title: EBTA Uzraudzības iestādes Lēmums Nr. 22/04/KOL (2004. gada 25. februāris) par paziņojumu par jaunu tiešā atbalsta programmu transportam (Norvēģija)

text:
               30.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 168/36

         EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES LĒMUMS
   Nr. 22/04/KOL
   (2004. gada 25. februāris)
   par paziņojumu par jaunu tiešā atbalsta programmu transportam (Norvēģija)
   EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas zonas līgumu (1), un jo īpaši tā 61.–63. pantu, kā arī 26. protokolu,
   ņemot vērā EBTA valstu nolīgumu par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi (2), un jo īpaši tā 24. pantu un 3. protokolu,
   ņemot vērā Iestādes pamatnostādnes (3) par EEZ līguma 61. un 62. panta piemērošanu un interpretāciju,
   aicinot ieinteresētās puses iesniegt to komentārus saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem (4),
   tā kā:
   I.   FAKTI
   1.   Ievads
   Ar 2003. gada 26. martu datētā vēstulē no Norvēģijas misijas Eiropas Savienībā (Dok. Nr.: 03-1846 A), pārsūtot ar 2003. gada 25. martu datētu vēstuli no Tirdzniecības un rūpniecības ministrijas, ar 2003. gada 25. martu datētu vēstuli no Finanšu ministrijas un ar 2003. gada 25. martu datētu vēstuli no Pašvaldību un reģionālās attīstības ministrijas, kuras Iestāde saņēmusi un reģistrējusi 2003. gada 26. martā, Norvēģijas varas iestādes paziņoja par pārejas periodu reģionāli diferencētām sociālās nodrošināšanas iemaksām un par jaunu tiešā atbalsta programmu transportam.
   Ar 2003. gada 16. maiju datētā vēstulē (Dok. Nr.: 03-2951 D) Iestāde apstiprināja, ka ir saņēmusi minētās vēstules, un lūdza sniegt papildu informāciju.
   Norvēģijas varas iestādes iesniedza papildu informāciju ar 2003. gada 10. jūniju datētā vēstulē (Dok. Nr.: 03-3707 A) no Norvēģijas misijas Eiropas Savienībā, pārsūtot vēstuli no Finanšu ministrijas, kas datēta ar 2003. gada 5. jūniju; abas vēstules Iestāde saņēma un reģistrēja 2003. gada 11. jūnijā.
   Ar 2003. gada 19. jūniju datētā vēstulē no Norvēģijas misijas Eiropas Savienībā (Dok. Nr.: 03-3976 A), pārsūtot ar 2003. gada 10. jūniju datētu Tirdzniecības un rūpniecības ministrijas vēstuli, kuras Iestāde saņēmusi un reģistrējusi 2003. gada 20. jūnijā, Norvēģijas varas iestādes iesniedza pētījumu, kurā dokumentētas transporta papildu izmaksas (5).
   Ar 2003. gada 16. jūliju datētā vēstulē (Dok. Nr.: 03-4598 D) Iestāde informēja Norvēģijas varas iestādes par savu lēmumu sākt procedūru, kas noteikta Uzraudzības un Tiesas nolīguma 3. protokola I. daļas 1. panta 2. punktā par valsts atbalstu reģionāli diferencētu sociālās nodrošināšanas iemaksu veidā un tiešo atbalstu transportam (tālāk tekstā “lēmums sākt izpēti”).
   Lēmums sākt izpēti tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī
       (6). Iestāde aicināja ieinteresētās puses sniegt komentārus par attiecīgajām atbalsta programmām.
   Oficiālā Norvēģijas varas iestāžu atbilde uz lēmumu sākt izpēti tika saņemta no Tirdzniecības un rūpniecības ministrijas pa faksu, kas datēts ar 2003. gada 17. septembri, pārsūtot ar 2003. gada 17. septembri datētu vēstuli (Dok. Nr.: 03-6381 A) no Finanšu ministrijas. Ar 2003. gada 17. septembri datēto vēstuli no Finanšu ministrijas tika pārsūtīta arī vēstule no Norvēģijas misijas, kas datēta ar 2003. gada 18. septembri un kuru Iestāde saņēma un reģistrēja 2003. gada 19. septembrī (Dok. Nr.: 03-6451 A). Finanšu ministrijas vēstulē cita starpā bija iekļauts plašāks apskats par transporta papildu izmaksām, kas Iestādei tika iesniegts ar vēstuli, kas datēta ar 2003. gada 19. jūniju.
   Iestāde no 10 ieinteresētajām pusēm saņēma komentārus par lēmumu sākt izpēti.
   Vēstulēs, kas datētas attiecīgi ar 2003. gada 16. oktobri (Dok. Nr.: 03-7071 D) un 2003. gada 17. oktobri (Dok. Nr.: 03-7135), Iestāde iesniedza Norvēģijas varas iestādēm trešo pušu komentārus.
   Ar 2003. gada 21. oktobri datētā faksā Tirdzniecības un rūpniecības ministrija pārsūtīja Finanšu ministrijas atbildi, kas datēta ar 2003. gada 21. oktobri (Dok. Nr.: 03-7243 A), par trešo pušu komentāriem. Ar vēstuli no Norvēģijas misijas, kas datēta ar 2003. gada 23. oktobri un kuru Iestāde saņēma un reģistrēja 2003. gada 24. oktobrī (Dok. Nr.: 03-7360 A), Finanšu ministrijas vēstule tika pārsūtīta arī Iestādei.
   Vēstulē no Norvēģijas misijas Eiropas Savienībā, kas datēta ar 2003. gada 22. oktobri, pārsūtot vēstuli no Pašvaldību un reģionālās attīstības ministrijas, kas datēta ar 2003. gada 20. oktobri, kuras Iestāde saņēma un reģistrēja 2003. gada 24. oktobrī (Dok. Nr.: 03-7362 A), Norvēģijas varas iestādes paziņoja, ka tiek paplašināta ģeogrāfiskā zona, kurā var pretendēt uz tiešo atbalstu transportam, par kuru tika paziņots vēstulē, kas datēta ar 2003. gada 25. martu.
   Vēstulē, kas datēta ar 2003. gada 19. decembri (Dok. Nr.: 03-8952 D), Iestāde lūdza sniegt papildu informāciju un paskaidrojumus, jo īpaši attiecībā uz kumulācijas noteikumiem, kas iekļauti izziņotajā programmā.
   Faksā, kas datēts ar 2004. gada 21. janvāri, Tirdzniecības un rūpniecības ministrija pārsūtīja ar to pašu dienu datētu vēstuli no Pašvaldību un reģionālās attīstības ministrijas (Notikums Nr.: 187224) ar papildu informāciju. Ar vēstuli no Norvēģijas misijas Eiropas Savienībā, kas datēta ar 2004. gada 23. janvāri un kuru Iestāde saņēma un reģistrēja 2004. gada 26. janvārī (Notikums Nr.: 188041), tā pati vēstule tika pārsūtīta Iestādei.
   Pa faksu, kas datēts ar 2004. gada 9. februāri, Tirdzniecības un rūpniecības ministrija pārsūtīja ar to pašu dienu datētu vēstuli no Pašvaldību un reģionālās attīstības ministrijas (Notikums Nr.: 189794). Ar vēstuli no Norvēģijas misijas Eiropas Savienībā, kas datēta ar 2004. gada 11. februāri un kas saņemta un reģistrēta 2004. gada 12. februārī (Notikums Nr.: 191138), tā pati vēstule tika pārsūtīta Iestādei. Ar 9. februāri datētajā vēstulē no Pašvaldību un reģionālās attīstības ministrijas bija aprakstītas nelielas pārmaiņas saistībā ar programmas administrēšanu.
   Ar 2003. gada 25. martu datētais paziņojums un lēmums uzsākt izpēti, kas minēti iepriekš, attiecas uz trīs gadu pārejas posmu no 2004. līdz 2007. gadam jautājumā par reģionāli diferencētām sociālās nodrošināšanas iemaksām, kā arī uz jaunas tiešā atbalsta sistēmas transportam ieviešanu. 2003. gada 12. novembrī Iestāde nolēma – ar pozitīvu lēmumu – beigt izpēti par trīs gadu pārejas posmu jautājumā par reģionāli diferencētām sociālās nodrošināšanas iemaksām (Lēmums Nr.: 218/03/KOL) (7).
   Līdz ar to šis lēmums ir saistīts ar diviem tiešā atbalsta programmas transportam aspektiem. Pirmkārt, ar paziņojumu, kas datēts ar 2003. gada 25. martu, un tam sekojošo lēmumu sākt izpēti. Otrkārt, ar papildu paziņojumu, kas datēts ar 2003. gada 22. oktobri, par programmas ģeogrāfisko paplašināšanu.
   2.   2003. gada 25. martā izziņotās atbalsta programmas apraksts
   2.1.   Programmas mērķis
   Norvēģijas varas iestādes uzsver, ka uzņēmumi, kas atrodas perifērijā un reti apdzīvotos rajonos, transporta papildu izmaksu un ar attālumu saistītu izmaksu dēļ pastāvīgi atrodas neizdevīgākā situācijā nekā uzņēmumi, kas atrodas centrālos rajonos. Norvēģijas varas iestādes norāda, ka jaunās programmas mērķis ir daļēji kompensēt neizdevīgos konkurences apstākļus, kurus transporta papildu izmaksas rada uzņēmumiem, kas atrodas tālu no saviem tirgiem.
   2.2.   Ierosinātā tiesīgā ģeogrāfiskā zona
   Ierosināts, ka uz valsts tiešo atbalstu transportam ir tiesīgas pretendēt šādas /pašvaldības:

               —

               : Hašta, Tromsa, Kvēfjūra, Skonlanne, Bjarkoia, Ībesta, Grātangene, Lavangene, Bardu, Sallangene, Molselva, Sēreisa, Dīreja, Trāneja, Toškene, Berga, Lenvīka un Ballsfjūra,

               —

               : visas pašvaldības,

               —

               : Lēka, Nēroija, Vīkna, Flātangera, Fosnesa, Overhalla, Heilanndena, Grunga, Namsosa, Namskūgana, Reirvīka, Līerne, Snosa, Innereja, Nāmdālsaida, Verrana, Mosvīka, Verdāle, Leksvīka, Mērokera un Steinhjera.

               —

               : Hemnesa, Snillfjūra, Hītra, Froija, Ērlande, Āgdenesa, Rissa, Bjūgna, Ofjūra, Roana, Osena, Oppdāla, Rennebūena, Meldāla, Rērūsa, Holtolena, Mitregeuldāla, Sēlbe un Tīdāla.

               —

               Mēreogromsdāla: Kristiansunna, Vānilvena, Sande, Hēreija, Ulsteina, Hāreida, Nurddāla, Stranda, Stūrdāla, Reuma, Nesseta, Midsunda, Sandoija, Eukra, Aide, Āvereja, Frei, Jemnesa, Tingvolla, Sunndāla, Sūrnadāle, Rindāle, Eure, Halsa, Tustna un Smēla.

               —

               Sognogfjūrane: Gūlene, Sūlunna, Hillesta, Heijangere, Vīka, Bālestranna, Leikangere, Songndāle, Eurlanne, Lerdāle, Ordāle, Lustere, Askvolla, Fjālere, Geulara, Jelstere, Bremangere, Vogseja, Selje, Eida, Hurnindāle, Glopene un Strīna.

         Ierosinātā zona, kurā var pretendēt uz tiešo atbalstu transportam, atrodas zonā, kurā var pretendēt uz reģionālo atbalstu, ko Iestāde apstiprināja 1999. gada 17. decembrī (327/99/KOL), izņemot Hēreijas (8 374 iedzīvotāji), Ulsteinas (6 664 iedzīvotāji), Hāreidas (4 780 iedzīvotāji) un Eukras (3 026 iedzīvotāji) pašvaldībās Mēreogromsdālasfilkē. Reģionālā atbalsta zona Norvēģijā aptver 25,2 % no visiem valsts iedzīvotājiem (8), bet ierosinātā jaunās tiešas transporta atbalsta programmas zona, kā paziņots 2003. gada 25. oktobrī, aptver 16,0 % no visiem valsts iedzīvotājiem (721 079 iedzīvotājus).
   Norvēģijas varas iestādes norāda, ka zona reģionālajam transporta atbalstam noteikta, balstoties uz Valsts atbalsta pamatnostādņu XI pielikumu, ar ko nosaka kritērijus atbalsta piešķiršanai, lai kompensētu transporta papildu izmaksas rajonos ar mazu apdzīvotības blīvumu, t.i., rajonos, kuros ir mazāk par 12,5 iedzīvotājiem uz vienu kvadrātkilometru.
   Tromsas, Nūrlannas, Nūrtrennelāgas, kā arī Sognofjūranes filkē apdzīvotības blīvums ir mazāks par 12,5 iedzīvotājiem uz vienu kvadrātkilometru.
   Sertrennelāgas, kā arī Mēreogromsdālas filkē apdzīvotības blīvums nav mazs, bet šo filku rajonos, kas ierosināti kā pretendenti uz tiešo atbalstu transportam, ir zems apdzīvotības blīvums (attiecīgi 4,1 un 9,6 iedzīvotāji uz vienu kvadrātkilometru). Iepriekš minēto divu filku ierosinātajā zonā iekļautajās pašvaldībās ir 179 792 iedzīvotāji.
   Norvēģijas varas iestādes paziņojumā norāda, ka pašreizējā netiešā atbalsta programma transportam (ģeogrāfiski diferencēto sociālās nodrošināšanas iemaksu programma) aptver 23,55 % iedzīvotāju, salīdzinot ar 16,01 % jaunajā ierosinātajā zonā, un tas ir saskaņā ar Valsts atbalsta pamatnostādņu XI pielikuma piektā ievilkuma pirmo nosacījumu (sk. iedaļu II.3.1 tālāk tekstā) par valsts reģionālo atbalstu.
   2.3.   Reģionālā tieša atbalsta transportam aprēķināšana
   Atbilstīgi paziņojumam atbalstu var sniegt, vienīgi ņemot vērā papildu izmaksas par preču pārvadājumiem valsts iekšienē, kas aprēķinātas, balstoties uz vistiešāko un ekonomiskāko pārvadājuma veidu no ražošanas un pārstrādes vietas uz tuvāko preču tirdzniecības vietu. Gadījumos, kad preces tiek transportētas uz Zviedriju un Somiju, kopējā pārvadājuma attāluma aprēķinā iekļauti arī attālums, kas jāpārvar Zviedrijā un Somijā. Taču atbalsts tiek sniegts vienīgi par transporta izmaksām, kas radušās valsts robežās.
   Par pamatu atbalsta aprēķināšanai var būt vienīgi dokumentētas transporta izmaksas. Atbalsta apjomu aprēķina kā procentus no kopējām transporta izmaksām. Transporta izmaksas jānorāda preču pavadzīmē vai līdzvērtīgā dokumentā, kas ir atkarīgs no pārvadājuma attāluma valsts robežās, preču svara un veida, kā no kravas transportēšanas maksas un citām maksām, ko var attiecināt uz izmantoto transportu. Kompensāciju izmaksā, balstoties uz uzņēmumu iesniegumiem, nākamajā gadā pēc tam, kad radušās transporta izmaksas.
   Atbalsta intensitāti diferencēs atbilstīgi divām ģeogrāfiskajām transporta zonām un atbilstīgi pārvadājuma attālumam (minimums 350 km). Vislielākā prioritāte atbalsta intensitātes ziņā tiek dota Tromsai, Nūrlannai un Nūrtrennelāgai (1. zona), bet Sertrennelāgai, Mēreogromsdālai, kā arī Sognodfjūranei (2. zona) atbalsta intensitāte ir mazāka. 1. tabulā attēlota atbalsta intensitātes diferencēšana.
   1. tabula
   Atbalsta intensitāte

               (%)

               Transportēšanas attālums kilometros

               1. zona

               2. zona

               350 – 700

               30 %

               20 %

               701 –

               40 %

               30 %

         2.4.   Transporta papildu izmaksu dokumentācija
   Ar 2003. gada 10. jūniju datētā vēstulē Tirdzniecības un rūpniecības ministrija iesniedza Transporta ekonomikas institūta (TEI) (9) pētījumu par transporta papildu izmaksām ierosinātajā transporta atbalsta zonā. Pētījumam pamatā izmantotas intervijas ar 33 uzņēmumiem, kas sadalīti 6 grupās (ģeogrāfiskajās zonās). Izmantojot nejaušas izlases statistikas metodi, 33 uzņēmumi izraudzīti no Norvēģijas Statistikas pārvaldes (10) Centrālā iestāžu un uzņēmumu reģistra (CUR). TEI secina, ka 1. grupai (trīs vistālāk ziemeļos esošās filkes (Tromsa, Nūrlanna un Nūrtrennelāga)) un 2. grupai (filkes Norvēģijas rietumos (Sertrennelāgai, Mēreogromsdālai, kā arī Sognodfjūrane)) vidējās transporta izmaksas cilvēkgadā – kopējie un par transportēšanas attālumiem, kas pārsniedz 350 kilometrus, – ir ievērojami augstāki par salīdzināmo izmaksu rādītājiem bāzes zonā. Bāzes zona ir ģeogrāfiski diferencēto sociālās nodrošināšanas iemaksu programmas 1. zona (galvenokārt Oslo un tās apkaimes rajoni).
   2.5.   Programmas ilgums
   2004. gada 1. janvāris – 2006. gada 31. decembris.
   2.6.   Budžets
   Gada budžetu lēš aptuveni 200 miljonu Norvēģijas kronu apmērā (aptuveni 24,5 miljoni EUR).
   2.7.   Kumulācija
   Nosakot maksimālo atbalsta intensitāti kā procentus no kopējām transporta izmaksām (skat. 1. tabulu iepriekš tekstā), Norvēģijas varas iestādes norāda, ka tās raudzīsies, lai uzņēmumiem netiktu piešķirtas pārmērīgas kompensācijas. Ja uzņēmumi vienlaikus gūst labumu, veicot mazākas sociālās nodrošināšanas iemaksas, ieguvums no šīm pazeminātajām izmaksām tiks atskaitīts no transporta atbalsta piešķīruma, kas aprēķināts saskaņā ar 1. tabulu. Turklāt no jaunās atbalsta programmas transportam un samazinātajām sociālās nodrošināšanas iemaksām kopā uzņēmumi nesaņems lielāku atbalstu transportam kā apjomu, kas līdzvērtīgs tam, kuru tie būtu saņēmuši ar pašreizējo sociālās nodrošināšanas iemaksu diferencēšanu.
   2.8.   Programmā neiekļautās nozares un jutīgās nozares, uz kurām attiecas īpašas paziņošanas prasības
   Atbilstīgi paziņojumam tiešo atbalstu transportam nevar saņemt par šādu saimniecisko darbību:

               a)

               programma neattiecas uz tādu nozaru produkcijas transportēšanu vai pārvadi un/vai tādu uzņēmumu produkcijas transportēšanu vai pārvadi, kuriem nav alternatīvas atrašanās vietas:

                           —

                           elektroenerģijas ražošana un sadale,

                           —

                           jēlnaftas un dabasgāzes ieguve,

                           —

                           pakalpojumu veikšana, kas saistīta ar naftas un gāzes ieguvi, izņemot izpēti,

                           —

                           metālu rūdu ieguve,

                           —

                           rūpniecisko minerālu nefelīna sienīta un olivīna ieguve;

               b)

               rūpniecības nozares, uz kurām attiecas īpaši nozares noteikumi;
               Šādas nozares nevar saņemt reģionālo atbalstu transportam īpašu nozares noteikumu dēļ:

                           —

                           uzņēmumi, uz kuriem attiecas Akts, uz kuru atsaucas EEZ līguma XV pielikuma 1. punkta a) un b) apakšpunktā (par atbalstu tērauda rūpniecībai un par atbalstu kuģubūvei);

               c)

               saimnieciskā darbība lauksaimniecības/mežsaimniecības un zivsaimniecības nozarēs, uz kurām attieksies pašreizējā diferencēto likmju sociālās nodrošināšanas iemaksu sistēma.

         Saskaņā ar paziņojumu, lai piešķirtu tiešo atbalstu transportam uzņēmumiem, kas darbojas autotransporta rūpniecībā vai sintētisko šķiedru rūpniecībā, par to jāpaziņo iepriekš un jāsaņem Iestādes piekrišana saskaņā ar Valsts atbalsta pamatnostādnēm.
   2.9.   Lēmums sākt izpēti
   Iestāde 2003. gada 16. jūlija lēmumā par izpētes sākšanu paudusi šaubas par diviem jautājumiem saistībā ar tiešo atbalsta programmu.
   Pirmkārt, Iestāde norādīja, ka četras pašvaldības, kas paziņojumā ierosinātas kā pretendentes uz tiešo atbalstu transportam, atrodas ārpus apstiprinātās reģionālā atbalsta kartes (Hēreja, Ulsteina, Hāreida un Eukra). Tā kā Norvēģijas varas iestādes nav paziņojušas par izmaiņām atbalsta zonu kartē, Iestāde uzskatīja, ka tiešais atbalsts transportam šīm četrām pašvaldībām nav savietojams ar EEZ līguma noteikumiem par valsts atbalstu.
   Otrkārt, Iestāde uzskatīja, ka dokumenti, kurus iesniegušas Norvēģijas varas iestādes, nesniedz pietiekamus pierādījumus, ka ģeogrāfiskajos rajonos, kas ierosināti kā pretendenti uz tiešo atbalstu transportam Norvēģijas dienvidos (Sognogfjūrane, Mēreogromsdāla, kā arī Sertrennelāga), pastāv transporta papildu izmaksas.
   2.10.   Norvēģijas komentāri par lēmumu sākt izpēti
   Ar 2003. gada 17. septembri datētā vēstulē no Finanšu ministrijas Norvēģijas varas iestādes iesniedza komentārus par Iestādes lēmumu sākt izpēti. Norvēģijas varas iestādes informēja, ka, lai garantētu iepriekš iesniegto dokumentu par transporta papildu izmaksām derīgumu izziņotajā transporta atbalsta zonā, tās veikušas plašāku pētījumu salīdzinājumā ar pētījumu, kas tika iesniegts vēstulē, kura datēta ar 2003. gada 19. jūniju (pievienots komentāriem). Pētījumā apstiprināti iepriekšējā pētījuma rezultāti, norāda Norvēģijas varas iestādes.
   Paplašinātais pētījums (11) aptver 39 uzņēmumus, to skaitā firmas, kas neatrodas zonā, kas ierosināta jaunā valsts atbalsta transportam saņemšanai. Transporta izmaksas ģeogrāfiski diferencēto sociālās nodrošināšanas iemaksu programmas 1. zonā ir noteiktas kā transporta raksturīgās izmaksas salīdzinājumā ar transporta papildu izmaksām rajonos, kas ierosināti tiešā transporta atbalsta saņemšanai. Atbilstīgi Norvēģijas varas iestāžu informācijai, pētījuma secinājumi apstiprina, ka uzņēmumiem Tromsā, Nūrlannā, Nūrtrennelāgā, Sertrennelāgā, Mēreogromsdālā, kā arī Sognogfjūranē vidējās transporta izmaksas – gan kopējie, gan par attālumiem, kas pārsniedz 350 km, – ir ievērojami lielākas nekā uzņēmumiem references zonā. Transporta izmaksas Tromsā, Nūrlannā un Nūrtrennelāgā par pārvadājumu attālumiem, kas pārsniedz 350 kilometrus, ir par 220 % lielākas nekā references zonā. Transporta izmaksas Sertrennelāgā, Mēreogromsdāl, kā arī Sognogfjūranē par pārvadājumu attālumiem, kas pārsniedz 350 kilometrus, ir par 143 % lielākas nekā references zonā.
   2.11.   Ieinteresēto pušu komentāri par lēmumu sākt izpēti
   Desmit Norvēģijas uzņēmumi un iestādes iesniedza komentārus par lēmumu sākt izpēti. Komentāru lielākā daļa attiecās uz ģeogrāfiski diferencētu sociālās nodrošināšanas iemaksu programmu (pārejas posmu). Ieinteresētās puses, kas komentēja tiešo transporta atbalsta programmu, cita starpā minēja, ka nezina, kā transporta atbalsta programma darbosies un kāda būs programmas ietekme. Dažos komentāros arī apgalvots, ka jaunā transporta atbalsta programma tikai nedaudz samazinās transporta papildu izmaksas uzņēmumos, kas atrodas Norvēģijas perifērijas rajonos.
   Ar 2003. gada 23. oktobri datētā vēstulē no Norvēģijas misijas Eiropas Savienībā, pārsūtot ar 2003. gada 21. oktobri datētu vēstuli no Tirdzniecības un rūpniecības ministrijas un ar 2003. gada 21. oktobri datētu vēstuli no Finanšu ministrijas, kuras Iestāde saņēmusi un reģistrējusi 24. oktobrī (Dok. Nr.: 03-7360 A), Norvēģijas varas iestādes īsi komentēja trešo pušu komentārus. Norvēģijas varas iestādes uzsvēra, ka trešo pušu komentāros minētie apsvērumi un skaitļi pamato argumentus, ar kuriem Iestāde iepazīstināta jau iepriekš. Norvēģijas varas iestādes arī norāda, ka neviena trešā puse nav izteikusi nekādus iebildumus pret izziņoto tiešo atbalsta programmu transportam.
   3.   2003. gada 22. oktobra paziņojuma apraksts
   3.1.   Ģeogrāfiskā aptvēruma paplašināšana
   Norvēģijas varas iestādes 2003. gada 22. oktobrī paziņoja par 2003. gada 25. martā izziņotās programmas ģeogrāfiskā aptvēruma paplašināšanu. Tika ierosināts, ka uz valsts tiešo atbalstu transportam var pretendēt arī šīs 13 pašvaldības:

               Hedmarkas filkē: Rēndālena, Engerdāla, Tolga, Tīnnseta, Alvdāla, Folldāla un Ūsa,

               Oplannas filkē: Dovrena, Lesjana, Lūma, Šokena, Vogona un Sēla.

         Kopējais iedzīvotāju skaits šajās 13 pašvaldībās ir 37 271 cilvēks. Gan Hedmarkā, gan Oplannā apdzīvotības blīvums ir mazāks par 12,5 iedzīvotājiem uz kvadrātkilometru. Apdzīvotības blīvums tiešajam transporta atbalstam ierosinātajā zonā Hedmarkā ir 1,5 iedzīvotāji uz kvadrātkilometru, bet ierosinātajā zonā Oplannā tas ir 2,0 iedzīvotāju uz kvadrātkilometru.
   3.2.   Grozītais pamatojums iekļaut pašvaldības no filkēm, kurās apdzīvotības blīvums nav mazs (Mēreogromsdāla, kā arī Sertrennelāga)
   Paziņojumā, kas datēts ar 2003. gada 22. oktobri, Norvēģijas varas iestādes grozīja savu pamatojumu iekļaut tiešā transporta atbalsta programmā ierosinātajās zonās pašvaldības no filkēm, kurās apdzīvotības blīvums nav mazs (sk. I.2.2. punktu iepriekš tekstā).
   Norvēģijas varas iestādes tagad norāda, ka ir pamatoti iekļaut Sertrennelāgas, kā arī Mēreogromsdālas pašvaldības saskaņā ar Valsts atbalsta pamatnostādņu XI pielikumu, jo Sertrennelāgas un Mēreogromsdālas tiešajam transporta atbalstam ierosinātajā zonā ir 179 792 iedzīvotāji, tajā pašā laikā citās filkēs (12) ar mazu apdzīvotības blīvumu reģionālā atbalsta kartes ietvaros, bet ārpus ierosinātās transporta atbalsta zonas, ir 172 322 iedzīvotāju. Iedzīvotāju skaits tiešajam transporta atbalstam ierosinātajā zonā Sertrennelāgā, kā arī Mēreogromsdālā (filkēs, kur apdzīvotības blīvums pārsniedz 12,5 iedzīvotājus uz kvadrātkilometru) tādējādi ir tikai nedaudz lielāks (7 470 iedzīvotāji) nekā iedzīvotāju skaits reģionālā atbalsta zonā, bet ārpus ierosinātās tiešā transporta atbalsta zonas filkēs ar mazu apdzīvotības blīvumu. Norvēģijas varas iestādes uzskata, ka Iestāde ir pilnvarota pēc saviem ieskatiem palielināt to iedzīvotāju skaitu, uz kuriem attiecas programma.
   3.3.   Transporta izmaksu papildu dokumentācija
   Kā daļu no 2003. gada 22. oktobra grozītā paziņojuma Norvēģijas varas iestādes iesniedza jaunu pētījumu par uzņēmumiem izziņotajās pašvaldībās Hedmarkā un Oplannā. Pētījumā izmantota tāda pati metode kā pirmajā pētījumā (sk. 2.4. punktu iepriekš tekstā).
   Pētījums (13) – arī veikts TEI – aptver 13 uzņēmumus 13 pašvaldībās Hedmarkas un Oplannas filku ziemeļu daļā. Engerdāles pašvaldība pētījumā nav apskatīta, bet tā ir iekļauta papildu paziņojumā. Atbilstīgi Norvēģijas varas iestāžu informācijai pētījums apstiprina, ka uzņēmumiem šajās 12 pašvaldībās vidējās transporta izmaksas – gan kopējās, gan par attālumiem, kas pārsniedz 350 km, – ir ievērojami lielākas nekā uzņēmumiem references zonā. References zona ir tā pati, kas pirmajā pētījumā. Pētījumā konstatēts, ka transporta izmaksas šajās 12 pašvaldībās pārvadājumu attālumiem, kas pārsniedz 350 kilometrus, ir par 120 % lielāki nekā references zonā.
   II.   NOVĒRTĒŠANA
   1.   Atbalsta pastāvēšana
   EEZ līguma 61. panta 1. punktā teikts:

      “Ja vien šajā līgumā nav paredzēts citādi, ar līgumu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir EK dalībvalsts vai EBTA valsts, vai jebkādā veidā sniedz no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences traucējumus, dodot priekšroku atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķu preču ražošanai, ciktāl šāds atbalsts ietekmē tirdzniecību starp Līgumslēdzējām Pusēm.”

   Izziņotais atbalsts tiek finansēts no valsts līdzekļiem un nostādīs izdevīgākā situācijā noteiktus uzņēmumus EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē. Uzņēmumi, kas saņems atbalstu, ir konkurenti vai potenciāli konkurenti līdzīgiem uzņēmumiem Norvēģijā un citās EEZ valstīs. Tā kā ierosinātais atbalsts kropļo vai draud izkropļot konkurenci un ietekmē tirdzniecību EEZ, šī programma ir valsts palīdzība EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē.
   2.   Prasība paziņot
   Uzraudzības un Tiesas nolīguma 3. protokola I daļas 1. panta 3. punktā teikts: “EBTA Uzraudzības iestāde jāinformē savlaicīgi par plāniem piešķirt vai izmainīt atbalstu, lai tā varētu iesniegt komentārus.” Atbalsts, kas piešķirts bez paziņojuma, vai atbalsts, par kuru tiek paziņots pārāk vēlu, t.i., paziņots pēc tam, kad tas ir “īstenots”, tiek uzskatīts par nelikumīgu atbalstu.
   Ar vēstulēm no Norvēģijas misijas Eiropas Savienībā, kas datētas ar 2003. gada 26. martu (Dok. Nr.: 03-1846 A), 2003. gada 10. jūniju (Dok. Nr.: 03-3707 A), 2003. gada 22. oktobri (Dok. Nr.: 03-7362 A), 2004. gada 23. janvāri (Notikums Nr.: 188041) un 2004. gada 11. februāri (Notikums Nr.: 191138), Norvēģijas varas iestādes atbilstīgi Uzraudzības un Tiesas nolīguma 3. protokola I daļas 1. panta 3. punktam ir izpildījušas savu pienākumu paziņot par atbalsta pasākumu pirms tā īstenošanas.
   3.   Atbilstošs tiesiskais pamats
   Savos paziņojumos Norvēģijas varas iestādes piešķirto atbalstu apzīmēja kā atbalstu transportam, kas piešķirts saskaņā ar ierosināto programmu.
   Iestādes Valsts atbalsta pamatnostādņu 25. nodaļas 4. panta 27. punktā teikts: “Rajonos ar mazu apdzīvotības blīvumu, kas pretendē uz atbrīvojumu atbilstīgi 61. panta 3. punkta a) apakšpunktam vai atbilstīgi 61. panta 3. punkta c) apakšpunktam, balstoties uz apdzīvotības blīvuma pārbaudi, uz kuru atsaucas 25. nodaļas 3. panta 17. punkts, atbalstu, kura mērķis ir daļēji kompensēt transporta papildu izmaksas (14), var atļaut īpašos apstākļos. EBTA valsts ziņā ir pierādīt, ka pastāv šādas papildu izmaksas, un jānosaka to apmērs.”
   Valsts atbalsta pamatnostādņu 25. nodaļas 3. panta 17. punkts zemu apdzīvotības blīvumu definē kā mazāku par 12,5 iedzīvotājiem uz kvadrātkilometru.
   Attiecībā uz īpašajiem nosacījumiem rajoniem, kas pretendē uz 61. panta 3. punkta a) apakšpunktā minēto izņēmumu saskaņā ar apdzīvotības blīvuma kritēriju, Pamatntādņu 25. nodaļas 4. panta 27. punkts atsaucas uz XI pielikumu, kurā izklāstīti nosacījumi, kādi jāievēro, lai atbalstam piemērotu atbrīvojumu. Nosacījumi ir šādi:

               “—

               Atbalsts drīkst būt tikai transporta papildu izmaksu kompensācija. Attiecīgajai EBTA valstij būs jāpierāda, ka kompensācija vajadzīga objektīvu iemeslu dēļ. Kompensācija nedrīkst būt pārmērīgi liela. Būs jāņem vērā citas palīdzības programmas transportam.

               —

               Palīdzību var sniegt, tikai ņemot vērā preču transportēšanas papildu izmaksas attiecīgās valsts robežās. Nedrīkst pieļaut, ka šis atbalsts kļūst par atbalstu eksportam.

               —

               Atbalsta apjomam jābūt iepriekš objektīvi nosakāmam, par pamata rādītāju izmantojot atbalsta summu par viena kilometra koeficientu vai atbalsta summu par vienu kilometru un atbalsta summu par vienas svara vienības koeficientu, un jāizstrādā gada ziņojums, kas cita starpā parāda rādītāja vai rādītāju darbību.

               —

               Papildu izmaksu aplēsei par pamatu jāņem visekonomiskākais transporta veids un īsākais ceļš no ražošanas vai pārstrādes vietas uz pārdošanas punktiem.

               —

               Atbalstu var sniegt tikai uzņēmumiem, kas atrodas zonās, kurās var pretendēt uz reģionālo atbalstu, balstoties uz jauno apdzīvotības blīvuma pārbaudi. Šādus rajonus pamatā veidos NUTS III ģeogrāfiskie reģioni ar apdzīvotības blīvumu, kas ir mazāks par 12,5 iedzīvotājiem uz kvadrātkilometru. Tomēr, izraugoties rajonus, pieļaujama zināma elastība, ievērojot šādus ierobežojumus:

                           —

                           piemērojot elastīgu pieeju, izvēloties rajonus, nedrīkst palielināt iedzīvotāju skaitu, uz kuriem attiecas transporta atbalsts;

                           —

                           NUTS III teritorijās, kas var pretendēt uz elastīgu pieeju, apdzīvotības blīvumam jābūt mazākam par 12,5 iedzīvotājiem uz kvadrātkilometru;

                           —

                           tiem jārobežojas ar NUTS III reģioniem, kuros ir mazs apdzīvotības blīvums;

                           —

                           iedzīvotāju skaitam tajos jāsaglabājas mazam, salīdzinot ar kopējo transporta atbalsta aptvērumu.

               —

               Atbalstu nevar piešķirt par tādu uzņēmumu produkcijas transportēšanu vai pārvadi, kuriem nav alternatīvas atrašanās vietas (rūpniecības ieguves, hidroelektrostaciju produkcija u.c.).

               —

               Par transporta atbalstu, ko piešķir uzņēmumiem un nozarēm, kuras EBTA Uzraudzības padome atzīst par jutīgiem (transportlīdzekļu, sintētisko šķiedru, tērauda rūpniecība un kuģubūve), vienmēr jāpaziņo iepriekš un uz to attiecas spēkā esošās nozares pamatnostādnes.”

         Valsts atbalsta pamatnostādņu 25. nodaļas 5. panta 5. punktā par EBTA valstu reģionālā atbalsta kartēm teikts: “Kamēr karte ir spēkā, EBTA valstis var lūgt to koriģēt, ja ir pierādīts, ka ievērojami mainījušies sociāli ekonomiskie apstākļi. Šādas pārmaiņas var būt saistītas ar intensitātes likmēm un reģioniem, kas var pretendēt uz atbalstu, ar noteikumu, ka jaunu reģionu iespējamu iekļaušanu kompensē, izslēdzot reģionus ar tādu pašu iedzīvotāju skaitu. Koriģētās kartes derīguma termiņš beidzas tajā dienā, kas jau ir noteikta par sākotnējās kartes beigu termiņu.”
   Iestāde ir izskatījusi divus paziņojumus, kas datēti attiecīgi ar 2003. gada 25. martu un 2003. gada 22. oktobri, sakarā ar EEZ 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu un atbilstošajām nodaļām Valsts atbalsta pamatnostādnēs par iepriekš minēto valsts reģionālo atbalstu.
   4.   Ar 2003. gada 25. martu datētais paziņojums
   Izvērtējot ar 2003. gada 25. martu datēto paziņojumu, kas bija 2003. gada 16. jūlija lēmuma sākt izpēti priekšmets, novērojums.
   a)   Atbalsts ir ierobežots reģioniem ar mazu apdzīvotības blīvumu, kas atbilst 61. panta 3. punkta c) apakšpunkta statusam, izņemot četras pašvaldības (Valsts atbalsta pamatnostādņu 25. nodaļas 4. panta 27. punkts un 25. nodaļas 5. panta 5. punkts un XI pielikuma piektais ievilkums)
   Norvēģijas varas iestādes ir izziņojušas četras pašvaldības ārpus pašreizējās reģionālā atbalsta kartes (Hēreija, Ulsteina, Hāreida un Eukra).
   Iestādes apstiprinājumā atbalstīto teritoriju kartei Norvēģijā 1999. gadā (327/99/COL) ietverts apstiprinājums atbalsta sniegšanai uzņēmumiem, kas atrodas zonās, kuras ietilpst reģionālā atbalsta kartē saskaņā ar apstiprinātām reģionālā atbalsta programmām. No tā izriet, ka reģionālo atbalstu (piemēram, tiešais atbalsts transportam) nevar piešķirt ārpus apstiprinātās atbalstīto zonu kartes.
   Valsts atbalsta pamatnostādņu 25. nodaļas 5. panta 5. punkts uzliek dalībvalstīm pienākumu izslēgt no apstiprinātās reģionālā atbalsta kartes tajā esošos reģionus, lai iekļautu jaunus reģionus. Tā kā Norvēģijas varas iestādes nav paziņojušas par atbalstāmo zonu kartes koriģēšanu atbilstīgi Valsts atbalsta pamatnostādņu 25. nodaļas 5. panta 5. punktam, reģionālais atbalsts (tiešais atbalsts transportam) četrām pašvaldībām, kas neietilpst reģionālā atbalsta kartē (Hēreija, Ulsteina, Hāreida un Eukra, kuras atrodas Mēreogromsdālas filkē), nav saskaņā ar EEZ līguma noteikumiem par valsts atbalstu. Tātad Norvēģijas varas iestādes nevar īstenot izziņoto palīdzības programmu šīm četrām pašvaldībām.
   Ar 2003. gada 25. martu datētais paziņojums aptver 721 079 iedzīvotājus jeb 16,0 % no kopējā Norvēģijas iedzīvotāju skaita. Hēreijas, Ulsteinas, Hāreidas un Eukras kopējais iedzīvotāju skaits ir 22 844 cilvēki. Bez šīm četrām pašvaldībām iedzīvotāju aptvērums ir 698 235 iedzīvotāji jeb 15,5 % no kopējā iedzīvotāju skaita.
   Ar 2003. gada 25. martu datētajā paziņojumā iedzīvotāju aptvērums Sertrennelāgā un Mēreogromsdālā (filkēs, kurās apdzīvotības blīvums nav mazs) bija 179 792 iedzīvotāji. Bez četrām pašvaldībām – Hēreijas, Ulsteinas, Hāreidas un Eukras – šajās filkēs programma aptver 156 948 (15) iedzīvotājus, kas ir mazāks iedzīvotāju skaits nekā reģionālā atbalsta kartē filkēs ar mazu apdzīvotības blīvumu, kuras nav ierosinātas kā pretendentes uz tiešo atbalstu transportam (Hedmarka, Oplanna, Tēlemarka un Eustagdera). Kopējais iedzīvotāju skaits reģionālā atbalsta kartē šajās četrās filkēs ir 209 593 iedzīvotāji.
   Tajos Sertrennelāgas, kā arī Mēreogromsdālas rajonos, kas ierosināti kā pretendenti uz tiešo atbalstu transportam, apdzīvotības blīvums ir mazāks par 12,5 iedzīvotājiem uz kvadrātkilometru. Tās atrodas blakus filkēm, kuras atbilst maza apdzīvotības blīvuma kritērijam (Nūrtrennelāga un filkes uz ziemeļiem). Iedzīvotāju aptvērums Sertrennelāgā, kā arī Mēreogromsdālā (156 948 iedzīvotāji) veido 22,5 % no ierosinātās programmas kopējā iedzīvotāju aptvēruma (698 235 iedzīvotāji).
   Kas attiecas uz pārējām izziņotajām zonām, tās visas ir zonas ar mazu apdzīvotības blīvumu atbilstīgi EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktam. XI pielikuma 25. nodaļas 4. panta 27. punkta un piektā ievilkuma nosacījumi ir izpildīti.
   b)   Norvēģijas varas iestādes ir pierādījušas, ka transporta papildu izmaksas pastāv, un ir noteikušas to apjomu (Valsts atbalsta pamatnostādņu 25. nodaļas 4. panta 27. punkts)
   Lai dokumentētu transporta papildu izmaksas, Norvēģijas varas iestādes ir iesniegušas divus pētījumus. Pirmo pētījumu iesniedza ar vēstuli no Norvēģijas misijas Eiropas Savienībā, kas datēta ar 2003. gada 19. jūniju, otro pētījumu, kas ir pirmā paplašinājums, iesniedza ar vēstuli no Norvēģijas misijas Eiropas Savienībā, kas datēta ar 2003. gada 18. septembri. Abos pētījumos paraugi ņemti izlases veidā; atbilstoši atzītām statistikas metodēm izraudzīti vairāki uzņēmumi. Tika apkopotas izraudzīto uzņēmumu transporta izmaksas.
   Lēmumā sākt izpēti (datēts ar 2003. gada 16. jūliju) Iestāde izteica šaubas par Norvēģijas varas iestāžu iesniegto dokumentāciju (pirmais pētījums). Iestāde pauda uzskatu, ka pētījums nesniedz pietiekamus pierādījumus, ka pastāv papildu transporta izmaksas Norvēģijas dienvidu rajonos, kas ierosināti kā pretendenti uz tiešo atbalstu transportam (Sognogfjūrane, Mēreogromsdāla, kā arī Sertrennelāga).
   Otrajā pētījumā uzņēmumu skaits tika palielināts. Tagad pētījuma rezultāti apliecina, ka uzņēmumiem, kas atrodas ierosinātajā tiešā atbalsta zonā transportam, ir transporta papildu izmaksas. Uzņēmumiem Tromsā, Nūrlannā, Nūrtrennelāgā, Sertrennelāgā, Mēreogromsdālā, kā arī Sognogfjūranē vidējās transporta izmaksas – gan kopējās, gan par attālumiem, kas pārsniedz 350 kilometru, – ir ievērojami lielākas nekā uzņēmumiem references zonā. Uzņēmumiem Tromsā, Nūrlannā un Nūrtrennelāgā transporta izmaksas ir par 220 % lielākas nekā uzņēmumiem references zonā par pārvadājumu attālumiem, kas pārsniedz 350 kilometru. Uzņēmumiem Sertrennelāgā, Mēreogromsdālā, kā arī Sognogfjūranē transporta izmaksas ir par 143 % lielākas nekā uzņēmumiem references zonā par pārvadājumu attālumiem, kas pārsniedz 350 kilometru.
   Iestāde atzīst, ka Norvēģijas varas iestādes ir pierādījušas transporta papildu izmaksu esamību un ka tādējādi ir izpildīts Valsts atbalsta pamatnostādņu 25. nodaļas 4. panta 27. punkta nosacījums.
   c)   Atbalsts ir tikai transporta papildu izmaksu kompensācija (Valsts atbalsta pamatnostādņu XI pielikuma pirmais ievilkums)
   Atbalsta intensitāte, kas iepriekš tekstā atainota I.2.3. punkta 1. tabulā, nodrošina, ka uzņēmumi var saņemt atbalstu līdz, augstākais, 40 % no transporta izmaksām (par pārvadājumu attālumiem, kas lielāki par 701 kilometru). Uz atbalstu var pretendēt vienīgi, ja transportēšana notiek tālāk par 350 kilometriem. Iestāde uzskata, ka tas ir saskaņā ar Norvēģijas varas iestāžu iesniegto pētījumu rezultātiem (sk. 3.3. punktu iepriekš tekstā), un atzīst, ka programmas ietvaros netiek piešķirts atbalsts, kas būtu lielāks nekā nepieciešams, lai kompensētu šīs transporta papildu izmaksas.
   Lai garantētu, ka uzņēmumi nesaņem pārmērīgas kompensācijas, jebkurš ieguvums no samazinātās sociālās nodrošināšanas iemaksu likmes tiks atrēķināts no piešķīruma transporta atbalstam, kas aprēķināts atbilstīgi iepriekš tekstā I.2.3. punktā attēlotajai 1. tabulai.
   Tādējādi Valsts atbalsta pamatnostādņu XI pielikuma pirmā ievilkuma nosacījums ir izpildīts.
   d)   Atbalstu sniedz tikai par preču pārvadājumiem attiecīgās valsts robežās (Valsts atbalsta pamatnostādņu XI pielikuma otrais ievilkums)
   Programmas ietvaros atbalstu var sniegt vienīgi par transporta papildu izmaksām, pārvadājot preces valsts robežās, kas aprēķināti, par pamatu izmantojot vistiešāko un ekonomiskāko transporta veidu no ražošanas un pārstrādes vietas uz preču tirdzniecības punktu. Pārvadājot preces, kuru galamērķis ir Somija un Zviedrija, kopējā pārvadājuma attāluma aprēķinā ietilpst arī attālumi Somijā un Zviedrijā, bet atbalstu sniedz tikai par transporta izmaksām, kas radušās valsts robežās.
   Tādējādi Valsts atbalsta pamatnostādņu XI pielikuma otrā ievilkuma nosacījums ir izpildīts.
   e)   Atbalsta apjoms ir iepriekš objektīvi nosakāms, kā pamata rādītāju izmantojot atbalsta summu par vienu kilometru un atbalsta summu par vienu svara vienību; papildizmaksu aplēsei par pamatu izmanto visekonomiskāko transporta veidu un īsāko ceļu (Valsts atbalsta pamatnostādņu XI pielikuma ceturtais ievilkums)
   Ierosinātā programma atbilst minētajām prasībām šādi:

               —

               atbalstu aprēķina kā procentus no transporta izmaksām (sk. 1. tabulu iepriekš tekstā I.2.3. punktā),

               —

               transporta izmaksas ir pamatotas izmaksas, kas sīki aprakstītas preču pavadzīmē vai līdzvērtīgā dokumentā un kas ir atkarīgi no transportēšanas attāluma valsts robežās, no preču svara un veida, kravas transportēšanas maksas un citām maksām, ko var saistīt ar izmantoto transportu,

               —

               transporta izmaksas jāaprēķina, par pamatu izmantojot visekonomiskāko transporta veidu un īsāko ceļu starp ražošanas vietu uz tirdzniecības punktu.

         Tādējādi Valsts atbalsta pamatnostādņu XI pielikuma trešā un ceturtā ievilkuma nosacījumi ir izpildīti.
   f)   Ir izpildītas nozarei specifiskās vienošanās (Valsts atbalsta pamatnostādņu XI pielikuma sestais un septītais ievilkums)

               —

               Programma neattiecas uz tādu uzņēmumu produkcijas transportēšanu vai pārvadi, kuriem nav alternatīvas atrašanās vietas: elektroenerģijas ražošana un sadale, jēlnaftas un dabasgāzes ieguve, pakalpojumu veikšana, kas saistīta ar naftas un gāzes ieguvi, izņemot izpēti, metālu rūdu ieguve, rūpniecisko minerālu nefelīna sienīta un olivīna ieguve.

               —

               Programma neattiecas uz uzņēmumiem, uz kuriem attiecas Akts, uz kuru atsaucas EEZ līguma XV pielikuma 1. punkta a) un b) apakšpunktā (par atbalstu tērauda rūpniecībai un par atbalstu kuģubūvei).

               —

               Programma neattiecas uz lauksaimniecības, mežsaimniecības un zivsaimniecības nozarēm, uz kurām arī turpmāk attieksies pašreizējā diferencēto likmju sociālās nodrošināšanas iemaksu sistēma.

         Tādējādi Valsts atbalsta pamatnostādņu XI pielikuma sestā un septītā ievilkuma nosacījumi ir izpildīti.
   5.   Ar 2003. gada 22. oktobri datētais grozītais paziņojums
   Ar 2003. gada 22. oktobri datētā vēstulē no Norvēģijas misijas Eiropas Savienībā Norvēģijas varas iestādes paziņoja par 2003. gada 25. martā izziņotās programmas ģeogrāfisku paplašināšanu (sk. I.3.1. punktu iepriekš tekstā).
   Lai dokumentētu transporta papildu izmaksas, Norvēģijas varas iestādes iesniedza pētījumu, kurā dokumentētas transporta papildu izmaksas 13 atbalsta saņemšanai ierosinātajās pašvaldībās Hedmarkā un Oplannā. Pētījumā konstatēts, ka uzņēmumiem šajās 13 pašvaldībās transporta izmaksas – gan kopējās, gan par attālumiem, kas pārsniedz 350 kilometrus, – vidēji ir ievērojami lielākas nekā transporta izmaksas uzņēmumiem references zonā (120 % transportēšanas attālumiem, kas pārsniedz 350 kilometrus).
   Iestādes atzīst, ka pētījums pierāda, ka izziņotajās 13 pašvaldībās pastāv transporta papildu izmaksas.
   Iestāde norāda, ka programmas ģeogrāfiskā aptvēruma paplašināšanas dēļ programmas iedzīvotāju aptvērums pieaudzis līdz 735 506 iedzīvotājiem (16) jeb 16,3 % no kopējā iedzīvotāju skaita (neskaitot Hēreijas, Ulsteinas, Hāreidas un Eukras pašvaldības).
   Iestāde arī norāda, ka apdzīvotības blīvums ierosinātajos rajonos Hedmarkā un Oplannā ir mazāks par 12,5 iedzīvotājiem uz kvadrātkilometru.
   Turklāt iedzīvotāju skaits reģionālā atbalsta kartes zonā filkēs ar zemu apdzīvotības blīvumu, kuras nav ierosinātas kā pretendentes uz tiešo atbalstu transportam, ir 172 322 iedzīvotāji (17), un tas ir lielāks nekā Mēreogrumsdāles, kā arī Sertrennelāgas (filkes, kurās apdzīvotības blīvums nav mazs) rajonos, kuri ir ierosināti kā pretendenti uz tiešo atbalstu transportam.
   Attiecībā uz 2003. gada 22. oktobra paziņojumu Iestāde konstatē, ka apdzīvotības blīvums minētajās 13 pašvaldībās ir mazāks par 12,5 iedzīvotājiem uz kvadrātkilometru un ka tās ietilpst pašreizējā reģionālā atbalsta kartē. Minēto 13 pašvaldību iekļaušanas dēļ iedzīvotāju aptvērums Mēreogrumsdāles, kā arī Sertrennelāgas filkēs, kurās apdzīvotības blīvums nav mazs (156 948 iedzīvotāji), nekļūst lielāks par iedzīvotāju aptvērumu filkēs ar mazu apdzīvotības blīvumu – Hedmarkā, Oplannā, Tēlemarkā un Eustagderā – kuras nav ierosinātas kā pretendentes uz tiešo atbalstu transportam (172 322 iedzīvotāji). Norvēģijas varas iestādes arī ir pierādījušas, ka minētajās 13 pašvaldībās pastāv transporta papildu izmaksas. Attiecībā uz pārējām prasībām, kas jāizpilda, Iestāde atsaucas uz novērtējumu iepriekš tekstā minētajā 4. punktā, kas tāpat būs spēkā, kad programmā iekļaus minētās 13 pašvaldības.
   6.   Secinājums
   Ņemot vērā iepriekš minētos argumentus, Iestāde nolemj, ka tiešais atbalsts transportam četrām pašvaldībām – Hēreijai, Ulsteinai, Hāreidai un Eukrai – nav saderīgs ar EEZ līguma noteikumiem par valsts atbalstu, un atbalsta programma šīm četrām pašvaldībām netiks īstenota. Citādi izziņotā tiešā atbalsta programma transportam ir saderīga ar EEZ līgumu.
   Norvēģijas varas iestādēm tiek atgādināts, ka tām ir pienākums informēt Iestādi par jebkādiem plāniem grozīt vai paplašināt programmu. Norvēģijas varas iestādēm arī tiek lūgts iesniegt gada ziņojumu, sniedzot sīku informāciju par programmas īstenošanu un jo īpaši par rādītāju atbalsta summu uz kilometru vai rādītāju atbalsta summu uz kilometru un atbalsta summu uz svara vienību,
   IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1.

               Tiešais atbalsts transportam četrām pašvaldībām – Hēreijai, Ulsteinai, Hāreidai un Eukrai – nav saderīgs ar EEZ līguma noteikumiem par valsts atbalstu. Atbalsta programma šīm četrām pašvaldībām netiks īstenota.

               2.

               Tiešā transporta atbalsta programma, par kuru Norvēģijas varas iestādes paziņoja 2003. gada 25. martā un 2003. gada 22. oktobrī, izņemot tiešo transporta atbalstu četrām pašvaldībām, kas minētas iepriekš tekstā 1. punktā, ir saderīgas ar EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu.

               3.

               Šis lēmums ir adresēts Norvēģijai.

               4.

               Šis lēmums ir autentisks angļu valodā.

      Briselē, 2004. gada 25. februārī

            EBTA Uzraudzības iestādes vārdā ––

            priekšsēdētājs

         Hannes HAFSTEIN

            Kolēģijas loceklis

         Einar M. BULL

      (1)  Tālāk tekstā “EEZ līgums”.

      (2)  Tālāk tekstā “Uzraudzības un Tiesas nolīgums”.

      (3)  Procedūras noteikumi un pamatprasības valsts atbalsta jomā (Valsts atbalsta pamatnostādnes), ko EBTA Uzraudzības iestāde pieņēma un izdeva 1994. gada 19. janvārī. Publicētas OV L 231, 3.9.1994., 1. lpp. Pamatnostādnēs pēdējie grozījumi izdarīti 2004. gada 18. februārī (vēl nav publicēti).

      (4)  2003. gada 16. jūlija Lēmums Nr. 141/03/KOL. (OV C 216, 11.9.2003., 3. lpp. un EEZ līguma 45. pielikums, 11.9.2003., 1. lpp.).

      (5)  Transporta ekonomikas institūts (TØI). Arbeidsdokument av4.6.2003.U-2899. TR1180/2003.

      (6)  Sk. 4. zemsvītras piezīmi.

      (7)  OV L 145, 9.6.2005., 25. lpp.

      (8)  Šajā lēmumā izmantoti 2002. gada 1. janvāra dati par iedzīvotāju skaitu. Kopējais Norvēģijas iedzīvotāju skaits uz 2002. gada 1. janvāri bija 4 503 436 cilvēki.

      (9)  Interju av industribedrifter i aktuelle transportstøttesoner og i referansesoner. Arbeidsdokument av 4.6.2003.

      (10)  “Statistisk sentralbyrås bedrifts- og foretaksregister”.

      (11)  “Arbeidsdokument av 4.6.2003 (rev.1.9.2003-U-2899-TR1180/2003)”.

      (12)  Iedzīvotāju skaits filkēs ar mazu apdzīvotības blīvumu Eustagderā, Tēlemarkā, Hedmarkā un Oplannā.

      (13)  “Arbeitsdokument av22.09.2003-U-2929-TR1194/2003”.

      (14)  Transporta papildu izmaksas ir papildu izmaksas, kas radušās, pārvietojot preces attiecīgās valsts robežās. Nekādos apstākļos šāds atbalsts nevar būt eksporta atbalsts un tas nedrīkst būt pasākums, kuram ir līdzvērtīga ietekme kā kvantitīvajiem importa ierobežojumiem EEZ līguma 11. panta nozīmē.

      (15)  179 792 – 22 844 = 156 948.

      (16)  698 235 + 37 271 = 735 506.

      (17)  209 593 – 37 271 = 172 322.


title: 2008/521/EK: Eiropas Parlamenta 2007. gada 24. aprīļa Lēmums par Eiropas Zāļu aģentūras 2005. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu

text:
               15.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 187/128

         EIROPAS PARLAMENTA
   2007. gada 24. aprīļa Lēmums
   par Eiropas Zāļu aģentūras 2005. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu
   (2008/521/EK)
   EIROPAS PARLAMENTS,
   ņemot vērā Eiropas Zāļu aģentūras 2005. finanšu gada galīgos pārskatus (1),
   ņemot vērā Revīzijas palātas Ziņojumu par Eiropas Zāļu aģentūras 2005. finanšu gada pārskatiem, ar Aģentūras atbildēm (2),
   ņemot vērā Padomes 2007. gada 27. februāra ieteikumu (5711/2007 – C6-0080/2007),
   ņemot vērā EK līgumu un it īpaši tā 276. pantu,
   ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (3), un it īpaši tās 185. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regulu (EK) Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (4), un it īpaši tās 68. pantu,
   ņemot vērā Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (5), un it īpaši tās 94. pantu,
   ņemot vērā Reglamenta 71. pantu un V pielikumu,
   ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas atzinumu (A6-0099/2007),

               1.

               sniedz Eiropas Zāļu aģentūras izpilddirektoram apstiprinājumu par aģentūras 2005. finanšu gada budžeta izpildi;

               2.

               izklāsta savus konstatējumus turpmāk tekstā iekļautajā rezolūcijā;

               3.

               uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo lēmumu un rezolūciju, kas ir tā neatņemama daļa, Eiropas Zāļu aģentūras izpilddirektoram, Padomei, Komisijai un Revīzijas palātai, kā arī nodrošināt to publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā).

            Priekšsēdētājs

         Hans-Gert PÖTTERING

            Ģenerālsekretārs

         Harald RØMER

      (1)  OV C 266, 31.10.2006., 4. lpp.

      (2)  OV C 312, 19.12.2006., 12. lpp.

      (3)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK, Euratom) Nr. 1995/2006 (OV L 390, 30.12.2006., 1. lpp.).

      (4)  OV L 136, 30.4.2004., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1901/2006 (OV L 378, 27.12.2006., 1. lpp.).

      (5)  OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.

    ---documentbreak---

               15.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 187/129

         EIROPAS PARLAMENTA
   2007. gada 24. aprīļa
   Rezolūcija ar konstatējumiem, kas ir neatņemama daļa no lēmuma par Eiropas Zāļu aģentūras 2005. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu
   EIROPAS PARLAMENTS,
   ņemot vērā Eiropas Zāļu aģentūras 2005. finanšu gada galīgos pārskatus (1),
   ņemot vērā Revīzijas palātas Ziņojumu par Eiropas Zāļu aģentūras 2005. finanšu gada pārskatiem, ar Aģentūras atbildēm (2),
   ņemot vērā Padomes 2007. gada 27. februāra ieteikumu (5711/2007 – C6-0080/2007),
   ņemot vērā EK līgumu un it īpaši tā 276. pantu,
   ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (3), un it īpaši tās 185. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regulu (EK) Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (4), un it īpaši tās 68. pantu,
   ņemot vērā Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (5), un it īpaši tās 94. pantu,
   ņemot vērā Reglamenta 71. pantu un V pielikumu,
   ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas atzinumu (A6-0099/2007),

               A.

               tā kā Revīzijas palāta ir norādījusi, ka tā ir guvusi pamatotu pārliecību par to, ka gada pārskati par finanšu gadu, kas beidzās 2005. gada 31. decembrī, ir ticami un ka notikušie darījumi kopumā ir likumīgi un pareizi;

               B.

               tā kā 2006. gada 27. aprīlī Parlaments sniedza aģentūras direktoram apstiprinājumu par tās 2004. finanšu gada budžeta izpildi (6) un lēmumam par budžeta izpildes apstiprināšanu pievienotajā rezolūcijā cita starpā:

                           —

                           atzīmē Revīzijas palātas konstatējumu, ka ar bankām noslēgtie līgumi ir bijuši spēkā ilgāk par pieciem gadiem, tādējādi pārkāpjot aģentūras finanšu noteikumu īstenošanas noteikumus, kas nosaka, ka vismaz reizi piecos gados jāizsludina jauns konkursa uzaicinājums, atzīmē aģentūras atbildi, kurā sniegts skaidrojums par kavēšanās iemesliem attiecībā uz konkursa uzaicinājuma izsludināšanu un norādīti aģentūras guvumi, vedot tiešas sarunas ar attiecīgo banku, un ņems to vērā, apsverot grozījumus Finanšu regulā,

                           —

                           norāda, ka jaunie tiesību akti farmācijas jomā, kurus pieņēma 2004. gadā, ievērojami ietekmēja aģentūras darbu un pārvaldības struktūras,

         Vispārējas piezīmes attiecībā uz vairumu ES aģentūru, kuru budžeta izpilde ir jāapstiprina atsevišķi

               1.

               uzskata, ka aizvien pieaugošais Kopienas aģentūru skaits un dažu aģentūru darbība, šķiet, neiekļaujas vispārējā pamatievirzē un ka atsevišķu aģentūru uzdevumi ne vienmēr atspoguļo Eiropas Savienības faktiskās vajadzības un tās pilsoņu cerības, un konstatē, ka kopumā aģentūrām ne vienmēr ir laba reputācija un labas atsauksmes presē;

               2.

               tādēļ aicina Komisiju noteikt vispārēju pamatievirzi attiecībā uz jaunu Kopienas aģentūru izveidi un ikreiz pirms jaunas aģentūras izveides iesniegt izmaksu un guvumu analīzi, vienlaikus raugoties, lai nenotiktu nekāda darbību pārklāšanās starp aģentūrām vai ar citu Eiropas organizāciju uzdevumiem;

               3.

               aicina Revīzijas palātu pirms attiecīgā lēmuma pieņemšanas Parlamentā sniegt atzinumu par izmaksu un guvumu analīzi;

               4.

               aicina Komisiju ik pēc pieciem gadiem iesniegt pētījumu par ikvienas esošās aģentūras pievienoto vērtību; aicina visas attiecīgās institūcijas aģentūras pievienotās vērtības negatīva novērtējuma gadījumā īstenot nepieciešamos pasākumus, no jauna formulējot konkrētās aģentūras pilnvaras vai slēdzot to;

               5.

               ņemot vērā regulatīvo aģentūru pieaugošo skaitu, pauž nožēlu, ka vēl nav pabeigtas sarunas saistībā ar iestāžu nolīguma projektu par šo aģentūru darbības pamatnoteikumiem, un aicina Komisijas kompetentos dienestus sadarbībā ar Revīzijas palātu darīt visu iespējamo, lai ātri noslēgtu šādu nolīgumu;

               6.

               konstatē, ka sakarā ar Komisijai deleģēto atbildību par budžeta pareizu izpildi ir nepieciešama ciešāka aģentūru piesaiste Komisijai; aicina Komisiju un Padomi veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai Komisijai līdz 2007. gada 31. decembrim paredzētu tādu pārstāvību regulatīvās aģentūras uzraugošās struktūrās, kas tai ļautu bloķēt lēmumu pieņemšanu, kā arī jau sākotnēji nodrošināt šādu pārstāvību jaunu aģentūru dibināšanas gadījumā;

               7.

               aicina Revīzijas palātu savā gada pārskatā izveidot papildu nodaļu par visām aģentūrām, kuru budžeta izpilde jāapstiprina saskaņā ar Komisijas pārskatiem, lai gūtu skaidrāku priekšstatu par ES līdzekļu izlietojumu aģentūrās;

               8.

               atgādina principu, saskaņā ar kuru visas Kopienas aģentūras, gan subsidētās, gan nesubsidētās, ir pakļautas Parlamentam attiecībā uz to budžeta izpildes apstiprināšanu, pat gadījumos, kad saskaņā ar šo aģentūru izveides tiesību aktiem darbojas budžeta izpildes apstiprināšanas lēmējinstitūcija;

               9.

               aicina Revīzijas palātu veikt izpildes revīzijas visās aģentūrās un ziņot par to rezultātiem attiecīgajām Parlamenta komitejām, tai skaitā Budžeta kontroles komitejai;

               10.

               atzīmē, ka aģentūru skaits pastāvīgi pieaug un ka saskaņā ar Komisijas politisko atbildību par aģentūru darbību, kura ietver daudz vairāk par vienkāršu materiāltehnisku atbalstu, Komisijas ģenerāldirektorātiem, kas nodarbojas ar aģentūru izveidi un uzraudzību, vēl jo vairāk ir jāizstrādā kopēja pieeja visām aģentūrām; uzskata, ka struktūra, kas līdzīga tai, kuru aģentūras ir izveidojušas koordinācijas nodrošināšanai starp attiecīgajiem ģenerāldirektorātiem, būtu pragmatisks veids, kā virzīties uz Komisijas kopēju pieeju visiem ar aģentūrām saistītajiem jautājumiem;

               11.

               aicina Komisiju uzlabot aģentūrām paredzēto administratīvo un tehnisko atbalstu, ņemot vērā Kopienas administratīvo noteikumu pieaugošo sarežģītību un tehniskās problēmas;

               12.

               konstatē, ka nevienā no Kopienas aģentūrām nav disciplināras struktūras, un aicina Komisijas dienestus īstenot nepieciešamos pasākumus, lai ātri ieviestu atbilstīgu mehānismu;

               13.

               atzinīgi vērtē ES aģentūru darba koordinēšanas ievērojamo uzlabošanos, kas ļauj tām risināt biežāk sastopamās problēmas un padara efektīvāku sadarbību ar Komisiju un Parlamentu;

               14.

               uzskata, ka jāturpina un jāvērš plašumā vairāku aģentūru īstenotā kopēja atbalsta dienesta izveide nolūkā saskaņot šo aģentūru datorizētās finanšu pārvaldības sistēmas ar atbilstīgajām Komisijas sistēmām;

               15.

               aicina aģentūras uzlabot sadarbību un salīdzināšanu ar attiecīgās nozares dalībniekiem; mudina Komisiju veikt pasākumus, kurus tā uzskata par nepieciešamiem, lai aģentūrām palīdzētu uzlabot reputāciju un pastiprināt to darbību atpazīstamību;

               16.

               aicina Komisiju ierosināt aģentūru gada pārskatu formas saskaņošanu un izstrādāt darbības rezultātu rādītājus, kas ļautu salīdzināt to efektivitāti;

               17.

               aicina aģentūras katra gada sākumā iesniegt darbības rezultātu rādītājus, kas ļautu novērtēt to darbu;

               18.

               aicina visas aģentūras vairāk izmantot SMART pieeju uzdevumu noteikšanā, kas palīdzētu reālāk veikt plānošanu un sasniegt mērķus;

               19.

               piekrīt Revīzijas palātas viedoklim, ka arī Komisija ir atbildīga par aģentūru (finanšu) pārvaldību; tāpēc mudina Komisiju uzraudzīt, kā arī vajadzības gadījumā vadīt dažādo aģentūru pārvaldību un sniegt tām nepieciešamo palīdzību, it īpaši saistībā ar konkursa procedūru pareizu piemērošanu, darbā pieņemšanas procedūru pārredzamību, pareizu finanšu pārvaldību (līdzekļu nepilnīgs izlietojums un pārāk lielu izdevumu iekļaušana budžetā) un, kas ir vissvarīgākais, iekšējās kontroles sistēmas noteikumu pareizu piemērošanu;

               20.

               uzskata, ka aģentūru darba programmās to ieguldījums jāizsaka darbības izteiksmē un izmantojot izmērāmus rādītājus un ka pienācīga uzmanība jāvelta Komisijas izstrādātajiem iekšējās kontroles standartiem;

         Īpašas piezīmes

               21.

               atzīmē, ka budžeta izpilde, saistību apropriāciju izlietojuma līmenis (94 %) un maksājumu apropriāciju izlietojuma līmenis (82 %) kopumā ir bijis augsts un ka administratīvajiem izdevumiem (II sadaļa) paredzēto saistību apropriāciju izlietojuma līmenis nav sasniedzis 90 %, turklāt uz nākamo finanšu gadu pārnests vairāk nekā 40 % saistību apropriāciju;

               22.

               atzīmē, ka saistībā ar Eiropas Savienības paplašināšanos un jauniem uzdevumiem aģentūras budžets laikā no 2003. līdz 2005. gadam ir ievērojami palielinājies; pauž lielu gandarījumu par apropriāciju palielināšanu budžeta pozīcijā, kura attiecas uz medikamentiem reti sastopamu slimību ārstēšanai, un to, ka šajā pozīcijā iekļautie līdzekļi tika izlietoti pilnībā;

               23.

               aicina aģentūru nodrošināt, ka atbilstīgajai datorsistēmai var piekļūt tikai darbinieki ar deleģēšanas tiesībām;

               24.

               aicina aģentūru savos kontos integrēt līdzekļus (7), kas iegūti no citām aģentūrām un iestādēm, lai finansētu kopīgu atbalsta dienestu nolūkā pilnveidot savas finanšu pārvaldības informācijas sistēmas;

               25.

               prasa, lai pasūtījumu piešķiršanas procedūras būtu pārredzamas un lai tajās tiktu ievēroti pamatnoteikumi, tostarp IT jomā;

               26.

               aicina aģentūru iespējami drīz informēt Parlamentu par jaunajiem uzaicinājumiem uz konkursu attiecībā uz banku līgumiem saskaņā ar pamatnoteikumiem;

               27.

               norāda, ka jaunie tiesību akti farmācijas jomā, kurus pieņēma 2004. gadā, ievērojami ietekmēja aģentūras darbu, pārvaldības struktūru un personālu; izsaka aģentūrai atzinību par veiksmīgu pielāgošanos jaunajam tiesiskajam regulējumam, kas stājās spēkā 2005. gada novembrī;

               28.

               pauž prieku par to, ka darbu uzsācis saskaņā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 2049/2005 (8) izveidotais “MVU birojs”, kas nodrošina finansiālu un administratīvu atbalstu mikrouzņēmumiem, mazajiem un vidējiem uzņēmumiem;

               29.

               atzinīgi vērtē aģentūras centienus sniegt vairāk zinātnisku konsultāciju jaunu zāļu izstrādes agrīnos posmos, kā arī jaunu pasākumu ieviešanu nolūkā paātrināt zāļu novērtēšanu, kam ir izšķiroša nozīme sabiedrības veselības nodrošināšanā; atzīmē darbu, ko aģentūra veikusi, lai sekmētu vakcīnu ātru novērtēšanu gripas pandēmijas gadījumā;

               30.

               prasa, lai līdz 2010. gada 1. janvārim un pēc tam ik pēc pieciem gadiem aģentūra pasūta savas darbības sasniegumu neatkarīgu ārēju izvērtējumu, pamatojoties uz dibināšanas regulu un valdes pieņemtajām darba programmām; turklāt prasa, lai izvērtējumā novērtē aģentūras darba metodes un ietekmi un ņem vērā gan Kopienas, gan dalībvalsts līmeņa ieinteresēto pušu viedokļus; prasa, lai aģentūras valde iepazīstas ar izvērtējuma rezultātiem un sniedz Komisijai un Eiropas Parlamentam ieteikumus par nepieciešamajām izmaiņām aģentūrā, tās darba metodēs un programmās, lai izvērtējumu un ieteikumus Komisijai un Eiropas Parlamentam publisko, piemēram, to tīmekļa vietnēs un lai ārējā izvērtējuma veikšanai nepieciešamos līdzekļus piešķir no attiecīgā ģenerāldirektorāta budžeta.

      (1)  OV C 266, 31.10.2006., 4. lpp.

      (2)  OV C 312, 19.12.2006., 12. lpp.

      (3)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK, Euratom) Nr. 1995/2006 (OV L 390, 30.12.2006., 1. lpp.).

      (4)  OV L 136, 30.4.2004., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1901/2006 (OV L 378, 27.12.2006., 1. lpp.).

      (5)  OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp.

      (6)  OV L 340, 6.12.2006., 107. lpp.

      (7)  Aptuveni EUR 400 000.

      (8)  Komisijas 2005. gada 15. decembra Regula (EK) Nr. 2049/2005, ar ko atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 726/2004 paredz noteikumus par mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu maksām Eiropas Zāļu aģentūrai un tās administratīvās palīdzības saņemšanu (OV L 329, 16.12.2005., 4. lpp.).


title: Padomes Lēmums 2011/170/KĀDP ( 2011. gada 21. marts ), ar ko groza Lēmumu 2010/330/KĀDP par Eiropas Savienības Integrēto tiesiskuma misiju Irākā EUJUST LEX-IRAQ

text:
               22.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 76/61

         PADOMES LĒMUMS 2011/170/KĀDP
   (2011. gada 21. marts),
   ar ko groza Lēmumu 2010/330/KĀDP par Eiropas Savienības Integrēto tiesiskuma misiju Irākā EUJUST LEX-IRAQ

   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 28. pantu un 43. panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2005. gada 7. martā pieņēma Vienoto rīcību 2005/190/KĀDP par Eiropas Savienības Integrēto tiesiskuma misiju Irākā, EUJUST LEX
                   (1). Minētās vienotās rīcības, kas vēlāk grozīta un paplašināta, darbības termiņš beidzās 2009. gada 30. jūnijā.

               (2)

               Padome 2009. gada 11. jūnijā pieņēma Vienoto rīcību 2009/475/KĀDP (2), ar ko pagarināja EUJUST LEX pilnvaru termiņu vēl uz 12 mēnešiem līdz 2010. gada 30. jūnijam un kas paredzēja, ka šajā laikā EUJUST LEX bija jāsāk izmēģinājuma fāze Irākā.

               (3)

               Padome 2010. gada 14. jūnijā pieņēma Lēmumu 2010/330/KĀDP (3), ar ko pagarināja EUJUST LEX pilnvaru termiņu vēl uz 24 mēnešiem līdz 2012. gada 30. jūnijam un kas paredzēja, ka šajā laikā EUJUST LEX-IRAQ vajadzētu pakāpeniski pārcelt savas darbības un attiecīgās struktūras uz Irāku, koncentrējoties uz specializētām mācībām, vajadzības gadījumā turpinot veikt darbības ārpus valsts.

               (4)

               Lēmumā 2010/330/KĀDP paredzēja bāzes finansējumu, lai segtu ar EUJUST LEX-IRAQ saistītos izdevumus laikposmā no 2010. gada 1. jūlija līdz 2011. gada 30. jūnijam. Šī bāzes finansējuma summa būtu jāpalielina, lai segtu misijas operatīvās vajadzības, un tādējādi atbilstīgi būtu jāgroza Lēmums 2010/330/KĀDP.

               (5)

               Misijas pilnvaras īsteno drošības situācijā, kura var pasliktināties un varētu kaitēt Līguma 21. pantā izklāstīto Savienības ārējās darbības mērķu sasniegšanai.

               (6)

               Misijas vadības un kontroles struktūra nedrīkstētu skart misijas vadītāja līgumsaistības ar Komisiju, īstenojot misijas budžetu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Lēmuma 2010/330/KĀDP 11. panta 1. punktu aizstāj ar šādu punktu:

      “1.   Ar misijas īstenošanu saistīto izdevumu segšanai paredzētais bāzes finansējums laikposmam no 2010. gada 1. jūlija līdz 2011. gada 30. jūnijam ir EUR 22 300 000.”

   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2011. gada 21. martā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         C. ASHTON

      (1)  OV L 62, 9.3.2005., 37. lpp.

      (2)  OV L 156, 19.6.2009., 57. lpp.

      (3)  OV L 149, 15.6.2010., 12. lpp.


title: 2011/29/ES: Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums ( 2010. gada 15. decembris ) par elastības instrumenta izmantošanu

text:
               19.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 14/20

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS
   (2010. gada 15. decembris)
   par elastības instrumenta izmantošanu
   (2011/29/ES)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (1) un jo īpaši tā 27. punkta piekto daļu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā pēc visu iespēju izskatīšanas apropriāciju pārdalīšanai 1.a izdevumu apakškategorijā un 4. izdevumu kategorijā abas budžeta lēmējiestādes samierināšanas sanāksmē 2010. gada 11. novembrī vienojās izmantot elastības instrumentu, lai 2011. gada budžetā papildinātu finansējumu, pārsniedzot 1.a izdevumu apakškategorijas un 4. izdevumu kategorijas maksimālos apjomus, par šādām summām:

               —

               EUR 18 miljoni Mūžizglītības programmai 1.a izdevumu apakškategorijā,

               —

               EUR 16 miljoni Konkurētspējas un inovācijas programmai 1.a izdevumu apakškategorijā,

               —

               EUR 71 miljons Palestīnai 4. izdevumu kategorijā,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Eiropas Savienības 2011. finanšu gada vispārējā budžetā izmanto elastības instrumentu, lai nodrošinātu EUR 34 miljonus saistību apropriācijās 1.a izdevumu apakškategorijā un EUR 71 miljonu saistību apropriācijās 4. izdevumu kategorijā.
   Minētās summas izmanto, lai papildinātu finansējumu šādiem pasākumiem:

               —

               EUR 18 miljoni Mūžizglītības programmai 1.a izdevumu apakškategorijā,

               —

               EUR 16 miljoni Konkurētspējas un inovācijas programmai 1.a izdevumu apakškategorijā,

               —

               EUR 71 miljons Palestīnai 4. izdevumu kategorijā.

         2. pants
   Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Strasbūrā, 2010. gada 15. decembrī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. BUZEK

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         O. CHASTEL

      (1)  OV C 139, 14.6.2006., 1. lpp.