasākumu rezultātus; arī turpmāk aicinās izpilddirektori regulāri apmainīties viedokļiem, lai sekmētu informācijas apmaiņu, ko cita starpā panāks, ieceļot kontaktpersonu no komitejas locekļu vidus un apmeklējot Iestādi reizi divos gados; atgādina, ka iepriekšējais apmeklējums notika 2012. gada maijā;

                  10.

                  ņem vērā Iestādes jauno politiku attiecībā uz neatkarību un zinātnisko lēmumu pieņemšanas procesu, kā arī šīs politikas īstenošanas noteikumus, kas stājās spēkā 2012. gada jūlijā, un to, ka Iestādes jaunā interešu konflikta definīcija atbilst ESAO pamatnostādnēm; ņemot vērā Iestādes sniegto informāciju, konstatē, ka tās pieeja attiecībā uz ekspertiem, kas pārkāpj neatkarības politikas noteikumus, praksē tiek īstenota kā atstādināšana uz pieciem gadiem; ierosina neatkarības politikas īstenošanas noteikumos iekļaut samērīgu sodu galīgo kopumu;

                  11.

                  norāda, ka Iestāde ir paredzējusi līdz 2013. gada beigām veikt savas neatkarības politikas novērtējumu un apņēmusies apsvērt inter alia iespēju publicēt uzticības zaudēšanas procedūras rezultātus, tostarp zinātniskās analīzes godīguma pārbaudes procedūru rezultātus, un paplašināt un nostiprināt tās par interešu konfliktu jautājumiem atbildīgās komitejas pilnvaras, piemēram, piešķirot tai pilnvaras, kas būtu līdzīgas tām, kuras piešķirtas Francijas Pārtikas, vides, arodveselības un drošības aģentūras (ANSES) Ētikas standartu un interešu konfliktu novēršanas komitejai; sagaida, ka Iestāde līdz nākamās budžeta izpildes apstiprinājuma procedūras sākumam informēs budžeta izpildes apstiprinātājiestādi par šo jautājumu;

                  12.

                  mudina Iestādi turpināt savas neatkarības politikas uzlabošanu un apsvērt iespēju cita starpā pieņemt noteikumus, tostarp sodus, un publicēt Iestādes iekšējo ekspertu un zinātnieku dzīves aprakstus un interešu deklarācijas;

                  13.

                  pauž ciešu pārliecību, ka spēkā esošo noteikumu neievērošanas gadījumā ir jāsper nepieciešamie soļi; uzskata, ka šādos gadījumos Aģentūrai ir jāizveido rīcības plāns ar precīzu laika ietvaru nepilnību novēršanai, ka Eiropas Parlamentam ir jāuzrauga šī plāna īstenošana un ka šīs problēmas būtu jārisina, mainot spēkā esošos noteikumus un regulējumu, lai novērstu iespējamos trūkumus;

                  14.

                  norāda uz Iestādes paziņojumu par to, ka 2012. gada 4. jūlijā tā pieņēma politiku attiecībā uz dāvanu un viesmīlības izrādīšanas pieņemšanu; atzinīgi vērtē šo iniciatīvu un aicina Iestādi darīt šo politiku pieejamu savā tīmekļa vietnē;

                  15.

                  norāda, ka Iestāde no 2012. gada 1. oktobra veiks tās pirmo interešu deklarāciju nejaušās izlases novērtējumu, lai pārbaudītu to atbilstību nesen apstiprinātajai neatkarības politikai un īstenošanas noteikumiem; sagaida, ka Iestāde līdz 2013. gada 1. martam informēs budžeta izpildes apstiprinātājiestādi par visu deklarāciju novērtēšanas rezultātiem nolūkā atspoguļot tos nākamā budžeta izpildes apstiprināšanas ziņojuma grozījumos;

                  16.

                  atzīmē Iestādes apņemšanos sadarboties ar Komisiju, lai noteiktu kārtību nepublicētu jēldatu pilnīgai publiskai pieejamībai;

                  17.

                  konstatē, ka 2012. gada jūnijā tika atjaunots astoņu Iestādes ekspertu grupu un tās zinātniskās komitejas sastāvs; atzinīgi vērtē jauniecelto ekspertu interešu deklarāciju publicēšanu Iestādes tīmekļa vietnē, tomēr konstatē, ka daži dzīves apraksti joprojām nav pieejami; aicina Iestādi publicēt tos līdz 2013. gada 1. janvārim;

                  18.

                  norāda, ka 2011. gadā 37 eksperti no divām ekspertu grupām tika iecelti, pirms Iestāde pieņēma jauno politiku attiecībā uz neatkarību un zinātnisko lēmumu pieņemšanas procedūru; tādēļ piekrīt Iestādes iniciatīvai līdz 2012. gada 31. oktobrim pārbaudīt viņu interešu deklarācijas atbilstīgi nesen pieņemtajai politikai un īstenošanas noteikumiem; aicina Iestādi līdz nākamās budžeta izpildes apstiprināšanas procedūras sākumam informēt budžeta izpildes apstiprinātājiestādi par šīs pārbaudes rezultātiem;

                  19.

                  aicina Iestādi gada darbības pārskatos iekļaut atsevišķu sadaļu, kurā būtu izklāstīti pasākumi, kas veikti, lai novērstu un pārvaldītu interešu konfliktus, cita starpā norādot:

                              —

                              pārbaudīto interešu konfliktu gadījumu skaitu,

                              —

                              “virpuļdurvju” gadījumu skaitu,

                              —

                              katrā gadījumu kategorijā veiktos pasākumus,

                              —

                              uzsākto uzticības zaudēšanas procedūru skaitu un to rezultātus,

                              —

                              piemērotos sodus;

                  20.

                  mudina Iestādi uzlabot riska novērtēšanas procedūras atklātību un pārredzamību, lai efektīvāk ņemtu vērā neatkarīgu zinātniski recenzētu zinātnisko literatūru, un sniegt sīku pamatojumu, ja tiek noraidīti atšķirīgi viedokļi; mudina Iestādi padziļināt dialogu un sadarbību ar ārējiem ekspertiem, jo īpaši, ja to viedokļi par konkrētu riska novērtēšanas procedūru atšķiras;

                  21.

                  kopumā atzinīgi vērtē panākto vienošanos par kopīgo paziņojumu un iepriekš minēto vienoto pieeju attiecībā uz decentralizētām aģentūrām, kas aktualizē dažus elementus, kas ir svarīgi, lai varētu apstiprināt budžeta izpildi, kā arī uzskata, ka rīcības plānā vienotās pieejas, ar ko Komisija nāks klajā 2012. gada beigās, īstenošanai šie jautājumi tiks pienācīgi ņemti vērā;

                  22.

                  attiecībā uz pārējiem konstatējumiem, kas pievienoti lēmumam par budžeta izpildes apstiprināšanu un kas ir horizontāli konstatējumi, atsaucas uz 2012. gada 10. maija rezolūciju par aģentūru darbību, finanšu pārvaldību un kontroli (6).

         (1)  OV C 366, 15.12.2011., 106. lpp.

         (2)  OV L 286, 17.10.2012., 367. lpp.

         (3)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

         (4)  OV L 31, 1.2.2002., 1. lpp.

         (5)  OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.

         (6)  OV L 286, 17.10.2012., 388. lpp.