title: 2011/472/ES: Padomes Lēmums ( 2011. gada 19. jūlijs ) par to, lai Portugāle sāktu DNS datu automatizētu apmaiņu

text:
               27.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 195/71

         PADOMES LĒMUMS
   (2011. gada 19. jūlijs)
   par to, lai Portugāle sāktu DNS datu automatizētu apmaiņu
   (2011/472/ES)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Padomes Lēmumu 2008/615/TI (2008. gada 23. jūnijs) par pārrobežu sadarbības pastiprināšanu, jo īpaši apkarojot terorismu un pārrobežu noziedzību (1), un jo īpaši tā 2. panta 3. punktu un 25. pantu,
   ņemot vērā Padomes Lēmumu 2008/616/TI (2008. gada 23. jūnijs) par to, kā īstenot Lēmumu 2008/615/TI (2), un jo īpaši tā 20. pantu un pielikuma 4. nodaļu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Protokolu par pārejas noteikumiem, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību, Līgumam par Eiropas Savienības darbību un Eiropas Atomenerģijas Kopienas dibināšanas līgumam, tādu aktu tiesiskās sekas, kurus Savienības iestādes un struktūras pieņēmušas, pirms stājās spēkā Lisabonas līgums, paliek nemainīgas tiktāl, ciktāl minētie akti netiks atcelti, anulēti vai grozīti, piemērojot Līgumus.

               (2)

               Tādējādi Lēmuma 2008/615/TI 25. pants ir piemērojams, un Padomei ir jāpieņem vienprātīgs lēmums par to, vai dalībvalstis ir īstenojušas minētā lēmuma 6. nodaļas noteikumus.

               (3)

               Lēmuma 2008/616/TI 20. pantā ir noteikts, ka Lēmuma 2008/615/TI 25. panta 2. punktā minētos lēmumus pieņem, pamatojoties uz izvērtējuma ziņojumiem, ko izstrādā ar anketas palīdzību. Attiecībā uz datu automatizētu apmaiņu saskaņā ar Lēmuma 2008/615/TI 2. nodaļu izvērtējuma ziņojuma pamatā ir izvērtējuma inspekcija un izmēģinājuma darbības.

               (4)

               Saskaņā ar Lēmuma 2008/615/TI 36. panta 2. punktu Portugāle ir informējusi Padomes Ģenerālsekretariātu par valsts DNS analīzes datnēm, kam piemēro minētā lēmuma 2. līdz 6. pantu, un 3. panta 1. punktā minētās automātiskās meklēšanas nosacījumiem.

               (5)

               Saskaņā ar Lēmuma 2008/616/TI pielikuma 4. nodaļas 1.1. punktu Padomes attiecīgās darba grupas izstrādātā anketa attiecas uz katru no datu automatizētās apmaiņas paņēmieniem un katrai dalībvalstij tā ir jāizpilda, tiklīdz dalībvalsts uzskata, ka tā izpilda priekšnosacījumus, lai veiktu attiecīgās kategorijas datu apmaiņu.

               (6)

               Portugāle ir aizpildījusi anketu par datu aizsardzību un anketu par DNS datu apmaiņu.

               (7)

               Portugāle ir veikusi sekmīgas izmēģinājuma darbības ar Vāciju.

               (8)

               Portugālē ir notikusi izvērtējuma inspekcija, un Vācijas izvērtējuma grupa ir sagatavojusi ziņojumu par izvērtējuma inspekciju un nosūtījusi to Padomes attiecīgajai darba grupai.

               (9)

               Padomei ir iesniegts vispārējs izvērtējuma ziņojums, kurā apkopoti anketas, izvērtējuma inspekcijas un izmēģinājuma darbību rezultāti attiecībā uz DNS datu apmaiņu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Attiecībā uz DNS datu automatizētu meklēšanu un salīdzināšanu Portugāle ir pilnībā īstenojusi Lēmuma 2008/615/TI 6. nodaļā paredzētos vispārējos datu aizsardzības noteikumus un no šā lēmuma spēkā stāšanās dienas ir tiesīga saņemt un sniegt personas datus atbilstīgi minētā lēmuma 3. un 4. pantam.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2011. gada 19. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. SAWICKI

      (1)  OV L 210, 6.8.2008., 1. lpp.

      (2)  OV L 210, 6.8.2008., 12. lpp.


title: Padomes Lēmums (ES) 2015/1572 (2015. gada 18. septembris), ar ko ieceļ Reģionu komitejas locekli no Austrijas un locekļa aizstājēju no Austrijas

text:
               22.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 245/9

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/1572
   (2015. gada 18. septembris),
   ar ko ieceļ Reģionu komitejas locekli no Austrijas un locekļa aizstājēju no Austrijas
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 305. pantu,
   ņemot vērā Austrijas valdības priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2015. gada 26. janvārī, 5. februārī un 23. jūnijā pieņēma Lēmumus (ES) 2015/116 (1), (ES) 2015/190 (2) un (ES) 2015/994 (3), ar ko laikposmam no 2015. gada 26. janvāra līdz 2020. gada 25. janvārim ieceļ Reģionu komitejas locekļus un viņu aizstājējus.

               (2)

               Pēc Hans NIESSL kunga pilnvaru termiņa beigām ir atbrīvojusies viena Reģionu komitejas locekļa vieta,

               (3)

               Pēc Christian ILLEDITS kunga pilnvaru termiņa beigām ir atbrīvojusies viena Reģionu komitejas locekļa aizstājēja vieta,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo uz atlikušo pilnvaru laiku, proti, līdz 2020. gada 25. janvārim, Reģionu komitejas locekļa amatā tiek iecelts:

               —

                  Christian ILLEDITS kungs, Landtagspräsident Burgenland.

         2. pants
   Ar šo uz atlikušo pilnvaru laiku, proti, līdz 2020. gada 25. janvārim, Reģionu komitejas locekļa aizstājēja amatā tiek iecelts:

               —

                  Hans NIESSL kungs, Landeshauptmann Burgenland.

         3. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2015. gada 18. septembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         C. DIESCHBOURG

      (1)  OV L 20, 27.1.2015., 42. lpp.

      (2)  OV L 31, 7.2.2015., 25. lpp.

      (3)  OV L 159, 25.6.2015., 70. lpp.


title: Padomes Lēmums (ES) 2016/1838 (2016. gada 13. oktobris) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2016. gadam

text:
               18.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 280/30

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2016/1838
   (2016. gada 13. oktobris)
   par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2016. gadam
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 148. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
   pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu (3),
   tā kā:

               (1)

               Līgumā par Eiropas Savienības darbību (LESD) ir noteikts, ka, lai sasniegtu Līguma par Eiropas Savienību 3. pantā izvirzītos mērķus, dalībvalstis un Savienība izstrādā koordinētu stratēģiju nodarbinātības jomā, īpaši atbalstot kvalificētu, mācītu un pielāgoties spējīgu darbaspēku, kā arī darba tirgus, kas spētu reaģēt uz pārmaiņām ekonomikā.

               (2)

               Komisijas ierosinātā stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei “Eiropa 2020” (“stratēģija “Eiropa 2020””) Savienībai dod iespēju ekonomiku vērst uz gudru, ilgtspējīgu un integrējošu izaugsmi, ko papildinātu augsts nodarbinātības līmenis, darba ražīgums un sociālā kohēzija. Pieci galvenie mērķi ir kopēji mērķi, kuri ir dalībvalstu rīcības pamatā un kuros ir ņemtas vērā to attiecīgās sākuma pozīcijas un valstu apstākļi, kā arī Savienības pozīcijas un apstākļi. Padome 2015. gada 14. jūlijā pieņēma Ieteikumu (ES) 2015/1184 (4) par vispārējām pamatnostādnēm dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikai. Turklāt 2015. gada 5. oktobrī Padome pieņēma Lēmumu (ES) 2015/1848 (5) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2015. gadam (“nodarbinātības pamatnostādnes”). Abas minētās pamatnostādnes kopā veido integrētās pamatnostādnes stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanai (“integrētās pamatnostādnes stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanai”). Eiropas Nodarbinātības stratēģijai ir vadošā loma stratēģijas “Eiropa 2020” nodarbinātības un darba tirgus mērķu īstenošanā.

               (3)

               Integrētās pamatnostādnes stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanai saskan ar Eiropadomes 2016. gada 17. un 18. marta secinājumiem un Stabilitātes un izaugsmes paktu. Dalībvalstīm tajās ir doti precīzi norādījumi, kā izstrādāt valsts reformu programmas un īstenot reformas, paturot prātā savstarpējo atkarību. Nodarbinātības pamatnostādnēm vajadzētu būt visu tādu konkrētām valstīm adresētu ieteikumu pamatā, ko Padome saskaņā ar LESD 148. panta 4. punktu var adresēt dalībvalstīm līdztekus konkrētām valstīm adresētiem ieteikumiem saskaņā ar minētā LESD 121. panta 2. punktu. Uz nodarbinātības pamatnostādnēm būtu arī jābalstās, izstrādājot vienoto nodarbinātības ziņojumu, ko Padome un Komisija ik gadu iesniedz Eiropadomei.

               (4)

               Vienotajā nodarbinātības ziņojumā iekļauto dalībvalstu valsts reformu programmu pārbaude liecina, ka dalībvalstīm būtu jāpieliek visas pūles, lai veicinātu pieprasījumu pēc darbaspēka, uzlabotu darbaspēka pieejamību, prasmes un kompetences, uzlabotu darba tirgus darbību, veicinātu sociālo iekļaušanu, apkarotu nabadzību un sekmētu vienlīdzīgas iespējas.

               (5)

               Dalībvalstīm nodarbinātības pamatnostādnes būtu jāīsteno, pārbaudot iespēju izmantot Eiropas Sociālo fondu.

               (6)

               Lai nodrošinātu orientāciju uz to īstenošanu, nodarbinātības pamatnostādnēm būtu jāpaliek nemainīgām. Tāpēc nodarbinātības pamatnostādņu jebkādai atjaunināšanai vajadzētu būt stingri ierobežotai. Ņemot vērā darba tirgu norišu un sociālās situācijas izvērtējumu kopš nodarbinātības pamatnostādņu pieņemšanas 2015. gadā, atjaunināšana nav vajadzīga. Iemesli, kas bija to pieņemšanai 2015. gadā, nav mainījušies, tāpēc minētajām pamatnostādnēm būtu jāpaliek spēkā,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnes, kas izklāstītas Lēmuma (ES) 2015/1848 pielikumā, 2016. gadā paliek spēkā, un dalībvalstis tās ņem vērā nodarbinātības politikā.
   2. pants
   Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.

      Luksemburgā, 2016. gada 13. oktobrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. RICHTER

      (1)  2016. gada 15. septembra atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (2)  OV C 264, 20.7.2016., 134. lpp.

      (3)  2016. gada 16. februāra atzinums.

      (4)  Padomes Ieteikums (ES) 2015/1184 (2015. gada 14. jūlijs) par vispārējām pamatnostādnēm dalībvalstu un Eiropas Savienības ekonomikas politikai (OV L 192, 18.7.2015., 27. lpp.).

      (5)  Padomes Lēmums (ES) 2015/1848 (2015. gada 5. oktobris) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2015. gadam (OV L 268, 15.10.2015., 28. lpp.).


title: Padomes Lēmums (2002. gada 16. decembris), ar kuru noslēdz un paraksta Eiropas Kopienas un Turcijas Republikas Nolīgumu par prekursoriem un ķīmiskajām vielām, ko bieži izmanto narkotisko un psihotropo vielu nelegālai ražošanai

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32003D0155

Oficiālais Vēstnesis L 064 , 07/03/2003 Lpp. 0028 - 0029

		Padomes lēmums(2002. gada 16. decembris),ar kuru noslēdz un paraksta Eiropas Kopienas un Turcijas Republikas Nolīgumu par prekursoriem un ķīmiskajām vielām, ko bieži izmanto narkotisko un psihotropo vielu nelegālai ražošanai(2003/155/EK)EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 133. pantu saistībā ar 300. panta 2. punkta pirmo teikumu un 300. panta 4. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā:(1) Padome 2001. gada 5. aprīlī pilnvaroja Komisiju piedalīties sarunās ar Turciju, lai noslēgtu Nolīgumu par prekursoriem un ķīmiskajām vielām, ko bieži izmanto narkotisko un psihotropo vielu nelegālai ražošanai, turpmāk tekstā – "Nolīgums".(2) Kopienai jāpastiprina kontrole prekursoru sūtījumiem uz Turciju, ņemot vērā, ka tie nonāk atpakaļ Kopienā heroīna un citu psihotropo vai narkotisko vielu veidā.(3) Padomei ir jāpilnvaro Komisija, apspriežoties ar īpašu komiteju, ko izraugās Padome, Kopienas vārdā apstiprināt grozījumus, ja Nolīgums paredz, ka tie jāpieņem Kopējai turpmākā darba grupai. Šādas pilnvaras tomēr ir jāierobežo attiecībā uz Nolīguma pielikumu grozīšanu, ciktāl šādi grozījumi attiecas uz vielām, uz ko jau attiecas Kopienas tiesību akti par narkotisko vielu prekursoriem un ķīmiskajām vielām.(4) Minētais nolīgums ir jāapstiprina,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsKopienas vārdā apstiprina Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Turcijas Republiku par prekursoriem un ķīmiskajām vielām, ko bieži izmanto narkotisko un psihotropo vielu nelegālai ražošanai.Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.2. pants1. Nolīguma 9. pantā paredzētajā Kopēja turpmākā darba grupā Kopienu pārstāv Komisija, kurai palīdz dalībvalstu pārstāvji.2. Komisija ir pilnvarota Kopienas vārdā apstiprināt grozījumus Nolīguma pielikumos, ko pieņēmusi Kopēja turpmākā darba grupa saskaņā ar procedūru, kura noteikta Nolīguma 10. pantā.Komisijai šo uzdevumu palīdz veikt īpaša komiteja, kuru izraugās Padome un kura pauž kopējo nostāju.3. Pilnvarojums, kas minēts 2. punktā, attiecas tikai uz tām vielām, uz ko jau attiecas attiecīgie Kopienas tiesību akti par narkotisko vielu prekursoriem un ķīmiskajām vielām.3. pantsPadomes priekšsēdētājs ir pilnvarots izraudzīties personas, kas ir tiesīgas parakstīt Nolīgumu.4. pantsPadomes priekšsēdētājs Kopienas vārdā piedalās dokumentu apmaiņā saskaņā ar Nolīguma [1] 12. pantu.5. pantsŠo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.Briselē, 2002. gada 16. decembrīPadomes vārdā —priekšsēdētājaM. Fischer Boel[1] Nolīguma spēkā stāšanās dienu Padomes Ģenerālsekretariāts publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.--------------------------------------------------


title: Padomes Lēmums (ES) 2015/634 (2015. gada 20. aprīlis), ar ko ieceļ Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekli no Beļģijas

text:
               23.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 104/16

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/634
   (2015. gada 20. aprīlis),
   ar ko ieceļ Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekli no Beļģijas
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 302. pantu,
   ņemot vērā Beļģijas valdības priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2010. gada 13. septembrī pieņēma Lēmumu 2010/570/ES, Euratom, ar ko laikposmam no 2010. gada 21. septembra līdz 2015. gada 20. septembrim ieceļ Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļus (1).

               (2)

               Padome 2014. gada 24. jūnijā pieņēma Lēmumu 2014/411/ES, ar ko ieceļ Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekli no Beļģijas (2).

               (3)

               Pēc Alessandro GRUMELLI kunga amata pilnvaru termiņa beigām ir atbrīvojusies minētā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļa vieta,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo uz atlikušo pilnvaru laiku, proti, līdz 2015. gada 20. septembrim, Ferdinand WYCKMANS kungs, Algemeen Secretaris Landelijke bediendencentrale – Nationaal Verbond voor Kaderpersoneel Noordergewest (LBC–NVK), tiek iecelts par Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekli.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Luksemburgā, 2015. gada 20. aprīlī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. DŪKLAVS

      (1)  OV L 251, 25.9.2010., 8. lpp.

      (2)  OV L 190, 28.6.2014., 82. lpp.


title: 2010/621/ES: Padomes Lēmums ( 2010. gada 8. oktobris ) par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Brazīlijas Federatīvo Republiku par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu diplomātisko, dienesta vai oficiālo pasu turētājiem

text:
               19.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 273/2

         PADOMES LĒMUMS
   (2010. gada 8. oktobris)
   par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Brazīlijas Federatīvo Republiku par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu diplomātisko, dienesta vai oficiālo pasu turētājiem
   (2010/621/ES)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta a) apakšpunktu saistībā ar 218. panta 5. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Lai saskaņotu savu vīzu politiku ar Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001 (2001. gada 15. marts), ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas (1), dalībvalstis pirms savas pievienošanās Savienībai atcēla vīzu režīmu Brazīlijas Federatīvās Republikas (“Brazīlija”) pilsoņiem, jo Brazīlija atrodas to trešo valstu sarakstā, kuru pilsoņi ir atbrīvoti no vīzas prasības.

               (2)

               Konstitucionālu iemeslu dēļ Brazīlija nevar vienpusēji atcelt vīzu režīmu dalībvalstīm; ir jānoslēdz vīzu režīma atcelšanas nolīgums, kas jāratificē Brazīlijas parlamentam.

               (3)

               Brazīlijai ir divpusēji vīzu režīma atcelšanas nolīgumi ar vairumu dalībvalstu, kuri noslēgti vai nu pirms attiecīgo dalībvalstu pievienošanās Savienībai, vai arī pirms kopējās vīzu politikas ieviešanas. Tomēr joprojām ir četras dalībvalstis, ar kurām divpusēji vīzu režīma atcelšanas nolīgumi līdz šim nav noslēgti, tāpēc Brazīlija joprojām pieprasa vīzas no šo dalībvalstu pilsoņiem īstermiņa uzturēšanās nolūkos.

               (4)

               No kopējās vīzu politikas rakstura un Savienības ekskluzīvās ārējās kompetences šajā jomā izriet, ka tikai Savienība var risināt sarunas par vīzu režīma atcelšanas nolīgumu un to noslēgt, nevis atsevišķas dalībvalstis.

               (5)

               Ņemot vērā, ka Brazīlija attiecībā pret dažām dalībvalstīm nepiemēro savstarpīguma principu, Padome ar 2008. gada 18. aprīļa lēmumu pilnvaroja Komisiju risināt sarunas par īstermiņa vīzu režīma atcelšanas nolīgumu starp Savienību un Brazīliju, lai nodrošinātu pilnībā savstarpēju bezvīzu režīmu.

               (6)

               Sarunas par nolīgumu sākās 2008. gada 2. jūlijā un noslēdzās 2009. gada 19. novembrī.

               (7)

               Briselē 2010. gada 28. aprīlī parafētais Nolīgums starp Eiropas Savienību un Brazīlijas Federatīvo Republiku par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu diplomātisko, dienesta vai oficiālo pasu turētājiem būtu jāparaksta, ņemot vērā tā noslēgšanu vēlāk.

               (8)

               Šis lēmums papildina tos Šengenas acquis noteikumus, kuru īstenošanā Apvienotā Karaliste nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/365/EK (2000. gada 29. maijs) par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (2); tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā un Apvienotajai Karalistei šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               (9)

               Šis lēmums papildina tos Šengenas acquis noteikumus, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK (2002. gada 28. februāris) par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (3); tādēļ Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā un Īrijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo Savienības vārdā tiek apstiprināta Nolīguma parakstīšana starp Eiropas Savienību un Brazīlijas Federatīvo Republiku par īstermiņa uzturēšanās vīzu režīma atcelšanu diplomātisko, dienesta vai oficiālo pasu turētājiem (“nolīgums”), ņemot vērā tā noslēgšanu (4).
   2. pants
   Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots norīkot personu vai personas, kas ir tiesīgas Savienības vārdā parakstīt nolīgumu, ņemot vērā tā noslēgšanu.
   3. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Luksemburgā, 2010. gada 8. oktobrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. WATHELET

      (1)  OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp.

      (2)  OV L 131, 1.6.2000., 43. lpp.

      (3)  OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.

      (4)  Nolīguma tekstu publicēs kopā ar lēmumu par tā noslēgšanu.


title: Padomes Lēmums (KĀDP) 2015/157 ( 2015. gada 30. janvāris ), ar kuru groza Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā

text:
               31.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 26/29

         PADOMES LĒMUMS (KĀDP) 2015/157
   (2015. gada 30. janvāris),
   ar kuru groza Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 29. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2011. gada 31. janvārī pieņēma Lēmumu 2011/72/KĀDP (1).

               (2)

               Lēmumā 2011/72/KĀDP izklāstītie ierobežojošie pasākumi tiek piemēroti līdz 2015. gada 31. janvārim. Pamatojoties uz minētā lēmuma pārskatīšanu, minētie ierobežojošie pasākumi būtu jāpagarina līdz 2016. gada 31. janvārim. Būtu jāgroza ieraksti attiecībā uz trīs personām.

               (3)

               Tāpēc būtu attiecīgi jāgroza Lēmums 2011/72/KĀDP,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Lēmumu 2011/72/KĀDP groza šādi:

               1)

               lēmuma 5. pantu aizstāj ar šādu:
               “5. pants
               Šo lēmumu piemēro līdz 2016. gada 31. janvārim. To pastāvīgi pārskata. Lēmumu vajadzības gadījumā var atjaunināt vai grozīt, ja Padome uzskata, ka tā mērķi nav sasniegti.”;

               2)

               pielikumu groza tā, kā izklāstīts šā lēmuma pielikumā.

         2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2015. gada 30. janvārī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         E. RINKĒVIČS

      (1)  Padomes Lēmums 2011/72/KĀDP (2011. gada 31. janvāris) par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV L 28, 2.2.2011., 62. lpp.).

      PIELIKUMS
      Ierakstus attiecībā uz šādām Lēmuma 2011/72/KĀDP pielikumā minētajām personām aizstāj ar šādiem ierakstiem:

                  Vārds

                  Personas informācija

                  Pamatojums

                  3.

                  Moncef Ben Mohamed Ben Rhouma TRABELSI

                  Tunisijas pilsonis, dzimis Tunis (Tunisā) 1944. gada 4. martā, Saida DHERIF dēls, precējies ar Yamina SOUIEI, uzņēmējsabiedrības vadītājs, agrāk dzīvojis 11 rue de France – Radès Ben Arous, NIK Nr. 05000799.
                  Miris 2011. gada 4. aprīlī.

                  Persona (mirusi), attiecībā uz kuras darbībām Tunisijas iestādes veic tiesas izmeklēšanu par līdzdalību, kad valsts amatpersona piesavinājās publiskos līdzekļus, par līdzdalību valsts amatpersonas dienesta stāvokļa ļaunprātīgā izmantošanā, lai panāktu nepamatotas priekšrocības trešai personai un radītu zaudējumus administrācijai, un par līdzdalību valsts amatpersonas nelikumīgā ietekmēšanā nolūkā gūt tiešu vai netiešu labumu citai personai.

                  12.

                  Mohamed Adel Ben Mohamed Ben Rehouma TRABELSI

                  Tunisijas pilsonis, dzimis Tunis (Tunisā) 1950. gada 26. aprīlī, Saida DHERIF dēls, precējies ar Souad BEN JEMIA, uzņēmējsabiedrības vadītājs, agrāk dzīvojis 3 rue de la Colombe – Gammarth Supérieur, NIK Nr. 00178522.
                  Miris 2011. gada 27. janvārī.

                  Persona (mirusi), attiecībā uz kuras darbībām Tunisijas iestādes veic tiesas izmeklēšanu par līdzdalību, kad valsts amatpersona piesavinājās publiskos līdzekļus, par līdzdalību valsts amatpersonas dienesta stāvokļa ļaunprātīgā izmantošanā, lai panāktu nepamatotas priekšrocības trešai personai un radītu zaudējumus administrācijai, un par līdzdalību valsts amatpersonas nelikumīgā ietekmēšanā nolūkā gūt tiešu vai netiešu labumu citai personai.

                  32.

                  Faouzi Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen BEN ALI

                  Tunisijas pilsonis, dzimis Hammam-Sousse1947. gada 13. martā, precējies ar Zohra BEN AMMAR, uzņēmējsabiedrības vadītājs, agrāk dzīvojis rue El Moez – Hammam – Sousse, NIK Nr. 02800443.
                  Miris 2011. gada 25. februārī.

                  Persona (mirusi), attiecībā uz kuras darbībām Tunisijas iestādes veic tiesas izmeklēšanu par līdzdalību, kad valsts amatpersona piesavinājās publiskos līdzekļus, par līdzdalību valsts amatpersonas dienesta stāvokļa ļaunprātīgā izmantošanā, lai panāktu nepamatotas priekšrocības trešai personai un radītu zaudējumus administrācijai, un par līdzdalību valsts amatpersonas nelikumīgā ietekmēšanā nolūkā gūt tiešu vai netiešu labumu citai personai.


title: 2011/786/ES: Komisijas Lēmums ( 2011. gada 29. novembris ) par drošuma prasībām, kas jāievēro Eiropas standartos par divriteņiem, mazu bērnu divriteņiem un divriteņu bagāžniekiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/95/EK  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               2.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 319/106

         KOMISIJAS LĒMUMS
   (2011. gada 29. novembris)
   par drošuma prasībām, kas jāievēro Eiropas standartos par divriteņiem, mazu bērnu divriteņiem un divriteņu bagāžniekiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/95/EK
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2011/786/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 3. decembra Direktīvu 2001/95/EK par produktu vispārēju drošību (1) un jo īpaši tās 4. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīvā 2001/95/EK paredzēts, ka Eiropas standartizācijas struktūras izstrādā Eiropas standartus. Šiem standartiem jānodrošina, lai ražojumi atbilstu direktīvas vispārējās drošības [vispārējā drošuma] prasībām.

               (2)

               Saskaņā ar Direktīvu 2001/95/EK ražojums uzskatāms par drošu, ja tas atbilst brīvprātīgiem valsts standartiem, ar ko transponē Eiropas standartus, kuru atsauces Komisija ir publicējusi Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               (3)

               Direktīvas 2001/95/EK 4. pantā ir izklāstīta Eiropas standartu izstrādāšanas procedūra. Saskaņā ar šo procedūru Komisijai ir jānosaka īpašas drošuma prasības, kuras jāievēro Eiropas standartos, un pēc tam jāpilnvaro Eiropas standartizācijas struktūras izstrādāt minētos standartus.

               (4)

               Komisijai Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī jāpublicē Eiropas standartu atsauces.

               (5)

               Saskaņā ar Direktīvas 2001/95/EK 4. panta 2. punkta otro daļu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī pat bez Komisijas pilnvarojuma var publicēt tādu Eiropas standartu atsauces, kurus Eiropas standartizācijas struktūras pieņēmušas pirms minētās direktīvas stāšanās spēkā, ja standarti atbilst direktīvas vispārējā drošuma prasībām.

               (6)

               Komisija ar Lēmumu 2006/514/EK (2)
                  Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēja atsauces uz Eiropas standartiem EN 14764:2005 par pilsētu un sabiedrisko ceļu divriteņiem, EN 14766:2005 par kalnu divriteņiem, EN 14781:2005 par sporta divriteņiem un EN 14872:2006 par divriteņu bagāžniekiem.

               (7)

               Četriem Eiropas standartiem, uz kuriem attiecas Lēmums 2006/514/EK, nav Komisijas pilnvarojuma, kas būtu pieņemts saskaņā ar Direktīvas 2001/95/EK 4. panta 1. punktu.

               (8)

               Eiropas Standartizācijas komiteja (CEN) ir paziņojusi, ka Eiropas standarti EN 14764:2005, EN 14766:2005, EN 14781:2005 un EN 14872:2006 tiks pārskatīti. Atsauces uz minēto standartu jaunajām redakcijām pēc pārskatīšanas nevar publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī bez Komisijas pilnvarojuma, ar kuru nosaka īpašas drošuma prasības.

               (9)

               Tādēļ Komisijai jānosaka īpašas drošuma prasības attiecībā uz divriteņiem un divriteņu bagāžniekiem, lai varētu pilnvarot Eiropas standartizācijas struktūras izstrādāt standartus, pamatojoties uz minētajām prasībām.

               (10)

               Ja tādi divriteņi maziem bērniem, kas nav uzskatāmi par rotaļlietām Rotaļlietu drošuma direktīvas nozīmē (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/48/EK (3)), nav droši, tad tie var bērniem nodarīt nopietnas galvas, krūškurvja, vēdera vai locekļu traumas, it īpaši kritiena rezultātā.

               (11)

               Mazi riteņbraucēji var gūt savainojumus ar divriteni, spēlējoties vai braucot pārāk ātri (4), un ir īpaši neaizsargāti pret kritieniem gan tādēļ, ka to motoriskās prasmes augot vēl tikai veidojas, gan tādēļ, ka tie vēl tikai mācās riteņbraukšanas prasmes, tai skaitā spēju izvairīties no šķēršļiem, gājējiem vai citiem riteņbraucējiem. Šie faktori un tas, ka bērniem smaguma centrs atrodas augstāk, apgrūtina līdzsvara noturēšanu.

               (12)

               Saskaņā ar informāciju no negadījumu datubāzes 37 % ES notikušo negadījumu ar riteņbraucējiem bija iesaistīti piecus līdz deviņus gadus veci bērni (5). Lai gan liela daļa no šiem negadījumiem notiek uz ceļa, daudzi negadījumi notiek spēlējoties, kad mazie riteņbraucēji saduras ar objektiem vai citiem cilvēkiem vai vienkārši krīt no divriteņa. Apvienotajā Karalistē ir aplēsts, ka ik gadu vairāk nekā 2 000 bērnu nonāk slimnīcā pēc mājās notikuša riteņbraukšanas negadījuma un vēl 21 000 – pēc tādās vietās kā parki vai spēļlaukumi notikušiem negadījumiem (6).

               (13)

               Eiropas standarts EN 14765:2005 + A1:2008 nosaka drošuma prasības un testa metodes mazu bērnu divriteņiem, kas neietilpst Rotaļlietu drošuma direktīvas (Direktīva 2009/48/EK) darbības jomā. Tomēr šim standartam nav Komisijas pilnvarojuma.

               (14)

               Tādēļ nepieciešams noteikt drošuma prasības un aicināt saskaņā ar šīm prasībām izstrādāt Eiropas standartus par tādiem mazu bērnu divriteņiem, kas nav uzskatāmi par rotaļlietām Rotaļlietu drošuma direktīvas (Direktīva 2009/48/EK) nozīmē.

               (15)

               Saskaņā ar Direktīvas 2001/95/EK 4. panta 2. punktā izklāstīto procedūru, ja ir pieejami attiecīgie standarti un ja Komisija izlemj publicēt to atsauces Oficiālajā Vēstnesī, tad drošuma prasību, uz kurām attiecas minētie standarti, ziņā divriteņi, mazu bērnu divriteņi un bagāžnieki, kas atbilst minētajiem standartiem, uzskatāmi par atbilstošiem Direktīvas 2001/95/EK vispārējā drošuma prasībām.

               (16)

               Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Komitejas, kura izveidota saskaņā ar Direktīvas 2001/95/EK 15. pantu, atzinumu. Pasākumus nav apstrīdējis ne Eiropas Parlaments, ne Padome,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:

               a)

               “divritenis” ir divu riteņu transportlīdzeklis, ko darbina tikai vai galvenokārt ar riteņbraucēja muskuļu spēku, izņemot transportlīdzekļus ar diviem vai vairākiem sēdekļiem;

               b)

               “mazu bērnu divritenis” ir divritenis, kura sēdekļa augstums pārsniedz 435 mm, nepārsniedz 635 mm un kurš paredzēts riteņbraucējiem ar vidējo svaru 30 kg;

               c)

               “pilsētu un sabiedrisko ceļu divritenis” ir divritenis, kura sēdekļa maksimālais augstums pārsniedz 635 mm vai ir vienāds ar 635 mm un kurš paredzēts lietošanai uz sabiedriskiem ceļiem, tostarp ceļiem bez seguma;

               d)

               “kalnu divritenis” ir divritenis, kura sēdekļa maksimālais augstums pārsniedz 635 mm vai ir vienāds ar 635 mm un kurš projektēts braukšanai pa dažādiem apvidiem ārpus ceļiem, uz sabiedriskiem ceļiem un gājēju ceļiem. Tas ir aprīkots ar atbilstoši stiprinātu rāmi un citām detaļām, kā arī parasti aprīkots ar platām riepām, biezu protektoru un daudziem pārnesumiem;

               e)

               “sporta divritenis” ir divritenis, kura sēdekļa maksimālais augstums pārsniedz 635 mm vai ir vienāds ar 635 mm un kurš paredzēts lietošanai uz sabiedriskiem ceļiem lielā ātrumā. Šie divriteņi galvenokārt paredzēti lietošanai uz ceļa ar segumu;

               f)

               “divriteņa bagāžnieks” ir ierīce vai tvertne, bet nav piekabe, kas ir uzmontēta un pastāvīgi piestiprināta virs un/vai pie divriteņa aizmugurējā riteņa (aizmugurējais bagāžnieks) vai virs un/vai pie priekšējā riteņa (priekšējais bagāžnieks) un ir īpaši projektēta bagāžas pārvadāšanai vai bērnu pārvadāšanai bērnu sēdeklī.

         2. pants
   Šā lēmuma pielikumā izklāstītas īpašas drošuma prasības attiecībā uz divriteņiem, mazu bērnu divriteņiem un divriteņu bagāžniekiem, kas jāievēro Eiropas standartos saskaņā ar Direktīvas 2001/95/EK 4. pantu.
   3. pants
   Šis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2011. gada 29. novembrī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 11, 15.1.2002., 4. lpp.

      (2)  OV L 200, 22.7.2006., 35. lpp.

      (3)  OV L 170, 30.6.2009., 1. lpp.

      (4)  http://www.rospa.com/roadsafety/info/cycling_accidents.pdf.

      (5)  IDB Database 2006–2008.

      (6)  http://www.capt.org.uk/resources/talking-about-cycle-safety.

      PIELIKUMS
      I   DAĻA

         Īpašas prasības par divriteņu drošumu

         1.   IEDAĻA

         Visu veidu divriteņiem piemērojamās drošuma prasības

      1.   Vispārīgas prasības

      Visus divriteņu tipus projektē tā, lai tie būtu piemēroti paredzētā braucēja riteņbraukšanas spējām un fiziskajam stāvoklim. Īpaša uzmanība jāpievērš mazu bērnu divriteņu konstrukcijai.
      Lietojot divriteni, kas uzskatāms par pieņemamu un atbilstošu augsta līmeņa veselības un drošuma aizsardzības prasībām, saprātīgi un plānotā veidā, ir minimāls risks, ka, braucot ar to, varētu rasties traumas vai kaitējums.
      Detaļas, kas lietotājam pieejamas parastas vai paredzētās lietošanas laikā, neizraisa fiziskas traumas.
      Lietotāji jāinformē par riskiem un briesmām, kas varētu rasties, un par to, kā tos novērst (sk. iedaļu par ražojuma drošuma informāciju).
      Divriteņus aprīko ar gaismas ierīcēm un atstarotājiem priekšā, aizmugurē un sānos, lai nodrošinātu labu divriteņa un tā braucēja redzamību. Šīs ierīces atbilst noteikumiem, kas ir spēkā valstī, kurā ražojumu laiž tirgū.
      Izgatavotājs norāda ieteicamo maksimālo pieļaujamo noslogojumu (piemēram, vadītāja un pasažieru, bagāžas, bagāžnieka utt. svaru), kas atbilst divriteņa konstrukcijas parametriem.
      Izgatavotājs norāda, vai divritenis ir piemērots bagāžnieka un (vai) bērnu sēdekļa uzstādīšanai.
      2.   Fizikālās īpašības

         Vadāmība

      Pilnībā aprīkots divritenis braukšanas, bremzēšanas, pagriešanās un vadīšanas laikā ir stabils. Braucējs bez grūtībām vai bīstamības var vadīt divriteni ar vienu roku (piemēram, kad ar otru roku dod signālus).

         Stabilitāte

      Visas divriteņa detaļas konstruē tā, lai parastos lietošanas apstākļos ar paredzēto braucēju būtu nodrošināta stabilitāte.
      Braucējs bez grūtībām vai bīstamības var vadīt divriteni ar vienu roku (piemēram, kad ar otru roku dod signālus). Divritenis ar piekrautu bagāžnieku braukšanas, bremzēšanas, pagriešanās un vadīšanas laikā ir stabils.

         Izturība/nogurums

      Visas divriteņa detaļas paredzētajam lietotājam ir drošas visu ražojuma darbmūžu. Vajadzības gadījumā šīm detaļām ir norādes par nolietošanās termiņiem, pēc kuriem tās jāaizstāj, lai nodrošinātu pilnīgu funkcionalitāti.
      Pēc iespējas jāierobežo laika apstākļu (piemēram, lietus) ietekme uz bremžu sistēmām.

         Bremžu sistēmas

      Divriteni aprīko ar vismaz divām neatkarīgām bremžu sistēmām. Vismaz vienai jābūt uz priekšējā riteņa un vienai – uz aizmugurējā riteņa. Bremžu sistēmas projektē tā, lai garantētu drošu bremzēšanu gan uz mitra, gan sausa seguma.
      Lēmumam par to, kā darbināma aizmugurējā bremžu sistēma – ar vadītāja roku vai kāju –, jābūt saskaņā ar tiesību aktiem, pieņemto praksi vai ieteicamo praksi tajā valstī, kurā divriteni piegādā.

         Asas malas

      Malas, kas varētu saskarties ar lietotāja ķermeni parastas braukšanas, lietošanas vai apkopes laikā, ir neasas.

         Iesprūšana

      Divriteņu konstrukcija ir tāda, kas nerada iesprūšanas risku.
      Ja parastas lietošanas vai apkopes laikā iesprūšanas risks pastāv, tad tas jāmin divriteņa lietošanas rokasgrāmatā / brīdinājuma uzrakstos uz divriteņa.

         Izvirzījumi

      Jāizvairās no tādiem izvirzījumiem, kas ir bīstami lietotājam.
      3.   Mehāniskās īpašības

         Saliekami mehānismi

      Saliekami mehānismi ir funkcionāli, stabili un droši pret nejaušu atvēršanos lietošanas laikā un neizraisa traumas.

         Stiprinājumi

      Visi divritenī izmantotie stiprinājumi, skrūves, spieķi un nipeļi ir tāda lieluma un izgatavoti no tāda materiāla, lai izvairītos no traumām.
      Visi stiprinājumi un skrūves, kas izmantoti tādās divriteņa vietās, kam ir nozīme drošuma ziņā, ir aizsargāti pret nejaušu atvienošanos.

         Regulēšana un vadības ierīces

      Divriteņu detaļas, kuru konstrukcija paredz noregulēšanu atbilstoši lietotāja augumam, piemēram, sēdeklis vai rokturi, ir viegli manipulējamas, neapdraudot lietotāja drošību. Lietošanas noteikumos jānorāda attiecīgais izmantojamais darbarīks, kas piemērots paredzētajam lietotājam. Visas vadības nodrošināšanai izmantojamās detaļas parastas lietošanas apstākļos ir viegli un droši pieejamas. Tās ir konstruētas un uzstādītas tā, lai lietotājam ļautu saglabāt vadību pār divriteni. It īpaši braucējam jānodrošina iespēja nobremzēt un pārslēgt ātrumus, turot tikai vienu roku uz roktura.
      4.   Ķīmiskās īpašības

      Neviens priekšmets, kas ir saskarē ar braucēju, paredzētajam lietotājam nerada toksisku apdraudējumu, it īpaši attiecībā uz mazu bērnu divriteņiem.
      5.   Testēšanas metodes

      Standartā apraksta stabilitātes testus, veiktspējas testus maksimālā noslogojuma noteikšanai, braukšanas ceļu, bremzēšanu, vadīšanu, rāmja detaļu izturību un noguruma testus.
      6.   Informācija par ražojuma drošumu

      Informācija par ražojuma drošumu ir rakstīta tās valsts valodā(-ās), kurā ražojums tiek pārdots.
      Informāciju par ražojuma drošumu pievieno visiem divriteņu tipiem. Tā ir viegli salasāma, saprotama un pēc iespējas visaptveroša, bet vienlaikus īsa.
      Tādai vizuālai informācijai kā piktogrammas un attēli, kas iekļauti informācijā par ražojuma drošumu, jābūt redzamā vietā.
      Informācijā par drošumu ietver pārdošanas informāciju, lietošanas pamācības, informāciju par tīrīšanu, kontroli un apkopi, marķējumiem un brīdinājuma uzrakstiem un vērš uzmanību uz apdraudējumiem, kas var rasties, un noteikumiem, kas jāievēro, lai izvairītos no nelaimes gadījumiem.
      Informācijā par drošumu ietver pamācības par to, kā noregulējami atstarotāji un lukturi, lai nodrošinātu maksimālu redzamību, saskaņā ar spēkā esošajiem noteikumiem tajā valstī, kurā ražojumu laiž tirgū.
      Uz ražojuma norādītā informācija par drošumu nav pretrunā ražojuma parastas lietošanas noteikumiem.
      Uz rāmja viegli redzamā vietā salasāmi un neizdzēšami marķē rāmja kārtas numuru un pievieno uzņēmuma (vai tā pārstāvja) nosaukumu, kurš salicis divriteni.

         2.   IEDAĻA

         Konkrētiem divriteņiem piemērojamas papildu drošuma prasības

      Uz šiem divriteņiem papildus 1. iedaļas prasībām par drošumu attiecas turpmāk minētās prasības.
      1.   Mazu bērnu divriteņi

      Sēdekļa maksimālā augstuma un vidējā svara ierobežojuma pamatā ir antropometriskie dati (vidējais svars un kāju garums atbilstoši vecumam). Uz šiem divriteņiem attiecas šādas prasības:

                  —

                  aizliegts izmantot visa veida ierīces ar ātras atslēgšanas mehānismu,

                  —

                  aizliegts izmantot purngalu stiprinājumus (klipšpedāļus un siksnas),

                  —

                  priekšējās bremzes spēks ir tik liels, lai nepieļautu riteņu nobloķēšanos un divriteņa nevadāmību,

                  —

                  palīgriteņus ir iespējams uzstādīt un noņemt, neatvienojot aizmugures riteņa ass stiprinājumus,

                  —

                  mazu bērnu divritenī nevar iesprūst, lai kādā pozīcijā būtu noregulēts sēdeklis,

                  —

                  mazu bērnu divriteņus aprīko ar vismaz divām neatkarīgām bremžu sistēmām – vienu priekšā un vienu aizmugurē.

            2.   Kalnu divriteņi

      Visas kalnu divriteņu detaļas, kas saistītas ar drošumu, ir tā projektētas, lai izturētu tādu spēku iedarbību, kuri normālas lietošanas laikā pārsniedz spēkus, kas raksturīgi citiem divriteņu veidiem (piemēram, bezceļa izraisītu vibrāciju vai triecienus, pastiprinātu spēku iedarbību uz detaļām, kas nodrošina braukšanu, vadīšanu un bremzēšanu), un novērstu bremžu efektivitātes samazināšanos.
      3.   Sporta divriteņi

      Visas sporta divriteņu detaļas, kas saistītas ar drošumu, ir tā projektētas, lai izturētu tādu spēku iedarbību, kuri normālas lietošanas laikā pārsniedz spēkus, kas raksturīgi citiem divriteņu veidiem (piemēram, lielāku ātrumu, pastiprinātu spēku iedarbību uz detaļām, kas nodrošina braukšanu, vadīšanu un bremzēšanu).
      II   DAĻA

         Drošuma prasības divriteņu bagāžniekiem

      1.   Vispārīgas prasības

      Īpašas prasības un testēšanas metodes, kas attiecas uz divriteņu bagāžniekiem, nodrošina drošību lietotājam un bērnam, kuru pārvieto uz divriteņa. Ražojums atbilst tādu testu prasībām, kas nodrošina tā stabilitāti un izturību, kā arī pretestību pret nogurumu un temperatūras iedarbību.
      2.   Klasifikācija

      Bagāžniekus iedala kategorijās atbilstoši noslogojumam, plānotajam izmantošanas veidam un vietai uz divriteņa, kur bagāžnieks tiek uzstādīts.
      3.   Izmērs

      Bērnu sēdekļu piestiprināšanai paredzētu bagāžnieku izmērs ir atbilstošs šim izmantošanas veidam.
      4.   Stabilitāte

      Visas bagāžnieka detaļas ir konstruētas tā, lai ražojums parastas lietošanas apstākļos plānotajam lietotājam nodrošinātu pietiekamu stabilitāti.
      Bagāžnieka detaļas ir cieši saliktas un piestiprinātas, izmantojot ražotāja piegādātās vai norādītās ierīces un saskaņā ar ražotāja pamācībām.
      Piestiprināšanas ierīču izmērs ir atbilstošs.
      Laika apstākļu ietekme uz bagāžnieka drošumu ir minimāla.
      5.   Asas malas

      Malas, kas parastas braukšanas vai lietošanas un apkopes laikā var saskarties ar braucēja vai pārvadātā bērna ķermeni, nevar izraisīt traumu. Atsperu galus noapaļo vai aprīko ar aizsarguzgaļiem.
      6.   Izvirzījumi

      Lai novērstu vai samazinātu risku, kam pakļauts lietotājs vai pārvadātais bērns, izvirzījumi konstrukcijā nav paredzēti jeb to konstrukcija ir droša.
      7.   Redzamība

      Ražojumu konstruē tā, lai tumsā un sliktas redzamības apstākļos būtu nodrošināta divriteņa redzamība.
      8.   Informācija par ražojuma drošumu

      Neatkarīgi no tā, vai bagāžnieks tiek pārdots atsevišķi kā piederums vai jau ir uzstādīts uz divriteņa, ražojumam ir pievienota vismaz šāda patērētājiem domāta informācija:

                  a)

                  bagāžnieka piestiprināšanas vieta uz divriteņa un piestiprināšanas veids;

                  b)

                  uz ražojuma neizdzēšami marķēts maksimālais atļautais bagāžnieka noslogojums un brīdinājums par to, ka minēto noslogojumu nav atļauts pārsniegt;

                  c)

                  norāde par to, vai bagāžnieks ir piemērots bērnu sēdekļa piestiprināšanai;

                  d)

                  brīdinājums par to, ka bagāžas pārvadāšana ir droša vienīgi uz bagāžnieka;

                  e)

                  brīdinājums par to, ka bagāžnieku aizliegts pārveidot;

                  f)

                  brīdinājums par to, ka stiprinājumi regulāri jānostiprina un jāpārbauda;

                  g)

                  brīdinājums par to, ka divritenim ar uzstādītu bagāžnieku ir atšķirīgas iezīmes (it īpaši attiecībā uz vadīšanu un bremzēšanu);

                  h)

                  brīdinājums, kas nodrošina to, ka uz bagāžnieka piestiprinātā bagāža vai bērna sēdeklis ir droši uzstādīts saskaņā ar ražotāja pamācībām un ka ir novērsta nepiestiprinātu siksnu iesprūšana riteņos;

                  i)

                  pamācības par to, kā noregulēt atstarotājus un lukturus, lai jebkurā brīdī nodrošinātu redzamību, piemēram, it īpaši tad, kad bagāžnieks ir noslogots;

                  j)

                  uz ražojuma redzamā vietā salasāmi un neizdzēšami ir attēlots ražotāja, importētāja vai to pārstāvja nosaukums un adrese, preču zīme, ražojuma modelis un sērijas numurs vai atsauce;

                  k)

                  kāda(-u) tipa(-u) divriteņiem bagāžnieki ir paredzēti, ja vien ražojumu nepārdod kopā ar divriteni un uzstādītā veidā.


title: Padomes Lēmums (2003. gada 27. oktobris) par nolīguma slēgšanu starp Eiropas Kopienu un Krievijas Federāciju, ar ko groza 2002. gada 9. jūlija Eiropas Ogļu un tērauda kopienas un Krievijas Federācijas valdības Nolīgumu par tirdzniecību ar konkrētiem tērauda izstrādājumiem

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32004D0042

Oficiālais Vēstnesis L 009 , 15/01/2004 Lpp. 0021 - 0021

		Padomes Lēmums(2003. gada 27. oktobris)par nolīguma slēgšanu starp Eiropas Kopienu un Krievijas Federāciju, ar ko groza 2002. gada 9. jūlija Eiropas Ogļu un tērauda kopienas un Krievijas Federācijas valdības Nolīgumu par tirdzniecību ar konkrētiem tērauda izstrādājumiem(2004/42/EK)EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un īpaši tā 133. pantu saistībā ar 300. panta 2. punkta pirmo daļu un 300. panta 3. punkta pirmo daļu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,tā kā:(1) Partnerības un sadarbības nolīgums par partnerības izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Krievijas Federāciju, no otras puses [1], stājās spēkā 1997. gada 1. decembrī.(2) Partnerības un sadarbības nolīguma 21. pants paredz, ka tirdzniecību ar Eiropas Ogļu un tērauda kopienas (turpmāk "EOTK") produkciju nosaka III sadaļa, izņemot tās 15. pantu, un nolīguma noteikumi.(3) 2002. gada 9. jūlijā EOTK un Krievijas Federācijas valdība noslēdza šādu nolīgumu par tirdzniecību ar konkrētiem tērauda izstrādājumiem [2], kuru EOTK vārdā apstiprināja ar Komisijas Lēmumu 2002/603/EOTK [3].(4) EOTK dibināšanas līguma darbība beidzās 2002. gada 23. jūlijā. Puses vienojās saskaņā ar Nolīguma par tirdzniecību ar konkrētiem tērauda izstrādājumiem 10. panta 2. punktu, ka tas jāturpina un ka visas tiesības un pienākumi jāsaglabā pēc šā beigu datuma.(5) Puses uzsāka apspriedes, kā to paredz iepriekš minētā nolīguma saskaņotais protokols Nr. 2, un nolēma, ka nolīgumā iekļauto izstrādājumu saraksts ir jāpaplašina, lai iekļautu arī ražojumu grupas SA5 un SA6 ar atbilstošiem daudzuma limitiem,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pants1. Ar šo Kopienas vārdā ir apstiprināts Eiropas Kopienas un Krievijas Federācijas valdības nolīgums, ar ko groza EOTK un Krievijas Federācijas valdības 2002. gada 9. jūlija nolīgumu par tirdzniecību ar konkrētiem tērauda izstrādājumiem.2. Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.2. pantsAr šo Padomes priekšsēdētājs ir pilnvarots iecelt personas, kam piešķirtas pilnvaras parakstīt 1. pantā minēto nolīgumu.Luksemburgā, 2003. gada 27. oktobrīPadomes vārdā —priekšsēdētājsA. Matteoli[1] OV L 327, 28.11.1997., 3. lpp.[2] OV L 195, 24.7.2002., 55. lpp.[3] OV L 195, 24.7.2002., 54. lpp.--------------------------------------------------


title: 2006/616/EK: Padomes Lēmums ( 2006. gada 24. jūlijs ), ar ko Eiropas Kopienas vārdā noslēdz Protokolu pret migrantu nelikumīgu ievešanu pa zemes, jūras un gaisa ceļiem, kas papildina Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju pret transnacionālo organizēto noziedzību attiecībā uz protokola noteikumiem, ciktāl uz šā protokola noteikumiem attiecas Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 179. pants un 181. a pants

text:
               22.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 262/24

      PADOMES LĒMUMS

   (2006. gada 24. jūlijs),
   ar ko Eiropas Kopienas vārdā noslēdz Protokolu pret migrantu nelikumīgu ievešanu pa zemes, jūras un gaisa ceļiem, kas papildina Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju pret transnacionālo organizēto noziedzību attiecībā uz protokola noteikumiem, ciktāl uz šā protokola noteikumiem attiecas Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 179. pants un 181. a pants
   (2006/616/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 179. un 181.a pantu saistībā ar 300. panta 2. punktu 300. panta 3. punkta pirmo daļu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
   tā kā:

               (1)

               Komisija ar Padomes apstiprinājumu Kopienas vārdā ir risinājusi sarunas par tām protokola daļām, kas ir Kopienas kompetencē.

               (2)

               Padome ir devusi Komisijai norādījumu risināt sarunas par Kopienas pievienošanos minētajam starptautiskajam nolīgumam.

               (3)

               Sarunas ir beigušās sekmīgi, un tajās izstrādāto instrumentu Kopiena parakstīja 2000. gada 12. decembrī saskaņā ar Padomes 2000. gada 8. decembra Lēmumu 2001/87/EK (2).

               (4)

               Dažas dalībvalstis ir protokola puses, savukārt citās dalībvalstīs turpinās ratifikācijas process.

               (5)

               Kopienas vārdā konvencijas noslēgšana ir apstiprināta ar Padomes Lēmumu 2004/579/EK (2004. gada 29. aprīlis) (3), kas ir nosacījums, lai Kopiena kļūtu par protokola pusi saskaņā ar konvencijas 37. panta 2. punktu.

               (6)

               Ir ievēroti arī pārējie nosacījumi, kas ļauj Kopienai deponēt apstiprināšanas instrumentu, kurš paredzēts Konvencijas 36. panta 3. punktā un protokola 21. panta 3. punktā.

               (7)

               Ciktāl uz protokola noteikumiem attiecas Līguma 179. pants un 181.a pants, protokola noslēgšana būtu jāapstiprina Kopienas vārdā.

               (8)

               Ciktāl uz protokola noteikumiem attiecas Līguma III daļas IV sadaļa, protokola noslēgšana Kopienas vārdā būtu jāapstiprina ar atsevišķu Padomes lēmumu (4).

               (9)

               Kopienai, deponējot apstiprināšanas instrumentu, būtu jādeponē arī deklarācija par Kopienas kompetences apjomu jautājumos, ko reglamentē ar protokolu saskaņā ar 21. panta 3. punktu protokolā par nelikumīgu ievešanu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo Eiropas Kopienas vārdā apstiprina I pielikumā izklāstīto Protokolu pret migrantu nelikumīgu ievešanu pa zemes, jūras un gaisa ceļiem, ar ko papildina Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju pret transnacionālo organizēto noziedzību.
   Kopienas oficiālā apstiprinājuma instruments ietver deklarāciju par kompetenci saskaņā ar protokola 21. panta 3. punktu, kā izklāstīts II pielikumā.
   2. pants
   Šo lēmumu piemēro, ciktāl uz protokola noteikumiem attiecas Līguma 179. pants un 181.a pants.
   3. pants
   Ar šo Padomes priekšsēdētājs ir pilnvarots norīkot personu, kas ir pilnvarota deponēt oficiālā apstiprinājuma instrumentu, lai tas uzliktu saistības Kopienai.
   Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2006. gada 24. jūlijā

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         K. RAJAMÄKI

      (1)  Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts.

      (2)  OV L 30, 1.2.2001., 44. lpp.

      (3)  OV L 261, 6.8.2004., 11. lpp.

      (4)  Skat. šā Oficiālā Vēstneša 34. lpp.

      I PIELIKUMS

         PROTOCOL
         against the Smuggling of Migrants by Land, Sea and Air, supplementing the United Nations Convention against Transnational Organised Crime
         PREAMBLE
         THE STATES PARTIES TO THIS PROTOCOL,
         DECLARING that effective action to prevent and combat the smuggling of migrants by land, sea and air requires a comprehensive international approach, including cooperation, the exchange of information and other appropriate measures, including socio-economic measures, at the national, regional and international levels,
         RECALLING General Assembly resolution 54/212 of 22 December 1999, in which the Assembly urged Member States and the United Nations system to strengthen international cooperation in the area of international migration and development in order to address the root causes of migration, especially those related to poverty, and to maximize the benefits of international migration to those concerned, and encouraged, where relevant, interregional, regional and subregional mechanisms to continue to address the question of migration and development,
         CONVINCED of the need to provide migrants with humane treatment and full protection of their rights,
         TAKING INTO ACCOUNT the fact that, despite work undertaken in other international forums, there is no universal instrument that addresses all aspects of smuggling of migrants and other related issues,
         CONCERNED at the significant increase in the activities of organised criminal groups in smuggling of migrants and other related criminal activities set forth in this Protocol, which bring great harm to the States concerned,
         ALSO CONCERNED that the smuggling of migrants can endanger the lives or security of the migrants involved,
         RECALLING General Assembly resolution 53/111 of 9 December 1998, in which the Assembly decided to establish an open-ended intergovernmental ad hoc committee for the purpose of elaborating a comprehensive international convention against transnational organised crime and of discussing the elaboration of, inter alia, an international instrument addressing illegal trafficking in and transporting of migrants, including by sea,
         CONVINCED that supplementing the United Nations Convention against Transnational Organised Crime with an international instrument against the smuggling of migrants by land, sea and air will be useful in preventing and combating that crime,
         HAVE AGREED AS FOLLOWS:
         I.   GENERAL PROVISIONS
         Article 1
         Relation with the United Nations Convention against Transnational Organised Crime
         1.   This Protocol supplements the United Nations Convention against Transnational Organised Crime. It shall be interpreted together with the Convention.
         2.   The provisions of the Convention shall apply, mutatis mutandis, to this Protocol unless otherwise provided herein.
         3.   The offences established in accordance with article 6 of this Protocol shall be regarded as offences established in accordance with the Convention.
         Article 2
         Statement of purpose
         The purpose of this Protocol is to prevent and combat the smuggling of migrants, as well as to promote cooperation among States Parties to that end, while protecting the rights of smuggled migrants.
         Article 3
         Use of terms
         For the purposes of this Protocol:

                     (a)

                     ‘smuggling of migrants’ shall mean the procurement, in order to obtain, directly or indirectly, a financial or other material benefit, of the illegal entry of a person into a State Party of which the person is not a national or a permanent resident;

                     (b)

                     ‘illegal entry’ shall mean crossing borders without complying with the necessary requirements for legal entry into the receiving State;

                     (c)

                     ‘fraudulent travel or identity document’ shall mean any travel or identity document:

                                 (i)

                                 that has been falsely made or altered in some material way by anyone other than a person or agency lawfully authorised to make or issue the travel or identity document on behalf of a State; or

                                 (ii)

                                 that has been improperly issued or obtained through misrepresentation, corruption or duress or in any other unlawful manner; or

                                 (iii)

                                 that is being used by a person other than the rightful holder;

                     (d)

                     ‘vessel’ shall mean any type of water craft, including non-displacement craft and seaplanes, used or capable of being used as a means of transportation on water, except a warship, naval auxiliary or other vessel owned or operated by a Government and used, for the time being, only on government non-commercial service.

               Article 4
         Scope of application
         This Protocol shall apply, except as otherwise stated herein, to the prevention, investigation and prosecution of the offences established in accordance with article 6 of this Protocol, where the offences are transnational in nature and involve an organised criminal group, as well as to the protection of the rights of persons who have been the object of such offences.
         Article 5
         Criminal liability of migrants
         Migrants shall not become liable to criminal prosecution under this Protocol for the fact of having been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol.
         Article 6
         Criminalisation
         1.   Each State Party shall adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences, when committed intentionally and in order to obtain, directly or indirectly, a financial or other material benefit:

                     (a)

                     the smuggling of migrants;

                     (b)

                     when committed for the purpose of enabling the smuggling of migrants:

                                 (i)

                                 producing a fraudulent travel or identity document;

                                 (ii)

                                 procuring, providing or possessing such a document;

                     (c)

                     enabling a person who is not a national or a permanent resident to remain in the State concerned without complying with the necessary requirements for legally remaining in the State by the means mentioned in subparagraph (b) of this paragraph or any other illegal means.

               2.   Each State Party shall also adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences:

                     (a)

                     subject to the basic concepts of its legal system, attempting to commit an offence established in accordance with paragraph 1 of this article;

                     (b)

                     participating as an accomplice in an offence established in accordance with paragraph 1 (a), (b) (i) or (c) of this article and, subject to the basic concepts of its legal system, participating as an accomplice in an offence established in accordance with paragraph 1 (b) (ii) of this article;

                     (c)

                     organising or directing other persons to commit an offence established in accordance with paragraph 1 of this article.

               3.   Each State Party shall adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as aggravating circumstances to the offences established in accordance with paragraph 1 (a), (b) (i) and (c) of this article and, subject to the basic concepts of its legal system, to the offences established in accordance with paragraph 2 (b) and (c) of this article, circumstances:

                     (a)

                     that endanger, or are likely to endanger, the lives or safety of the migrants concerned; or

                     (b)

                     that entail inhuman or degrading treatment, including for exploitation, of such migrants.

               4.   Nothing in this Protocol shall prevent a State Party from taking measures against a person whose conduct constitutes an offence under its domestic law.
         II.   SMUGGLING OF MIGRANTS BY SEA
         Article 7
         Cooperation
         States Parties shall cooperate to the fullest extent possible to prevent and suppress the smuggling of migrants by sea, in accordance with the international law of the sea.
         Article 8
         Measures against the smuggling of migrants by sea
         1.   A State Party that has reasonable grounds to suspect that a vessel that is flying its flag or claiming its registry, that is without nationality or that, though flying a foreign flag or refusing to show a flag, is in reality of the nationality of the State Party concerned is engaged in the smuggling of migrants by sea may request the assistance of other States Parties in suppressing the use of the vessel for that purpose. The States Parties so requested shall render such assistance to the extent possible within their means.
         2.   A State Party that has reasonable grounds to suspect that a vessel exercising freedom of navigation in accordance with international law and flying the flag or displaying the marks of registry of another State Party is engaged in the smuggling of migrants by sea may so notify the flag State, request confirmation of registry and, if confirmed, request authorisation from the flag State to take appropriate measures with regard to that vessel. The flag State may authorise the requesting State, inter alia:

                     (a)

                     to board the vessel;

                     (b)

                     to search the vessel; and

                     (c)

                     if evidence is found that the vessel is engaged in the smuggling of migrants by sea, to take appropriate measures with respect to the vessel and persons and cargo on board, as authorised by the flag State.

               3.   A State Party that has taken any measure in accordance with paragraph 2 of this article shall promptly inform the flag State concerned of the results of that measure.
         4.   A State Party shall respond expeditiously to a request from another State Party to determine whether a vessel that is claiming its registry or flying its flag is entitled to do so and to a request for authorisation made in accordance with paragraph 2 of this article.
         5.   A flag State may, consistent with article 7 of this Protocol, subject its authorisation to conditions to be agreed by it and the requesting State, including conditions relating to responsibility and the extent of effective measures to be taken. A State Party shall take no additional measures without the express authorisation of the flag State, except those necessary to relieve imminent danger to the lives of persons or those which derive from relevant bilateral or multilateral agreements.
         6.   Each State Party shall designate an authority or, where necessary, authorities to receive and respond to requests for assistance, for confirmation of registry or of the right of a vessel to fly its flag and for authorisation to take appropriate measures. Such designation shall be notified through the Secretary-General to all other States Parties within one month of the designation.
         7.   A State Party that has reasonable grounds to suspect that a vessel is engaged in the smuggling of migrants by sea and is without nationality or may be assimilated to a vessel without nationality may board and search the vessel. If evidence confirming the suspicion is found, that State Party shall take appropriate measures in accordance with relevant domestic and international law.
         Article 9
         Safeguard clauses
         1.   Where a State Party takes measures against a vessel in accordance with article 8 of this Protocol, it shall:

                     (a)

                     ensure the safety and humane treatment of the persons on board;

                     (b)

                     take due account of the need not to endanger the security of the vessel or its cargo;

                     (c)

                     take due account of the need not to prejudice the commercial or legal interests of the flag State or any other interested State;

                     (d)

                     ensure, within available means, that any measure taken with regard to the vessel is environmentally sound.

               2.   Where the grounds for measures taken pursuant to article 8 of this Protocol prove to be unfounded, the vessel shall be compensated for any loss or damage that may have been sustained, provided that the vessel has not committed any act justifying the measures taken.
         3.   Any measure taken, adopted or implemented in accordance with this chapter shall take due account of the need not to interfere with or to affect:

                     (a)

                     the rights and obligations and the exercise of jurisdiction of coastal States in accordance with the international law of the sea; or

                     (b)

                     the authority of the flag State to exercise jurisdiction and control in administrative, technical and social matters involving the vessel.

               4.   Any measure taken at sea pursuant to this chapter shall be carried out only by warships or military aircraft, or by other ships or aircraft clearly marked and identifiable as being on government service and authorised to that effect.
         III.   PREVENTION, COOPERATION AND OTHER MEASURES
         Article 10
         Information
         1.   Without prejudice to articles 27 and 28 of the Convention, States Parties, in particular those with common borders or located on routes along which migrants are smuggled, shall, for the purpose of achieving the objectives of this Protocol, exchange among themselves, consistent with their respective domestic legal and administrative systems, relevant information on matters such as:

                     (a)

                     embarkation and destination points, as well as routes, carriers and means of transportation, known to be or suspected of being used by an organised criminal group engaged in conduct set forth in article 6 of this Protocol;

                     (b)

                     the identity and methods of organisations or organised criminal groups known to be or suspected of being engaged in conduct set forth in article 6 of this Protocol;

                     (c)

                     the authenticity and proper form of travel documents issued by a State Party and the theft or related misuse of blank travel or identity documents;

                     (d)

                     means and methods of concealment and transportation of persons, the unlawful alteration, reproduction or acquisition or other misuse of travel or identity documents used in conduct set forth in article 6 of this Protocol and ways of detecting them;

                     (e)

                     legislative experiences and practices and measures to prevent and combat the conduct set forth in article 6 of this Protocol; and

                     (f)

                     scientific and technological information useful to law enforcement, so as to enhance each other's ability to prevent, detect and investigate the conduct set forth in article 6 of this Protocol and to prosecute those involved.

               2.   A State Party that receives information shall comply with any request by the State Party that transmitted the information that places restrictions on its use.
         Article 11
         Border measures
         1.   Without prejudice to international commitments in relation to the free movement of people, States Parties shall strengthen, to the extent possible, such border controls as may be necessary to prevent and detect the smuggling of migrants.
         2.   Each State Party shall adopt legislative or other appropriate measures to prevent, to the extent possible, means of transport operated by commercial carriers from being used in the commission of the offence established in accordance with article 6, paragraph 1 (a), of this Protocol.
         3.   Where appropriate, and without prejudice to applicable international conventions, such measures shall include establishing the obligation of commercial carriers, including any transportation company or the owner or operator of any means of transport, to ascertain that all passengers are in possession of the travel documents required for entry into the receiving State.
         4.   Each State Party shall take the necessary measures, in accordance with its domestic law, to provide for sanctions in cases of violation of the obligation set forth in paragraph 3 of this article.
         5.   Each State Party shall consider taking measures that permit, in accordance with its domestic law, the denial of entry or revocation of visas of persons implicated in the commission of offences established in accordance with this Protocol.
         6.   Without prejudice to article 27 of the Convention, States Parties shall consider strengthening cooperation among border control agencies by, inter alia, establishing and maintaining direct channels of communication.
         Article 12
         Security and control of documents
         Each State Party shall take such measures as may be necessary, within available means:

                     (a)

                     to ensure that travel or identity documents issued by it are of such quality that they cannot easily be misused and cannot readily be falsified or unlawfully altered, replicated or issued; and

                     (b)

                     to ensure the integrity and security of travel or identity documents issued by or on behalf of the State Party and to prevent their unlawful creation, issuance and use.

               Article 13
         Legitimacy and validity of documents
         At the request of another State Party, a State Party shall, in accordance with its domestic law, verify within a reasonable time the legitimacy and validity of travel or identity documents issued or purported to have been issued in its name and suspected of being used for purposes of conduct set forth in article 6 of this Protocol.
         Article 14
         Training and technical cooperation
         1.   States Parties shall provide or strengthen specialised training for immigration and other relevant officials in preventing the conduct set forth in article 6 of this Protocol and in the humane treatment of migrants who have been the object of such conduct, while respecting their rights as set forth in this Protocol.
         2.   States Parties shall cooperate with each other and with competent international organisations, non-governmental organisations, other relevant organisations and other elements of civil society as appropriate to ensure that there is adequate personnel training in their territories to prevent, combat and eradicate the conduct set forth in article 6 of this Protocol and to protect the rights of migrants who have been the object of such conduct. Such training shall include:

                     (a)

                     improving the security and quality of travel documents;

                     (b)

                     recognizing and detecting fraudulent travel or identity documents;

                     (c)

                     Gathering criminal intelligence, relating in particular to the identification of organised criminal groups known to be or suspected of being engaged in conduct set forth in article 6 of this Protocol, the methods used to transport smuggled migrants, the misuse of travel or identity documents for purposes of conduct set forth in article 6 and the means of concealment used in the smuggling of migrants;

                     (d)

                     improving procedures for detecting smuggled persons at conventional and non-conventional points of entry and exit; and

                     (e)

                     the humane treatment of migrants and the protection of their rights as set forth in this Protocol.

               3.   States Parties with relevant expertise shall consider providing technical assistance to States that are frequently countries of origin or transit for persons who have been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol. States Parties shall make every effort to provide the necessary resources, such as vehicles, computer systems and document readers, to combat the conduct set forth in article 6.
         Article 15
         Other prevention measures
         1.   Each State Party shall take measures to ensure that it provides or strengthens information programmes to increase public awareness of the fact that the conduct set forth in article 6 of this Protocol is a criminal activity frequently perpetrated by organised criminal groups for profit and that it poses serious risks to the migrants concerned.
         2.   In accordance with article 31 of the Convention, States Parties shall cooperate in the field of public information for the purpose of preventing potential migrants from falling victim to organised criminal groups.
         3.   Each State Party shall promote or strengthen, as appropriate, development programmes and cooperation at the national, regional and international levels, taking into account the socio-economic realities of migration and paying special attention to economically and socially depressed areas, in order to combat the root socio-economic causes of the smuggling of migrants, such as poverty and underdevelopment.
         Article 16
         Protection and assistance measures
         1.   In implementing this Protocol, each State Party shall take, consistent with its obligations under international law, all appropriate measures, including legislation if necessary, to preserve and protect the rights of persons who have been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol as accorded under applicable international law, in particular the right to life and the right not to be subjected to torture or other cruel, inhuman or degrading treatment or punishment.
         2.   Each State Party shall take appropriate measures to afford migrants appropriate protection against violence that may be inflicted upon them, whether by individuals or groups, by reason of being the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol.
         3.   Each State Party shall afford appropriate assistance to migrants whose lives or safety are endangered by reason of being the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol.
         4.   In applying the provisions of this article, States Parties shall take into account the special needs of women and children.
         5.   In the case of the detention of a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol, each State Party shall comply with its obligations under the Vienna Convention on Consular Relations, (1) where applicable, including that of informing the person concerned without delay about the provisions concerning notification to and communication with consular officers.
         Article 17
         Agreements and arrangements
         States Parties shall consider the conclusion of bilateral or regional agreements or operational arrangements or understandings aimed at:

                     (a)

                     establishing the most appropriate and effective measures to prevent and combat the conduct set forth in article 6 of this Protocol; or

                     (b)

                     enhancing the provisions of this Protocol among themselves.

               Article 18
         Return of smuggled migrants
         1.   Each State Party agrees to facilitate and accept, without undue or unreasonable delay, the return of a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol and who is its national or who has the right of permanent residence in its territory at the time of return.
         2.   Each State Party shall consider the possibility of facilitating and accepting the return of a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol and who had the right of permanent residence in its territory at the time of entry into the receiving State in accordance with its domestic law.
         3.   At the request of the receiving State Party, a requested State Party shall, without undue or unreasonable delay, verify whether a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol is its national or has the right of permanent residence in its territory.
         4.   In order to facilitate the return of a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol and is without proper documentation, the State Party of which that person is a national or in which he or she has the right of permanent residence shall agree to issue, at the request of the receiving State Party, such travel documents or other authorisation as may be necessary to enable the person to travel to and re-enter its territory.
         5.   Each State Party involved with the return of a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol shall take all appropriate measures to carry out the return in an orderly manner and with due regard for the safety and dignity of the person.
         6.   States Parties may cooperate with relevant international organisations in the implementation of this article.
         7.   This article shall be without prejudice to any right afforded to persons who have been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol by any domestic law of the receiving State Party.
         8.   This article shall not affect the obligations entered into under any other applicable treaty, bilateral or multilateral, or any other applicable operational agreement or arrangement that governs, in whole or in part, the return of persons who have been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol.
         IV.   FINAL PROVISIONS
         Article 19
         Saving clause
         1.   Nothing in this Protocol shall affect the other rights, obligations and responsibilities of States and individuals under international law, including international humanitarian law and international human rights law and, in particular, where applicable, the 1951 Convention and the 1967 Protocol relating to the Status of Refugees and the principle of non-refoulement as contained therein.
         2.   The measures set forth in this Protocol shall be interpreted and applied in a way that is not discriminatory to persons on the ground that they are the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol. The interpretation and application of those measures shall be consistent with internationally recognised principles of non-discrimination.
         Article 20
         Settlement of disputes
         1.   States Parties shall endeavour to settle disputes concerning the interpretation or application of this Protocol through negotiation.
         2.   Any dispute between two or more States Parties concerning the interpretation or application of this Protocol that cannot be settled through negotiation within a reasonable time shall, at the request of one of those States Parties, be submitted to arbitration. If, six months after the date of the request for arbitration, those States Parties are unable to agree on the organisation of the arbitration, any one of those States Parties may refer the dispute to the International Court of Justice by request in accordance with the Statute of the Court.
         3.   Each State Party may, at the time of signature, ratification, acceptance or approval of or accession to this Protocol, declare that it does not consider itself bound by paragraph 2 of this article. The other States Parties shall not be bound by paragraph 2 of this article with respect to any State Party that has made such a reservation.
         4.   Any State Party that has made a reservation in accordance with paragraph 3 of this article may at any time withdraw that reservation by notification to the Secretary-General of the United Nations.
         Article 21
         Signature, ratification, acceptance, approval and accession
         1.   This Protocol shall be open to all States for signature from 12 to 15 December 2000 in Palermo, Italy, and thereafter at United Nations Headquarters in New York until 12 December 2002.
         2.   This Protocol shall also be open for signature by regional economic integration organisations provided that at least one member State of such organisation has signed this Protocol in accordance with paragraph 1 of this article.
         3.   This Protocol is subject to ratification, acceptance or approval. Instruments of ratification, acceptance or approval shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations. A regional economic integration organisation may deposit its instrument of ratification, acceptance or approval if at least one of its Member States has done likewise. In that instrument of ratification, acceptance or approval, such organisation shall declare the extent of its competence with respect to the matters governed by this Protocol. Such organisation shall also inform the depositary of any relevant modification in the extent of its competence.
         4.   This Protocol is open for accession by any State or any regional economic integration organisation of which at least one Member State is a Party to this Protocol. Instruments of accession shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations. At the time of its accession, a regional economic integration organisation shall declare the extent of its competence with respect to matters governed by this Protocol. Such organisation shall also inform the depositary of any relevant modification in the extent of its competence.
         Article 22
         Entry into force
         1.   This Protocol shall enter into force on the 90th day after the date of deposit of the 40th instrument of ratification, acceptance, approval or accession, except that it shall not enter into force before the entry into force of the Convention. For the purpose of this paragraph, any instrument deposited by a regional economic integration organisation shall not be counted as additional to those deposited by member States of such organisation.
         2.   For each State or regional economic integration organisation ratifying, accepting, approving or acceding to this Protocol after the deposit of the 40th instrument of such action, this Protocol shall enter into force on the 30th day after the date of deposit by such State or organisation of the relevant instrument or on the date this Protocol enters into force pursuant to paragraph 1 of this article, whichever is the later.
         Article 23
         Amendment
         1.   After the expiry of five years from the entry into force of this Protocol, a State Party to the Protocol may propose an amendment and file it with the Secretary-General of the United Nations, who shall thereupon communicate the proposed amendment to the States Parties and to the Conference of the Parties to the Convention for the purpose of considering and deciding on the proposal. The States Parties to this Protocol meeting at the Conference of the Parties shall make every effort to achieve consensus on each amendment. If all efforts at consensus have been exhausted and no agreement has been reached, the amendment shall, as a last resort, require for its adoption a two-thirds majority vote of the States Parties to this Protocol present and voting at the meeting of the Conference of the Parties.
         2.   Regional economic integration organisations, in matters within their competence, shall exercise their right to vote under this article with a number of votes equal to the number of their Member States that are Parties to this Protocol. Such organisations shall not exercise their right to vote if their member States exercise theirs and vice versa.
         3.   An amendment adopted in accordance with paragraph 1 of this article is subject to ratification, acceptance or approval by States Parties.
         4.   An amendment adopted in accordance with paragraph 1 of this article shall enter into force in respect of a State Party 90 days after the date of the deposit with the Secretary-General of the United Nations of an instrument of ratification, acceptance or approval of such amendment.
         5.   When an amendment enters into force, it shall be binding on those States Parties which have expressed their consent to be bound by it. Other States Parties shall still be bound by the provisions of this Protocol and any earlier amendments that they have ratified, accepted or approved.
         Article 24
         Denunciation
         1.   A State Party may denounce this Protocol by written notification to the Secretary-General of the United Nations. Such denunciation shall become effective one year after the date of receipt of the notification by the Secretary-General.
         2.   A regional economic integration organisation shall cease to be a Party to this Protocol when all of its member States have denounced it.
         Article 25
         Depositary and languages
         1.   The Secretary-General of the United Nations is designated depositary of this Protocol.
         2.   The original of this Protocol, of which the Arabic, Chinese, English, French, Russian and Spanish texts are equally authentic, shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations.
         IN WITNESS WHEREOF, the undersigned plenipotentiaries, being duly authorised thereto by their respective Governments, have signed this Protocol.

         (1)  Ibid., vol. 596, Nos 8638 to 8640.

      II PIELIKUMS

         Deklarācija par Eiropas Kopienas kompetenci jautājumos, kas reglamentēti Protokolā pret migrantu nelikumīgu ievešanu pa zemes, jūras un gaisa ceļiem, kas papildina Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju pret transnacionālo organizēto noziedzību
         Protokola 21. panta 3. punktā ir paredzēts, ka reģionālās ekonomikas integrācijas organizācijas pievienošanās instrumentā ir iekļauta deklarācijai, kurā noteikti protokolā reglamentētie jautājumi, kādos dalībvalstis, kas ir protokola puses, kompetenci ir nodevušas organizācijai.
         Attiecībā uz Eiropas Kopienai nodotajām kompetencēm Protokolu pret migrantu nelikumīgu ievešanu pa zemes, jūras un gaisa ceļiem piemēro teritorijās, uz ko attiecas Eiropas Kopienas dibināšanas līgums, un saskaņā ar nosacījumiem, kas noteikti minētajā Līgumā, jo īpaši tā 299. pantā un tam pievienotajos protokolos.
         Šī deklarācija neskar Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju sakarā ar Protokolu, ar ko Šengenas acquis ir iekļauts Eiropas Savienības sistēmā, un sakarā ar Protokolu par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam.
         Šī deklarācija neskar arī Dānijas nostāju sakarā ar Protokolu par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam.
         Saskaņā ar 299. pantu šo deklarāciju nepiemēro arī to dalībvalstu teritorijās, kurās nepiemēro minēto līgumu, un tā neskar tādus tiesību aktus vai nostājas, ko attiecīgās dalībvalstis saskaņā ar protokolu var pieņemt šo teritoriju vārdā un interesēs. Saskaņā ar iepriekš minēto noteikumu deklarācijā norādīts, kuros protokola reglamentētos jautājumos dalībvalstis kompetenci saskaņā ar līgumiem ir piešķīrušas Kopienai. Kopienas kompetences joma un tās īstenojums būtībā nepārtraukti attīstās, Kopienai turpinot pieņemt attiecīgus normatīvus un administratīvus aktus, un Kopiena vajadzības gadījumā papildinās vai grozīs šo deklarāciju saskaņā ar protokola 21. panta 3. punktu.
         Kopiena norāda, ka tās kompetence attiecas uz dalībvalstu ārējo robežu šķērsošanu, standartu un procedūru reglamentāciju, veicot personu pārbaudi pie robežām, un noteikumiem par vīzām attiecībā uz paredzēto uzturēšanās laiku līdz trijiem mēnešiem. Kopienas kompetencē ir arī pasākumi imigrācijas politikā attiecībā uz ieceļošanas un uzturēšanās nosacījumiem un pasākumi nelegālas imigrācijas un nelegālas uzturēšanās novēršanai, tostarp tādu personu repatriācijai, kuras valstī uzturas nelikumīgi. Turklāt tā var veikt pasākumus, lai nodrošinātu attiecīgu dalībvalstu pārvalžu struktūrvienību sadarbību, kā arī šādu struktūrvienību sadarbību ar Komisiju minētajās jomās. Minētajās jomās Kopiena ir pieņēmusi normatīvus un administratīvus aktus, tādēļ tikai Kopienai, kad tā ir pieņēmusi šādus normatīvus un administratīvus aktus, ir jāuzņemas ārējas saistības ar trešām valstīm vai kompetentām starptautiskām organizācijām.
         Turklāt Kopienas politika attiecībā uz sadarbību attīstības jomā papildina dalībvalstu īstenoto politiku un ietver noteikumus migrantu nelikumīgas ievešanas novēršanai un apkarošanai.


title: Padomes Lēmums (ES) 2016/814 (2016. gada 13. maijs), ar ko ieceļ Reģionu komitejas locekļa aizstājēju, ko izvirzījusi Austrijas Republika

text:
               24.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 133/8

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2016/814
   (2016. gada 13. maijs),
   ar ko ieceļ Reģionu komitejas locekļa aizstājēju, ko izvirzījusi Austrijas Republika
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 305. pantu,
   ņemot vērā Austrijas valdības priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2015. gada 26. janvārī, 2015. gada 5. februārī un 2015. gada 23. jūnijā pieņēma Lēmumus (ES) 2015/116 (1), 2015/190 (2) un 2015/994 (3), ar ko laikposmam no 2015. gada 26. janvāra līdz 2020. gada 25. janvārim ieceļ Reģionu komitejas locekļus un viņu aizstājējus.

               (2)

               Pēc Elisabeth VITOUCH kundzes pilnvaru termiņa beigām ir atbrīvojusies Reģionu komitejas locekļa aizstājēja vieta,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo uz atlikušo pilnvaru laiku, proti, līdz 2020. gada 25. janvārim, Reģionu komitejā par locekļa aizstājēju tiek iecelta:

               —

                  Mag. Muna DUZDAR kundze, Abgeordnete zum Wiener Landtag und Mitglied des Gemeinderats der Stadt Wien.

         2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2016. gada 13. maijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         E.M.J. PLOUMEN

      (1)  Padomes Lēmums (ES) 2015/116 (2015. gada 26. janvāris), ar ko laikposmam no 2015. gada 26. janvāra līdz 2020. gada 25. janvārim ieceļ amatā Reģionu komitejas locekļus un viņu aizstājējus (OV L 20, 27.1.2015., 42. lpp.).

      (2)  Padomes Lēmums (ES) 2015/190 (2015. gada 5. februāris), ar ko laikposmam no 2015. gada 26. janvāra līdz 2020. gada 25. janvārim ieceļ amatā Reģionu komitejas locekļus un to aizstājējus (OV L 31, 7.2.2015., 25. lpp.).

      (3)  Padomes Lēmums (ES) 2015/994 (2015. gada 23. jūnijs), ar ko laikposmam no 2015. gada 26. janvāra līdz 2020. gada 25. janvārim ieceļ amatā Reģionu komitejas locekļus un to aizstājējus (OV L 159, 25.6.2015., 70. lpp.).


title: Padomes Lēmums (ES) 2015/484 ( 2015. gada 17. marts ), ar ko ieceļ Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekli no Beļģijas

text:
               21.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 77/11

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/484
   (2015. gada 17. marts),
   ar ko ieceļ Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekli no Beļģijas
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 302. pantu,
   ņemot vērā Beļģijas valdības priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2010. gada 13. septembrī pieņēma Lēmumu 2010/570/ES, Euratom, ar ko laikposmam no 2010. gada 21. septembra līdz 2015. gada 20. septembrim ieceļ Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļus (1).

               (2)

               Pēc Tony VANDEPUTTE kunga amata pilnvaru termiņa beigām ir atbrīvojusies viena Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļa vieta,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo uz atlikušo pilnvaru laiku, proti, līdz 2015. gada 20. septembrim, Rudi THOMAES kungs, Administrateur délégué honoraire de la Fédération des Entreprises de Belgique (FEB), tiek iecelts par Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekli.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2015. gada 17. martā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         E. RINKĒVIČS

      (1)  OV L 251, 25.9.2010., 8. lpp.