title: 2008/507/EK: Eiropas Parlamenta 2007. gada 24. aprīļa Lēmums par Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra 2005. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu

text:
               15.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 187/78

         EIROPAS PARLAMENTA
   2007. gada 24. aprīļa Lēmums
   par Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra 2005. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu
   (2008/507/EK)
   EIROPAS PARLAMENTS,
   ņemot vērā Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra 2005. finanšu gada galīgos pārskatus (1),
   ņemot vērā Revīzijas palātas ziņojumu par Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra 2005. finanšu gada galīgajiem pārskatiem, ar centra atbildēm (2),
   ņemot vērā Padomes 2007. gada 27. februāra ieteikumu (5711/2007 – C6-0080/2007),
   ņemot vērā EK līgumu un it īpaši tā 276. pantu,
   ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (3), un it īpaši tās 185. pantu,
   ņemot vērā Padomes 1975. gada 10. februāra Regulu (EEK) Nr. 337/75, ar ko izveido Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centru (4), un it īpaši tās 12.a pantu,
   ņemot vērā Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (5), un it īpaši tās 94. pantu,
   ņemot vērā Reglamenta 71. pantu un V pielikumu,
   ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas atzinumu (A6-0097/2007),

               1.

               sniedz Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra direktoram apstiprinājumu par centra 2005. finanšu gada budžeta izpildi;

               2.

               izklāsta savus konstatējumus turpmāk tekstā iekļautajā rezolūcijā;

               3.

               uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo lēmumu un rezolūciju, kura ir tā neatņemama daļa, Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra direktoram, Padomei, Komisijai un Revīzijas palātai, kā arī nodrošināt to publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā).

            Priekšsēdētājs

         Hans-Gert PÖTTERING

            Ģenerālsekretārs

         Harald RØMER

      (1)  OV C 266, 31.10.2006., 28. lpp.

      (2)  OV C 312, 19.12.2006., 60. lpp.

      (3)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK, Euratom) Nr. 1995/2006 (OV L 390, 30.12.2006., 1. lpp.).

      (4)  OV L 39, 13.2.1975., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2051/2004 (OV L 355, 1.12.2004., 1. lpp.).

      (5)  OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.

    ---documentbreak---

               15.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 187/79

         EIROPAS PARLAMENTA
   2007. gada 24. aprīļa Rezolūcija
   ar konstatējumiem, kas ir neatņemama daļa no lēmuma par Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra 2005. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu
   EIROPAS PARLAMENTS,
   ņemot vērā Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra 2005. finanšu gada galīgos pārskatus (1),
   ņemot vērā Revīzijas palātas ziņojumu par Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra 2005. finanšu gada galīgajiem pārskatiem, ar centra atbildēm (2),
   ņemot vērā Padomes 2007. gada 27. februāra ieteikumu (5711/2007 – C6-0080/2007),
   ņemot vērā EK līgumu un it īpaši tā 276. pantu,
   ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (3), un it īpaši tās 185. pantu,
   ņemot vērā Padomes 1975. gada 10. februāra Regulu (EEK) Nr. 337/75, ar ko izveido Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centru (4), un it īpaši tās 12.a pantu,
   ņemot vērā Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (5), un it īpaši tās 94. pantu,
   ņemot vērā Reglamenta 71. pantu un V pielikumu,
   ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas atzinumu (A6-0097/2007),

               A.

               tā kā Revīzijas palāta ir norādījusi, ka tā ir guvusi pamatotu pārliecību par to, ka gada pārskati par finanšu gadu, kas beidzās 2005. gada 31. decembrī, ir ticami un ka notikušie darījumi kopumā ir likumīgi un pareizi;

               B.

               tā kā 2006. gada 27. aprīlī Eiropas Parlaments sniedza direktoram apstiprinājumu par centra 2004. finanšu gada budžeta izpildi (6) un lēmumam par budžeta izpildes apstiprināšanu pievienotajā rezolūcijā Parlaments cita starpā:

                           —

                           mudina centru nodrošināt, lai pārskati būtu pilnīgi un lai visi pasākumi, tostarp darbinieku ēdnīcas pirktais un pārdotais, tiek pienācīgi kontrolēti,

                           —

                           ir norūpējies par Revīzijas palātas konstatētajām nepilnībām attiecībā uz līgumu piešķiršanas procedūru; atzīmē pasākumus, ko centrs veicis, lai šādi pārkāpumi neatkārtotos; aicina centru nodrošināt, lai tiktu stingri ievērotas uzaicinājumiem uz konkursu pievienotās specifikācijas un konkurences noteikumi,

                           —

                           uzsver, ka darbā pieņemšanai jānotiek taisnīgi, atklāti un pārredzami,

         Vispārējas piezīmes attiecībā uz vairumu ES aģentūru, kuru budžeta izpilde ir jāapstiprina atsevišķi

               1.

               uzskata, ka aizvien pieaugošais Kopienas aģentūru skaits un dažu aģentūru darbība, šķiet, neiekļaujas vispārējā pamatievirzē un ka atsevišķu aģentūru uzdevumi ne vienmēr atspoguļo Eiropas Savienības faktiskās vajadzības un tās pilsoņu cerības, un konstatē, ka kopumā aģentūrām ne vienmēr ir laba reputācija un labas atsauksmes presē;

               2.

               tādēļ aicina Komisiju noteikt vispārēju pamatievirzi attiecībā uz jaunu Kopienas aģentūru izveidi un ikreiz pirms jaunas aģentūras izveides iesniegt izmaksu un guvumu analīzi, vienlaikus raugoties, lai nenotiktu nekāda darbību pārklāšanās starp aģentūrām vai ar citu Eiropas organizāciju uzdevumiem;

               3.

               aicina Revīzijas palātu pirms attiecīgā lēmuma pieņemšanas Parlamentā sniegt atzinumu par izmaksu un guvumu analīzi;

               4.

               aicina Komisiju ik pēc pieciem gadiem iesniegt pētījumu par ikvienas esošās aģentūras pievienoto vērtību; aicina visas attiecīgās institūcijas aģentūras pievienotās vērtības negatīva novērtējuma gadījumā īstenot nepieciešamos pasākumus, no jauna formulējot konkrētās aģentūras pilnvaras vai slēdzot to;

               5.

               ņemot vērā regulatīvo aģentūru pieaugošo skaitu, pauž nožēlu, ka vēl nav pabeigtas sarunas saistībā ar iestāžu nolīguma projektu par šo aģentūru darbības pamatnoteikumiem, un aicina Komisijas kompetentos dienestus sadarbībā ar Revīzijas palātu darīt visu iespējamo, lai ātri noslēgtu šādu nolīgumu;

               6.

               konstatē, ka sakarā ar Komisijai deleģēto atbildību par budžeta pareizu izpildi ir nepieciešama ciešāka aģentūru piesaiste Komisijai; aicina Komisiju un Padomi veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai Komisijai līdz 2007. gada 31. decembrim paredzētu tādu pārstāvību regulatīvās aģentūras uzraugošās struktūrās, kas tai ļautu bloķēt lēmumu pieņemšanu, kā arī jau sākotnēji nodrošināt šādu pārstāvību jaunu aģentūru dibināšanas gadījumā;

               7.

               aicina Revīzijas palātu savā gada pārskatā izveidot papildu nodaļu par visām aģentūrām, kuru budžeta izpilde jāapstiprina saskaņā ar Komisijas pārskatiem, lai gūtu skaidrāku priekšstatu par ES līdzekļu izlietojumu aģentūrās;

               8.

               atgādina principu, saskaņā ar kuru visas Kopienas aģentūras, gan subsidētās, gan nesubsidētās, ir pakļautas Parlamentam attiecībā uz to budžeta izpildes apstiprināšanu, pat gadījumos, kad saskaņā ar šo aģentūru izveides tiesību aktiem darbojas budžeta izpildes apstiprināšanas lēmējinstitūcija;

               9.

               aicina Revīzijas palātu veikt izpildes revīzijas visās aģentūrās un ziņot par to rezultātiem attiecīgajām Parlamenta komitejām, tai skaitā Budžeta kontroles komitejai;

               10.

               atzīmē, ka aģentūru skaits pastāvīgi pieaug un ka saskaņā ar Komisijas politisko atbildību par aģentūru darbību, kura ietver daudz vairāk par vienkāršu materiāltehnisku atbalstu, Komisijas ģenerāldirektorātiem, kas nodarbojas ar aģentūru izveidi un uzraudzību, vēl jo vairāk ir jāizstrādā kopēja pieeja visām aģentūrām; uzskata, ka struktūra, kas līdzīga tai, kuru aģentūras ir izveidojušas koordinācijas nodrošināšanai starp attiecīgajiem ģenerāldirektorātiem, būtu pragmatisks veids, kā virzīties uz Komisijas kopēju pieeju visiem ar aģentūrām saistītajiem jautājumiem;

               11.

               aicina Komisiju uzlabot aģentūrām paredzēto administratīvo un tehnisko atbalstu, ņemot vērā Kopienas administratīvo noteikumu pieaugošo sarežģītību un tehniskās problēmas;

               12.

               konstatē, ka nevienā no Kopienas aģentūrām nav disciplināras struktūras, un aicina Komisijas dienestus īstenot nepieciešamos pasākumus, lai ātri ieviestu atbilstīgu mehānismu;

               13.

               atzinīgi vērtē ES aģentūru darba koordinēšanas ievērojamo uzlabošanos, kas ļauj tām risināt biežāk sastopamās problēmas un padara efektīvāku sadarbību ar Komisiju un Parlamentu;

               14.

               uzskata, ka jāturpina un jāvērš plašumā vairāku aģentūru īstenotā kopēja atbalsta dienesta izveide nolūkā saskaņot šo aģentūru datorizētās finanšu pārvaldības sistēmas ar atbilstīgajām Komisijas sistēmām;

               15.

               aicina aģentūras uzlabot sadarbību un salīdzināšanu ar attiecīgās nozares dalībniekiem; mudina Komisiju veikt pasākumus, kurus tā uzskata par nepieciešamiem, lai aģentūrām palīdzētu uzlabot reputāciju un pastiprināt to darbību atpazīstamību;

               16.

               aicina Komisiju ierosināt aģentūru gada pārskatu formas saskaņošanu un izstrādāt darbības rezultātu rādītājus, kas ļautu salīdzināt to efektivitāti;

               17.

               aicina aģentūras katra gada sākumā iesniegt darbības rezultātu rādītājus, kas ļautu novērtēt to darbu;

               18.

               aicina visas aģentūras vairāk izmantot SMART pieeju uzdevumu noteikšanā, kas palīdzētu reālāk veikt plānošanu un sasniegt mērķus;

               19.

               piekrīt Revīzijas palātas viedoklim, ka arī Komisija ir atbildīga par aģentūru (finanšu) pārvaldību; tāpēc mudina Komisiju uzraudzīt, kā arī vajadzības gadījumā vadīt dažādo aģentūru pārvaldību un sniegt tām nepieciešamo palīdzību, it īpaši saistībā ar konkursa procedūru pareizu piemērošanu, darbā pieņemšanas procedūru pārredzamību, pareizu finanšu pārvaldību (līdzekļu nepilnīgs izlietojums un pārāk lielu izdevumu iekļaušana budžetā) un, kas ir vissvarīgākais, iekšējās kontroles sistēmas noteikumu pareizu piemērošanu;

               20.

               uzskata, ka aģentūru darba programmās to ieguldījums jāizsaka darbības izteiksmē un izmantojot izmērāmus rādītājus un ka pienācīga uzmanība jāvelta Komisijas izstrādātajiem iekšējās kontroles standartiem;

         Īpašas piezīmes

               21.

               aicina centru nepieļaut līdzīgu situāciju kā 2005. finanšu gadā, kad izlietoto saistību apropriāciju līmenis bija 90 % un izlietoto maksājumu apropriāciju līmenis – aptuveni 85 %; atgādina, ka tomēr pamatdarbības apropriācijas netika pilnībā izlietotas (15 % saistību apropriāciju un 20 % maksājumu apropriāciju tika anulētas un 15 % apropriāciju tika pārnestas), it īpaši pēc līgumu piešķiršanas procedūras reorganizācijas;

               22.

               aicina centru uzlabot plānošanu un uzraudzību visa gada garumā; atgādina, ka šajā sakarā Revīzijas palāta ir konstatējusi, ka nav ieviesta uz darbības jomām balstīta pārvaldība, lai gan centra finanšu noteikumi paredz šādu pārvaldības formu, lai uzlabotu snieguma pārraudzību;

               23.

               aicina centru novērst trūkumus tā izmantotajā grāmatvedības programmā (FIBUS), kura neļauj bloķēt saistības, kad to termiņš ir beidzies, ja maksājumu uzdevumu elektroniskās parakstīšanas procedūra neatbilst spēkā esošajiem noteikumiem un ja darbību izsekojamība sistēmā ir apgrūtināta;

               24.

               pieprasa pilnībā izmantot principu, kas nosaka kredītrīkotāja un grāmatveža pienākumu nošķiršanu, lai nepieļautu tādu situāciju kā 2005. gadā, kad dažus no grāmatveža pienākumiem veica nodaļas, par kurām atbildīgs ir kredītrīkotājs;

               25.

               konstatē, ka centrs savā atbildē norāda, ka veiktie pasākumi tagad nodrošina procedūru regularitāti, un tādēļ var paļauties uz to, ka centrs īsteno Revīzijas palātas ieteikumus, jo vairāk tādēļ, ka iekšējās revīzijas dienests 2006. gada rudenī nevarēja konstatēt nekādus pārkāpumus un apliecināja, ka ar centra veiktajiem pasākumiem ir panākts vēlamais rezultāts;

               26.

               aicina centru steidzami veikt riska analīzi, definēt ex post pārbaužu raksturu un biežumu un aprakstīt pārvaldības procedūras un iekšējās kontroles sistēmas;

               27.

               aicina centru steidzami precizēt, kādas ir komitejas pilnvaras izskatīt darbinieku sūdzības, turklāt komiteja nekādā gadījumā nedrīkst pārsniegt tai piešķirtās pilnvaras;

               28.

               uzstāj, ka centram jāievēro standarta darbā pieņemšanas procedūras, lai nepieļautu tādu situāciju kā 2005. gadā, kad svarīgs vadības amats tika piešķirts, izmantojot iekšējās atlases procedūru, lai gan ārēja atlases procedūra būtu nodrošinājusi plašāku kandidātu izvēli;

               29.

               pauž bažas par ļoti biežajām nepilnībām, ko Revīzijas palāta konstatēja pārbaudītajos līgumos, jo no sešiem līgumiem tikai vienā nebija nepilnību (7); uzstāj, ka centram jānovērš tā organizācijā un konkursu procedūrās konstatētās nepilnības;

               30.

               uzskata, ka centram jāsaskaņo pieeja informācijas tehnoloģiju jautājumos, it īpaši, kad tiek veidotas interneta un intraneta vietnes, un ka pašreizējā fragmentācija ir saistīta ar tehniskiem riskiem un pārmērīgām izmaksām;

               31.

               iedrošina centru turpināt darbu komunikācijas uzlabošanā, lai panāktu to, ka sabiedrību vairāk informē par centra darbību.

      (1)  OV C 266, 31.10.2006., 28. lpp.

      (2)  OV C 312, 19.12.2006., 60. lpp.

      (3)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK, Euratom) Nr. 1995/2006 (OV L 390, 30.12.2006., 1. lpp.).

      (4)  OV L 39, 13.2.1975., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2051/2004 (OV L 355, 1.12.2004., 1. lpp.).

      (5)  OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.

      (6)  OV L 340, 6.12.2006., 63. lpp.

      (7)  Nebija pamatota procedūras izvēle vai kritēriji, pēc kādiem kandidāti, kuri tika aicināti iesniegt piedāvājumus, tika atlasīti, turklāt nebija atbilstošas dokumentācijas.


title: Padomes Lēmums (1992. gada 26. oktobris) par Eiropas Ekonomikas kopienas un Albānijas Republikas Nolīguma par tirdzniecību un tirdzniecisko un ekonomisko sadarbību noslēgšanu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31992D0535

Oficiālais Vēstnesis L 343 , 25/11/1992 Lpp. 0001 - 0001

		Padomes Lēmums(1992. gada 26. oktobris)par Eiropas Ekonomikas kopienas un Albānijas Republikas Nolīguma par tirdzniecību un tirdzniecisko un ekonomisko sadarbību noslēgšanu(92/535/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 113. un 235. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],tā kā, lai sasniegtu Kopienas mērķus ārējo attiecību jomā, ir nepieciešams noslēgt Eiropas Ekonomikas kopienas un Albānijas Republikas Nolīgumu par tirdzniecību un tirdzniecisko un ekonomisko sadarbību,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsAr šo Kopienas vārdā tiek apstiprināts Eiropas Ekonomikas kopienas un Albānijas Republikas Nolīgums par tirdzniecību un tirdzniecisko un ekonomisko sadarbību.Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.2. pantsPadomes priekšsēdētājs sniedz Nolīguma 21. pantā paredzēto paziņojumu [2].3. pantsKomisija ar dalībvalstu pārstāvju palīdzību pārstāv Kopienu Apvienotajā komitejā, kas izveidota saskaņā ar Nolīguma 18. pantu.Luksemburgā, 1992. gada 26. oktobrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsJ. Gummer[1] OV C 284, 2.11.1992.[2] OV L 343, 25.11.1992., 10. lpp.--------------------------------------------------


title: Padomes Lēmums (1987. gada 30. novembris), ar ko Kopienas vārdā pieņem Starptautiskās muitas procedūru vienkāršošanas un saskaņošanas konvencijas E.5 pielikumu

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

31987D0593

Oficiālais Vēstnesis L 362 , 22/12/1987 Lpp. 0001 - 0007 Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 11 Sējums 13 Lpp. 0095  Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 11 Sējums 13 Lpp. 0095

		Padomes Lēmums(1987. gada 30. novembris),ar ko Kopienas vārdā pieņem Starptautiskās muitas procedūru vienkāršošanas un saskaņošanas konvencijas E.5 pielikumu(87/593/EEK)EIROPAS KOPIENU PADOME,ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši tā 28., 43. un 235. pantu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1],tā kā saskaņā ar Lēmumu 75/199/EEK [2] Kopiena ir noslēgusi Starptautisko muitas procedūru vienkāršošanas un saskaņošanas konvenciju;tā kā, pieņemot Starptautiskās muitas procedūru vienkāršošanas un saskaņošanas konvencijas pielikumus, tiks efektīvi veicināta starptautiskā tirdzniecība un tās attīstība;tā kā Kopiena var pieņemt E.5 pielikumu par pagaidu ievešanu atpakaļizvešanai tādā pašā stāvoklī;tā kā tomēr tāda pieņemšana jāsavieno ar atsevišķām atrunām, lai ņemtu vērā muitas savienības īpašās prasības un pašreiz panākto muitas tiesību aktu saskaņošanas posmu,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsAr šo Kopienas vārdā pieņem Starptautiskās muitas procedūru vienkāršošanas un saskaņošanas konvencijas E.5 pielikumu, kas attiecas uz pagaidu ievešanu atpakaļizvešanai tādā pašā stāvoklī, piemērojot vispārēja rakstura atrunu un atrunas saistībā ar standartu 14. un 23. punktu, kā arī saistībā ar ieteicamās prakses 33., 37. un 38. punktu.Minētā pielikuma teksts kopā ar atrunām ir pievienots šim lēmumam.2. pantsPadomes priekšsēdētājam dod tiesības iecelt personu, kam ir pilnvaras paziņot Muitas sadarbības padomes ģenerālsekretāram to, ka Kopiena ir pieņēmusi 1. pantā minēto pielikumu, piemērojot attiecīgajā pantā minētās atrunas.Briselē, 1987. gada 30. novembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsN. Wilhjelm[1] OV C 318, 30.11.1987.[2] OV L 100, 21.4.1975., 1. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSE.5 PIELIKUMSPIELIKUMS PAR PAGAIDU IEVEŠANU ATPAKAĻIZVEŠANAI TĀDĀ PAŠĀ STĀVOKLĪIEVADSIr daudzi ekonomiski, sociāli un kultūras iemesli tam, kādēļ valsts var veicināt preču pagaidu ievešanu.Turklāt, ja precēm valsts muitas teritorijā jāpaliek tikai uz laiku, nebūtu pamatoti pieprasīt veikt ievedmuitas nodokļu un citu maksājumu, kas tām ir piemērojami, galīgo maksājumu, jo rezultātā, piemēram, vienām un tām pašām precēm tiktu piemērots ievedmuitas nodokļu un citu maksājumu maksājums ik reizi, kad tās uz laiku ieved dažādās valstīs.Līdz ar to lielākajai daļai valstu tiesību aktos ir noteikumi, kas pieļauj ievedmuitas nodokļu un citu maksājumu atbrīvojumu ar nosacījumu par atsevišķu kategoriju precēm, ko ieved uz laiku.Muitas procedūra, ar kādu var piešķirt atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem ar nosacījumu par precēm, ko ieved noteiktā nolūkā un kas paredzētas atpakaļizvešanai tādā pašā stāvoklī, ir pagaidu ievešanas procedūra.Parasti pagaidu ievešana ir saistīta ar pilnīgu atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem. Tomēr dažos īpašos gadījumos, piemēram, ja šīs preces izmanto tādā nolūkā kā ražošana, darbu veikšana vai iekšējie pārvadājumi, var piešķirt tikai daļēju atbrīvojumu ar nosacījumu.Šo pielikumu nepiemēro izstrādājumiem, ko uz laiku ieved ceļotāji personīgai izmantošanai, ne arī privātiem transportlīdzekļiem.DEFINĪCIJASŠajā pielikumā:a) "pagaidu ievešana" ir muitas procedūra, ar ko atsevišķas preces var ievest muitas teritorijā, piemērojot tām atbrīvojumu ar nosacījumu no ievedmuitas nodokļu un citu maksājumu maksāšanas; tādām precēm jābūt ievestām īpašā nolūkā, un tām jābūt paredzētām atpakaļizvešanai noteiktā laikā, un tajās nedrīkst būt nekādas izmaiņas, izņemot parastu amortizāciju šo preču lietošanas dēļ;b) "ievedmuitas nodokļi un citi maksājumi" ir muitas nodokļi un visi citi nodokļi, maksājumi vai citas maksas, kuras iekasē vai nu ievedot preces, vai arī saistībā ar preču ievešanu, neieskaitot nodokļus un maksas, kas nepārsniedz sniegto pakalpojumu aptuvenās izmaksas;c) "muitas kontrole" ir pasākumi, ko piemēro, lai panāktu to tiesību aktu un noteikumu ievērošanu, par kuru īstenošanu atbild muita;d) "nodrošinājums" ir maksa, kas muitai nodrošina to, ka tiks izpildītas saistības pret muitu. Nodrošinājums ir "vispārējs", ja tas garantē ar vairākām darbībām saistītu saistību izpildi;e) "persona" ir gan fiziska, gan juridiska persona, ja vien konteksts neparedz citādi.PRINCIPS1. StandartsPagaidu ievešanu reglamentē šā pielikuma noteikumi.PIEMĒROŠANAS JOMA2. StandartsValstu tiesību aktos uzskaita gadījumus, kuros ir atļauta pagaidu ievešana, un tajos jānosaka prasības, kas jāpilda.3. StandartsUz laiku ievestām precēm piešķir pilnīgu atbrīvojumu ar nosacījumu no ievedmuitas nodokļiem un maksājumiem. Tomēr atbrīvojums ar nosacījumu no ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem var būt tikai daļējs gadījumos, kas minēti ieteicamās prakses 38. punktā.4. StandartsPagaidu ievešana neattiecas tikai uz precēm, ko ieved tieši no ārvalstīm, bet to var piemērot arī precēm, kas ir bijušas muitas tranzītā, muitas noliktavā vai kas ir no brīvostas vai brīvās zonas.5. Ieteicamā praksePagaidu ievešanas procedūru jāatļauj, neņemot vērā preču izcelsmes valsti, ne arī valsti, no kuras tās ievestas, vai to galamērķa valsti.PAGAIDU IEVEŠANAS ATĻAUJAa) Formalitātes, kas jānokārto, lai iegūtu pagaidu ievešanas atļauju6. StandartsValstu tiesību aktos nosaka gadījumus, kad ir nepieciešama pagaidu ievešanas iepriekšēja atļauja, un institūcijas, kam dotas pilnvaras piešķirt šādu atļauju.7. Ieteicamā prakseTādiem gadījumiem, kad ir nepieciešama pagaidu ievešanas iepriekšēja atļauja, jābūt pēc iespējas mazāk.b) Pagaidu ievešanas deklarācija8. StandartsValsts tiesību aktos paredz nosacījumus, kurus ievērojot, preces, kas paredzētas pagaidu ievešanai, uzrāda kompetentajai muitas iestādei, un iesniedz preču deklarāciju.9. Ieteicamā prakseValstu veidlapas, ko izmanto pagaidu ievešanai, jāsaskaņo ar tām, ko izmanto patēriņam nododamo preču deklarācijā.c) Nodrošinājums10. StandartsValsts tiesību aktos jānosaka veids, kādā jāsniedz nodrošinājums par pagaidu ievešanu, vai tas jānosaka muitas dienestiem saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem.11. Ieteicamā prakseDeklarētājam ļauj izvēlēties starp dažādiem pieļaujamiem nodrošinājuma veidiem.12. StandartsMuitas dienesti saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem nosaka nodrošinājuma summu, kas jāiemaksā par pagaidu ievešanu.13. Ieteicamā prakseNodrošinājuma summa, kas jāiemaksā par pagaidu ievešanu, nedrīkstētu pārsniegt ievedmuitas nodokļu un citu maksājumu summu, no kuras preces ir atbrīvotas ar nosacījumiem.PiezīmeŠī ieteicamā prakse nenovērš to, ka nodrošinājuma summa tiek noteikta, balstoties uz vienu likmi, ja preces pieskaitāmas virknei tarifa pozīciju.14. StandartsPersonām, kas regulāri izmanto pagaidu ievešanas procedūru vienā vai vairākās muitas iestādēs noteiktā muitas teritorijā, atļauj iemaksāt vispārēju nodrošinājumu.15. Ieteicamā prakseMuitas dienesti atceļ prasību par nodrošinājumu, ja tās ir pārliecinātas, ka jebkuras iespējamās summas samaksu var nodrošināt ar citiem līdzekļiem.d) ATA karnetes16. Ieteicamā prakseLīgumslēdzējām pusēm rūpīgi jāapsver iespēja pievienoties 1961. gada 6. decembrī Briselē noslēgtajai Muitas konvencijai par ATA karneti preču pagaidu ievešanai un tādējādi valstu muitas dokumentu vietā pieņemt ATA karnetes kā nodrošinājumu par ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem saistībā ar precēm, kam atļauta pagaidu ievešana ar pilnīgu atbrīvojumu ar nosacījumu no ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem.e) Preču pārbaude17. Ieteicamā praksePēc ievedēja pieprasījuma, ko uzskata par pamatotu, muitas dienestiem, ciktāl tas iespējams, jāļauj preces pagaidu ievešanai pārbaudīt privātās telpās, ievedējam sedzot ar tādu pārbaudi saistītos izdevumus.f) Identifikācijas pasākumi18. Ieteicamā prakseLai identificētu preces pagaidu ievešanai, muitas dienestiem jāizmanto muitas nodrošinājumi (plombas, zīmogi, perforējumi utt.) tikai tad, ja preces nav iespējams viegli identificēt pēc ārvalstu plombām, identifikācijas zīmēm, cipariem vai citām pastāvīgām norādēm uz tām, pēc preču apraksta vai pēc paraugu paņemšanas.PREČU ATRAŠANĀS MUITAS TERITORIJĀ19. StandartsPar katru gadījuma veidu nosaka pagaidu ievešanas termiņu, norādot laiku, kas vajadzīgs pagaidu ievešanai, līdz pat attiecīgās valsts tiesību aktos noteiktajam maksimālajam periodam, ja tāds ir.20. Ieteicamā praksePēc attiecīgās personas pieprasījuma, ko uzskata par pamatotu, muitas dienestiem jāpagarina sākotnēji noteiktais termiņš.PAGAIDU IEVEŠANAS IZBEIGŠANA21. StandartsValstu tiesību aktos paredz nosacījumus, kurus ievērojot, preces pagaidu ievešanai uzrāda kompetentajai muitas iestādei un iesniedz preču deklarāciju.a) Atpakaļizvešana22. StandartsIr noteikts, ka uz laiku ievestās preces var izvest atpakaļ vienā vai vairākos sūtījumos.23. StandartsIr noteikts, ka pagaidu ievešanu var izbeigt, preces nododot brīvostā vai brīvajā zonā.24. StandartsIr noteikts, ka uz laiku ievestās preces var izvest atpakaļ caur muitas iestādi, kas nav tā muitas iestāde, caur kuru tās ir ievestas.25. Ieteicamā praksePēc izvedēja pieprasījuma, ko uzskata par pamatotu, muitas dienestiem, ciktāl tas iespējams, jāļauj atpakaļizvedamās preces pārbaudīt privātās telpās, izvedējam sedzot ar tādu pārbaudi saistītos izdevumus.b) Citas izbeigšanas metodes26. StandartsIr noteikts, ka pagaidu ievešanu var izbeigt, preces nododot patēriņam, ar noteikumu, ka tiek ievēroti šādā gadījumā piemērojamie nosacījumi un formalitātes.27. StandartsValstu tiesību aktos nosaka to brīdi, kas jāņem vērā to preču vērtības un daudzuma noteikšanai, kuras nodod patēriņam, kā arī tām piemērojamos ievedmuitas nodokļus un citus maksājumus.28. Ieteicamā prakseJānosaka, ka pagaidu ievešanu var izbeigt, nododot preces glabāšanā muitas noliktavā, lai pēc tam tās izvestu vai veiktu citu atļautu rīcību ar tām.29. Ieteicamā prakseJānosaka, ka pagaidu ievešanu var izbeigt, nododot preces muitas tranzīta procedūrai, lai pēc tam tās izvestu.30. StandartsTiek paredzēts, ka pagaidu ievešanu var izbeigt, ja pēc attiecīgās personas pieprasījuma preces ar muitas dienestu lēmumu tiek nodotas ieņēmumu dienestam vai arī muitas uzraudzībā iznīcinātas vai padarītas komerciāli nevērtīgas. Šāda nodošana vai iznīcināšana nerada nekādas izmaksas ieņēmumu dienestam.Jebkādiem pēc iznīcināšanas palikušiem preču atkritumiem vai lūžņiem, ja tos nodod patēriņam, uzliek ievedmuitas nodokļus un citus maksājumus, ko tādiem atkritumiem un lūžņiem piemērotu gadījumā, ja tos ievestu tādā stāvoklī.31. StandartsUz laiku ievestām precēm, kas negadījuma vai nepārvaramas varas dēļ ir iznīcinātas vai neatgriezeniski zaudētas, nepiemēro ievedmuitas nodokļus un citus maksājumus ar nosacījumu, ka tādu iznīcināšanu vai zudumu muitas dienesti atzīst par pienācīgi pierādītu.Jebkādiem pēc iznīcināšanas palikušiem preču atkritumiem un lūžņiem, ja tos nodod patēriņam, uzliek ievedmuitas nodokļus un citus maksājumus, ko tādiem atkritumiem un lūžņiem piemērotu gadījumā, ja tos ievestu tādā stāvoklī.Piezīme.Ja ir daļējs atbrīvojums ar nosacījumu no ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem, piemēro standartu 30. un 31. punktu ar noteikumu, ka tiek samaksāta preču nodošanas, iznīcināšanas vai zuduma brīdī maksājamā ievedmuitas nodokļu un citu maksājumu daļa.NODROŠINĀJUMA ATMAKSĀŠANA32. StandartsJebkuru iemaksāto nodrošinājumu atmaksā, cik vien iespējams ātri pēc tam, kad ir izbeigta pagaidu ievešana.33. Ieteicamā prakseJa nodrošinājums ir iemaksāts skaidras naudas iemaksas veidā, jāparedz, ka to var atmaksāt atpakaļizvešanas muitas iestādē, pat ja preces netika ievestas caur minēto iestādi.INFORMĀCIJA PAR PAGAIDU IEVEŠANU34. StandartsMuitas dienesti nodrošina, ka visa attiecīgā informācija par preču pagaidu ievešanu ir viegli pieejama ikvienam interesentam.DARBĪBAS JOMAa) Pagaidu ievešana ar pilnīgu atbrīvojumu ar nosacījumu no ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem35. Ieteicamā praksePreces, kam jāpiemēro pagaidu ievešanas procedūra, ir šādas:1) "iesaiņojums", kas minēts 2. pantā Muitas konvencijā par iesaiņojuma pagaidu ievešanu (Brisele, 1960. gada 6. oktobris);2) "preces, ko izvieto vai izmanto izstādēs, gadatirgos, sanāksmēs vai līdzīgos pasākumos", kas minētas 2. panta 1. punktā Muitas konvencijā par atvieglojumiem tādu preču ievešanai, kuras izvieto vai izmanto izstādēs, gadatirgos, sanāksmēs vai līdzīgos pasākumos (Brisele, 1961. gada 8. jūnijs);3) "profesionāls aprīkojums", kas minēts no A līdz C pielikumam Muitas konvencijā par profesionālā aprīkojuma pagaidu ievešanu (Brisele, 1961. gada 8. jūnijs);4) "jūrnieku sadzīves priekšmeti", kas minēti Muitas konvencijas par jūrnieku sadzīves priekšmetiem 1. panta a) apakšpunktā (Brisele, 1964. gada 1. decembris);5) "zinātniskas iekārtas", kas minētas Muitas konvencijas par zinātnisku iekārtu pagaidu ievešanu 1. panta a) apakšpunktā (Brisele, 1968. gada 11. jūnijs);6) "mācību materiāli", kas minēti Muitas konvencijas par mācību materiālu pagaidu ievešanu 1. panta a) punktā (Brisele, 1970. gada 8. jūnijs);7) "paraugi" un "reklāmas filmas", kas minētas III un V pantā Starptautiskajā konvencijā par tirdzniecības paraugu un reklāmas materiāla ievešanas veicināšanu (Ženēva, 1952. gada 7. novembris);8) "tūrisma reklāmas materiāli", kas minēti 3. pantā papildprotokolā Konvencijai par muitas atvieglojumiem attiecībā uz tūrismu, kas saistīts ar tūrisma reklāmas dokumentu un materiālu ievešanu (Ņujorka, 1954. gada 4. jūnijs);9) "konteineri", kas minēti Muitas konvencijas par konteineriem 1. panta c) apakšpunktā (Ženēva, 1972. gada 2. decembris);10) "paliktņi", kas minēti 1. pantā Eiropas Konvencijā par muitas formalitātēm attiecībā uz paliktņiem, ko izmanto starptautiskajos pārvadājumos (Ženēva, 1960. gada 9. decembris);11) "sauszemes kravas automobiļi", kas minēti 1. pantā Muitas konvencijā par sauszemes kravas automobiļu pagaidu ievešanu (Ženēva, 1956. gada 18. maijs).Līgumslēdzējas puses tiek aicinātas apsvērt iespēju pievienoties iepriekšminētajiem starptautiskajiem dokumentiem.36. Ieteicamā prakseMuitas dienestiem jāatceļ prasība iesniegt rakstveida deklarāciju un iemaksāt nodrošinājumu pagaidu ievešanas gadījumos, kas minēti ieteicamās prakses 1., 9., 10. un 11. punktā.37. Ieteicamā praksePagaidu ievešana jāatļauj saistībā ar šādām precēm, ja vien tās saskaņā ar valsts tiesību aktiem neatbilst galīgai ievešanai bez muitas nodokļa:1) lietoti noņemami izstrādājumi, kas pieder personai, kura sāk pagaidu uzturēšanos importētājvalstī;2) priekšmeti (ieskaitot transportlīdzekļus), kas to veida dēļ nav piemēroti nekādam citam nolūkam, kā vien īpašu priekšmetu reklamēšanai vai reklāmai īpašā nolūkā;3) datu nesēji, ko izmanto automātiskajā datu apstrādē;4) rasējumi, plāni un modeļi, ko izmanto preču ražošanā;5) matrices, klišejas, formas un līdzīgi priekšmeti, kas ir patapināti vai iznomāti, lai iespiestu ilustrācijas periodiskos izdevumos vai grāmatās;6) matrices, klišejas, formas, veidnes un līdzīgi priekšmeti, kas ir patapināti vai iznomāti, lai izmantotu tādu izstrādājumu ražošanā, ko paredzēts piegādāt ārvalstīm;7) instrumenti, aparatūra un iekārtas, kas jātestē vai jāpārbauda;8) instrumenti, aparatūra un iekārtas, ko piegādātājs vai remontētājs klientam dara pieejamas bez maksas līdz tamlīdzīgu preču piegādei vai remonta pabeigšanai;9) tērpi un dekorācijas, ko aizdod vai iznomā teātra trupām vai teātriem;10) preces, kurām pirms to pārsūtīšanas uz ārzemēm jānomaina iesaiņojums;11) tādas preces kā apģērbi, juvelierizstrādājumi un paklāji, ko sūta "pārdošanai vai atdošanai atpakaļ" personām, kas nav saistītas ar tādu preču tirdzniecību;12) dzīvnieki, sporta piederumi un citi izstrādājumi, kas pieder personai, kura ir ārvalstu pastāvīgā iedzīvotāja, un ko minētā persona izmanto sporta sacensībās vai skatēs;13) mākslas darbi, kolekciju priekšmeti un antikvāri priekšmeti izvietošanai izstādēs, tostarp pašu mākslinieku organizētās izstādēs;14) grāmatas, ko sūta patapinājumā personām, kas ir importētājvalsts pastāvīgās iedzīvotājas;15) fotogrāfijas, diapozitīvi un filmas, kas rādāmas izstādē vai arī fotogrāfu vai kinooperatoru konkursos;16) vilcējdzīvnieki un aprīkojums, ko ārvalstīs dzīvojošas personas izmanto darbam pierobežas zemēs;17) dzīvnieki, ko ieved ganīšanai pierobežas zemēs, ko apstrādā ārvalstīs dzīvojošas personas;18) zirgi un citi dzīvnieki, ko ieved apkalšanai vai svēršanai, vai arī ārstēšanai vai citā veterinārā nolūkā;19) specializēts aprīkojums, ko atved ar kuģi un ko izmanto krastā kravas iekraušanai, izkraušanai un pārkraušanai piestāšanas ostās.b) Pagaidu ievešana ar daļēju atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem ar nosacījumu38. Ieteicamā praksePreces, kas nav minētas ieteicamās prakses 35. un 37. punktā un ko paredzēts īslaicīgi izmantot tādā nolūkā kā ražošana, darba veikšana vai iekšējie pārvadājumi, jāatļauj ievest uz laiku ar daļēju atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļiem un citiem maksājumiem ar nosacījumu.PiezīmeValstu tiesību aktos var noteikt, ka, lai aprēķinātu visu par šādām precēm maksājamu nodokļu un citu maksājumu summu, jāņem vērā to atrašanās ilgums muitas teritorijā, lietošanas dēļ radusies amortizācija vai par tām samaksātās nomas maksas.--------------------------------------------------Kopienas atrunas saistībā ar Starptautiskās muitas procedūru vienkāršošanas un saskaņošanas konvencijas E.5 pielikumu1. Vispārēja rakstura atruna (vispārēja rakstura apsvērums)"Kopienas tiesību aktos ir iekļauta tikai daļa no šā pielikuma nosacījumiem. Jomās, uz kurām neattiecas Kopienas tiesību akti, dalībvalstis vajadzības gadījumā nosaka savas atrunas."2. Standartu 14. punkts"Šo standartu nepiemēro, ja procedūru veic muitas iestādēs, kas atrodas dažādās dalībvalstīs."3. Standartu 23. punkts"Tajās dalībvalstīs, kurās pastāv brīvās zonas, šo standartu piemēro tikai tad, ja attiecīgās preces nodod brīvajā zonā, lai pēc tam tās atkārtoti izvestu no Kopienas muitas teritorijas."4. Ieteicamās prakses 33. punkts"Šo ieteicamo praksi nepiemēro visos gadījumos, jo īpaši tad, ja procedūru veic muitas iestādes, kas atrodas dažādās dalībvalstīs, izņemot atsevišķus gadījumus attiecībā uz Beniluksa Ekonomikas savienību."5. Ieteicamās prakses 37. punkts"Preces, uz kurām attiecas 3. apakšpunkts, ieved saskaņā ar pagaidu ievešanas režīmu, ja tās ir reģistrētas un pieejamas bez maksas personai neatkarīgi no tā, vai tā ir vai nav reģistrēta Kopienas muitas teritorijā.Attiecībā uz precēm, kas uzskaitītas ieteicamās prakses 4. un 5. punktā, Kopienas tiesību aktos ir noteikta pagaidu ievešana ar pilnīgu atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļiem gadījumos, ja no Kopienas muitas teritorijas izved vismaz 75 % produkcijas, kas rodas šo preču izmantošanas rezultātā.Ieteicamās prakses 37. punkta 7. apakšpunktā norādītie testi un pārbaudes nedrīkst būt par pamatu algotam darbam.Uz 10. apakšpunktā minēto darbību Kopienas tiesību akti neparedz attiecināt pagaidu ievešanas atvieglojumu režīmu. Tomēr to var veikt, piemēram, kā parasto apkopšanas darbību muitas noliktavā vai brīvajā zonā, vai arī saskaņā ar ievešanas pārstrādei atvieglojumu režīmu.Kopienas tiesību akti neparedz 19. apakšpunktā minēto darbību."6. Ieteicamās prakses 38. punkts"Daļēju atbrīvojumu nepiemēro pievienotās vērtības nodoklim. Pagaidu ievešanu ar daļēju ievedmuitas nodokļu atlikšanu nepiemēro precēm, kuru izmantošanas rezultātā var tikt nodarīts kaitējums Kopienas ekonomikai, kas jo īpaši izriet no saistības starp šo preču ekonomiskās darbības laiku un paredzēto atrašanās ilgumu."--------------------------------------------------


Svarīgs juridisks paziņojums

|

2013/358/ES: Eiropas Centrālās bankas Lēmums ( 2013. gada 21. jūnijs ), ar ko groza Lēmumu ECB/2010/29 par euro banknošu emisiju (ECB/2013/16)

Oficiālais Vēstnesis L 187 , 06/07/2013 Lpp. 0013 - 0014

		Eiropas Centrālās bankas Lēmums( 2013. gada 21. jūnijs),ar ko groza Lēmumu ECB/2010/29 par euro banknošu emisiju(ECB/2013/16)(2013/358/ES)EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 128. panta 1. punktu,ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un it īpaši to 16. pantu,tā kā:(1) Ņemot vērā, ka 2013. gada 1. jūlijā Horvātija pievienojas Eiropas Savienībai un tās nacionālā centrālā banka (NCB) – Hrvatska narodna banka – iestājas Eiropas Centrālo banku sistēmā (ECBS), 2013. gada 21. jūnija Lēmums ECB/2013/17 par nacionālo centrālo banku procentuālo daļu Eiropas Centrālās bankas kapitāla parakstīšanas atslēgā [1] paredz Eiropas Centrālās bankas (ECB) kapitāla parakstīšanas atslēgas (tālāk tekstā – "kapitāla atslēga") paplašināšanu, kā arī jaunus NCB piešķirtos (paplašinātās) kapitāla atslēgas svērumus (tālāk tekstā – "kapitāla atslēgas svērumi"), kas stājas spēkā 2013. gada 1. jūlijā.(2) 2010. gada 13. decembra Lēmuma ECB/2010/29 par euro banknošu emisiju [2] 1. panta d) punktā ir definēts termins "banknošu sadales atslēga", atsaucoties uz minētā lēmuma I pielikumu, kurā konkretizēta banknošu sadales atslēga, ko piemēro no 2011. gada 1. janvāra. Tā kā no 2013. gada 1. jūlija piemēro jaunus kapitāla atslēgas svērumus, Lēmums ECB/2010/29 ir jāgroza, lai noteiktu banknošu sadales atslēgu, ko piemēro no 2013. gada 1. jūlija,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsGrozījums1. Lēmuma ECB/2010/29 1. panta d) punkta pēdējais teikums tiek aizstāts ar šādu teikumu: "Šā lēmuma I pielikumā ir konkretizēta banknošu sadales atslēga, ko piemēro no 2013. gada 1. jūlija."2. Lēmuma ECB/2010/29 I pielikums tiek aizstāts ar tekstu, kas izklāstīts šā lēmuma pielikumā.2. pantsStāšanās spēkāŠis lēmums stājas spēkā 2013. gada 1. jūlijā.Frankfurtē pie Mainas, 2013. gada 21. jūnijāECB prezidentsMario Draghi[1] Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 15. lpp.[2] OV L 35, 9.2.2011., 26. lpp.--------------------------------------------------PIELIKUMSBANKNOŠU SADALES ATSLĒGA (NO 2013. GADA 1. JŪLIJA)Eiropas Centrālā banka | 8,0000 % |Nationale Bank van België / Banque Nationale de Belgique | 3,1975 % |Deutsche Bundesbank | 24,8130 % |Eesti Pank | 0,2355 % |Banc Ceannais na hÉireann / Central Bank of Ireland | 1,4695 % |Bank of Greece | 2,5770 % |Banco de España | 10,916 % |Banque de France | 18,6945 % |Banca d’Italia | 16,4760 % |Central Bank of Cyprus | 0,1765 % |Banque centrale du Luxembourg | 0,2300 % |Bank Ċentrali ta’ Malta / Central Bank of Malta | 0,0840 % |De Nederlandsche Bank | 5,2460 % |Oesterreichische Nationalbank | 2,5620 % |Banco de Portugal | 2,3325 % |Banka Slovenije | 0,4325 % |Národná banka Slovenska | 0,9100 % |Suomen Pankki | 1,6475 % |KOPĀ | 100,0000 % |--------------------------------------------------


title: Padomes Lēmums ( 2010. gada 25. maijs ), ar ko ieceļ Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) priekšsēdētāju, priekšsēdētāja vietnieku, šā biroja apelācijas padomju priekšsēdētāju un trīs apelācijas padomju priekšsēdētājus

text:
               11.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/1

         PADOMES LĒMUMS
   (2010. gada 25. maijs),
   ar ko ieceļ Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) priekšsēdētāju, priekšsēdētāja vietnieku, šā biroja apelācijas padomju priekšsēdētāju un trīs apelācijas padomju priekšsēdētājus
   2010/C 152/01
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Kopienas preču zīmi (1) un jo īpaši tās 125. un 136. pantu,
   ņemot vērā Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Administratīvās padomes 2010. gada 12. aprīlī iesniegtos kandidātu vārdus,
   IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) priekšsēdētāju uz piecu gadu termiņu ieceļ António-Serge DE PINHO CAMPINOS kungu, kas dzimis Poitiers (Francija) 1968. gada 24. oktobrī.
   Ar šo par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) priekšsēdētāja vietnieku uz piecu gadu termiņu ieceļ Christian L.L.G. ARCHAMBEAU kungu, kas dzimis Vielsalm (Beļģija) 1960. gada 11. aprīlī.
   Ar šo par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) apelācijas padomju priekšsēdētāju uz piecu gadu termiņu ieceļ Paul Alexandre MAIER kungu, kas dzimis Strasbūrā (Francija) 1958. gada 4. maijā.
   Ar šo par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) apelācijas padomes priekšsēdētāju uz piecu gadu termiņu ieceļ Théophilos MARGELLOS kungu, kas dzimis Atēnās (Grieķija) 1953. gada 21. novembrī.
   Ar šo par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) apelācijas padomes priekšsēdētāju uz piecu gadu termiņu ieceļ Tomás DE LAS HERAS LORENZO kungu, kas dzimis Zamora (Spānija) 1951. gada 22. jūlijā.
   Ar šo par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) apelācijas padomes priekšsēdētāju uz piecu gadu termiņu ieceļ Detlef Michael SCHENNEN kungu, kas dzimis Minsterē (Vācija) 1956. gada 10. septembrī.
   2. pants
   Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) valde nosaka 1. pantā minētā piecu gadu termiņa sākuma dienu.
   3. pants
   Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2010. gada 25. maijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. SEBASTIÁN

      (1)  OV L 78, 24.3.2009., 1. lpp.


title: 2013/13/ES: Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums ( 2012. gada 12. decembris ) par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu saskaņā ar 28. punktu Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (Austrijas pieteikums EGF/2011/011 AT/ Soziale Dienstleistungen )

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 8/12

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS
   (2012. gada 12. decembris)
   par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu saskaņā ar 28. punktu Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (Austrijas pieteikums EGF/2011/011 AT/Soziale Dienstleistungen)
   (2013/13/ES)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (1) un jo īpaši tā 28. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 1927/2006 par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izveidi (2) un jo īpaši tās 12. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonds (EGF) tika izveidots, lai sniegtu papildu atbalstu darbiniekiem, kuru atlaišana ir saistīta ar globalizācijas izraisītām lielām strukturālām izmaiņām pasaules tirdzniecības modeļos, un lai palīdzētu viņiem atkal iesaistīties darba tirgū.

               (2)

               Attiecībā uz pieteikumiem, kas iesniegti no 2009. gada 1. maija līdz 2011. gada 30. decembrim, EGF darbības joma ir paplašināta, iekļaujot tajā atbalstu darbiniekiem, kuru atlaišana ir tieši saistīta ar pasaules finanšu un ekonomikas krīzi.

               (3)

               Saskaņā ar 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu EGF var izmantot, nepārsniedzot maksimālo summu, kas ir 500 miljoni euro gadā.

               (4)

               Austrija 2011. gada 21. decembrī iesniedza pieteikumu par EGF izmantošanu attiecībā uz atlaišanas gadījumiem 105 uzņēmumos, kas klasificēti NACE 2. redakcijas 88. nodaļas (“Sociālā aprūpe bez izmitināšanas”) nozarē NUTS II reģionā Štīrijā (AT22), un līdz 2012. gada 25. jūnijam iesniedza papildu informāciju. Šis pieteikums atbilst Regulas (EK) Nr. 1927/2006 10. panta prasībām par finansiālo ieguldījumu noteikšanu. Tādēļ Komisija ierosina piešķirt līdzekļus EUR 5 200 650 apmērā.

               (5)

               Tādēļ būtu jāizmanto EGF, lai sniegtu finansiālu ieguldījumu saistībā ar Austrijas iesniegto pieteikumu,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Eiropas Savienības 2012. finanšu gada vispārējā budžetā izmanto Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu, lai piešķirtu EUR 5 200 650 saistību un maksājumu apropriācijās.
   2. pants
   Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Strasbūrā, 2012. gada 12. decembrī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. SCHULZ

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         A. D. MAVROYIANNIS

      (1)  OV C 139, 14.6.2006., 1. lpp.

      (2)  OV L 406, 30.12.2006., 1. lpp.


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums (ES) 2015/468 ( 2015. gada 11. marts ) par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu saskaņā ar 13. punktu Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (Beļģijas pieteikums EGF/2013/007 BE/ Hainaut steel (Duferco-NLMK) )

text:
               20.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 76/52

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/468
   (2015. gada 11. marts)
   par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu saskaņā ar 13. punktu Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (Beļģijas pieteikums EGF/2013/007 BE/Hainaut steel (Duferco-NLMK))
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 1927/2006 par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izveidi (1) un jo īpaši tās 12. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (2) un jo īpaši tā 13. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonds (EGF) tika izveidots, lai sniegtu atbalstu darba ņēmējiem, kas atlaisti no darba tādēļ, ka globalizācijas dēļ ir notikušas lielas strukturālas pārmaiņas pasaules tirdzniecības modeļos, un lai palīdzētu viņiem no jauna iekļauties darba tirgū.

               (2)

               EGF nepārsniedz maksimālo apjomu EUR 150 miljoni gadā (2011. gada cenās), kā noteikts Padomes 2013. gada 2. decembra Regulas (ES, Euratom) Nr. 1311/2013, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam (3), 12. pantā.

               (3)

               Beļģija 2013. gada 27. septembrī iesniedza pieteikumu EGF izmantošanai saistībā ar darbinieku atlaišanu uzņēmumos Duferco Belgium SA un NLMK La Louvière SA un līdz 2014. gada 4. jūlijam sniedza papildu informāciju. Šis pieteikums atbilst Regulas (EK) Nr. 1927/2006 10. pantā norādītajām prasībām EGF finansiālā ieguldījuma noteikšanai.

               (4)

               Tādēļ EGF būtu jāizmanto, lai sniegtu finansiālu ieguldījumu EUR 981 956 apmērā saistībā ar Beļģijas iesniegto pieteikumu,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Eiropas Savienības 2015. finanšu gada vispārējā budžetā izmanto Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu, lai piešķirtu EUR 981 956 saistību un maksājumu apropriācijās.
   2. pants
   Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Strasbūrā, 2015. gada 11. martā

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. SCHULZ

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

      (1)  OV L 406, 30.12.2006., 1. lpp.

      (2)  OV C 373, 20.12.2013., 1. lpp.

      (3)  OV L 347, 20.12.2013., 884. lpp.


title: 2011/483/CFSP: Padomes Lēmums 2011/483/KĀDP ( 2011. gada 28. jūlijs ), ar ko groza un pagarina Lēmumu 2010/96/KĀDP par Eiropas Savienības militāro misiju, lai palīdzētu Somālijas drošības spēku apmācībā ( EUTM Somalia )

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 198/37

         PADOMES LĒMUMS 2011/483/KĀDP
   (2011. gada 28. jūlijs),
   ar ko groza un pagarina Lēmumu 2010/96/KĀDP par Eiropas Savienības militāro misiju, lai palīdzētu Somālijas drošības spēku apmācībā (EUTM Somalia)

      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 28. pantu un 43. panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2010. gada 15. februārī pieņēma Lēmumu 2010/96/KĀDP par Eiropas Savienības militāro misiju, lai palīdzētu Somālijas drošības spēku apmācībā (1).

               (2)

               Padome 2010. gada 31. martā pieņēma Lēmumu 2010/197/KĀDP par Eiropas Savienības militāro misiju, lai palīdzētu Somālijas drošības spēku apmācībā (EUTM Somalia) (2).

               (3)

               Padome 2011. gada 20. jūlijā apstiprināja pārskatīto EUTM Somalia krīzes pārvarēšanas koncepciju.

               (4)

               ANO ģenerālsekretārs (ANO ĢS) savā ziņojumā S/2011/277 Drošības padomei 2011. gada 28. aprīlī atzīmēja teritoriālos ieguvumus un panākumus drošības nodrošināšanā un minēja ES sniegto apmācību. ANO ĢS iesaka īpašu uzmanību pievērst Somālijas drošības nozares iestāžu turpmākai attīstībai un jo īpaši uzlabot valsts drošības spēku (VDS) vadības un kontroles struktūras.

               (5)

               Āfrikas Savienības (ĀS) Komisijas priekšsēdētājs 2011. gada 21. aprīlī iesniedza ziņojumu Miera un drošības padomei par stāvokli Somālijā. Viņš uzsvēra sasniegumus drošības jomā un lūdza turpināt atbalstīt apmācību.

               (6)

               Somālijas premjerministrs 2011. gada 4. maija vēstulē Savienības Augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos apliecināja, ka Somālijas Pārejas laika federālā valdība (PLFV) augstu vērtē ES atbalstu, un vēlreiz pauda PLFV ciešo apņemšanos izveidot VDS vadības un kontroles struktūras, lai aizsargātu civiliedzīvotājus un lai VDS iekļautu dažādus bruņotus grupējumus un klanus.

               (7)

               PLFV atzinīgais vērtējums tika atkārtots Kopējās drošības komitejas sanāksmē 2011. gada 23. jūnijā Kampalā.

               (8)

               ĀS Miera un drošības padomes un ES PDK kopīgā konsultatīvā sanāksmē, kas notika Adisabebā 2011. gada 10. maijā, ĀS pauda gandarījumu par EUTM Somalia sniegto atbalstu, lai izveidotu profesionālus un vienotus Somālijas VDS.

               (9)

               Ugandas politiskās un militārās iestādes pauda gandarījumu par partnerību ar ES un Amerikas Savienotajām Valstīm un to gatavību turpināt apmācību.

               (10)

               Saskaņā ar 5. pantu Protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās ar aizsardzību saistītu Savienības lēmumu un rīcību izstrādē un īstenošanā. Dānija nepiedalās šā lēmuma īstenošanā, un tādēļ tā nepiedalās šīs operācijas finansēšanā.

               (11)

                  EUTM Somalia būtu jāpagarina,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo Lēmumu 2010/96/KĀDP groza šādi:

               1)

               lēmuma 1. panta 1. un 2. punktu aizstāj ar šādiem:
               1.   Lai arī turpmāk palīdzētu stiprināt Somālijas Pārejas laika federālo valdību (PLFV) kā funkcionējošu valdību, kas kalpo Somālijas iedzīvotājiem, ES militārā apmācības misija (EUTM Somalia), nodrošinot militārās apmācības valsts drošības spēkiem (VDS), veicina Somālijas drošības sektora attīstību. Apmācības būs vērstas uz vadības un kontroles, kā arī specializētu iespēju attīstību un Somālijas VDS pašapmācības iespējām, lai ES apmācību pieredzi nodotu vietējiem dalībniekiem. EUTM Somalia turpinās darboties ciešā sadarbībā un saskaņojot rīcību ar citām iesaistītajām pusēm no starptautiskās kopienas, jo īpaši ar Apvienoto Nāciju Organizāciju, AMISOM un Amerikas Savienotajām Valstīm, un Ugandu atbilstīgi PLFV prasībām, par ko pastāv vienošanās.
               2.   Šajā nolūkā veiktās ES militārās apmācības arī turpmāk notiks galvenokārt Ugandā saskaņā ar ES misijas politisko mērķi – palīdzēt Somālijas drošības spēku apmācībās –, kā noteikts pārskatītajā krīzes pārvarēšanas koncepcijā, ko Padome apstiprināja 2011. gada 20. jūlijā. EUTM Somalia elementi būs izvietoti arī Nairobi un Briselē.”;

               2)

               lēmuma 2. panta 1. punktu aizstāj ar šādu:
               1.   Ar šo pulkvedi Michael BEARY ieceļ par ES misijas komandieri no 2011. gada 9. augusta.”;

               3)

               lēmuma 10. pantu groza šādi:

                           a)

                           2. punktu aizstāj ar šādu:
                           2.   Finanšu atsauces summa ES militārās misijas kopējo izmaksu segšanai laikposmā līdz 2011. gada 9. augustam ir EUR 4,8 miljoni. ATHENA 32. panta 3. punktā minētais finanšu atsauces summas koeficients ir noteikts 60 %.”;

                           b)

                           pievieno šādu punktu:
                           3.   Finanšu atsauces summa ES militārās misijas kopējo izmaksu segšanai laikposmā no 2011. gada 9. augusta ir EUR 4,8 miljoni. ATHENA 32. panta 3. punktā minētais finanšu atsauces summas koeficients ir noteikts 30 %.”;

               4)

               lēmuma 12. panta 2. punktu aizstāj ar šādu:
               2.   ES militāro misiju beidz 2012. gadā pēc diviem sešus mēnešus ilgiem apmācību posmiem un pēc ES vienību un personāla izvešanas uz Eiropu.”

         2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2011. gada 28. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. DOWGIELEWICZ

      (1)  OV L 44, 19.2.2010., 16. lpp.

      (2)  OV L 87, 7.4.2010., 33. lpp.


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums (ES) 2017/684 (2017. gada 5. aprīlis), ar ko izveido informācijas apmaiņas mehānismu attiecībā uz starpvaldību nolīgumiem un nesaistošiem aktiem starp dalībvalstīm un trešām valstīm enerģētikas jomā un ar ko atceļ Lēmumu Nr. 994/2012/ES (Dokuments attiecas uz EEZ. )

text:
               12.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 99/1

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS (ES) 2017/684
   (2017. gada 5. aprīlis),
   ar ko izveido informācijas apmaiņas mehānismu attiecībā uz starpvaldību nolīgumiem un nesaistošiem aktiem starp dalībvalstīm un trešām valstīm enerģētikas jomā un ar ko atceļ Lēmumu Nr. 994/2012/ES
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 194. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,
   saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Iekšējā enerģijas tirgus pareizai darbībai nepieciešams, lai uz Savienībā importēto enerģiju pilnībā attiektos noteikumi, ar ko izveido iekšējo enerģijas tirgu. Savienības energoapgādes stabilitātes nodrošināšanā liela nozīme ir pārredzamībai un atbilstībai Savienības tiesību aktiem. Iekšējais enerģijas tirgus, kas nedarbojas pareizi, nostāda Savienību neaizsargātā un diskriminētā stāvoklī enerģijas piegādes drošības jomā un apdraud potenciālās Eiropas patērētāju un rūpniecības priekšrocības.

               (2)

               Lai nodrošinātu Savienības energoapgādi, nepieciešams dažādot enerģijas avotus un veidot jaunus enerģētikas tīklu starpsavienojumus starp dalībvalstīm. Vienlaikus ir būtiski enerģētiskās drošības jomā ciešāk sadarboties ar Savienības kaimiņvalstīm un ar stratēģiskajiem partneriem.

               (3)

               Enerģētikas savienības stratēģijai, ko Komisija pieņēma 2015. gada 25. februārī, ir mērķis nodrošināt patērētājiem drošu, ilgtspējīgu, konkurētspējīgu un cenas ziņā pieejamu enerģiju. Konsekventa un saskaņota enerģētikas, tirdzniecības un ārpolitikas nostādņu īstenošana būtiski veicinās minētā mērķa sasniegšanu. Precīzāk, Enerģētikas savienības stratēģija uzsver, ka nolīgumu par enerģijas iegādi no trešām valstīm pilnīga atbilstība Savienības tiesību aktiem ir svarīga enerģijas drošības nodrošināšanai, pamatojoties uz analīzi, kas jau tika veikta 2014. gada 28. maija Eiropas Enerģētikas drošības stratēģijā. Tāpat arī Eiropadome 2015. gada 19. marta secinājumos aicināja ievērot pilnīgu atbilstību Savienības tiesību aktiem visos nolīgumos, kas saistīti ar gāzes iegādi no ārējiem piegādātājiem, it īpaši, pastiprinot šo nolīgumu pārredzamību un saderību ar Savienības enerģijas piegādes drošības noteikumiem.

               (4)

               Eiropas Parlaments 2015. gada 15. decembra rezolūcijā “Virzība uz Eiropas enerģētikas savienību” uzsvēra nepieciešamību veicināt Savienības energoapgādes ārējās drošības politikas saskaņotību un uzlabot pārredzamību ar enerģētiku saistītajos nolīgumos.

               (5)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 994/2012/ES (3) ir bijis noderīgs, lai varētu saņemt informāciju par pastāvošajiem starpvaldību nolīgumiem un apzināt to radītās problēmas attiecībā uz saderību ar Savienības tiesību aktiem.

               (6)

               Tomēr ir izrādījies, ka Lēmums Nr. 994/2012/ES nav efektīvs, jo nespēj nodrošināt starpvaldību nolīgumu atbilstību Savienības tiesību aktiem. Minētais lēmums lielākoties bija balstīts uz starpvaldību nolīgumu novērtējumu, ko Komisija veica pēc tam, kad dalībvalstis tos bija noslēgušas ar trešām valstīm. Lēmuma Nr. 994/2012/ES īstenošanā gūtā pieredze liecina, ka šādā pēcpārbaudē netiek pilnībā izmantotas visas iespējas nodrošināt starpvaldību nolīgumu atbilstību Savienības tiesību aktiem. Konkrēti, starpvaldību nolīgumi bieži vien nesatur piemērotus izbeigšanas vai pielāgošanas noteikumus, kas ļautu dalībvalstīm novērst jebkuru neatbilstību Savienības tiesību aktiem saprātīgā termiņā. Turklāt parakstītāju nostājas jau ir apstiprinātas, un tas rada politisko spiedienu nemainīt nevienu nolīguma aspektu.

               (7)

               Augsta līmeņa pārredzamība attiecībā uz nolīgumiem starp dalībvalstīm un trešām valstīm enerģētikas jomā veicinās gan Savienības iekšējo sadarbību ārējās attiecībās enerģētikas jomā, gan to Savienības ilgtermiņa politikas mērķu sasniegšanu, kas saistīti ar enerģētiku, klimatu un energoapgādes drošību.

               (8)

               Lai novērstu jebkuru neatbilstību Savienības tiesību aktiem un sekmētu pārredzamību, dalībvalstīm būtu iespējami drīz jāinformē Komisija par nodomu sākt sarunas par jauniem starpvaldību nolīgumiem vai starpvaldību nolīgumu grozījumiem. Komisija būtu regulāri jāinformē par šo sarunu gaitu. Dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai uzaicināt Komisiju piedalīties sarunās kā novērotāju. Komisijai vajadzētu spēt pieprasīt piedalīties sarunās kā novērotājai.

               (9)

               Sarunās par starpvaldību nolīgumu Komisijai vajadzētu būt iespējai ieteikt attiecīgajai dalībvalstij, kā novērst minētā nolīguma nesaderību ar Savienības tiesību aktiem. Minētajā saistībā Komisijai vajadzētu būt arī iespējai vērst attiecīgās dalībvalsts uzmanību uz atbilstīgajiem Savienības enerģētikas politikas mērķiem, dalībvalstu savstarpējās solidaritātes principu un Padomes vai Eiropadomes secinājumos pieņemtajām Savienības politikas nostājām. Tomēr tam nevajadzētu būt daļai no Komisijas juridiskā novērtējuma par starpvaldību nolīguma vai grozījuma projektu.

               (10)

               Lai nodrošinātu atbilstību Savienības tiesību aktiem un pienācīgi ņemot vērā to, ka pašlaik starpvaldību nolīgumiem gāzes vai naftas jomā un to grozījumiem ir relatīvi vislielākā ietekme uz pareizu iekšējā enerģijas tirgus darbību un uz Savienības energoapgādes drošību, dalībvalstīm ex ante kārtībā būtu Komisijai jāpaziņo starpvaldību nolīgumu projekti, kas saistīti ar gāzi vai naftu, pirms tie kļūst pusēm juridiski saistoši. Komisijai sadarbības garā būtu jāpalīdz dalībvalstij apzināt atbilstības problēmas starpvaldību nolīguma vai grozījumu projektā. Tad attiecīgā dalībvalsts būtu labāk sagatavojusies noslēgt nolīgumu, kas atbilst Savienības tiesību aktiem.

               (11)

               Komisijai būtu nepieciešams pietiekams laiks, lai veiktu šādu novērtēšanu un nodrošinātu iespējami lielāku juridisko noteiktību, vienlaikus nepieļaujot nevajadzīgu kavēšanos. Attiecīgā gadījumā Komisijai būtu jāapsver iespēja saīsināt termiņus, kas paredzēti tās novērtējumam, jo īpaši, ja dalībvalsts to prasa vai pietiekami detalizēti ir informējusi Komisiju sarunu fāzē, un ņemot vērā to, cik lielā mērā starpvaldību nolīguma vai grozījuma projekta pamatā ir paraugklauzulas. Lai varētu pilnībā izmantot Komisijas atbalstu, dalībvalstīm, ja tās ir izvēlējušās Komisijai pieprasīt ex ante novērtējumu, būtu jāatturas no tāda starpvaldību nolīguma noslēgšanas, kas attiecas uz gāzi vai naftu, vai tāda starpvaldības nolīgumu noslēgšanas, kas attiecas uz elektroenerģiju, kamēr Komisija nav informējusi dalībvalsti par savu vērtējumu. Dalībvalstīm būtu jādara viss iespējamais, lai panāktu piemērotu risinājumu, kas novērstu jebkuru apzināto nesaderību.

               (12)

               Saistībā ar Enerģētikas savienības stratēģiju vissvarīgākā joprojām ir jau noslēgto un vēl plānoto starpvaldību nolīgumu pārredzamība, un tā ir svarīgs priekšnosacījums Savienības energoapgādes stabilitātes nodrošināšanai. Tādēļ dalībvalstīm arī turpmāk būtu jāpaziņo Komisijai par pastāvošajiem un plānotajiem starpvaldību nolīgumiem neatkarīgi no tā, vai tie jau ir stājušies spēkā vai tiek piemēroti provizoriski Vīnes konvencijas par starptautisko līgumu tiesībām 25. panta nozīmē, kā arī par jaunajiem starpvaldību nolīgumiem.

               (13)

               Komisijai būtu jānovērtē to starpvaldību nolīgumu saderība ar Savienības tiesību aktiem, kuri ir spēkā vai kurus provizoriski piemēro šā lēmuma spēkā stāšanās dienā, un attiecīgi jāinformē dalībvalstis. Nesaderības gadījumā dalībvalstīm būtu jādara viss iespējamais, lai panāktu piemērotu risinājumu, kas novērstu apzināto nesaderību.

               (14)

               Šis lēmums būtu jāpiemēro starpvaldību nolīgumiem. Starpvaldību nolīgumos, jo īpaši to saturā, un neatkarīgi no tā oficiālā apzīmējuma tiek pausts pušu nodoms par to, ka nolīgumam vajadzētu būt pilnībā vai daļēji saistošam. Būtu jāpaziņo tikai par tiem starpvaldību nolīgumiem, kas attiecas uz enerģijas iegādi, tirdzniecību, pārdošanu, tranzītu, uzglabāšanu vai piegādi vismaz vienā vai uz vienu dalībvalsti vai tādas enerģētikas infrastruktūras celtniecību vai darbību, kurai ir fizisks savienojums vismaz ar vienu dalībvalsti. Šaubu gadījumā dalībvalstīm būtu nekavējoties jāapspriežas ar Komisiju. Principā šim lēmumam nebūtu jāattiecas uz nolīgumiem, kas vairs nav spēkā vai ko vairs nepiemēro.

               (15)

               Šajā lēmumā tas ir akta vai tā daļu juridiski saistošais spēks, nevis tā oficiālais apzīmējums, kas kādu aktu kvalificē par starpvaldību nolīgumu vai par nesaistošu aktu – ja šāda juridiski saistoša spēka nav.

               (16)

               Dalībvalstis veido attiecības ar trešām valstīm, ne tikai noslēdzot starpvaldību nolīgumus, bet arī izmantojot nesaistošus aktus, kurus bieži oficiāli apzīmē kā saprašanās memorandus, kopīgas deklarācijas, kopīgas ministru deklarācijas, vienotas rīcības, kopīgus rīcības kodeksus vai ar līdzīgiem jēdzieniem. Tā kā tie nav juridiski saistoši, juridiski nevar pieprasīt dalībvalstīm tos īstenot, tostarp gadījumos, ja šāda īstenošana nav saderīga ar Savienības tiesību aktiem. Pat ja tie nav juridiski saistoši, tos var izmantot, lai veidotu detalizētu enerģētikas infrastruktūras un enerģijas piegādes sistēmu. Lielākas pārredzamības labad dalībvalstīm vajadzētu spēt iesniegt Komisijai nesaistošus aktus, proti, tādas vienošanās starp vienu vai vairākām dalībvalstīm un vienu vai vairākām trešām valstīm, kas nav juridiski saistošas un kas uzliek nosacījumus enerģijas piegādei vai enerģētikas infrastruktūras attīstībai, tostarp iekļaujot ar to saistītu Savienības tiesību interpretāciju, – vai arī grozījumus šādos nesaistošos aktos, tostarp arī jebkurus to pielikumus. Ja nesaistošais akts vai grozījums nepārprotami atsaucas uz citiem dokumentiem, attiecīgajai dalībvalstij vajadzētu spēt iesniegt arī minētos citus dokumentus.

               (17)

               Šim lēmumam nebūtu jāattiecas uz starpvaldību nolīgumiem un nesaistošiem aktiem, kas pilnībā jādara zināmi Komisijai, izpildot citus Savienības tiesību aktus, vai kas attiecas uz jautājumiem, ko regulē Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgums.

               (18)

               Šim lēmumam nebūtu jārada pienākumi attiecībā uz nolīgumiem starp uzņēmumiem. Tomēr dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai brīvprātīgi paziņot Komisijai par šādiem nolīgumiem, uz kuriem sniegta nepārprotama atsauce starpvaldību nolīgumos vai nesaistošos aktos.

               (19)

               Saņemtā informācija par starpvaldību nolīgumiem Komisijai būtu jādara pieejama visām pārējām dalībvalstīm drošā elektroniskā veidā, lai uzlabotu koordināciju un pārredzamību starp dalībvalstīm un tādējādi arī stiprinātu to pozīciju sarunās ar trešām valstīm. Komisijai būtu jāņem vērā dalībvalstu lūgumi iesniegto informāciju traktēt kā konfidenciālu. Tomēr konfidencialitātes prasības nedrīkstētu ierobežot pašas Komisijas piekļuvi konfidenciālai informācijai, jo Komisijai ir nepieciešama visaptveroša informācija, lai varētu veikt novērtēšanu. Komisijai būtu jāuzņemas atbildība par konfidencialitātes noteikumu ievērošanas nodrošināšanu. Konfidencialitātes prasības neierobežo tiesības piekļūt dokumentiem, kas paredzētas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1049/2001 (4).

               (20)

               Ja dalībvalsts uzskata starpvaldību nolīgumu par konfidenciālu, tai būtu jāiesniedz Komisijai nolīguma kopsavilkums, kurā minēti nolīguma priekšmets, mērķis, darbības joma, ilgums, tā puses un informācija par tā galvenajiem elementiem, lai minēto kopsavilkumu varētu lietot kopīgi ar citām dalībvalstīm.

               (21)

               Pastāvīgai informācijas apmaiņai par starpvaldību nolīgumiem Savienības līmenī būtu jānodrošina paraugprakses izstrāde. Pamatojoties uz minēto paraugpraksi, Komisijai sadarbībā ar dalībvalstīm un vajadzības gadījumā sadarbībā ar Eiropas Ārējās darbības dienestu attiecībā uz Savienības ārpolitiku būtu jāizstrādā fakultatīvas paraugklauzulas, kas izmantojamas starpvaldību nolīgumos starp dalībvalstīm un trešām valstīm, kā arī norādījumi, tostarp saraksts ar tādu klauzulu piemēriem, kurās nav ievēroti Savienības tiesību akti un kuras tāpēc nebūtu jāizmanto. Šādas paraugklauzulas būtu jāizmanto ar mērķi novērst starpvaldību nolīgumu pretrunas ar Savienības tiesību aktiem, it īpaši iekšējā enerģijas tirgus noteikumiem un Savienības konkurences tiesību aktiem, kā arī pretrunas ar Savienības noslēgtajiem starptautiskajiem nolīgumiem. Šādas paraugklauzulas vai norādījumi būtu jāizmanto kā kompetento iestāžu atsauces instruments, un tie tādējādi palielinās pārredzamību un saderību ar Savienības tiesību aktiem. Šādu paraugklauzulu izmantošanai vajadzētu būt fakultatīvai, un būtu jāparedz iespēja to saturu pielāgot konkrētiem apstākļiem.

               (22)

               Uzlabotām savstarpējām zināšanām par esošiem un jauniem starpvaldību nolīgumiem būtu jādod iespēja sekmēt pārredzamību un labāk koordinēt enerģētikas jautājumus starp dalībvalstīm un starp dalībvalstīm un Komisiju. Šādai uzlabotai koordinācijai būtu jānodrošina dalībvalstīm iespēja pilnībā izmantot Savienības politisko un ekonomisko ietekmi un jānodrošina Komisijai iespēja piedāvāt risinājumus problēmām, kas konstatētas starpvaldību nolīgumu jomā.

               (23)

               Komisijai būtu jāatvieglina un jāveicina koordinācija starp dalībvalstīm, lai varētu stiprināt Savienības vispārējo stratēģisko nozīmi enerģētikas jomā, izmantojot precīzi definētu, efektīvu un koordinētu pieeju ražojošām, tranzīta un patērējošām valstīm.

               (24)

               Ņemot vērā to, ka šā lēmuma mērķi, proti, informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm un Komisiju attiecībā uz starpvaldību nolīgumiem enerģētikas jomā, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet šā lēmuma, ko piemēro visās dalībvalstīs, ietekmes dēļ to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šis lēmums neparedz neko tādu, kas nav vajadzīgs minētā mērķa sasniegšanai.

               (25)

               Šā lēmuma prasībām nebūtu jāskar Savienības noteikumu piemērošana pārkāpumu, valsts atbalsta un konkurences jomā. Jo īpaši Komisijai ir tiesības sākt pienākumu neizpildes procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 258. pantu, ja tā atzīst, ka dalībvalsts nav izpildījusi LESD noteiktos pienākumus.

               (26)

               Komisijai būtu jāizvērtē, vai šis lēmums ir pietiekams un efektīvs, lai nodrošinātu starpvaldību nolīgumu atbilstību Savienības tiesību aktiem un augstu koordinācijas līmeni starp dalībvalstīm attiecībā uz starpvaldību nolīgumiem enerģētikas jomā.

               (27)

               Tādēļ Lēmums Nr. 994/2012/ES būtu jāatceļ,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Priekšmets un darbības joma
   1.   Ar šo lēmumu izveido mehānismu informācijas apmaiņai starp dalībvalstīm un Komisiju attiecībā uz starpvaldību nolīgumiem enerģētikas jomā, kā definēts 2. pantā, lai nodrošinātu iekšējā enerģijas tirgus darbību un pastiprinātu enerģijas piegādes drošību Savienībā.
   2.   Šo lēmumu nepiemēro starpvaldību nolīgumiem, uz kuriem saskaņā ar Savienības tiesību aktiem pilnībā jau tiek attiecinātas citas konkrētas paziņošanas procedūras.
   2. pants
   Definīcijas
   Lēmumā piemēro šādas definīcijas:

               1)

               “starpvaldību nolīgums” ir katrs juridiski saistošs nolīgums neatkarīgi no tā oficiālā apzīmējuma starp vienu vai vairākām dalībvalstīm un vienu vai vairākām trešām valstīm vai starp vienu vai vairākām dalībvalstīm un starptautisku organizāciju, kas attiecas uz:

                           a)

                           enerģijas iegādi, tirdzniecību, pārdošanu, tranzītu, glabāšanu vai piegādi vismaz vienā dalībvalstī vai uz to; vai

                           b)

                           tādas enerģētikas infrastruktūras celtniecību vai darbību, kurai ir fizisks savienojums ar vismaz vienu dalībvalsti;

                     tomēr, ja šāds juridiski saistošs nolīgums attiecas arī uz jautājumiem, kas nav minēti a) un b) apakšpunktā, par starpvaldību nolīgumu ir uzskatāmi vienīgi noteikumi, kas ir saistīti ar minētajiem apakšpunktiem un vispārīgajiem noteikumiem, ko piemēro minētajiem ar enerģiju saistītajiem noteikumiem;

               2)

               “pastāvošs starpvaldību nolīgums” ir starpvaldību nolīgums, kas ir spēkā vai ko piemēro provizoriski 2017. gada 2. maijā;

               3)

               “nesaistošs akts” ir tāda vienošanās starp vienu vai vairākām dalībvalstīm un vienu vai vairākām trešām valstīm, kas nav juridiski saistoša, piemēram, saprašanās memorands, kopīga deklarācija, kopīga ministru deklarācija, kopīga rīcība vai kopīgs uzvedības kodekss, un kurā izklāstīti nosacījumi enerģijas piegādei, piemēram, daudzumi un cenas, vai enerģētikas infrastruktūras attīstībai;

               4)

               “pastāvošs nesaistošs akts” ir nesaistošs akts, kas parakstīts vai par ko citādi panākta vienošanās pirms 2017. gada 2. maija.

         3. pants
   Pienākumi paziņot par starpvaldību nolīgumiem
   1.   Kad dalībvalsts plāno sākt sarunas ar trešo valsti vai starptautisku organizāciju, lai grozītu starpvaldību nolīgumu vai noslēgtu jaunu starpvaldību nolīgumu, dalībvalsts rakstveidā informē Komisiju par savu nodomu iespējami ilgāku laiku pirms plānotās sarunu sākšanas.
   Attiecīgajai dalībvalstij būtu regulāri jāinformē Komisiju par sarunu gaitu. Komisijai sniegtā informācija ietver norādi par sarunās apspriežamajiem noteikumiem un šo sarunu mērķiem saskaņā ar 8. pantu.
   2.   Tiklīdz puses ir vienojušās par visiem galvenajiem elementiem ar gāzi vai naftu saistīta starpvaldību nolīguma projektā vai ar gāzi vai naftu saistīta starpvaldību nolīguma grozījuma projektā, bet pirms oficiālo sarunu slēgšanas, attiecīgā dalībvalsts dara zināmu Komisijai nolīguma vai grozījuma projektu, tostarp jebkurus tā pielikumus, lai tā veiktu ex ante novērtējumu saskaņā ar 5. pantu.
   Ja minētais nolīguma vai grozījuma projekts nepārprotami atsaucas uz citiem dokumentiem, attiecīgā dalībvalsts iesniedz arī minētos citus dokumentus, ciktāl tie satur elementus, kas attiecas uz gāzes vai naftas iegādi, tirdzniecību, pārdošanu, tranzītu, uzglabāšanu vai piegādi vismaz vienā vai uz vienu dalībvalsti vai tādas gāzes vai naftas infrastruktūras celtniecību vai darbību, kurai ir fizisks savienojums vismaz ar vienu dalībvalsti.
   3.   Ja kāda dalībvalsts risina sarunas par starpvaldību nolīgumu vai grozījumu attiecībā uz elektroenerģiju un tā, balstoties uz savu novērtējumu, nav spējusi izdarīt konkrētus secinājumus par sarunās izskatāmā starpvaldību nolīguma vai tā grozījuma saderību ar Savienības tiesību aktiem, tā, tiklīdz puses ir panākušas vienošanos par visiem minētā starpvaldību nolīguma vai grozījuma projekta galvenajiem elementiem, bet pirms oficiālo sarunu slēgšanas, ziņo Komisijai par minēto projektu, tostarp par jebkuriem tā pielikumiem, lai tā veiktu ex ante novērtējumu saskaņā ar 5. pantu.
   4.   Dalībvalstis var izmantot 2. punkta pirmo un otro daļu attiecībā uz starpvaldību nolīgumiem vai grozījumiem, kuri saistīti ar elektroenerģiju.
   5.   Ratificējot starpvaldību nolīgumu vai starpvaldību nolīguma grozījumu, attiecīgā dalībvalsts dara zināmu Komisijai šo starpvaldību nolīgumu vai grozījumu, tostarp jebkurus tā pielikumus. Ja Komisija ir sniegusi atzinumu, ievērojot 5. panta 2. punktu, bet attiecīgā dalībvalsts nav ievērojusi šo Komisijas atzinumu, minētajai dalībvalstij bez liekas kavēšanās būtu jāsniedz Komisijai rakstisks paskaidrojums par šāda lēmuma iemesliem.
   Ja ratificētais starpvaldību nolīgums vai starpvaldību nolīguma grozījums nepārprotami atsaucas uz citiem dokumentiem, attiecīgā dalībvalsts iesniedz arī minētos citus dokumentus, ciktāl tie satur elementus, kas attiecas uz enerģijas iegādi, tirdzniecību, pārdošanu, tranzītu, uzglabāšanu vai piegādi vismaz vienā vai uz vienu dalībvalsti vai tādas enerģētikas infrastruktūras celtniecību vai darbību, kurai ir fizisks savienojums vismaz ar vienu dalībvalsti.
   6.   Pienākums ziņot Komisijai, ievērojot 2., 3. un 5. punktu, neattiecas uz līgumiem starp uzņēmumiem.
   Ja dalībvalstij ir šaubas par to, vai nolīgums ir uzskatāms par starpvaldību nolīgumu un līdz ar to, vai par to ir jāziņo saskaņā ar šo pantu un 6. pantu, tā nekavējoties apspriežas ar Komisiju.
   7.   Visus paziņojumus saskaņā ar šā panta 1. līdz 5. punktu un 6. panta 1. un 2. punktu iesniedz, izmantojot Komisijas norādīto tīmekļa lietotni. Laikposmus, kas minēti 5. panta 1. un 2. punktā un 6. panta 3. punktā, sāk skaitīt no dienas, kad lietotnē reģistrēta pilna paziņojuma dokumentācija.
   4. pants
   Komisijas palīdzība
   1.   Ja dalībvalsts iesniedz Komisijai paziņojumu par sarunām, ievērojot 3. panta 1. punktu, Komisijas dienesti var to konsultēt par to, kā novērst sarunās apspriestā starpvaldību nolīguma vai starpvaldību nolīguma grozījuma nesaderību ar Savienības tiesību aktiem. Šādās konsultācijās var sniegt attiecīgas fakultatīvās paraugklauzulas un norādījumus, ko Komisija, apspriežoties ar dalībvalstīm, izstrādā saskaņā ar 9. panta 2. punktu.
   Komisijas dienesti var arī vērst attiecīgās dalībvalsts uzmanību uz Savienības enerģētikas politikas, tostarp Enerģētikas savienības, mērķiem.
   Minētā dalībvalsts var arī lūgt Komisijas palīdzību minētajās sarunās.
   2.   Pēc attiecīgās dalībvalsts lūguma Komisija var piedalīties sarunās kā novērotāja. Komisija var pieprasīt piedalīties sarunās kā novērotāja, ja tā uzskata to par nepieciešamu. Komisijas dalībai nepieciešama attiecīgās dalībvalsts rakstveida piekrišana.
   3.   Ja Komisija piedalās sarunās kā novērotāja, tā var konsultēt attiecīgo dalībvalsti par to, kā novērst sarunās apspriestā starpvaldību nolīguma vai grozījuma nesaderību ar Savienības tiesību aktiem.
   5. pants
   Novērtēšana Komisijā
   1.   Komisija piecu nedēļu laikā pēc starpvaldību nolīguma vai grozījuma pilna projekta, tostarp jebkuru tā pielikumu, paziņošanas datuma, ievērojot 3. panta 2. punktu, informē attiecīgo dalībvalsti par visām šaubām, kas tai radušās par šā starpvaldību nolīguma vai grozījuma projekta saderību ar Savienības tiesību aktiem. Ja minētajā termiņā nav saņemta Komisijas atbilde, uzskatāms, ka Komisijai nav šaubu.
   2.   Ja Komisija, ievērojot 1. punktu, informē attiecīgo dalībvalsti, ka tai radušās šaubas, tā 12 nedēļu laikā pēc 1. punktā minētā paziņojuma datuma attiecīgajai dalībvalstij dara zināmu savu viedokli attiecībā uz minētā starpvaldību nolīguma vai grozījuma projekta saderību ar Savienības tiesību aktiem, jo īpaši iekšējā enerģijas tirgus noteikumiem un Savienības konkurences tiesību aktiem. Ja minētajā termiņā Komisijas atzinums nav saņemts, uzskatāms, ka Komisija nav cēlusi iebildumus.
   3.   Ar attiecīgās dalībvalsts piekrišanu 1. un 2. punktā minētos termiņus var pagarināt. Ja apstākļi to ļauj, 1. un 2. punktā minētos laikposmus samazina, vienojoties ar Komisiju, lai nodrošinātu, ka sarunas tiek pabeigtas savlaicīgi.
   4.   Dalībvalsts neparaksta, neratificē un neapstiprina starpvaldību nolīguma vai grozījuma projektu līdz brīdim, kad Komisija informē dalībvalsti par šaubām saskaņā ar 1. punktu vai, attiecīgā gadījumā, sniedz atzinumu saskaņā ar 2. punktu, vai, ja no Komisijas nav ne atbildes, ne atzinuma, līdz brīdim, kad notecējis termiņš, kas minēts 1. punktā vai, attiecīgā gadījumā, 2. punktā.
   Pirms starpvaldību nolīguma vai grozījuma parakstīšanas, ratificēšanas vai apstiprināšanas attiecīgā dalībvalsts maksimāli ņem vērā 2. punktā minēto Komisijas atzinumu.
   6. pants
   Paziņošanas pienākumi un Komisijas novērtējums par pastāvošajiem starpvaldību nolīgumiem un jauniem starpvaldību nolīgumiem saistībā ar elektroenerģiju
   1.   Līdz 2017. gada 3. augustam dalībvalstis dara zināmus Komisijai visus pastāvošos starpvaldību nolīgumus, tostarp jebkurus to pielikumus un grozījumus.
   Ja pastāvošais starpvaldību nolīgums nepārprotami atsaucas uz citiem dokumentiem, attiecīgā dalībvalsts iesniedz arī šos citus dokumentus, ciktāl tie satur elementus, kas attiecas uz enerģijas iegādi, tirdzniecību, pārdošanu, tranzītu, uzglabāšanu vai piegādi vismaz vienā vai uz vienu dalībvalsti vai tādas enerģētikas infrastruktūras celtniecību vai darbību, kurai ir fizisks savienojums vismaz ar vienu dalībvalsti.
   Šajā punktā noteiktais pienākums ziņot Komisijai neattiecas uz līgumiem starp uzņēmumiem.
   2.   Pastāvošie starpvaldību nolīgumi, par kuriem 2017. gada 2. maijā jau ir paziņots Komisijai saskaņā ar Lēmuma Nr. 994/2012/ES 3. panta 1. vai 5. punktu vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 994/2010 (5) 13. panta 6. punkta a) apakšpunktu, šā panta 1. punkta izpildes vajadzībām uzskatāmi par tādiem, par kuriem paziņots, ja vien paziņojums atbilst minētā punkta prasībām.
   3.   Komisija novērtē saskaņā ar šā panta 1. vai 2. punktu paziņotos starpvaldību nolīgumus, kā arī starpvaldību nolīgumus, kuri saistīti ar elektroenerģiju un par kuriem paziņots saskaņā ar 3. panta 5. punktu. Ja pēc pirmā novērtējuma Komisijai ir šaubas par minēto nolīgumu saderību ar Savienības tiesību aktiem, jo īpaši iekšējā enerģijas tirgus noteikumiem un Savienības konkurences tiesību aktiem, Komisija par to informē attiecīgās dalībvalstis deviņu mēnešu laikā pēc minēto nolīgumu paziņošanas.
   7. pants
   Paziņošana par nesaistošajiem aktiem
   1.   Dalībvalstis par nesaistošu aktu vai grozījumu nesaistošā aktā, tostarp par jebkuru to pielikumu, pieņemšanu var paziņot Komisijai gan pirms minēto nesaistošo aktu vai grozījumu apstiprināšanas, gan pēc tās.
   2.   Dalībvalstis var arī paziņot Komisijai par pastāvošiem nesaistošiem aktiem, tostarp jebkuriem to pielikumiem un grozījumiem.
   3.   Ja nesaistošais akts vai nesaistošā akta grozījums nepārprotami atsaucas uz citiem dokumentiem, attiecīgā dalībvalsts var iesniegt arī minētos citus dokumentus, ciktāl tie satur elementus, kas izklāsta nosacījumus enerģijas piegādei, piemēram, daudzumus un cenas, vai enerģētikas infrastruktūras attīstībai.
   8. pants
   Pārredzamība un konfidencialitāte
   1.   Sniedzot informāciju Komisijai saskaņā ar 3. panta 1. līdz 5. punktu, 6. panta 1. punktu un 7. pantu, dalībvalsts var norādīt, vai kāda minētās informācijas daļa – komerciāla vai cita informācija, kuras izpaušana var kaitēt iesaistīto personu darbībām – ir uzskatāma par konfidenciālu un vai sniegtajā informācijā var dalīties ar citām dalībvalstīm.
   Šādu norādi attiecībā uz pastāvošajiem nolīgumiem, kas minēti 6. panta 2. punktā, dalībvalsts sniedz līdz 2017. gada 3. augustam.
   2.   Ja dalībvalsts nav norādījusi, ka informācija saskaņā ar 1. punktu ir konfidenciāla, Komisija dara minēto informāciju visām pārējām dalībvalstīm pieejamu drošā elektroniskā veidā.
   3.   Ja dalībvalsts ir norādījusi, ka pastāvošs starpvaldību nolīgums, tā grozījums vai jauns starpvaldību nolīgums ir konfidenciāls saskaņā ar 1. punktu, minētā dalībvalsts dara pieejamu iesniegtās informācijas kopsavilkumu.
   Minētajā kopsavilkumā norāda vismaz šādu informāciju par starpvaldību nolīgumu vai grozījumu:

               a)

               tā priekšmets;

               b)

               tā mērķis un darbības joma;

               c)

               tā ilgums;

               d)

               tā puses;

               e)

               informācija par tā galvenajiem elementiem.

         Šis punkts neattiecas uz informāciju, ko iesniedz saskaņā ar 3. panta 1. līdz 4. punktu.
   4.   Šā panta 3. punktā minētos kopsavilkumus Komisija dara elektroniskā veidā pieejamus visām pārējām dalībvalstīm.
   5.   Šajā pantā paredzētās konfidencialitātes prasības neierobežo pašas Komisijas piekļuvi konfidenciālajai informācijai. Komisija nodrošina, ka piekļuve konfidenciālajai informācijai ir stingri ierobežota un ir atļauta tikai tiem Komisijas dienestiem, kuriem piekļuve minētajai informācijai ir absolūti nepieciešama. Komisijas pārstāvji sensitīvo informāciju par sarunām attiecībā uz starpvaldību līgumiem, kas ir saņemta šādu sarunu gaitā, izmantos, piemērojot pienācīgu konfidencialitāti saskaņā ar 3. un 4. pantu.
   9. pants
   Koordinācija starp dalībvalstīm
   1.   Komisija atvieglina un veicina koordināciju starp dalībvalstīm, lai:

               a)

               pārskatītu norises saistībā ar starpvaldību nolīgumiem un censtos panākt konsekventas un saskaņotas Savienības ārējās attiecības enerģētikas jomā ar valstīm, kas ir enerģijas ražotājas, tranzītvalstis un patērētājas valstis;

               b)

               identificētu kopīgas problēmas saistībā ar starpvaldību nolīgumiem un apsvērtu atbilstīgas darbības, lai risinātu minētās problēmas un attiecīgā gadījumā sniegtu norādījumus un piedāvātu risinājumus;

               c)

               attiecīgā gadījumā atbalstītu tādu daudzpusēju starpvaldību nolīgumu izstrādi, kuros ir iesaistītas vairākas dalībvalstis vai Savienība kopumā.

         2.   Līdz 2018. gada 3. maijam Komisija, pamatojoties uz paraugpraksi un apspriežoties ar dalībvalstīm, izstrādā fakultatīvas paraugklauzulas un norādījumus, tostarp sarakstu ar tādu klauzulu piemēriem, kurās nav ievēroti Savienības tiesību akti un kuras tāpēc nebūtu jāizmanto. Šādu fakultatīvu paraugklauzulu un norādījumu pareiza piemērošana būtiski uzlabotu plānoto starpvaldību nolīgumu atbilstību Savienības tiesību aktiem.
   10. pants
   Ziņojumu sniegšana un pārskatīšana
   1.   Līdz 2020. gada 1. janvārim Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai ziņojumu par šā lēmuma piemērošanu.
   2.   Ziņojumā jo īpaši novērtē to, cik lielā mērā šis lēmums veicina starpvaldību nolīgumu, tostarp saistībā ar elektroenerģiju, atbilstību Savienības tiesību aktiem un augsta līmeņa koordināciju starp dalībvalstīm starpvaldību nolīgumu jautājumos. Tajā arī novērtē, kāda ir šā lēmuma ietekme uz dalībvalstu sarunām ar trešām valstīm un vai šā lēmuma darbības joma un tajā noteiktās procedūras ir piemēroti. Attiecīgā gadījumā ziņojumam pievieno priekšlikumu par šā lēmuma pārskatīšanu.
   11. pants
   Atcelšana
   Lēmumu Nr. 994/2012/ES atceļ no 2017. gada 2. maija.
   12. pants
   Stāšanās spēkā
   Šis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   13. pants
   Adresāti
   Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.

      Strasbūrā, 2017. gada 5. aprīlī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         A. TAJANI

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         I. BORG

      (1)  OV C 487, 28.12.2016., 81. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2017. gada 2. marta nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes 2017. gada 21. marta lēmums.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 994/2012/ES (2012. gada 25. oktobris), ar ko izveido informācijas apmaiņas mehānismu attiecībā uz starpvaldību nolīgumiem starp dalībvalstīm un trešām valstīm enerģētikas jomā (OV L 299, 27.10.2012., 13. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 31.5.2001., 43. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 994/2010 (2010. gada 20. oktobris) par gāzes piegādes drošības aizsardzības pasākumiem un Padomes Direktīvas 2004/67/EK atcelšanu (OV L 295, 12.11.2010., 1. lpp.).