title: Komisijas Lēmums (ES) 2019/1732 (2019. gada 6. jūnijs) lietā SA.33159 (2015/C) Nodoklis par piesātināto taukskābju saturu dažos pārtikas produktos, ko pārdod Dānijā (izziņots ar dokumenta numuru C(2019) 3926) (Autentisks ir tikai teksts dāņu valodā) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
                  17.10.2019

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 264/5

         KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2019/1732
         (2019. gada 6. jūnijs)
         lietā SA.33159 (2015/C) Nodoklis par piesātināto taukskābju saturu dažos pārtikas produktos, ko pārdod Dānijā
         (izziņots ar dokumenta numuru C(2019) 3926)

            (Autentisks ir tikai teksts dāņu valodā)

            (Dokuments attiecas uz EEZ)

         EIROPAS KOMISIJA,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (LESD),
         ņemot vērā Padomes Regulu (ES) 2015/1589 (1) un jo īpaši tās 15. panta 1. punktu,
         pēc ieinteresēto personu uzaicināšanas iesniegt piezīmes saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 6. pantu (kas atbilst Padomes Regulas (ES) 2015/1589 6. pantam) (2),
         tā kā:
         1.   PROCEDŪRA

                     (1)

                     Komisija 2011. gada 9. jūnijā saņēma sūdzību no Margarineforeningen (MIFU) saistībā ar Dānijas 2011. gada 30. marta Likumu Nr. 247 par nodokli par piesātināto taukskābju saturu dažos pārtikas produktos (3) (turpmāk “likums”). Likums stājās spēkā 2011. gada 1. oktobrī un vēlāk tika atcelts no 2013. gada 1. janvāra. Sūdzība attiecās uz iespējamu atbalstu ar nodokli neapliekamu produktu ražotājiem.

                     (2)

                     Lai saņemtu paskaidrojumus, 2011. gada 4. jūlijā Dānijai tika nosūtīts informācijas pieprasījums. Komisija nosūtīja sākotnējo sūdzību Dānijas iestādēm un lūdza tās 20 darba dienu laikā iesniegt savu faktu kopsavilkumu par sūdzības iesniedzēja izteiktajiem apgalvojumiem vai paziņot par pasākumu kā valsts atbalstu, lai Komisija to apstiprinātu. Dānija 2011. gada 18. jūlijā lūdza termiņa pagarinājumu, un tas tika piešķirts līdz 2011. gada 31. augustam. Atbildē uz Komisijas vēstuli, ko Dānija iesniedza 2011. gada 7. septembrī, tā izklāstīja savu viedokli par sūdzības iesniedzēja izvirzītajiem jautājumiem.

                     (3)

                     Komisija 2011. gada 13. oktobrī nosūtīja sūdzības iesniedzējam Dānijas piezīmes. Sūdzības iesniedzējs 2011. gada 27. jūnijā, 28. jūlijā, 12. septembrī un 15. novembrī iesniedza papildu informāciju, lai pamatotu sūdzību.

                     (4)

                     Tā kā likums bija stājies spēkā 2011. gada 1. oktobrī, bet par to nebija paziņots Komisijai saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu, Komisija 2011. gada 14. decembrī informēja Dāniju, ka attiecīgais pasākums ir reģistrēts kā nepaziņots atbalsts ar reģistrācijas numuru SA.33159 (2011/NN).

                     (5)

                     Sūdzības iesniedzējs 2012. gada 13. martā iesniedza papildu informāciju, lai pamatotu sūdzību.

                     (6)

                     Komisija 2012. gada 16. martā tikās ar Dānijas iestādēm. Komisija 2012. gada 12. aprīlī nosūtīja Dānijas iestādēm sūdzības pilnu tekstu un lūdza tās izskatīt un noskaidrot sūdzības iesniedzēja izvirzītos jautājumus. Dānijas iestādēm tika lūgts sniegt savu faktu kopsavilkumu, kā arī sava viedokļa pietiekamu pamatojumu, ja tās uzskatītu, ka pasākums nerada bažas par valsts atbalstu. Pēc lūguma pagarināt atbildes sniegšanas termiņu Dānija 2012. gada 13. septembrī atbildēja uz Komisijas 2012. gada 12. aprīļa vēstuli.

                     (7)

                     Komisija 2012. gada 30. oktobrī nosūtīja sūdzības iesniedzējam Dānijas iestāžu piezīmes. Sūdzības iesniedzējs 2012. gada 30. novembrī iesniedza papildu informāciju, lai pamatotu sūdzību.

                     (8)

                     Pēc tam, kad likums 2013. gada 1. janvārī bija zaudējis spēku, Komisija 2013. gada 16. maijā tikās ar sūdzības iesniedzēju.

                     (9)

                     Komisija ar 2015. gada 4. februāra vēstuli (C(2015) 535 final) paziņoja Dānijai par lēmumu sākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru (turpmāk “lēmums par procedūras sākšanu”).

                     (10)

                     Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija norādīja, ka ar likumu noteiktajiem pasākumiem šķietami piemīt visas valsts atbalsta pazīmes, un lūdza Dāniju iesniegt savas piezīmes un sniegt visu informāciju, kas varētu būt noderīga atbalsta novērtēšanai.

                     (11)

                     Dānija ar 2015. gada 26. maija vēstuli iesniedza piezīmes attiecībā uz lēmumu par procedūras sākšanu.

                     (12)

                     Lēmums par procedūras sākšanu tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (4). Komisija uzaicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes viena mēneša laikā. Trīs ieinteresētās personas iesniedza Komisijai piezīmes par pasākumiem, kas minēti lēmumā par procedūras sākšanu. Saņemtās piezīmes tika nosūtītas Dānijai ar 2015. gada 22. oktobra un 9. novembra vēstuli. Dānija uz šīm atbildēja piezīmēm 2015. gada 21. decembrī un 2016. gada 29. janvārī. Komisija 2017. gada 10. augusta vēstulē pieprasīja Dānijai papildu informāciju. Dānija 2017. gada 15. decembra vēstulē iesniedza prasīto papildu informāciju.

               2.   APRAKSTS

                     (13)

                     Dānijas Likumam par nodokli par piesātināto taukskābju saturu dažos pārtikas produktos vienlaikus bija divi mērķi – veicināt labāku uzturu un uzlabot Dānijas iedzīvotāju veselību (5). Šie mērķi bija jāsasniedz, apliekot ar nodokli piesātināto taukskābju uzņemšanas primāros avotus Dānijā (sk. 37. apsvērumu) un vienlaikus ņemot vērā oficiālas uztura pamatnostādnes (6) (sk. 47. apsvērumu) un citus aspektus (sk., piemēram, 34. apsvērumu), kuru dēļ daži produkti tika izslēgti no nodokļa piemērošanas jomas.

                     (14)

                     Likums bija spēkā no 2011. gada 1. oktobra līdz 2013. gada 1. janvārim, tāpēc tas ir attiecīgais laikposms, kas tiek aplūkots šajā lēmumā.

                     (15)

                     Likums paredzēja uzlikt nodokli par piesātināto taukskābju daudzumu likuma 1. pantā uzskaitītajos pārtikas produktos, kas identificēti ar Eiropas Savienības kombinētās nomenklatūras kodiem, ja piesātināto taukskābju saturs pārtikas produktā pārsniedz 2,3 procentus no produkta svara. Sarakstā iekļautie pārtikas produkti bija:

                                 i)

                                 gaļa, kā norādīts likuma I pielikuma tabulā;

                                 ii)

                                 piena produkti ar kodiem 0401–0406;

                                 iii)

                                 kausēti vai citā veidā ekstrahēti dzīvnieku tauki ar kodiem 1501–1504 un 1516;

                                 iv)

                                 pārtikas eļļas un tauki ar kodiem 1507–1516;

                                 v)

                                 margarīns un citi pārtikas produkti ar kodu 1517;

                                 vi)

                                 ziežami tauku maisījumi ar kodu 2106;

                                 vii)

                                 citi pārtikas produkti, kurus, pamatojoties uz šo pārtikas produktu īpašību un lietošanas vispārēju novērtējumu un veidu, kādā tie tiek tirgoti, var uzskatīt par iepriekš i.–vi. punktā minēto produktu aizstājējiem vai atdarinājumiem.

                     (16)

                     Saskaņā ar likuma 2. pantu nodoklis tika noteikts 16 DKK apmērā par piesātināto taukskābju kilogramu attiecīgajā pārtikas produktā.

                     (17)

                     Likuma 3. pantā bija noteikts, ka nodoklis jāmaksā uzņēmējiem, kas komerciālos nolūkos:

                                 a)

                                 Dānijā ražo ar nodokli apliekamus pārtikas produktus;

                                 b)

                                 Dānijā saņem ar nodokli apliekamus pārtikas produktus no citām ES valstīm;

                                 c)

                                 importē ar nodokli apliekamus pārtikas produktu uz Dāniju no valstīm ārpus ES vai no ES teritorijām, kas atrodas ārpus ES fiskālās teritorijas, vai

                                 d)

                                 pārdod ar nodokli apliekamus pārtikas produktus no citām ES valstīm tādā veidā, ka pārdevējs vai cita persona pārdevēja vārdā tieši vai netieši nosūta vai transportē attiecīgo pārtikas produktu nekomerciālam pircējam Dānijā (tālpārdošana), ja uzņēmums ir reģistrēts saskaņā ar PVN likuma 47. panta 2. punktu (7).

                     (18)

                     No nodokļa maksāšanas (un no reģistrācijas saskaņā ar likumu) bija atbrīvoti uzņēmumi, kuru ar nodokli apliekamo pārtikas produktu pārdošanas kopējais apjoms gadā ir 50 000 DKK (bez nodokļa) vai mazāk (likuma 4. panta 6. punkts).

                     (19)

                     Likuma 1. panta 2.–7. punktā uzskaitītajos pārtikas produktos piesātināto taukskābju daudzumu noteica, pamatojoties uz:

                                 a)

                                 uzturvērtības marķējumu, ja pārtikas produktam tāds bija un ja tajā bija norādīts piesātināto taukskābju saturs pārtikas produktā,

                                 b)

                                 publiski pieejamu pārtikas produktu informāciju, kurā ir noteikti vairāku pārtikas produktu vidējie standarti. Publiski pieejama pārtikas produktu informācija ir standarti, kas atrodami pārtikas produktu sastāva datu bankā (8),

                                 c)

                                 pārtikas produkta tehnisko analīzi.

                     (20)

                     Ja pamata daudzumu, par kuru jāmaksā nodoklis, nevarēja noteikt ar kādu no iepriekš minētajām metodēm, nodoklis bija jāmaksā, pamatojoties uz pārtikas produkta kopējo tauku saturu vai, ja tas nebija zināms, uz pārtikas produkta neto svaru.

               2.1.   ĪPAŠI NOTEIKUMI PAR TĀDAS IMPORTĒTAS PĀRTIKAS APLIKŠANU AR NODOKLI, KAS NAV MINĒTA LIKUMA 1. PANTĀ, BET KAS SATUR LIKUMA 1. PANTĀ UZSKAITĪTUS PĀRTIKAS PRODUKTUS

                     (21)

                     Saskaņā ar likuma 8. pantu par pārtikas ražošanā izmantotajām sastāvdaļām bija jāmaksā nodrošinājuma nodoklis, ja šo sastāvdaļu izcelsme bija likuma 1. pantā minētie ar nodokli apliekamie pārtikas produkti un ja šāda pārtika tika saņemta, importēta vai pārdota tālpārdošanā Dānijā. Nodrošinājuma nodoklis tika uzlikts tikai par Dānijā saņemtu, importētu vai tālpārdošanā pārdodamu pārtiku, jo Dānijā ražotus ar nodokli apliekamus pārtikas produktus vienmēr varēja aplikt ar nodokli “tīrā” veidā pirmajā pārdošanas/lietošanas vietā, tāpēc Dānijā ražotai pārtikai nebija vajadzības piemērot nodrošinājuma nodokli.

                     (22)

                     Saskaņā ar likuma 12. pantu nodokļa bāze bija piesātināto taukskābju daudzums sastāvdaļās, kuru izcelsme ir likuma 1. pantā minētie ar nodokli apliekamie pārtikas produkti un kuras bija izmantotas saņemtas, importētas vai tālpārdošanā pārdodamas pārtikas ražošanā.

                     (23)

                     Saskaņā ar likuma 1. panta 2. punktu uzņēmumiem, kas bija nodokļa maksātāji, bija jāspēj ar dokumentiem apliecināt piesātināto taukskābju daudzumu pārtikas ražošanā izmantotajās sastāvdaļās un pēc pieprasījuma jāuzrāda ražotāja deklarācija, kas to apstiprina. Attiecībā uz sastāvdaļām, kam piemēro nodrošinājuma nodokli un kas minētas 1. panta 1. punktā (t. i., gaļu), nodokļa bāze bija jānosaka, pamatojoties uz I pielikumā paredzētajām vidējām likmēm.

                     (24)

                     Attiecībā uz citām sastāvdaļām, par kurām bija jāmaksā nodrošinājuma nodoklis, ražotājs, izdodot ražotāja deklarāciju, varēja izmantot publiski pieejamu pārtikas produktu informāciju, kurā ir noteikti piesātināto taukskābju daudzuma vidējie standarti konkrētos pārtikas produktos, lai noteiktu nodokļa bāzi pārtikas ražošanā izmantotajām sastāvdaļām, uz kurām attiecās nodrošinājuma nodoklis.

                     (25)

                     Ja uzņēmums, kas bija nodokļa maksātājs, nevarēja uzrādīt attiecīgo ražotāja deklarāciju, nodrošinājuma nodoklis par sastāvdaļām (izņemot likuma 1. panta 1. punktā minētās) bija jāmaksā, pamatojoties uz piesātināto un nepiesātināto taukskābju kopējo saturu pārtikas produktā vai, ja šāda informācija nebija pieejama, pamatojoties uz pārtikas produkta neto svaru.

                     (26)

                     Ja Dānijas Nodokļu un muitas administrācija konstatēja, ka saskaņā ar likuma 12. panta 2. punktu aprēķinātā nodrošinājuma nodokļa summa pārsniedz nodrošinājuma nodokli, kas aprēķināts, pamatojoties uz kopējo tauku saturu vai neto svaru, Dānijas Nodokļu un muitas administrācija nodokļa bāzi varēja noteikt, pamatojoties uz aplēsēm.

               2.2.   VARBŪTĒJIE ATBALSTA PASĀKUMI

                     (27)

                     Kā izklāstīts lēmuma par procedūras sākšanu 2.1.8. iedaļā, likumā bija paredzēti seši iespējami atbalsta pasākumi. Tie ir šādi:

                                 1)

                                 1. pasākums: dažu pārtikas produktu neiekļaušana likuma 1. pantā noteiktajā to pārtikas produktu sarakstā, ko apliek ar nodokli (sīkāk aprakstīts lēmuma par procedūras sākšanu 2.1.8.1. iedaļā);

                                 2)

                                 2. pasākums: tādu pārtikas produktu neaplikšana ar nodokli, kuros piesātināto taukskābju saturs nepārsniedz 2,3 procentu slieksni (sīkāk aprakstīts lēmuma par procedūras sākšanu 2.1.8.2. iedaļā);

                                 3)

                                 3. pasākums: tādu uzņēmumu atbrīvošana no nodokļa maksāšanas, kuru ar nodokli apliekamo pārtikas produktu pārdošanas kopējais apjoms gadā ir 50 000 DKK vai mazāk (sīkāk aprakstīts lēmuma par procedūras sākšanu 2.1.8.3. iedaļā);

                                 4)

                                 4. pasākums: tādu produktu atbrīvošana no nodokļa, kas nav paredzēti cilvēku patēriņam (piemēram, dzīvnieku barība) (sīkāk aprakstīts lēmuma par procedūras sākšanu 2.1.8.4. iedaļā);

                                 5)

                                 5. pasākums: atšķirīga attieksme pret vietējiem un importētiem produktiem attiecībā uz to, kad un kā nodoklis tiek uzlikts (sīkāk aprakstīts lēmuma par procedūras sākšanu 2.1.8.5. iedaļā);

                                 6)

                                 6. pasākums: nodokļa atlikšanas un nodokļa atskaitījumu režīmi (sīkāk aprakstīts lēmuma par procedūras sākšanu 2.1.8.6. iedaļā).

               3.   FORMĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANAS IEMESLI

                     (28)

                     Pamatojoties uz pieejamo informāciju, lēmumā par procedūras sākšanu Komisijas sākotnējais viedoklis bija, ka attiecībā uz 1.–3. un 5. un 6. pasākumu ir izpildīti LESD 107. panta 1. punkta nosacījumi. Tika atzīts, ka pasākumi nav pamatoti ar atsauces sistēmas raksturu un vispārējo uzbūvi, jo Dānija nebija pierādījusi, ka pasākumi ir vajadzīgi, lai piesātināto taukskābju nodokļa vispārējā sistēma darbotos un būtu efektīva, un ka pastāv saikne starp pasākumu varbūtējām specifiskajām iezīmēm un nodokļa atvieglojumiem, kas piešķirti tikai konkrētām ražotāju grupām.

                     (29)

                     Komisija sāka procedūru saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu, jo, ņemot vērā tolaik pieejamo informāciju, Komisija apšaubīja, ka kāds no pasākumiem varētu būt saderīgs ar iekšējo tirgu.

               4.   DĀNIJAS IESTĀŽU PIEZĪMES PAR FORMĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANU

                     (30)

                     Dānijas iestādes savas piezīmes Komisijai nosūtīja 2015. gada 26. maijā. Pēc Komisijas un Dānijas iestāžu tikšanās 2015. gada 18. decembrī Dānija 2015. gada 21. decembrī un 2016. gada 29. janvārī iesniedza papildu piezīmes, atbildot uz ieinteresēto personu iesniegtajām piezīmēm. Piezīmes var iedalīt trīs daļās: piezīmes, kas attiecas uz atsauces sistēmu, piezīmes, kas attiecas uz nodokļa sliekšņiem, un piezīmes, kas attiecas uz atšķirīgu attieksmi.

               4.1.   ATSAUCES SISTĒMA

         4.1.1.   NODOKĻA MĒRĶIS

                     (31)

                     Dānija atkārtoti uzsver, ka likuma mērķi bija veicināt labāku uzturu un līdz ar to uzlabot iedzīvotāju veselību (9). Ar to nebija paredzēts uzlikt finansiālu slogu (visiem) produktiem, kas satur piesātinātās taukskābes, bet tikai tiem produktiem, kas Dānijā ir piesātināto taukskābju uzņemšanas primārie avoti (10), vienlaikus ņemot vērā oficiālas uztura pamatnostādnes (11). Pamatojoties uz šo mērķi, nodoklis bija paredzēts, lai veicinātu piesātināto taukskābju patēriņa samazināšanu un pārvirzītu patēriņu no produktiem ar augstāku piesātināto taukskābju saturu uz produktiem ar zemāku piesātināto taukskābju saturu, vienlaikus ņemot vērā oficiālos uztura ieteikumus un ekonomisko un administratīvo efektivitāti.

                     (32)

                     Nodokļa mērķis nebija izslēgt piesātinātās taukskābes no Dānijas iedzīvotāju uztura. Taukiem ir jābūt normāla uztura daļai, jo ar tiem tiek uzņemtas neaizstājamās taukskābes un tie palīdz absorbēt taukos šķīstošus vitamīnus. Tomēr saskaņā ar oficiālajām uztura pamatnostādnēm gaļas un piena produktu tauki uzturā būtu jāierobežo un lielā mērā jāaizstāj ar augu eļļām un zivju taukiem (12).

                     (33)

                     Dānijas iestādes turklāt apgalvo, ka Eiropas Savienības valsts atbalsta noteikumos nav paredzēts, ka dalībvalstīm būtu jāspēj sniegt pozitīvus zinātniskus pierādījumus par to, ka nodokļu regulējumam tiešām ir iepriekšpieņemtā ietekme uz patērētāju uzvedību vai cita ietekme.

               4.1.2.   ADMINISTRATĪVĀ UN EKONOMISKĀ EFEKTIVITĀTE

                     (34)

                     Dānijas iestādes norāda, ka tās vienmēr cenšas vai nu mazināt pastāvošo administratīvo slogu uzņēmumiem, vai – jaunu tiesību aktu gadījumā – nesarežģīt to vairāk kā absolūti nepieciešams, jo īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU). Šis ir bijis vairāku valdību īpašs mērķis gadiem ilgi, un tas ir redzams, piemēram, Dānijas PVN likuma piemērošanā.

                     (35)

                     Likuma priekšlikuma 2. iedaļā šie jautājumi ir aprakstīti šādi: “Ir daudz aspektu, kas jāņem vērā, izstrādājot pilnīgi jaunu nodokli. No vienas puses, piesātināto taukskābju nodoklis būtu jāattiecina uz ievērojamu ikdienas pārtikas produktu daļu, lai nodrošinātu, ka tam ir vislielākā ietekme uz patēriņu. Tam vajadzētu būt arī pēc iespējas vienkāršam, un ideālā gadījumā tas būtu jāpiemēro pēc iespējas agrāk piegādes ķēdē, lai pēc iespējas mazāk uzņēmumu tiktu pakļauti administratīvajam slogam, kas saistīts ar reģistrāciju, deklarāciju iesniegšanu un nodokļa nomaksu.”

                     (36)

                     Nodokļa iekasēšana piegādes ķēdes sākumā, nevis beigās (t. i., mazumtirdzniecībā patērētājiem) samazināja administratīvo slogu, jo mazumtirgotāju skaits ir ievērojami lielāks nekā ražotāju/importētāju skaits. Šī pieeja bija arī visvairāk saskaņota ar likuma mērķi.

               4.1.3.   PIESĀTINĀTO TAUKSKĀBJU UZŅEMŠANAS PRIMĀRIE AVOTI

                     (37)

                     No likuma mērķiem izrietēja vajadzība, nepārkāpjot oficiālās uztura pamatnostādnes, izveidot pozitīvu sarakstu ar pārtikas produktiem, kas jāapliek ar nodokli kā piesātināto taukskābju uzņemšanas primārie avoti. Dānijas iestādes apgalvo, ka, ņemot vērā likuma mērķus un Dānijas iedzīvotāju faktiskos patēriņa paradumus, tām bija plaša rīcības brīvība noteikt, kuri produkti būtu jāiekļauj šajā pozitīvajā sarakstā, lai īstenotu likuma veselības un uztura mērķus (13).

                     (38)

                     Dānijas iestādes apgalvo, ka piesātināto taukskābju uzņemšanas primāros avotus Dānijas iedzīvotāju vidū nosaka divi faktori: i) tas, cik lielā daudzumā attiecīgais produkts tiek patērēts, un ii) faktiskais piesātināto taukskābju īpatsvars produktā. Dānijā produkts ne vienmēr ir uzskatāms par piesātināto taukskābju uzņemšanas primāru avotu tikai tāpēc, ka tajā ir augsts tauku saturs. Turklāt, pat ja produkts satur piesātinātās taukskābes, tas ne vienmēr apdraud veselību, ja tas ir produkts ar zemu tauku saturu un/vai ja tam saskaņā ar oficiāliem uztura ieteikumiem ir citas labas īpašības.

                     (39)

                     Dānija atsaucas uz ziņojumu (14), kurā kā piesātināto taukskābju uzņemšanas primārie avoti Dānijā ir norādīti visu veidu gaļas produkti, visu veidu piena produkti un visu veidu tauki/eļļas. Ar šīm produktu grupām, kopā ņemot, tiek uzņemts 81 procents no piesātinātajām taukskābēm (ar gaļu – 19 procenti, ar pienu – 30 procenti un ar visu veidu taukiem – 32 procenti). Citas produktu grupas netiek uzskatītas par piesātināto taukskābju uzņemšanas primāriem avotiem, jo tām nav būtiskas ietekmes uz piesātināto taukskābju patēriņu (seši procenti vai mazāk). Pamatojoties uz šiem faktiem, Dānija apgalvo, ka nav vajadzīga skaidra robežvērtība, lai noteiktu, kas ir un kas nav primārs avots.

                     (40)

                        Incentive ziņojumā (15) aplēsts, ka, kamēr nodoklis bija spēkā, ar nodokli tika aplikti 88 procenti no Dānijā patērētajām piesātinātajām taukskābēm (piena produkti – 84 procenti, gaļa – 98 procenti, citi ar nodokli apliekamie produkti – 90 procenti). Nodokļa neuzlikšana daļai no piesātinātajām taukskābēm piena produktos (16 procenti) un gaļā (divi procenti) bija likuma 1. pantā noteiktā 2,3 procentu sliekšņa sekas.

                     (41)

                     Dānija arī norāda, ka piesātinātās taukskābes, piemēram, maizē, čipsos, kraukšķos un konfektēs tika apliktas ar nodokli, uzliekot nodokli piesātinātajām taukskābēm piena produktos, taukos/eļļās un gaļā, ko izmanto šo pārstrādāto pārtikas produktu ražošanā.

                     (42)

                     Dānija atsaucas uz Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/13/EK (16), kurā gaļa ir definēta kā “to zīdītāju un putnu sugu, kas atzītas par piemērotām cilvēku patēriņam, skeleta muskuļi [..]”.

                     (43)

                     Dānija secina, ka mājputnu gaļa pēc definīcijas ir gaļas veids, kas atbilst cūkgaļai un liellopu gaļai, un ka tāpēc būtu bijis patvaļīgi nepiemērot nodokli mājputnu gaļai, ja citu veidu gaļa tiek aplikta ar nodokli, tāpat kā būtu bijis nepamatoti nepiemērot nodokli noteikta veida sieram (piemēram, kazas sieram) vai eļļai (piemēram, sezama eļļai), ja visi pārējie sieri un eļļas tiek aplikti ar nodokli.

                     (44)

                     Dānija uzskata, ka mājputnu gaļas izslēgšana turklāt būtu bijusi pretrunā likuma pamatapsvērumam, proti, nodrošināt, lai ar nodokli tiktu aplikti arī produkti, kas ir apliekamo pārtikas produktu tuvi aizstājēji (17).

               4.1.4.   PIESĀTINĀTO TAUKSKĀBJU UZŅEMŠANAS SEKUNDĀRIE AVOTI

                     (45)

                     Loģiski, ka visi piesātināto taukskābju avoti, kas, pamatojoties uz abiem 38. apsvērumā noteiktajiem kritērijiem, netika klasificēti kā primārie avoti, tika uzskatīti par sekundāriem avotiem. Pie produktiem, kas nesatur piesātinātās taukskābes, pieder tikai vairāki augļi un dārzeņi (piemēram, lapu salāti un melones) un dažas zivis. Produkti, kuros piesātināto taukskābju saturs ir no 0,1 līdz 0,5 procentiem, ir gandrīz visi pārējie augļu un dārzeņu veidi.

                     (46)

                     Pārtikas produkti, kas veido vienu procentu vai mazāk no piesātināto taukskābju kopējā patēriņa (piemēram, zivis (18), olas, rieksti un sēklas (19)) netika uzskatīti par piesātināto taukskābju uzņemšanas primāriem avotiem. Tas bija galvenais iemesls, kāpēc šīs produktu kategorijas netika iekļautas likuma 1. pantā.

               4.1.5.   UZTURA IETEIKUMI DĀNIJĀ

                     (47)

                     Dānija apgalvo, ka ar nodokli panāktās patēriņa izmaiņas atbilstu Dānijas Veterinārās un pārtikas pārvaldes uztura pamatnostādnēm, kas ir Dānijas oficiālie ieteikumi veselīgam dzīvesveidam. Starp šiem oficiālajiem ieteikumiem ir “Uztura kompass – ceļš uz veselīgu līdzsvaru” (20)
                        , kurā ietvertas astoņas uztura pamatnostādnes – ēst augļus un dārzeņus (sešus katru dienu), ēst zivis un zivju produktus (vairākas reizes nedēļā), ēst kartupeļus, rīsus vai makaronus un pilngraudu maizi (katru dienu), samazināt cukura patēriņu (īpaši bezalkoholisko dzērienu, konditorejas izstrādājumu un kūku lietošanu uzturā), samazināt tauku patēriņu (īpaši no piena produktiem un gaļas) un izvēlēties produktus ar zemu tauku saturu, dažādot uzturu un saglabāt normālu svaru, remdēt slāpes ar ūdeni un būt fiziski aktīvam (vismaz 30 minūtes katru dienu). Veselīga uztura pamatnostādnēs turklāt ir ieteikts ēdienkartē katru dienu iekļaut 500 ml piena produktu ar zemu tauku saturu, piemēram, vājpienu vai paniņas (21). Ieteikumu pamatā ir uztura un veselības ieguvumi, ko sniedz piena produktu lietošana (22).

                     (48)

                     Dānija skaidro, ka augļu, dārzeņu un zivju lietošanu uzturā nevar salīdzināt ar siera, gaļas un sviesta patēriņu, pat ja abu veidu produkti satur piesātinātās taukskābes. Augļi un dārzeņi ievērojami veicina ogļhidrātu, pārtikas šķiedrvielu un vairāku vitamīnu uzņemšanu (23). Saskaņā ar pētījumu par Dānijas iedzīvotāju uztura paradumiem 2003.–2008. gadā augļu un jo īpaši dārzeņu īpatsvars gan pieaugušo, gan bērnu uzturā ir mazāks par ieteicamo daudzumu (24).

                     (49)

                     Dānija norāda, ka Dānijas Tehniskās universitātes (DTU) Nacionālā pārtikas institūta ziņojumā par augļiem, dārzeņiem un veselību ir secināts, ka gandrīz katrs pētījums liecina par apgrieztu proporcionalitāti starp augļu un dārzeņu patēriņu un sirds un asinsvadu slimību risku. Tāpat vairākos pētījumos ir pierādīts, ka lielāks augļu un dārzeņu patēriņš ir saistīts ar lielākiem veselības ieguvumiem (25).

                     (50)

                     Kartupeļi ir svarīgs ogļhidrātu un pārtikas šķiedrvielu uzņemšanas avots, kas satur daudz pārtikas šķiedrvielu, C vitamīnu, B grupas vitamīnus, tiamīnu un niacīnu. Turklāt piesātināto taukskābju saturs kartupeļos ir tikai 0,1 procents un tie ir viens no sātīgākajiem pārtikas produktiem. Oficiālajās uztura pamatnostādnēs ir ieteikts kartupeļus iekļaut ikdienas ēdienkartē (26). Kā alternatīva ir ieteicami arī rīsi un makaroni, īpaši pilngraudu rīsi un makaroni, kas satur pārtikas šķiedrvielas (27).

                     (51)

                     Graudaugi satur daudz svarīgu uzturvielu, un pilngraudu produkti ir bagāti ar pārtikas šķiedrvielām un B grupas vitamīniem. Oficiālajās uztura pamatnostādnēs ir ieteikts maizi un graudaugus iekļaut ikdienas ēdienkartē (28).

                     (52)

                     Zivis satur neaizstājamās taukskābes, D vitamīnu, jodu un selēnu, ko grūti uzņemt ar citiem pārtikas produktiem. Dažādu veidu zivis šīs veselīgās vielas satur atšķirīgā daudzumā. Tāpēc uzturā būtu jālieto treknas un liesas dažādu sugu zivis (29).

                     (53)

                     Dānija norāda, ka saskaņā ar pētījumu par Dānijas iedzīvotāju uztura paradumiem 2003.–2008. gadā zivju īpatsvars gan pieaugušo, gan bērnu uzturā ir vairāk nekā uz pusi mazāks par ieteicamo daudzumu. Zems zivju patēriņš turklāt ir veicinājis D vitamīna deficītu Dānijas iedzīvotāju vidū (30). Dānijas Veterinārās un pārtikas pārvaldes ziņojumā par zivju patēriņu secināts, ka īpaši treknās zivis satur nozīmīgu daudzumu D vitamīna (31). Tāpat vairākos pētījumos ir pierādīta saistība starp zivju lietošanu uzturā un samazinātu sirds išēmiskās slimības risku (32).

                     (54)

                     Dānija norāda, ka oficiālajās pamatnostādnēs par pienu zīdaiņiem, kas bija piemērojamas likuma pieņemšanas laikā, bija teikts, ka mātes pienu zīdaiņu uzturā var pakāpeniski aizstāt ar pilnpienu no sešu mēnešu vecuma un ka no viena līdz trīs gadu vecumam ieteicams lietot piena produktus, kas izgatavoti no pilnpiena ar samazinātu tauku saturu (33).

               4.1.6.   ATSAUCES SISTĒMAS UZBŪVE

                     (55)

                     Dānija uzsver, ka dalībvalstīm ir rīcības brīvība lemt par ekonomikas politiku, ko tās uzskata par vispiemērotāko, un ar nodokļu politiku īstenot, piemēram, veselības aizsardzības mērķus.

                     (56)

                     Dānija apgalvo, ka šajā gadījumā atsauces sistēma ir nodoklis par piesātināto taukskābju saturu piesātināto taukskābju uzņemšanas primārajos avotos Dānijā, ņemot vērā oficiālos uztura ieteikumus. Citiem vārdiem sakot, parastais nodokļa piemērošanas režīms saskaņā ar likumu ir nodokļa uzlikšana par piesātināto taukskābju saturu tajos produktos, kas ir noteikti kā piesātināto taukskābju uzņemšanas primārie avoti Dānijas iedzīvotāju vidū, ņemot vērā oficiālos uztura ieteikumus. Šie produkti un to tieši aizstājēji ir produkti, ko saskaņā ar likumu apliek ar nodokli, un Dānija apgalvo, ka neviens pārtikas produkts pats par sevi nav atbrīvots no nodokļa un visā likuma sagatavošanas laikā ir pienācīgi ņemtas vērā oficiālās uztura pamatnostādnes (kā viens no vadošajiem principiem).

                     (57)

                     Komisijas lēmumā par procedūras sākšanu ierosinātā atsauces sistēma praksē nozīmētu gandrīz visu veidu pārtikas produktu aplikšanu ar nodokli. Bet šāda atsauces sistēma būtu pretrunā likuma mērķiem. Nodoklis par piesātināto taukskābju saturu visos pārtikas produktos būtu vājinājis šo pasākumu un darbotos pretēji mērķim veicināt labākus uztura paradumus.

                     (58)

                     Turklāt tas, ka saskaņā ar likumu ar nodokli tika aplikti gandrīz 90 procenti no visām Dānijā patērētajām piesātinātajām taukskābēm (34), apstiprina, ka likuma piemērošanas joma nebija noteikta patvaļīgi, bet rūpīgi izstrādāta, lai aptvertu visus galvenos avotus.

               4.2.   2,3 PROCENTU SLIEKSNIS APLIKŠANAI AR NODOKLI

                     (59)

                     Dānijas iestādes uzskata, ka dalībvalstīm ir rīcības brīvība lemt par to, kā ar nodokļu politiku īstenot veselības aizsardzības mērķus, tostarp noteikt tādus objektīvi pamatotus sliekšņus, kādus tās šo veselības aizsardzības mērķu īstenošanas vajadzībām uzskata par piemērotiem (35). Lēmums par konkrētu slieksni ir attiecīgās dalībvalsts kompetencē ar noteikumu, ka izvēlētais slieksnis nepārsniedz robežu, ko var attaisnot ar nodokļa mērķi.

                     (60)

                     Lai pamatotu šo argumentu, Dānija atsaucas uz Eiropas Savienības tiesu judikatūru, saskaņā ar kuru pasākumam, kas ietver kritērijus, kuri ir objektīvi un piemērojami jebkuram potenciāli ieinteresētam uzņēmējam, kas atbilst šiem kritērijiem, nav selektīvs raksturs (36).

                     (61)

                     Dānija arī apgalvo, ka uz jautājumu, vai 2,3 procentu sliekšņa noteikšana bija pasākums, kas bija atkāpe no parastā nodokļa piemērošanas režīma, būtu jāatbild, novērtējot, vai faktiski un juridiski līdzīgā situācijā atradās ražotāji, kas ražo produktus, kuros slieksnis nebija pārsniegts, un ražotāji, kas ražo produktus, kuros slieksnis bija pārsniegts (37). Šajā nolūkā sliekšņa ietekme ir jānovērtē, ņemot vērā nodokļa režīma mērķus (38).

                     (62)

                     Tātad izšķirošais jautājums ir, vai pasākuma ietekme bija saistīta ar atkāpi no atsauces sistēmas, ņemot vērā tās mērķus.

                     (63)

                     Dānija šajā sakarā atsaucas uz Vispārējās tiesas spriedumu British Aggregates lietā, kurā tiesa ir atzinusi, ka dažu ar nodokli neapliekamu materiālu ieguve nodara tikpat lielu, ja ne lielāku kaitējumu videi kā citu ar nodokli apliekamu materiālu ieguve, un nav pierādīts, ka ar nodokli neapliekamo materiālu ieguves videi kaitējumu nodarošais raksturs ir tas, kas nošķir šo materiālu gadījumā pastāvošo situāciju no situācijas, kura pastāv ar nodokli apliekamo materiālu gadījumā (39).Ja pasākuma ietekme veicina sistēmas mērķa sasniegšanu, pasākums nav atkāpe no atsauces sistēmas (40).

                     (64)

                     Dānijas iestādes norāda, ka 2,3 procentu slieksnis tika noteikts, ņemot vērā likuma pamatmērķi. Likumprojekta paskaidrojuma teksts ir šāds: “Tiek ierosināts noteikt de minimis slieksni pārtikas produktiem, uz kuriem attiecas nodoklis, lai samazinātu ar nodokli apliekamu pārtikas produktu ar zemu tauku saturu skaitu un vienlaikus ņemtu vērā, ka saskaņā ar uztura ieteikumiem daļu no uzturvielu ieteicamās diennakts devas veido tauki un ideālā gadījumā nepiesātinātās taukskābes.” (41)

                     (65)

                     Lēmuma par procedūras sākšanu 107. apsvērumā Komisija uzsver, ka Profilakses komisija bija ieteikusi nodokli par piesātināto taukskābju saturu piemērot visiem piena produktiem, arī pienam. Dānija atzīst, ka šis ieteikums varētu būt pamatots, ja nodoklis būtu šauri vērsts tikai uz piesātināto taukskābju patēriņa samazināšanu iedzīvotāju vidū, un uzsver, ka nodokļa mērķis nebija tik šaurs. Gluži pretēji, nodokļa mērķis bija uzlabot Dānijas iedzīvotāju uztura paradumus. Tā kā Profilakses komisija nebija analizējusi negatīvās sekas, kādas radītu nodokļa uzlikšana visiem piena produktiem pretēji oficiālajiem uztura ieteikumiem par piena produktu lietošanu uzturā, likumdevējs neņēma vērā Profilakses komisijas priekšlikumu par šo konkrēto jautājumu.

                     (66)

                     Dānijas iestādes norāda, ka 2,3 procentu slieksnis nodrošināja, ka nodoklis nav pretrunā oficiālajām uztura pamatnostādnēm, kurās bija skaidri ieteikts ēdienkartē katru dienu iekļaut 500 ml piena produktu ar zemu tauku saturu (sk. 47. apsvērumu) un treknas gaļas vietā priekšroku dot liesai gaļai. Nosakot slieksni, tika pastiprināts stimuls mainīt uzvedību, proti, izvēlēties produktus ar zemu tauku saturu, un Dānija apgalvo, ka var uzskatīt, ka nodoklim bez minimālā sliekšņa būtu sekas, kas būtu pretrunā nodokļa vispārējiem mērķiem veicināt labāku uzturu un uzlabot Dānijas iedzīvotāju veselību. Tāpēc šis slieksnis atbilst nodokļa pamatmērķim un pasākums nav prima facie selektīvs. Turklāt slieksnis mazināja nevajadzīgu administratīvo slogu.

                     (67)

                     Dānija apgalvo, ka arī tad, ja slieksnis būtu noteikts 2,0, 2,5 vai pat 3,0 procentu apmērā, tam vienalga būtu pozitīva ietekme uz Dānijas iedzīvotāju veselību un tas būtu pastiprinājis stimulu produktu ar augstu tauku saturu vietā izvēlēties produktus ar zemu tauku saturu. Nosakot slieksni konkrēti 2,3 procentu apmērā, tika arī nodrošināts, ka nodoklis nav pretrunā oficiālajām pamatnostādnēm par pienu zīdaiņiem, kā minēts 54. apsvērumā.

                     (68)

                     Cenu izmaiņas ļoti ietekmē pilnpiena patēriņu, un aplēses liecina, ka cenu kāpums par vienu procentu izraisa patēriņa kritumu par 1,14 procentiem (42). Tāpēc Dānija apgalvo, ka nodoklis ar slieksni zem 2,3 procentiem būtu varējis radīt stimulu ģimenēm ar zīdaiņiem vai nu ierobežot piena patēriņu, vai pilnpiena vietā pirkt vājpienu, jo tam ir zemāks nodoklis. Tika pieņemts, ka tādā gadījumā nodoklis varētu izraisīt Dānijas zīdaiņu pilnpiena patēriņa samazinājumu, bet tas būtu pretrunā uztura ieteikumiem. Dānijas iestādes uzskata, ka tas ir pietiekams pamatojums sliekšņa noteikšanai 2,3 procentu apmērā un apliecinājums, ka sliekšņa ietekme palīdzēja sasniegt nodokļa mērķi.

                     (69)

                     Dānija norāda, ka slieksnis neradīja stimulu vājpiena vietā pirkt pilnpienu. Tas tikai nodrošināja, ka nodoklis saskaņā ar tā mērķi neierobežo neviena veida piena patēriņu.

                     (70)

                     Atbildot uz Komisijas viedokli, ka tādu pārtikas produktu liels patēriņš, kuros piesātināto taukskābju saturs nepārsniedz 2,3 procentu slieksni, būtu varējis ievērojami veicināt piesātināto taukskābju kopējo patēriņu (lēmuma par procedūras sākšanu 107. apsvērums), Dānija piekrīt, ka tas ir tiesa, tomēr apgalvo, ka tādu pārtikas produktu liels patēriņš, kuros 2,3 procentu slieksnis nav pārsniegts, neizbēgami nozīmē, ka samazinās tādu pārtikas produktu patēriņš, kuros tas ir pārsniegts. Tas patiesībā ir viens no nodokļa galvenajiem mērķiem.

                     (71)

                     Dānija apgalvo – tas, ka daži uzņēmumi (piemēram, piena ražotāji, bet ne tikai) ir guvuši lielāku labumu no sliekšņa, ir tikai sliekšņa noteikšanas neizbēgamas sekas. Tas izriet no likuma pamatprincipiem un vadošajiem principiem.

                     (72)

                     Dānija arī apgalvo, ka, vērtējot, vai 2,3 procentu slieksnis būtu uzskatāms par atkāpi no atsauces sistēmas, nav svarīgi, vai ir iespējams pierādīt, ka vislielāko labumu no sliekšņa ir guvuši daži uzņēmumi (piemēram, piena ražotāji), un vai slieksnis ir noteikts, lai atbrīvotu pienu no nodokļa. Dānija apgalvo, ka vienīgais būtiskais jautājums ir, vai 2,3 procentu sliekšņa ietekme ir veicinājusi nodokļa mērķu sasniegšanu. Ja jā, tad slieksnis nav atkāpe no atsauces sistēmas, jo produkti, kuros slieksnis nav pārsniegts un kuros tas ir pārsniegts, nav līdzīgā situācijā.

                     (73)

                     Atbildot uz lēmumā par procedūras sākšanu uzdotajiem jautājumiem, Dānija ir iesniegusi informāciju par nodokļu ieņēmumiem saskaņā ar likumu, kas parāda 2,3 procentu sliekšņa ietekmi uz Dānijas pārtikas nozares uzņēmumiem.

                        1. tabula

                        Nodokļu ieņēmumi sadalījumā pa uzņēmumiem, darbības jomām un galvenajām nozarēm

                                 (DKK)

                                 Uzņēmums  (*1)

                                 Darbības joma

                                 Galvenā nozare

                                 2011  (*1)

                                 2012  (*1)

                                 2013  (*1)

                                 Kopā  (*1)

                                 [..]

                                 Ražotājs

                                 Piena pārstrāde un siera ražošana

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Ražotājs

                                 Cūkgaļas pārstrāde

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Ražotājs

                                 Margarīna un līdzīgu pārtikas tauku ražošana

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Vairumtirgotājs

                                 Gaļas un mājputnu gaļas produktu ražošana

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Pārējā mazumtirdzniecība nespecializētajos veikalos

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Starpnieks

                                 Lielveikali

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Ražotājs

                                 Citu veidu gaļas pārstrāde

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Ražotājs

                                 Piena produktu, olu un citu pārtikas produktu vairumtirdzniecība

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Vairumtirgotājs

                                 Iepakošanas pakalpojumi

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Ražotājs

                                 Piena pārstrāde un siera ražošana

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Ražotājs

                                 Piena pārstrāde un siera ražošana

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Saņēmējs

                                 Piena produktu, olu un citu pārtikas produktu vairumtirdzniecība

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Saņēmējs

                                 Pārdošana par samazinātām cenām

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Ražotājs

                                 Piena pārstrāde un siera ražošana

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Ražotājs

                                 Margarīna un līdzīgu pārtikas tauku ražošana

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Saņēmējs

                                 Pārtikas produktu un dzērienu nespecializēta vairumtirdzniecība

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Vairumtirgotājs

                                 Gaļas un mājputnu gaļas produktu ražošana

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 Ražotājs

                                 Cūkgaļas pārstrāde

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                                 [..]

                        2. tabula

                        Ar nodokli neapliekamo produktu nodokļa vērtība, t. i., papildu nodokļa maksājums, ja nodoklis būtu ieviests kā vispārējs nodoklis par piesātināto taukskābju saturu visos pārtikas produktos

                                 (miljonos DKK)

                                 Piena produkti

                                 Gaļa

                                 Citi

                                 Kopā

                                 Aplēses, pamatojoties uz mājsaimniecību budžeta apsekojumu

                                 140

                                 9

                                 74

                                 223

                                 Aplēses, pamatojoties uz Nielsen svītrkodu datiem

                                 127

                                 –

                                 –

                                 –

                                 Avots: Incentive aprēķini, pamatojoties uz Dānijas Statistikas biroja (cenu indeksi un tabula FU5) un Nielsen svītrkodu datiem.
                                 Piezīme: dati kalibrēti, lai aptvertu 15 mēnešu periodu. Pamatojoties uz faktiski pārdoto apjomu. Rādītājos nav ņemtas vērā apjoma izmaiņas, ko radījusi dažu produktu neaplikšana ar nodokli.

                        3. tabula

                        Ar nodokli neapliekamo piena produktu aplēstā nodokļa vērtība un [..]  (*1)
                           īpatsvars

                                 (miljonos DKK)

                                 Kopējā vērtība

                                 Aplēstā vērtība [..]  (*1)

                                    Incentive (mājsaimniecību budžeta apsekojums) (43)

                                 140

                                 [..]

                                    Incentive (Nielsen svītrkodu dati) (43)

                                 127

                                 [..]

                                 Dānijas Statistikas birojs (pārtikas produktu patēriņš) (44)

                                 109–135

                                 [..]

                                 Dānijas Statistikas birojs (pārtikas produktu patēriņš) (44)

                                 Pilnpiena nodokļa vērtība

                                 45–82

                                 [..]

                                    Piezīme. Saskaņā ar lēmumu par procedūras sākšanu tiek pieņemts, ka Arla Food Amba tirgus daļa ir 90 procenti.

                     (74)

                     No 1. tabulas izriet, ka lielākais nodokļa maksātājs saskaņā ar piesātināto taukskābju nodokļa likumu nenoliedzami ir bijis [..] (45). Kā var secināt no 3. tabulas, [..] ir bijis arī galvenais labuma guvējs no 2,3 procentu sliekšņa ar aplēstu nodokļa vērtību [..] DKK. Tomēr 2. tabulā ir skaidri redzams, ka, lai gan lielāko labumu no sliekšņa ir guvusi piena un piena produktu nozare (140 miljoni DKK) un līdz ar to [..], ieguvēja ir arī gaļas nozare (9 miljoni DKK) un pārējās nozares (74 miljoni DKK).

               4.2.1.   SLIEKSNIS SALĪDZINĀJUMĀ AR ALTERNATĪVĀM, LAI IEVĒROTU OFICIĀLĀS UZTURA PAMATNOSTĀDNES

                     (75)

                     Dānijas iestādes uzskata, ka slieksnis ir efektīvs veids, lai nodrošinātu, ka nodoklis nav pretrunā oficiālajām uztura pamatnostādnēm, un labākais veids, kā sasniegt likuma mērķi.

                     (76)

                     Teorētiski viena no alternatīvām varēja būt subsīdijas ieviešana (pārtikas talonu vai vispārēja pārskaitījuma veidā), lai ģimenēm kompensētu sakarā ar nodokli pieaugušās piena izmaksas un mudinātu tās dzīvot saskaņā ar uztura pamatnostādnēm. Dānija apgalvo, ka būtu bijis sarežģīti un dārgi nodrošināt, ka šāda subsīdija faktiski tiek izlietota, lai iegādātos pilnpienu zīdaiņiem. Turklāt centieni ar mērķsubsīdijām vai pārtikas taloniem pienācīgi kliedēt vispārējās bažas, ka nodoklis bez sliekšņa mazinātu ar nodokli apliekamo pārtikas produktu maztauku variantu patēriņu, sadurtos ar neatrisināmām administratīvām grūtībām.

                     (77)

                     Dānija uzskata, ka alternatīva, saskaņā ar kuru bērnudārziem būtu bijis jāiegādājas un jāizsniedz bērniem noteikts daudzums piena, pirmkārt, nenodrošinātu, ka zīdaiņi saņem pilnpienu, jo Dānijā lielākā daļa zīdaiņu līdz gada vecumam neapmeklē bērnudārzu, un, otrkārt, ar to nepietiktu, lai nodrošinātu visu ieteicamo diennakts devu. Ne informatīvas, ne izglītojošas kampaņas, lai nodrošinātu piena lietošanu uzturā, neraugoties uz nodokli, netika atzītas par piemērotām alternatīvām. Informatīvas kampaņas par piena nozīmi zīdaiņu un mazu bērnu uzturā jau tika plaši izmantotas (46).

                     (78)

                     Kopumā Dānija atkārtoti uzsver, ka alternatīvi pasākumi, lai nodrošinātu, ka nodoklis nerada ekonomiskus stimulus, kas būtu pretrunā oficiālajām uztura pamatnostādnēm, būtu bijuši daudz neefektīvāki un visticamāk dārgāki nekā pilnpiena atbrīvošana no nodokļa.

               4.3.   NODOKĻA PIEMĒROŠANAS SLIEKSNIS – 50 000 DKK

                     (79)

                     Dānija apgalvo, ka 50 000 DKK sliekšņa noteikšana ar nodokli apliekamo pārtikas produktu pārdošanas apjomam gadā bija vispārējs pasākums, kas vienādi attiecās uz vietējiem ražotājiem, importētājiem, starpniekiem un tālpārdevējiem un faktiski bija atvērts visiem uzņēmējiem, pamatojoties uz vienlīdzīgas piekļuves principu, tāpēc tas nav selektīvs pasākums LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

                     (80)

                     Lai uzlabotu nodokļa administratīvo pārvaldāmību, slieksnis tika noteikts līmenī, zem kura administratīvais slogs ražotājiem/importētājiem un Dānijas iestādēm pārsniegtu nodokļa ieņēmumus.

                     (81)

                     Dānija lēš, ka, piemēram, vistas gaļas ražotājam vai importētājam, kura pārdošanas apjoms gadā nepārsniedz 50 000 DKK, būtu jāmaksā nodoklis 500–1 700 DKK gadā (atkarībā no faktiskā daudzuma un piesātināto taukskābju satura). Tā kā nodoklis bija jāmaksā katru mēnesi, mēnesī iekasējamā summa būtu 44–142 DKK.

                     (82)

                     Dānija turklāt lēš, ka mazo uzņēmumu nodokļa aprēķināšanas un deklarēšanas izmaksas būtu 100–200 DKK mēnesī par katru ar nodokli apliekamo pārtikas produktu.

                     (83)

                     Aplēsēs, kas sniegtas 81. un 82. apsvērumā, ir ņemts vērā maksimālais iespējamais pārdošanas apjoms gadā, nepārsniedzot slieksni, un tikai viens ar nodokli apliekamu produktu veids. Dānija uzskata, ka var droši pieņemt, ka, piemēram, daudzās lauku saimniecībās pārdošanas apjoms gadā ir krietni mazāks par 50 000 DKK slieksni un ir vairāki ar nodokli apliekamu pārtikas produktu veidi.

                     (84)

                     Dānija uzskata, ka no administratīvā viedokļa būtu bijis nesamērīgi birokrātiski un apgrūtinoši iekasēt šīs nelielās summas.

                     (85)

                     Dānija uzskata, ka 50 000 DKK slieksnis nodrošināja atbilstošu līdzsvaru starp nodokļa ieņēmumiem un iestādēm un uzņēmumiem uzlikto administratīvo slogu.

               4.4.   ATŠĶIRĪGA ATTIEKSME PRET VIETĒJIEM UN IMPORTĒTIEM PRODUKTIEM UN PRET NOLIKTAVU TURĒTĀJIEM UN PREČU SAŅĒMĒJIEM

         4.4.1.   ATŠĶIRĪGA ATTIEKSME PRET VIETĒJIEM UN IMPORTĒTIEM PRODUKTIEM

                     (86)

                     Dānija apgalvo, ka valsts nodokļu pasākumu nevar uzskatīt par selektīvu tikai tāpēc, ka ar to tiek nošķirtas vietējās un importētas preces. Pasākumam, ar ko tiek nošķirtas vietējās un importētas preces, varētu būt nozīme LESD 34., 30. un/vai 110. panta iespējama pārkāpuma novērtēšanā, bet ne selektivitātes novērtēšanā LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, kā tas skaidri norādīts Banco Santander spriedumā (47).

                     (87)

                     Dānija turklāt apgalvo, ka pasākums neietver valsts līdzekļu piešķiršanu. Palielinātais administratīvais slogs un tā radītās papildu izmaksas importētājiem nav saistītas ar valsts līdzekļu piešķiršanu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē. Tādējādi ar nodrošinājuma nodokli Dānija neatteicās no nodokļu ieņēmumiem, uz kuriem tai citādi saskaņā ar šo pasākumu būtu bijušas likumīgas tiesības. No Eiropas Savienības tiesu judikatūras izriet, ka šāds pasākums nav uzskatāms par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē (48).

               4.4.1.1.
               Nodokļa piemērošanas vieta piegādes ķēdē

                     (88)

                     Lēmuma par procedūras sākšanu 121. apsvērumā Komisija apšauba loģisko pamatojumu nodokļa piemērošanai pēc iespējas agrāk piegādes ķēdē. Šajā sakarā Komisija atzīmē, ka saskaņā ar nodokļa mērķi būtu bijis atbilstošāk, ja nodokļa pamatā būtu piesātināto taukskābju daudzums galaproduktā.

                     (89)

                     Dānijas iestādes šim viedoklim nepiekrīt. Aplikšana ar nodokli pēc iespējas agrāk piegādes ķēdē nodrošina, ka nodoklis, cik iespējams, precīzi tiek mērķēts uz piesātināto taukskābju uzņemšanas primārajiem avotiem un uz patērētāju ieradumu pārorientēšanu veselīgāku alternatīvu virzienā. Šis mērķis nebūtu sasniegts tādā pašā mērā, ja ar nodokli apliktu piesātinātās taukskābes visos pārtikas produktu veidos.

                     (90)

                     Nodokļa piemērošana pēc iespējas agrāk un tikai piesātināto taukskābju uzņemšanas primārajiem avotiem motivē pārstrādātu pārtikas produktu ražotājus izmantot pašas veselīgākās sastāvdaļas. Pretēji Komisijas sākotnējam viedoklim, ja nodoklis tiktu uzlikts arī, piemēram, piesātināto taukskābju daudzumam dārzeņu pīrāga sastāvā esošos dārzeņos, tas būtu pretrunā mērķim veicināt labākus uztura paradumus. Ar nodokli būtu jāapliek tikai piesātinātās taukskābes pīrāga sastāvā esošajā sviestā un sierā, lai veicinātu tādu pīrāgu patēriņu, kuros ir mazāk sviesta un siera un, piemēram, vairāk dārzeņu un piena produktu ar zemu tauku saturu.

                     (91)

                     Likuma mērķos bija iestrādāts princips, ka nodoklis tiks iekasēts tikai par piesātināto taukskābju saturu ar nodokli apliekamajos pārtikas produktos, un līdz ar to mehānisms, kas nepieciešams, lai nodokļa sistēma darbotos un būtu efektīva, proti, importētājam bija jāuzrāda ražotāja deklarācija, kurā norādīts piesātināto taukskābju daudzums ražošanā izmantotajos ar nodokli apliekamajos pārtikas produktos. Būtu bijis sarežģīti norādīt piesātināto taukskābju daudzumu ar nodokli apliekamajos pārtikas produktos, kas izmantoti pārstrādātajā pārtikas galaproduktā.

               4.4.2.   Atšķirīga attieksme pret noliktavu turētājiem un preču saņēmējiem

                     (92)

                     Dānija norāda, ka likuma pamatā ir sistēma, kas nošķir noliktavu turētājus un preču saņēmējus. Tāda pati noliktavu turētāju un saņēmēju nošķiršana ir paredzēta Padomes Direktīvā 2008/118/EK (49), kurā izklāstīti kopīgi noteikumi, kas attiecas uz visām precēm, kuras saskaņā ar Eiropas Savienības tiesību aktiem apliek ar akcīzes nodokli. Tas nozīmē, ka noliktavas turētāja noliktavu neapliek ar nodokli, bet saņēmēja noliktavu apliek ar nodokli. Šai nošķiršanai ir atvasinātas sekas, kas loģiski izriet no sistēmas pamatprincipiem un vadošajiem principiem un ietekmē sistēmas struktūru, bet tās neietver ne saņēmēju diskrimināciju, ne selektīvas priekšrocības noliktavu turētājiem.

                     (93)

                     Saskaņā ar Direktīvu 2008/118/EK apstiprināts noliktavas turētājs ir “fiziska vai juridiska persona, kurai dalībvalsts kompetentās iestādes devušas atļauju, veicot savu darbību, ražot, pārstrādāt, glabāt, saņemt vai sūtīt akcīzes preces saskaņā ar atliktās nodokļa maksāšanas režīmu akcīzes preču noliktavā”. Sk. minētās direktīvas 4. panta 1. punktu. Tas atbilst likuma 4. panta 1. punktam (ietverot 3. panta 1. punkta 1. apakšpunktu).

                     (94)

                     Saskaņā ar Direktīvu 2008/118/EK reģistrēts saņēmējs ir “fiziska vai juridiska persona, kurai galamērķa dalībvalsts kompetentās iestādes devušas atļauju, veicot savu darbību, saskaņā ar šo iestāžu noteiktiem nosacījumiem saņemt akcīzes preces no citas dalībvalsts, piemērojot atliktās nodokļa maksāšanas režīmu”. Sk. minētās direktīvas 4. panta 9. punktu. Tas atbilst likuma 4. panta 3. punktam (ietverot 3. panta 1. punkta 2. un 3. apakšpunktu) un 10. panta 1. punktam (ietverot 9. panta 1. punkta 1. un 2. apakšpunktu).

                     (95)

                     Saskaņā ar likumu uzņēmums kā noliktavas turētājs varēja ražot, pārstrādāt, uzglabāt, saņemt un importēt no citām valstīm un piegādāt citiem noliktavu turētājiem ar nodokli apliekamus pārtikas produktus, nemaksājot nodokli (likuma 5. panta 1. punkts).

                     (96)

                     Turklāt importētāji, kas veica vienīgi ar nodokli apliekamu pārtikas produktu starptirdzniecību ar uzņēmumiem, kuri bija reģistrēti saskaņā ar likumu (t. i., noliktavu turētājiem vai saņēmējiem), varēja reģistrēties kā noliktavu turētāji (likuma 4. panta 3. punkts). Šie starpnieki varēja saņemt ar nodokli apliekamus pārtikas produktus no citiem noliktavu turētājiem un saņemt un importēt ar nodokli apliekamus pārtikas produktus no citām valstīm, nemaksājot nodokli (likuma 5. panta 2. punkts). Visi pārējie importētāji bija jāreģistrē kā saņēmēji (likuma 4. panta 1. punkts).

                     (97)

                     Uzņēmumam, kas bija reģistrēts kā noliktavas turētājs, bija jāmaksā nodoklis, pamatojoties uz piegādātiem ar nodokli apliekamiem pārtikas produktiem (likuma 7. panta 1. punkts). Uzņēmumam, kas bija reģistrēts kā saņēmējs, bija jāmaksā nodoklis, pamatojoties uz saņemtiem/importētiem ar nodokli apliekamiem pārtikas produktiem (likuma 7. panta 3. punkts).

                     (98)

                     Saskaņā ar Direktīvas 2008/118/EK 7. panta 1. punktu akcīzes nodoklis jāmaksā brīdī, kad preces nodod patēriņam. Parasti preces nodod patēriņam, tiklīdz tās atstāj atliktās nodokļa maksāšanas režīmu vai tiek importētas, nepiemērojot atliktās nodokļa maksāšanas režīmu. Sk. minētās direktīvas 7. panta 2. punkta a) un d) apakšpunktu.

                     (99)

                     Preces atstāj atliktās nodokļa maksāšanas režīmu brīdī, kad tās saņem reģistrēts saņēmējs. Sk. Direktīvas 2008/118/EK 7. panta 3. punkta a) apakšpunktu un 17. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktu. Tas atbilst likuma 7. panta 3. punktam.

                     (100)

                     Preces atstāj atliktās nodokļa maksāšanas režīmu arī brīdī, kad tās tiek saņemtas tiešās piegādes vietā. Sk. Direktīvas 2008/118/EK 7. panta 3. punkta c) apakšpunktu un 17. panta 2. punktu.

                     (101)

                     Šķiet, ka gan sistēma saskaņā ar likumu, gan sistēma saskaņā ar Direktīvu 2008/118/EK iezīmē būtisku atšķirību starp noliktavu turētājiem un saņēmējiem, proti, noliktavas turētāja noliktavu neapliek ar nodokli, bet saņēmēja noliktavu apliek ar nodokli. Šī būtiskā atšķirība attaisno atšķirīgo attieksmi pret noliktavu turētājiem un saņēmējiem.

                     (102)

                     Pamatojoties uz to, Dānija apgalvo, ka 5. un 6. pasākums jāuzskata par attaisnojamiem, ņemot vērā nodokļa sistēmas iekšējo loģiku, raksturu un pārvaldību (50), un ka šie pasākumi tieši izriet no Dānijas nodokļu sistēmas pamatprincipiem un vadošajiem principiem (51).

               5.   IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES PAR FORMĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANU

                     (103)

                     Komisija saņēma trīs ieinteresēto personu piezīmes attiecībā uz lēmumu par procedūras sākšanu un iespējamajiem atbalsta elementiem Dānijas piesātināto taukskābju nodoklī.

               5.1.   LANDBRUG & FØDEVARER F.M.B.A PIEZĪMES

                     (104)

                     Vēstulē, kas reģistrēta 2015. gada 20. maijā, juridiskā firma Bech-Bruun, kura pārstāv Landbrug & Fødevarer F.M.B.A (turpmāk “L&F”) iesniedza piezīmes attiecībā uz lēmumu par procedūras sākšanu. L&F jeb Dānijas Lauksaimniecības un pārtikas padome pārstāv Dānijas lauksaimniecības un pārtikas nozari, tostarp uzņēmumus, tirdzniecības un lauksaimnieku apvienības.

                     (105)

                        L&F apgalvo, ka nodokļa nepiemērošana dažiem produktiem saskaņā ar likumu nenozīmē “acīmredzami patvaļīgu vai neobjektīvu dažu uzņēmumu atbalstīšanu”. Ar nodokli apliekamie produkti ir piesātināto taukskābju uzņemšanas primārie avoti Dānijā, un ar to šie produkti atšķiras no citiem produktiem.

                     (106)

                        L&F turklāt uzskata, ka nepastāv konkurence starp produktiem, kas ir aplikti ar nodokli (gaļa, piena produkti, visu veidu tauki, ziežami tauku maisījumi un iepriekš minēto produktu aizstājēji), un produktiem, kas nav aplikti ar nodokli (olas, rieksti, sēklas, maize, kukurūza, kartupeļi, dārzeņi, augļi, cukurs, konfektes, uztura bagātinātāji, vitamīni, piedevas, zivis, pārtikas produkti ar mazāk nekā 2,3 procentu piesātināto taukskābju saturu).

               5.1.1.   2,3 PROCENTU SLIEKSNIS

                     (107)

                        L&F norāda, ka 2,3 procentu slieksnis atspoguļo slieksni, kurš noteikts Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 (52) XIII pielikumā, kas regulē cilvēku patēriņam paredzētā piena tirdzniecību Eiropas Savienībā. Par dzeramo pienu uzskata tikai minētajā pielikumā noteiktās kategorijas (t. i., svaigpienu, pilnpienu, pilnpienu ar samazinātu tauku saturu un vājpienu). Pilnpiens (sødmælk) ir piens, kura tauku saturs ir vismaz 3,5 procenti (m/m), kas atbilst 2,3 procentiem piesātināto taukskābju. Tādējādi Dānijas likumdevējs ir izvēlējies slieksni, kas paredz vienādu attieksmi (neaplikšanu ar nodokli) pret visiem trim Dānijas tirgū pieejamajiem dzeramā piena veidiem, t. i., pilnpienu (vismaz 3,5 procenti tauku), pilnpienu ar samazinātu tauku saturu (1,5–1,8 procenti tauku) un vājpienu (mazāk nekā 0,5 procenti tauku).

                     (108)

                        L&F uzskata, ka 2,3 procentu slieksnis ir līdzsvarots un nediskriminējošs veids, kā sasniegt shēmas mērķus, vienlaikus novēršot konkurences izkropļojumus.

                     (109)

                     Dzeramā piena neaplikšana ar nodokli atspoguļoja tolaik Dānijā piemērojamos uztura ieteikumus, īpaši attiecībā uz zīdaiņiem un bērniem vecumā no sešiem mēnešiem līdz trim gadiem (53).

               5.2.   MIFU PIEZĪMES

                     (110)

                     Vēstulē, kura reģistrēta 2015. gada 20. aprīlī, [..] (*3), kas pārstāv Margarineforeningen (MIFU), iesniedza piezīmes attiecībā uz lēmumu par procedūras sākšanu. Dānijas Margarīna ražotāju asociācija jeb MIFU ir Dānijas margarīna ražotāju un importētāju nozares organizācija.

               5.2.1.   ATSAUCES SISTĒMA

                     (111)

                        MIFU uzskata, ka likumā izmantotā pieeja ir pretrunā apgalvotajam veselības aizsardzības mērķim, proti, mazināt piesātināto taukskābju kopējo patēriņu Dānijā. MIFU norāda, ka nav zinātnisku pierādījumu, ka likums būtu faktiski samazinājis piesātināto taukskābju kopējo patēriņu Dānijā, tāpat kā nav zinātnisku pierādījumu, ka likums būtu citādi uzlabojis Dānijas iedzīvotāju vispārējo veselības stāvokli. MIFU apgalvo, ka vienīgās likuma radītās ekonomiskās un uzvedības izmaiņas bija būtiskas izmaiņas attiecībā uz dažu pārtikas produktu īpatsvaru piesātināto taukskābju kopējā patēriņā Dānijas iedzīvotāju vidū.

                     (112)

                        MIFU norāda, ka likuma ietekmē ievērojami samazinājās ar nodokli apliekamo pārtikas produktu, piemēram, margarīna un sviesta, patēriņš, kas savukārt nozīmē, ka samazinājās šo konkrēto ar nodokli apliekamo pārtikas produktu īpatsvars piesātināto taukskābju kopējā patēriņā Dānijas iedzīvotāju vidū. Taču MIFU uzskata, ka nav pierādījumu, kas liecinātu, ka, pateicoties ar nodokli apliekamajos pārtikas produktos, piemēram, margarīnā, sviestā utt., esošo piesātināto taukskābju patēriņa kritumam, Dānijā būtu samazinājies piesātināto taukskābju kopējais patēriņš un vienlaikus būtu uzlabojies Dānijas iedzīvotāju vispārējais veselības stāvoklis. MIFU norāda, ka šo kritumu, iespējams, kompensēja ar nodokli neapliekamu vai ar mazāku nodokli apliekamu pārtikas produktu sastāvā esošu piesātināto taukskābju patēriņa līdzvērtīgs pieaugums, kā rezultātā piesātināto taukskābju kopējais patēriņš Dānijā palielinājās. Tas nozīmē, ka likums, iespējams, radīja izmaiņas tikai attiecībā uz atsevišķu avotu (pārtikas produktu) īpatsvaru piesātināto taukskābju kopējā patēriņā Dānijas iedzīvotāju vidū.

                     (113)

                     Papildus Komisijai iepriekš iesniegtajiem viedokļiem un dokumentācijai MIFU apgalvo, ka šie konstatējumi par likuma ietekmi ir pamatoti ar neatkarīgiem zinātniskiem pētījumiem par likuma un citu līdzīgu Eiropas pārtikas nodokļu shēmu ietekmi.

                     (114)

                     Šajā sakarā MIFU īpaši atsaucas uz 2014. gada 17. jūlija ziņojumu “Pārtikas nodokļi un to ietekme uz konkurētspēju lauksaimniecības pārtikas ražošanas nozarē” (54) (turpmāk “Ecorys ziņojums”), kura pamatā ir pētījums par Eiropas pārtikas nodokļu shēmu, tostarp Dānijas likuma, ietekmi. MIFU uzsver – ziņojumā secināts, ka pārtikas nodokļi kopumā var būt iemesls ar nodokli apliekamo produktu patēriņa kritumam, kā arī produktu ar samazinātu cukura, sāls un tauku daudzumu ieviešanai. Pārtikas nodokļi var būt arī iemesls produktu aizstāšanai, proti, lētāku zīmolu ar nodokli apliekamu produktu un ar nodokli neapliekamu vai ar mazāku nodokli apliekamu aizstājējproduktu patēriņa pieaugumam. Attiecībā uz jautājumu par to, vai patēriņa izmaiņas uzlabo sabiedrības veselību, ziņojumā secināts, ka par to joprojām notiek plašas debates un ka akadēmiskajā literatūrā atrodamie pierādījumi ir nepārliecinoši un dažkārt pretrunīgi.

                     (115)

                        Ecorys ziņojumā turklāt secināts, ka pārtikas nodokļi palielina administratīvo slogu un var negatīvi ietekmēt pelnītspēju un nodarbinātību. Tie var ietekmēt arī atsevišķu uzņēmumu konkurētspēju.

                     (116)

                     Attiecībā uz likuma konkrēto ietekmi Ecorys ziņojumā ir norādīts, ka ar nodokli apliekamo pārtikas produktu cenas ir ievērojami kāpušas un ka tikpat ievērojami ir krities to pašu ar nodokli apliekamo pārtikas produktu patēriņš. Runājot par olīveļļu, augu eļļu un sēklu eļļu, ziņojumā ir arī konstatēta skaidra pārorientēšanās no produktiem, kam piemēro nodokli, uz produktiem, kam piemēro mazāku nodokli, bet atzīts, ka tas var būt citu iemeslu, nevis nodokļa dēļ.

                     (117)

                        MIFU atsaucas arī uz 2013. gadā (drīz pēc likuma atcelšanas) veiktu zinātnisku pētījumu par likuma ietekmi, kura rezultāti liecina, ka ar nodokli apliekamu produktu, piemēram, sviesta, sviesta maisījumu, margarīna un eļļu, patēriņa līmenis likuma ieviešanas rezultātā ir samazinājies par 10–15 procentiem (55). MIFU uzskata – šis pētījums liecina, ka likuma negatīvā ietekme uz pārtikas produktiem, kuri tika aplikti ar nodokli, bija trīs līdz četras reizes lielāka nekā Dānijas likumdevēja prognozētā ietekme, kas bija minēta likumprojektam pievienotajos komentāros.

                     (118)

                        MIFU norāda, ka Ecorys ziņojumā ir analizēts cits pētījums par likuma ietekmi, pamatojoties uz datiem par visu 2012. gadu. No šā pētījuma izriet, ka likums 2012. gadā izraisīja, inter alia, Dānijas margarīna cenu pieaugumu par 12 procentiem, kas vienlaikus nozīmēja ievērojamu margarīna patēriņa kritumu Dānijā un Dānijas margarīna nozares ieņēmumu samazinājumu, jo margarīna iegāde un patēriņš saruka par 8,2 procentiem. Sviesta cenas pieauga par 13 procentiem un līdz ar to par 5,5 procentiem saruka sviesta pieprasījums vai patēriņš (56). Margarīna patēriņa faktiskais samazinājums 2012. gadā par 8,2 procentiem bija vairāk nekā divas reizes lielāks nekā Dānijas likumdevēja prognozētais samazinājums, kas bija minēts likumprojektam pievienotajos komentāros.

                     (119)

                        MIFU uzskata, ka ziņojuma secinājumi apstiprina viedokli, ka likumā izmantotā pieeja neatbilda apgalvotajam veselības aizsardzības mērķim mazināt piesātināto taukskābju patēriņu Dānijā.

                     (120)

                        MIFU arī apgalvo, ka nodoklis ir izstrādāts acīmredzami patvaļīgi un neobjektīvi un ka apstrīdētos atbalsta pasākumus tāpēc nevar attaisnot ar vispārējās atsauces sistēmas (likuma) pamatmērķi vai raksturu.

               5.2.2.   2. PASĀKUMS: TĀDU PĀRTIKAS PRODUKTU NEAPLIKŠANA AR NODOKLI, KUROS PIESĀTINĀTO TAUKSKĀBJU SATURS NEPĀRSNIEDZ 2,3 PROCENTU SLIEKSNI (LĒMUMA PAR PROCEDŪRAS SĀKŠANU 2.1.8.2. IEDAĻA)

                     (121)

                        MIFU apgalvo, ka 2,3 procentu sliekšņa noteikšana ir acīmredzams rūpniecības politikas jautājums, jo šā pasākuma skaidri paustais nolūks un sekas bija dot priekšroku ļoti ietekmīgajai Dānijas piena un piena produktu nozarei. Saskaņā ar MIFU viedokli slieksnis apzināti tika noteikts, lai atbrīvotu pienu no nodokļa, jo piena aplikšana ar jebkādu nodokli būtu radījusi ļoti nopietnas finansiālas sekas Dānijas piena un piena produktu nozarei, ņemot vērā ekonomisko un konkurences situāciju, ar ko nozare saskārās laikā, kad likums tika pieņemts.

                     (122)

                        MIFU apgalvo, ka saskaņā ar likumu noteiktais 2,3 procentu slieksnis ir de facto selektīva un neattaisnojama pasākuma spilgts piemērs.

               5.2.3.   LIKUMA GALVENIE LABUMA GUVĒJI

                     (123)

                        MIFU apgalvo, ka Dānijas piena un piena produktu nozare bija galvenā labuma guvēja no de facto atbrīvojuma no nodokļa (neiekasēto nodokļu veidā), kas savukārt mazināja izmaksas, kuras šīs nozares uzņēmumiem citādi būtu jāsedz. Pēc likuma pieņemšanas saruka atbilstoši likumam ar nodokli apliekamo pārtikas produktu pieprasījums un līdz ar to ieņēmumi (gadījumu izpēte liecina, ka samazinājums bija 5,5–15 procenti (57)). Taču piens netika aplikts ar nodokli, un likuma darbības laikā nebija vērojams tā pieprasījuma kritums. Gluži pretēji, dzeramā piena patēriņš (58) Dānijas iedzīvotāju vidū 2012. gadā nedaudz pieauga, salīdzinot ar 2011. gadu, un 2012. gadā sasniegtais patēriņa līmenis bija gandrīz tāds pats kā 2010. gadā sasniegtais līmenis (59).

                     (124)

                        MIFU arī apgalvo, ka neviens eksperts nav ieteicis atbrīvot pienu no aplikšanas ar nodokli saskaņā ar likumu. Pat Dānijas valdības Profilakses komisija bija ieteikusi aplikt ar nodokli arī pienu. MIFU norāda, ka Dānijas Veterinārās un pārtikas pārvaldes uztura ieteikumos par mazu bērnu dzeramā piena patēriņu nav pausts atbalsts atbrīvojumam, kas izriet no 2,3 procentu sliekšņa, bet šie ieteikumi tika izmantoti kā arguments, lai izslēgtu pienu no aplikšanas ar nodokli.

                     (125)

                        MIFU arī apgalvo, ka katrā ziņā bija nekonsekventi un nesamērīgi pienu vispār atbrīvot no aplikšanas ar nodokli saskaņā ar likumu tikai tāpēc, lai sasniegtu apgalvoto mērķi nodrošināt pavisam mazu bērnu iespējamās vajadzības pēc piena kā uzturlīdzekļa. MIFU uzskata, ka šo mērķi būtu bijis iespējams sasniegt labākā un mazāk kropļojošā veidā, izmantojot, piemēram, tradicionālo regulējumu, tirgus instrumentus, nozares pašregulāciju, informēšanu un izglītošanu vai nodokļa atmaksāšanu mājsaimniecībām ar maziem bērniem un bērnudārziem.

                     (126)

                        MIFU turklāt apgalvo, ka pienam piešķirtais atbrīvojums ne vien deva priekšroku dzeramā piena (kas konkurēja ar citiem aizstājamiem dzeramiem produktiem) patēriņam, bet deva priekšroku arī piena izmantošanai rūpnieciskām vajadzībām citu pārtikas produktu sastāvā, salīdzinot ar sastāvdaļām, kam tika piemērots nodoklis.

                     (127)

                        MIFU secina, ka Dānijas piena un piena produktu nozare bija galvenā labuma guvēja no de facto atbrīvojuma no nodokļa un neviens atsevišķs uzņēmums neguva tik lielu labumu no šā atbrīvojuma kā Arla.

               5.3.   ARLA FOODS PIEZĪMES

                     (128)

                     Vēstulē, kura reģistrēta 2016. gada 7. jūnijā, [..] (*4), kas pārstāv Arla, iesniedza piezīmes attiecībā uz lēmumu par procedūras sākšanu. Kooperatīvs Arla Foods ir Eiropā lielākā piena pārstrādes uzņēmumu grupa, kas pieder Dānijas un Zviedrijas piena ražotājiem. Arla grupa pārstrādā vairāk nekā 90 procentus no Dānijas piena kopfonda.

                     (129)

                     Savā vēstulē Arla norāda, ka piesātināto taukskābju nodokļa mērķis bija veicināt labāku uzturu, lai uzlabotu Dānijas iedzīvotāju veselību un palielinātu vidējo paredzamo mūža ilgumu. Arla apgalvo, ka, ņemot vērā šo virsmērķi, netiešā nodokļa mērķis bija nevis vienkārši aplikt ar nodokli visus pārtikas produktus, kas satur piesātinātās taukskābes, bet arī mudināt iedzīvotājus izvēlēties pārtikas produktus ar zemāku piesātināto taukskābju saturu, neatsakoties no citu veselīgu, nepieciešamu un svarīgas uzturvielas saturošu pārtikas produktu iekļaušanas ēdienkartē. Uzturs bez piesātinātajām taukskābēm nav nodokļa mērķis, jo daudzi produkti, kas satur piesātinātās taukskābes, arī ir nepieciešami pārtikas produkti.

                     (130)

                        Arla arī apgalvo, ka 2,3 procentu slieksnis aplikšanai ar nodokli nav selektīvs, jo, ņemot vērā piesātināto taukskābju nodokļa mērķus, pārtikas produkti ar mazāk nekā 2,3 procentu piesātināto taukskābju saturu ir faktiski un juridiski atšķirīgā situācijā, ja salīdzina ar produktiem, kuros ir augstāks piesātināto taukskābju saturs. Tikai tādu pārtikas produktu aplikšana ar nodokli, kuros ir pārsniegts 2,3 procentu slieksnis, veicina nodokļa mērķu sasniegšanu.

                     (131)

                        Arla precizē, ka 2,3 procentu slieksnis tika noteikts, pamatojoties uz nodokļa ieviešanas laikā spēkā esošajiem oficiālajiem uztura ieteikumiem par dzeramo pienu. Turpinājumā ir uzskaitītas piena labās īpašības. Nobeigumā Arla apgalvo, ka starp dzeramo pienu un citiem produktiem nav konkurences attiecību.

               6.
               ECORYS ZIŅOJUMS

                     (132)

                     Ziņojuma “Pārtikas nodokļi un to ietekme uz konkurētspēju lauksaimniecības pārtikas ražošanas nozarē” pamatā ir pētījums, ko bija pasūtījis Eiropas Komisijas Uzņēmējdarbības un rūpniecības ģenerāldirektorāts. Pētījumu 2013.–2014. gadā veica Eiropas Konkurētspējas un ilgtspējīgas rūpniecības politikas konsorcijs (turpmāk “ECSIP konsorcijs”). Konsorciju vada Ecorys Netherlands, un tā partneri ir Cambridge Econometrics, Dānijas Tehnoloģiskais institūts, Euromonitor, IDEA Consult, IFO institūts un WiiW, kā arī specializētu apakšuzņēmēju un privātpersonu grupa. Ziņojumā ir aplūkota nesaskaņotu nodokļu ietekme uz lauksaimniecības pārtikas ražošanas nozares konkurētspēju. Pētījumā ir iekļauta Dānijas piesātināto taukskābju nodokļa analīze. Saskaņā ar Ecorys ziņojumu (sk. 123. apsvērumu) var uzskatīt, ka ir sasniegts piesātināto taukskābju nodokļa galvenais mērķis – ietekmēt iepirkšanās paradumus, un šis nodoklis ir arī palīdzējis finansēt nodokļu samazinājumus citur, bet tas ir radījis lielas administratīvās izmaksas ietekmētajiem uzņēmumiem.

                     (133)

                        Ecorys ziņojumā ir iekļauts ekonometriskās analīzes pētījums “Dānijas piesātināto taukskābju nodoklis – īstermiņa ietekme uz tauku patēriņu, aizvietošanas modeļiem un patēriņa cenām” (60). Saskaņā ar šo analīzi nodokļa ieviešana par piesātināto taukskābju saturu pārtikas produktos ietekmēja attiecīgo produktu tirgu, jo tauku patēriņš saruka par 10–15 procentiem. Tomēr, ņemot vērā, ka dati bija pieejami par salīdzinoši īsu periodu pēc nodokļa ieviešanas (deviņiem mēnešiem, kas koriģēti, ievērojot sezonālo ietekmi), šo konstatējumu interpretācija no ilgtermiņa viedokļa būtu jāveic piesardzīgi. Ekonomiskā analīze ļauj cerēt uz uzvedības izmaiņām un tauku patēriņa samazinājumu ilgtermiņā, un tas attiecas gan uz patērētājiem, gan ražotājiem, piemēram, produktu ar zemāku piesātināto taukskābju saturu ražošanu utt. Papildus pierādījumiem par tauku patēriņa samazinājumu pētījumā tika iegūti pierādījumi par produktu aizstāšanu un konstatēts, ka patērētāji mazāk pērk sviestu un biežāk iegādājas margarīnu un tauku maisījumus (61). Aizstāšanas ietekme attiecībā uz produktiem, kas satur mazāk piesātināto taukskābju, netika tieši analizēta. Aizstāšanas ietekme var pastiprināt (ja aizstājējprodukti ir veselīgāki) vai vājināt (ja aizstājējprodukti satur, piemēram, daudz cukura) nodokļa tiešo stimulējošo ietekmi (62).

                     (134)

                     Tajā pašā laikā tika konstatēts, ka ar nodokli saistītās administratīvās izmaksas uzņēmumiem ir ievērojamas. Tika lēsts, ka mazumtirdzniecības un vairumtirdzniecības uzņēmumiem nodoklis ir izmaksājis aptuveni 200 miljonus DKK (63) (aptuveni 27 miljonus EUR).

                     (135)

                     Dānijas Tirdzniecības kamera saviem 99 biedriem (galvenokārt mazumtirdzniecības organizācijām) jautāja, vai tie saskata pazīmes, kas liecina, ka piesātināto taukskābju nodoklis ir licis patērētājiem pievērsties veselīgākiem produktiem. Šādas pazīmes saskata tikai 12 procenti biedru (64), un tas liek domāt, ka aizstāšanas ietekme ir vājinājusi nodokļa stimulējošo ietekmi, bet pašlaik nav akadēmiskas analīzes, kas to apstiprinātu.

               7.   ATBALSTA PASTĀVĒŠANAS NOVĒRTĒJUMS

                     (136)

                     LESD 107. panta 1. punktā noteikts, ka ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalsts vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, un iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.

                     (137)

                     Tāpēc, lai pasākumu varētu uzskatīt par valsts atbalstu šā noteikuma nozīmē, ir jābūt izpildītiem šādiem kumulatīviem nosacījumiem: i) pasākumam jābūt attiecināmam uz valsti un finansētam no valsts līdzekļiem, ii) tam jārada ekonomiskas priekšrocības uzņēmumiem, iii) priekšrocībām jābūt selektīvām un iv) pasākumam jābūt tādam, kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus un iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.

                     (138)

                     Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija sākotnējais viedoklis bija, ka 1.–3. un 5. un 6. pasākumam piemīt visas valsts atbalsta pazīmes. Attiecībā uz 4. pasākumu Komisija uzskatīja, ka pasākums nav atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

                     (139)

                     Formālās izmeklēšanas procedūras laikā Komisija saņēma Dānijas un vairāku ieinteresēto personu apsvērumus un piezīmes. Attiecībā uz 4. pasākumu formālā izmeklēšanas procedūra nav atklājusi nekādu informāciju, kas liktu nonākt pie secinājuma, kas atšķirtos no lēmumā par procedūras sākšanu paustajiem secinājumiem. Tāpēc attiecībā uz 4. pasākumu Komisija uzskata, ka atbrīvojums nav selektīvs, jo tas attiecas uz produktiem, kas neatrodas faktiski un juridiski salīdzināmā situācijā ar produktiem, kurus apliek ar nodokli. Proti, nodokļa mērķi (166. apsvērums) bija saistīti ar cilvēku veselības un uztura uzlabošanu, tāpēc no šā viedokļa produkti, kas nav paredzēti cilvēku patēriņam, nav salīdzināmi. Tādējādi 4. pasākums nav valsts atbalsts.

                     (140)

                     Attiecībā uz 1.–3., 5. un 6. pasākumu Dānija un ieinteresētās personas apgalvoja, ka šiem pasākumiem nepiemīt visas valsts atbalsta pazīmes. Dānija sniedza informāciju par pasākumu juridiskajiem, administratīvajiem un faktiskajiem aspektiem, kuru dēļ ir atkārtoti jāpārbauda valsts atbalsta pastāvēšana attiecībā uz šiem pasākumiem.

               7.1.   PRIEKŠROCĪBAS UZŅĒMUMIEM

                     (141)

                     Priekšrocība LESD 107. panta 1. punkta nozīmē ir ekonomisks labums, ko uzņēmums nebūtu guvis parastos tirgus apstākļos, proti, bez valsts iejaukšanās.

                     (142)

                     Nosakot, vai pasākums uzņēmumam rada ekonomisku priekšrocību, nav svarīgi, kāda ir pasākuma forma. Ar valsts atbalsta jēdzienu saprot ne tikai pozitīvu ekonomisku priekšrocību piešķiršanu – priekšrocība var būt arī ekonomiska sloga (piemēram, nodokļu) samazināšana. Tā ir plaša kategorija, kurā ietilpst visi to izdevumu samazinājumi, kurus parasti sedz no uzņēmuma budžeta (65). Tas ietver visas situācijas, kurās uzņēmējiem tiek samazinātas to saimnieciskajai darbībai raksturīgās izmaksas. Tas jo īpaši attiecas uz situācijām, kad dažiem uzņēmējiem nav jāsedz izmaksas, kas citiem līdzīgiem uzņēmējiem saskaņā ar attiecīgo tiesisko kārtību parasti ir jāsedz.

                     (143)

                     Šajā sakarā tas, ka uz dažiem produktiem piesātināto taukskābju nodoklis neattiecās, varētu ietvert priekšrocības šo produktu ražotājiem. Tas nozīmē, ka šie produkti un to ražotāji, kas ir uzņēmumi, kuri piegādā preces tirgū, varētu gūt ekonomiskas priekšrocības, ko radītu no nodokļa potenciāli izrietošā nodokļu sloga samazinājums.

                     (144)

                     Lai atbildētu uz jautājumu, vai nodokļu slogs, kas izriet no piesātināto taukskābju nodokļa, ir parastas izmaksas, kuras attiecas uz visiem produktiem, vai to izdevumu samazinājums, kurus parasti sedz no uzņēmuma budžeta, ir jānovērtē produktu salīdzināmība, ņemot vērā nodokļa mērķi. Šis novērtējums tiks veikts selektivitātei veltītajā šā lēmuma iedaļā (sk. turpmāk).

               7.2.   VALSTS LĪDZEKĻI UN ATTIECINĀMĪBA UZ VALSTI

                     (145)

                     Par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē var uzskatīt tikai tādas priekšrocības, kuras tieši vai netieši piešķir no valsts līdzekļiem un kuru pamatā ir lēmums, kas attiecināms uz valsti (66). Atteikšanās no ieņēmumiem, kas parastā gadījumā tiktu samaksāti valstij, ir uzskatāma par valsts līdzekļu piešķiršanu (67).

                     (146)

                     Visi šā lēmuma 27. apsvērumā minētie pasākumi izriet no Dānijas parlamenta (Folketinget) pieņemta tiesību akta, un tie pēc būtības bija attiecināmi uz Dānijas valsti.

                     (147)

                     Turklāt attiecībā uz 1.–3. un 6. pasākumu nodokļu ieņēmumu iztrūkums sakarā ar dalībvalsts piešķirtiem atbrīvojumiem no nodokļiem vai nodokļu samazinājumiem atbilst LESD 107. panta 1. punkta prasībai par ietekmi uz valsts līdzekļiem (68).

                     (148)

                     Savukārt attiecībā uz 5. pasākumu viens no LESD 107. panta 1. punkta nosacījumiem – par valsts līdzekļu piešķiršanu – netika izpildīts. Lai pasākumu varētu uzskatīt par valsts atbalstu, nepietiek ar to, ka dalībvalsts dažiem ražotājiem uzliek slogu vai atbrīvo tos no sloga salīdzinājumā ar citiem ražotājiem (69). Priekšrocība, kas vietējiem ražotājiem, kuri ražo ar nodokli apliekamus produktus, varētu būt radusies, pateicoties ar nodrošinājuma nodokli saistītajam palielinātajam administratīvajam slogam un no tā izrietošajām papildu izmaksām ārzemju preču importētājiem/ražotājiem, ir saistīta tikai ar to, ka nodoklis bija jāmaksā ražošanas ķēdes pašā sākumā, bet tas nav licis Dānijai atteikties no nodokļu ieņēmumiem, uz kuriem tai citādi būtu bijušas likumīgas tiesības (sk. 87. apsvērumu). Tas tikai varētu būt palielinājis ar nodokli apliekamo importēto produktu kopējās izmaksas. Tāpēc Komisija piekrīt Dānijai, ka palielinātais administratīvais slogs un tā radītās papildu izmaksas importētājiem 5. pasākuma gadījumā nav saistītas ar valsts līdzekļu piešķiršanu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē (sk. 87. apsvērumu). Nav vajadzības vērtēt, vai attiecībā uz šo pasākumu ir izpildīti pārējie valsts atbalsta nosacījumi.

                     (149)

                     Tāpēc Komisija secina, ka 5. pasākums nebija valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

               7.3.   KONKURENCES IZKROPĻOJUMI UN IETEKME UZ TIRDZNIECĪBU

                     (150)

                     Konkurences izkropļojumi Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē vispārīgi tiek konstatēti ikvienā gadījumā, kad valsts piešķir finansiālu priekšrocību uzņēmumam, kas darbojas liberalizētā nozarē, kurā pastāv vai varētu pastāvēt konkurence (70). Eiropas Savienības tiesas arī ir atzinušas, ka tad, “ja dalībvalsts piešķirts atbalsts nostiprina kāda uzņēmuma stāvokli attiecībā pret citiem konkurējošiem uzņēmumiem [Savienības] iekšējā tirdzniecībā, ir jāuzskata, ka atbalsts ir ietekmējis minēto tirdzniecību” (71).

                     (151)

                     Šajā gadījumā attiecīgo produktu ražošana notiek liberalizētā nozarē. Pārrobežu tirdzniecība ir svarīga attiecībā uz šiem produktiem. Tāpēc jebkura selektīva priekšrocība dažiem no šiem ražotājiem varētu ietekmēt konkurenci un pārrobežu tirdzniecību.

               7.4.   SELEKTIVITĀTE

                     (152)

                     Lai uz pasākumu attiektos Līguma 107. panta 1. punkts, tam ir “jādod priekšroka konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai”. Tādējādi atbalsta jēdzienā ietilpst nevis visi pasākumi, kas ir par labu uzņēmumiem, bet tikai tie, ar kuriem selektīvi tiek piešķirta priekšrocība konkrētiem uzņēmumiem vai uzņēmumu kategorijām, vai konkrētām ekonomikas nozarēm.

                     (153)

                     Lai pierādītu pasākuma selektivitāti, Tiesa bieži ir piemērojusi divposmu vai trīsposmu analīzi. Divposmu analīzē vispirms jānosaka, vai daži uzņēmumi gūst priekšrocību salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kas atrodas faktiski un juridiski salīdzināmā situācijā, un, otrkārt, jānoskaidro, vai šāda diferencēšana varētu būt pamatota, jo tā izriet no tās sistēmas būtības vai vispārējās uzbūves, kurā pasākums ietilpst (72).

                     (154)

                     Savukārt trīsposmu analīzē: (73)

                                 —

                                 pirmkārt, ir jānosaka atsauces sistēma,

                                 —

                                 otrkārt, jānosaka, vai attiecīgais pasākums ir atkāpe no šīs sistēmas tādā ziņā, ka tas paredz atšķirīgu attieksmi pret uzņēmējiem, kuri, ņemot vērā sistēmas pamatmērķus, atrodas faktiski un juridiski salīdzināmā situācijā. Ja attiecīgais pasākums nav atkāpe no atsauces sistēmas, tas nav selektīvs,

                                 —

                                 taču, ja tas ir atkāpe (un tāpēc prima facie selektīvs), analīzes trešajā posmā jānosaka, vai atkāpe ir pamatota ar (atsauces) sistēmas raksturu vai vispārējo uzbūvi. Ja prima facie selektīvs pasākums ir pamatots ar sistēmas raksturu vai vispārējo uzbūvi, to nevar uzskatīt par selektīvu.

                     (155)

                     Attiecībā uz nodokļu shēmām Tiesa ir noteikusi, ka pasākuma selektivitāte parasti būtu jānovērtē, izmantojot trīsposmu analīzi (74). Patiesībā atšķirība starp abām pieejām ir diezgan akadēmiska. Trīsposmu pieejā pirmo posmu sadala divos atsevišķos posmos. Saskaņā ar abām pieejām ir jānosaka atbilstošā atsauces sistēma (75).

                     (156)

                     Saskaņā ar spriedumu Gibraltar (76) lietā, lai noteiktu atbilstošo atsauces sistēmu, ir jānosaka, kuri uzņēmumi atrodas faktiski un juridiski salīdzināmā situācijā. Saskaņā ar judikatūru šis novērtējums izriet no attiecīgā pasākuma mērķa (77) un plašākā nozīmē no tās sistēmas mērķiem, kurā tas ietilpst (78). Tādējādi selektivitātes analīzē ir jānosaka, vai konkrēts pasākums formāli ir atkāpe no konkrētas atsauces sistēmas, bet galvenais uzdevums ir noteikt, vai viens vai daži uzņēmumi gūst priekšrocību salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kas atrodas faktiski un juridiski salīdzināmā situācijā (79).

                     (157)

                     Šajā lēmumā pasākumu selektivitāte tiks vērtēta, izmantojot trīsposmu analīzi, kā aprakstīts 154. apsvērumā.

               7.4.1.   Atsauces sistēma

                     (158)

                     Atsauces sistēma ir etalons, attiecībā pret kuru vērtē pasākuma selektivitāti. To veido saskaņots noteikumu kopums, kuru, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, kopumā piemēro visiem uzņēmumiem, kuri ietilpst tā tvērumā, kā noteikts tā mērķos.

                     (159)

                     Nodokļu gadījumā atsauces sistēmas pamatā ir tādi elementi kā nodokļa bāze, nodokļa maksātāji, nodokļa iekasējamības gadījums un nodokļa likmes. Tas pats attiecas uz (autonomām) mērķmaksām, piemēram, maksām, kuras iekasē par atsevišķiem produktiem vai darbībām, kas negatīvi ietekmē vidi vai veselību, un kuras nav īsti uzskatāmas par daļu no kopējās nodokļu sistēmas. Tādējādi atsauces sistēma principā ir pati maksa ar nosacījumu, ka maksas robežas nav noteiktas nepārprotami patvaļīgi vai neobjektīvi (80), lai dotu priekšroku konkrētiem produktiem vai konkrētām darbībām, kas, ņemot vērā attiecīgās maksas pamatā esošo loģiku, atrodas salīdzināmā situācijā. Tomēr nodokļa vai maksas piemērošana var būt saistīta ne vien ar fiskāliem, bet arī ar papildu mērķiem (piemēram, veselības, vides, pilsētplānošanas un citiem), kas arī ir jāizvērtē, nosakot šāda pasākuma vispārējo atsauces sistēmu.

                     (160)

                     Saskaņā ar judikatūru (81) ir jānosaka pasākuma pamatmērķi un iekšējā loģika un selektivitātes (diskriminācijas) novērtējums jāveic, pamatojoties tikai uz šiem mērķiem, nevis uz ārējiem apsvērumiem. Ar veselības (vai līdzīgiem vides (82)) aizsardzības mērķiem nepietiek, lai pamatotu citādā ziņā selektīvu pasākumu izslēgšanu no LESD 107. panta 1. punkta piemērošanas jomas. Tomēr, ja tiek konstatēts, ka viens vai pat vairāki šādi mērķi (piemēram, veselības, vides, pilsētplānošanas un citi) atbilst nodokļa iekšējai loģikai (pamatmērķiem) un sistēmai, kurā tas ietilpst, tad ir pieļaujams, ka dalībvalsts tos līdzsvaro un nodrošina to vienlaicīgu ievērošanu (83). Šādas mērķu līdzsvarošanas un vienlaicīgas piemērošanas rezultāts var būt tāds, ka šķietamas prima facie diskriminācijas gadījumā, ja raugās no viena mērķa perspektīvas, diferencēšana var izrādīties pamatota (jeb uzņēmumi neatrodas salīdzināmā situācijā), ja raugās no cita, vienlīdz piemērojama mērķa perspektīvas. Tomēr vairāku mērķu izvirzīšana nedrīkst izraisīt patvaļīgu diskrimināciju un jebkādu atbrīvojumu no nodokļa (vai aplikšanas ar mazāku nodokli) pamatojumam ir jābūt saistītam ar iepriekš noteiktajiem pasākuma pamatmērķiem, tas ir konsekventi jāpiemēro un tam ir jāizriet no nodokļa piemērošanas metodes.

                     (161)

                     Galu galā nav atšķirības, vai i) tiek konstatēta prima facie diskriminācija, ja raugās no viena mērķa perspektīvas, un vēlāk izrādās, ka tā ir attaisnojama, ja raugās no visu mērķu vienlaicīgas piemērošanas perspektīvas, vai ii) vienkārši tiek konstatēts, ka diskriminācijas nav, tāpēc ka vairāku mērķu vienlaicīgas piemērošanas dēļ uzņēmumi neatrodas faktiski un juridiski salīdzināmā situācijā, jo secinājums ir viens un tas pats, proti, selektivitātes neesība. Šajā gadījumā Komisija skaidrības labad izmantos pirmo no abām novērtēšanas metodēm. Tādējādi analīzes sākumpunkts būs mērķis samazināt piesātināto taukskābju uzņemšanu, jo šis mērķis izriet no nodokļa tehniskajām iezīmēm, proti, nodokļa priekšmeta vai nodokļa iekasējamības gadījuma, uz kuru attiecas šis nodoklis (84). Visas novirzes no loģikas, kas attiecas uz šo mērķi, tiks uzskatītas par prima facie diskrimināciju (168.–171. apsvērums), kas varētu būt attaisnojama, pamatojoties uz vispārējās sistēmas raksturu un loģiku, ieskaitot visus piemērojamos mērķus. Tomēr šī pieeja neskar visu pasākuma pamatmērķu esību un prioritāro secību, ko dalībvalsts tiem noteikusi.

                     (162)

                     Attiecībā uz konkrētajiem pasākumiem lēmuma par procedūras sākšanu 80. apsvērumā atsauces sistēma tika definēta šādi: “Šajā gadījumā atsauces sistēma ir Dānijas nodokļu sistēma un jo īpaši noteikumi, kas attiecas uz nodokli par piesātināto taukskābju saturu pārtikas produktos. Kā aprakstīts iepriekš (17. un turpmākajos apsvērumos), uz produktiem, kas satur piesātinātās taukskābes, principā attiecas piesātināto taukskābju nodoklis. Saskaņā ar piemērojamajām likuma normām ir noteikts nodoklis 16 DKK apmērā par piesātināto taukskābju kilogramu attiecīgajā pārtikas produktā.” Pamatojoties uz Dānijas iestāžu sniegto informāciju un trešo personu iesniegtajām piezīmēm, Komisijai šī atsauces sistēma ir jāpielāgo, lai iekļautu visus pamatmērķus, ko ar pasākumu bija paredzēts sasniegt (sk. 166. apsvērumu).

                     (163)

                     Dānijas iestādes savās piezīmēs attiecībā uz lēmumu par procedūras sākšanu (sk. šā lēmuma 56. un turpmākos apsvērumus) iebilda pret Komisijas atsauces sistēmas definīciju. Dānija apgalvo, ka atsauces sistēma būtu jādefinē, ņemot vērā nodokļa pamatmērķus. Saskaņā ar Dānijas iestāžu sniegto informāciju piesātināto taukskābju nodokļa mērķi bija veicināt labāku uzturu un uzlabot Dānijas iedzīvotāju veselību, apliekot ar nodokli piesātināto taukskābju uzņemšanas primāros avotus Dānijā un vienlaikus ņemot vērā oficiālas uztura pamatnostādnes.

                     (164)

                     Komisija norāda, ka likuma pirmajam lasījumam sagatavotajos Dānijas parlamenta komentāros ir tikai minēts, ka “likuma mērķis ir veicināt labāku uzturu un līdz ar to uzlabot iedzīvotāju veselību” un ka “to panāk, samazinot piesātināto taukskābju patēriņu ar nodokli 16 DKK apmērā par piesātināto taukskābju kilogramu konkrētos produktos [..]”.

                     (165)

                     Lai gan likuma komentāros nav minēti primārie avoti, tajos ir atsauce uz uztura ieteikumiem, kuros norādīts, ka tauki būtu jāiekļauj ikdienas ēdienkartē un ka priekšroka dodama nepiesātinātajām, nevis piesātinātajām taukskābēm. Likuma komentāros turklāt ir norādīts, ka nodoklis būtu jāattiecina uz ievērojamu ikdienas pārtikas produktu daļu, lai panāktu vislielāko ietekmi uz patēriņu, bet tajā pašā laikā tam vajadzētu būt pēc iespējas vienkāršam un tas būtu jāpiemēro ražošanas ķēdes sākumā, lai samazinātu to uzņēmumu skaitu, kurus skar ar nodokli saistītais administratīvais slogs (reģistrācija, deklarāciju iesniegšana, nodokļa nomaksa).

                     (166)

                     Tātad Komisijas izpratne par atsauces sistēmu (kas nosaka nodokļa priekšmetu vai tā iekasējamības gadījumu) (85) ir šāda: nodoklis attiecās uz piesātināto taukskābju saturu un tika piemērots par piesātināto taukskābju daudzumu likuma 1. pantā uzskaitītajos pārtikas produktos, ja piesātināto taukskābju saturs pārtikas produktā pārsniedza 2,3 procentus no produkta svara (15. apsvērums). Nodoklis tika noteikts pēc vienotas likmes 16 DKK apmērā par piesātināto taukskābju kilogramu attiecīgajā pārtikas produktā (likuma 2. pants, 16. apsvērums). Likuma 3. pantā bija noteikts, kuriem uzņēmējiem nodoklis jāmaksā (17. apsvērums). Šis nodoklis tika uzlikts, lai sasniegtu šādus mērķus (pamatmērķus):

                                 —

                                 veicināt piesātināto taukskābju patēriņa samazināšanu un pārvirzīt patēriņu no produktiem ar augstāku piesātināto taukskābju saturu uz produktiem ar zemāku piesātināto taukskābju saturu,

                                 —

                                 vienlaikus ņemot vērā oficiālos uztura ieteikumus un ekonomisko un administratīvo efektivitāti.

                     (167)

                     Komisija norāda, ka nodokļa mērķi ir saistīti galvenokārt ar sabiedrības veselību (tostarp labāku uzturu), un šajā kontekstā ir pieļaujams ar vienu un to pašu pasākumu vienlaikus īstenot vairākus sabiedrības veselības mērķus.

                     (168)

                     Tāpēc nodokļa (un tā iekasējamības gadījuma) mērķis ir aplikt ar nodokli piesātinātās taukskābes pārtikas produktos, saglabājot citus veselības aizsardzības un uztura mērķus (kā minēts iepriekš 166. apsvērumā).

                     (169)

                     Ņemot vērā ar piesātinātajām taukskābēm saistītā mērķa loģiku, jebkurš produkts, kas satur piesātinātās taukskābes, atrastos salīdzināmā situācijā ar produktiem, uz kuriem attiecas nodoklis (prima facie selektivitāte). Līdz ar to piesātināto taukskābju saturam vajadzētu būt etalonam, lai novērtētu, vai, neapliekot ar nodokli dažus produktus, nepastāv prima facie diskriminācija. Tomēr, kā tiks analizēts turpmāk, ar citiem veselības aizsardzības un uztura mērķiem saistītus izņēmumus, kuri ir izskaidroti iepriekš un apkopoti 166. apsvērumā un kurus piemēroja, izstrādājot nodokli, var uzskatīt par pamatotiem saskaņā ar sistēmas, kuras mērķis ir uzlabot sabiedrības veselību, loģiku. Citi pamati iespējamam nodokļu sistēmā iestrādātam attaisnojumam var būt, piemēram, vajadzība apkarot krāpšanu vai izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, administratīvā pārvaldāmība, nodokļu neitralitātes princips vai vajadzība izvairīties no nodokļu dubultas uzlikšanas (176. apsvērums).

                     (170)

                     Nešķiet, ka nodoklis būtu noteikts nepārprotami patvaļīgi vai neobjektīvi, lai dotu priekšroku konkrētiem produktiem vai konkrētām darbībām, kas, ņemot vērā attiecīgā nodokļa pamatā esošo loģiku, atrodas salīdzināmā situācijā (86). Ņemot vērā visus pamatmērķus, ko ar to paredzēts sasniegt, nodokļa vispārējā uzbūve ir pamatota.

                     (171)

                     Komisija uzskata, ka atsauces sistēmai būtu jāaptver prima facie visi produkti, kuru sastāvā ir piesātinātās taukskābes, t. i., arī tie produkti, ko neapliek ar nodokli, un pārbauda, vai pārējo produktu neaplikšana ar nodokli ir attaisnojama, ņemot vērā atsauces sistēmas loģiku un visus atsauces sistēmā ietvertos mērķus.

               7.4.2.   ATKĀPE NO ATSAUCES SISTĒMAS (PRIMA FACIE SELEKTIVITĀTE)

                     (172)

                     Otrajā posmā ir jāpārbauda, vai dažu produktu neaplikšana ar nodokli ir atkāpe no atsauces sistēmas.

                     (173)

                     Kā minēts iepriekš, ņemot vērā ar piesātināto taukskābju patēriņa samazināšanu saistītā mērķa loģiku, jebkurš produkts, kas satur piesātinātās taukskābes, atrastos salīdzināmā situācijā ar produktiem, uz kuriem attiecas nodoklis. Tāpēc piesātinātās taukskābes saturošu produktu izslēgšana no nodokļa piemērošanas jomas būtu prima facie selektīvs pasākums.

                     (174)

                     Ņemot vērā mērķi, kas saistīts ar piesātinātās taukskābes saturošu produktu aplikšanu ar nodokli, šķiet, ka turpmāk minētie produkti (kas satur piesātinātās taukskābes) atrodas faktiski un juridiski salīdzināmā situācijā ar produktiem, uz kuriem attiecas nodoklis, tāpēc to neaplikšana ar nodokli šķiet prima facie selektīva, kā konstatēts lēmuma par procedūras sākšanu 86. apsvērumā.

                                 —

                                 1. pasākums: dažu pārtikas produktu neiekļaušana likuma 1. pantā noteiktajā to pārtikas produktu sarakstā, ko apliek ar nodokli (sīkāk aprakstīts lēmuma par procedūras sākšanu 2.1.8.1. iedaļā),

                                 —

                                 2. pasākums: tādu pārtikas produktu neaplikšana ar nodokli, kuros piesātināto taukskābju saturs nepārsniedz 2,3 procentu slieksni (sīkāk aprakstīts lēmuma par procedūras sākšanu 2.1.8.2. iedaļā),

                                 —

                                 3. pasākums: tādu uzņēmumu atbrīvošana no nodokļa maksāšanas, kuru ar nodokli apliekamo pārtikas produktu pārdošanas kopējais apjoms gadā ir 50 000 DKK vai mazāk (sīkāk aprakstīts lēmuma par procedūras sākšanu 2.1.8.3. iedaļā).

                     (175)

                     Komisija atkārtoti pārbaudīs, vai izņēmumi un atbrīvojumi, par kuriem lēmumā par procedūras sākšanu bija radušās šaubas, ir pamatoti, ņemot vērā likuma mērķus.

               7.4.3.   PAMATOŠANA AR NODOKĻU SISTĒMAS LOĢIKU

                     (176)

                     Ja pasākums ir prima facie selektīvs, analīzes trešajā posmā jānosaka, vai attiecīgo atkāpi var pamatot ar sistēmas loģiku. Tā tas ir gadījumā, ja pasākums tieši izriet no atsauces sistēmas pamatprincipiem vai vadošajiem principiem vai ir to sistēmā iestrādāto mehānismu rezultāts, kas ir nepieciešami, lai sistēma darbotos un būtu efektīva (87). Savukārt uz ārējiem politikas mērķiem, kas nav iestrādāti sistēmā, nevar atsaukties (88). Pamats iespējamam attaisnojumam varētu būt, piemēram, vajadzība apkarot krāpšanu vai izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, vajadzība ņemt vērā īpašas grāmatvedības prasības, administratīvā pārvaldāmība, nodokļu neitralitātes princips (89), ienākumu nodokļa progresīvais raksturs un ienākumu pārdales mērķis, vajadzība izvairīties no nodokļu dubultas uzlikšanas (90) vai fiskālo parādu piedziņas optimizēšana. Komisija turklāt ir atzinusi vairāku veselības aizsardzības mērķu īstenošanu par likumīgu pamatu šādām atkāpēm (91) (92).

               7.4.3.1.
               1. pasākums

                     (177)

                     1. un 2. pasākums attiecas uz visu to pārtikas produktu neaplikšanu ar nodokli, kas nav uzskaitīti likuma 1. pantā. Otrais pasākums tiks vērtēts atsevišķi, bet abi pasākumi ir saistīti ar dažādu kritēriju piemērošanu (181. apsvērums), lai noteiktu saskaņā ar likuma 1. pantu ar nodokli apliekamos produktus, ko sauc par piesātināto taukskābju uzņemšanas primārajiem avotiem. Sūdzības iesniedzējs norāda, ka daži pārtikas produkti tika izslēgti no nodokļa, bet citi netika, lai gan tie tādā pašā mērā veicina piesātināto taukskābju patēriņu. Sūdzības iesniedzējs īpaši uzsver zivju, olu un mājputnu gaļas diferencēšanu. Atšķirībā no zivīm un olām mājputnu gaļa tika aplikta ar nodokli, lai gan zivis un olas veicina piesātināto taukskābju patēriņu tādā pašā mērā (sk. lēmuma par procedūras sākšanu 52. apsvērumu).

                     (178)

                     Lēmuma par procedūras sākšanu 30. apsvērumā Komisija ir uzskaitījusi galvenos produktus, kas netika aplikti ar nodokli, tāpēc ka tie nebija iekļauti likuma 1. panta sarakstā. Komisija sākotnēji uzskatīja, ka ar nodokli apliekamie un neapliekamie produkti atrodas faktiski un juridiski salīdzināmā situācijā, ņemot vērā atsauces sistēmas pamatmērķi, un ka produktu izslēgšana no likuma 1. panta i.–vii. punkta ir valsts atbalsts visu to produktu ražotājiem, uz kuriem minētās normas neattiecas. Dānija tika lūgta sniegt papildu pamatojumu attiecībā uz izņēmumiem, lai Komisija varētu tos apstiprināt.

                     (179)

                     Pamatojoties uz Dānijas iestāžu un trešo personu sniegto informāciju, Komisija tomēr atzīst, ka 1. pasākuma gadījumā ir pamats atkāpties no lēmumā par procedūras sākšanu sniegtā sākotnējā novērtējuma.

                     (180)

                     Lai gan piesātinātās taukskābes saturošu (cilvēku patēriņam paredzētu) pārtikas produktu neaplikšana ar nodokli ir prima facie selektīvs pasākums, šādi izņēmumi, ja to mērķis ir uzlabot iedzīvotāju veselību un veicināt labāku uzturu (nodokļa pamatmērķi), kā norādīts 31. apsvērumā, var būt attaisnojami saskaņā ar sistēmas vispārējo loģiku.

                     (181)

                     Šajā gadījumā Dānijas iestādes bija izveidojušas sarakstu ar pārtikas produktiem, kas jāapliek ar nodokli, pamatojoties uz pieciem kritērijiem: i) 2,3 procentu sliekšņa piemērošana, kas ir izvērtēta saistībā ar 2. pasākumu, ii) tas, cik lielā daudzumā attiecīgais produkts tiek patērēts, iii) faktiskais piesātināto taukskābju īpatsvars produktā (38. apsvērums), iv) oficiālo uztura pamatnostādņu ievērošana (37. apsvērums) un v) nodokļa attiecināšana arī uz produktiem, kas ir piesātināto taukskābju uzņemšanas primāro avotu tuvi aizstājēji (44. apsvērums). Tātad nodokļa mērķis nebija izslēgt no iedzīvotāju uztura visas piesātinātās taukskābes – tas drīzāk bija orientēts uz primārajiem avotiem, t. i., produktiem ar augstu piesātināto taukskābju saturu, kas tiek lietoti salīdzinoši bieži, lai samazinātu piesātināto taukskābju uzņemšanu un veicinātu patēriņa pārorientēšanu uz veselīgākiem pārtikas produktiem, vienlaikus nepārkāpjot oficiālās uztura pamatnostādnes un nodrošinot, ka ar nodokli tiek aplikti arī piesātināto taukskābju uzņemšanas primāro avotu tuvi aizstājēji.

               7.4.3.1.1.   Produkti, kas tika izslēgti no aplikšanas ar nodokli galvenokārt tāpēc, ka tie tiek patērēti nelielos daudzumos, vai tāpēc, ka tajos ir zems piesātināto taukskābju faktiskais īpatsvars

                     (182)

                     Kā minēts 46. apsvērumā, par piesātināto taukskābju uzņemšanas primāriem avotiem netika uzskatīti pārtikas produkti, kas veido vienu procentu vai mazāk no piesātināto taukskābju kopējā patēriņa (piemēram, zivis, olas, rieksti un sēklas). Tas varētu būt skaidrojams ar to, ka iedzīvotāji vispār patērē šos produktus nelielos daudzumos, vai ar to, ka tajos ir zems piesātināto taukskābju faktiskais īpatsvars. Lai gan attiecībā uz zivīm bija arī ar valsts uztura pamatnostādnēm saistīti iemesli nepiemērot nodokli (197. apsvērums), attiecībā uz olām (93), riekstiem un sēklām galvenais iemesls bija to nenozīmīgā ietekme uz piesātināto taukskābju kopējo patēriņu Dānijā.

                     (183)

                     Attiecībā uz zivīm un olām jāatzīmē, ka šie produkti ar savu niecīgo viena procenta īpatsvaru (katrs) piesātināto taukskābju patēriņā nav piesātināto taukskābju uzņemšanas primāri avoti atbilstoši Dānijas likumdevēja nodomam. Tāpēc bija loģiski izslēgt zivis un olas no nodokļa piemērošanas jomas. Mājputnu gaļa nomenklatūrā un saskaņā ar Direktīvu 2000/13/EK ir definēta kā gaļa (sk. 42. apsvērumu). Tā kā mājputnu gaļu uzskata par gaļas veidu un līdz ar to par piesātināto taukskābju uzņemšanas primāru avotu, bija loģiski un pamatoti to iekļaut likuma 1. panta i) punkta tvērumā. Attiecībā uz riekstiem un sēklām 46. apsvērumā ir norādīts uz to nelielo īpatsvaru piesātināto taukskābju patēriņā.

                     (184)

                     Kā aprakstīts iepriekš 4.1.3. iedaļā, ar nodokli neapliekamie produkti nav uzskatāmi par piesātināto taukskābju uzņemšanas primāriem avotiem Dānijā, un tie nav arī produkti, kas klasificēti kā piesātināto taukskābju uzņemšanas primāro avotu tieši aizstājēji saskaņā ar likuma 1. panta vii) punktu.

                     (185)

                     Jāatgādina, ka piesātinātās taukskābes pārstrādātos pārtikas produktos, piemēram, maizē, kraukšķos un konfektēs, tika apliktas ar nodokli, uzliekot nodokli šo produktu sastāvdaļām (sk. 41. apsvērumu).

                     (186)

                     Piemērojot nodokli piegādes ķēdes sākumā, tika arī radīts stimuls pārstrādātu pārtikas produktu ražotājiem izmantot pašas veselīgākās sastāvdaļas, t. i., tās, kas satur mazāk piesātināto taukskābju (sk. 90. apsvērumu).

                     (187)

                     Lai sasniegtu likuma mērķus, nosakot ar nodokli apliekamos produktus, bija jāraugās, vai konkrētu produktu patēriņa līmenis atbilst valsts veselīga uztura pamatnostādnēm.

                     (188)

                     Tāpēc, lemjot par produktu iekļaušanu 1. panta ar nodokli apliekamo produktu sarakstā, tika ņemts vērā gan piesātināto taukskābju daudzums katrā konkrētā produktā, gan apsvērumi par to, vai konkrētu produktu patēriņa līmenis atbilst valsts veselīga uztura pamatnostādnēm, kā arī pārējie 181. apsvērumā minētie kritēriji.

                     (189)

                     Principā šāda pieeja atbilst ES politikai attiecībā uz piesātināto taukskābju patēriņa samazināšanu un Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) atzinumiem.

                     (190)

                        EFSA uzskata, ka visās dalībvalstīs sabiedrības veselības jomā pastāv ar uzturu saistītas problēmas un ir vērojamas dažas nelabvēlīgas tendences pārtikas patēriņa modeļos (94). Komisija 2005. gadā lūdza EFSA izstrādāt Eiropas iedzīvotājiem kopumā paredzētas pamatnostādnes, kurās veselīga uztura ieteikumi būtu izteikti pārtikas produktu kategorijās, kas palīdz saglabāt labu veselību, nodrošinot optimālu uzturu (veselīga uztura pamatnostādnes). Savā 2009. gada zinātniskajā atzinumā par veselīga uztura pamatnostādņu izstrādi EFSA secināja, ka, ņemot vērā starp ES dalībvalstīm pastāvošās atšķirības veselības problēmu, uztura un dzīvesveida ziņā, šīm pamatnostādnēm “ir tieši jābalstās uz uztura un slimību savstarpējām attiecībām, kas ir īpaši svarīgas katrai valstij” (95).

                     (191)

                     Minētajā atzinumā EFSA izstrādāja vispārējus principus un dažādus pasākumus, ko var izmantot, lai izstrādātu veselīga uztura pamatnostādnes valstu līmenī. Kā noteikusi EFSA, veselības aspekti ir jāņem vērā valstu pamatnostādņu izstrādes dažādos posmos, piemēram, apzinot uztura un slimību savstarpējās attiecības (96), ar uzturu saistītas veselības problēmas (97), pārtikas produktu grupas, kas ir sabiedrības veselībai svarīgu uzturvielu avots (98), un pārtikas produktu grupas ar pierādītu ietekmi uz veselību (99).

                     (192)

                        EFSA 2010. gadā sniedza atzinumu par uzturvielu atsauces vērtībām attiecībā uz taukiem, tostarp piesātinātajām taukskābēm, polinepiesātinātajām taukskābēm, mononepiesātinātajām taukskābēm, transtaukskābēm un holesterīnu, un secināja, ka uzturvērtības prasībām atbilstošā uzturā piesātināto taukskābju daudzumam vajadzētu būt pēc iespējas mazākam (100). Atzinumā ir skaidrots, ka “uz uzturvērtības prasībām atbilstošu uzturu attiecas veselīga uztura pamatnostādnes, un tas nozīmē uztura modeli, kas nodrošina visas pamatuzturvielas atbilstošā daudzumā, kā arī enerģiju, piegādājot organismam makroelementus proporcijās, par kurām zināms, ka tās palīdz saglabāt veselību” (101).

               7.4.3.1.2.   Produkti, kas tika izslēgti no aplikšanas ar nodokli galvenokārt tāpēc, lai ievērotu valsts veselīga uztura pamatnostādnes

                     (193)

                     Neatkarīgi no piesātināto taukskābju satura dažu pārtikas produktu kategoriju lietošana uzturā var mazināt, inter alia, sirds un asinsvadu slimību rašanās risku. Tāpēc šādu pārtikas produktu kategoriju patēriņa ierobežošana, ja to īpatsvars uzturā jau tā ir zem ieteicamās devas, var pasliktināt sabiedrības veselības stāvokli, pat ja tiek samazināta piesātināto taukskābju uzņemšana.

                     (194)

                     Tāpēc, izstrādājot politikas pasākumus, neatkarīgi viens no otra ir jāņem vērā abi aspekti – gan atsevišķu uzturvielu, piemēram, piesātināto taukskābju, pārmērīgas lietošanas ietekme uz veselību, gan atsevišķu pārtikas produktu kategoriju nepietiekamas lietošanas ietekme uz veselību.

                     (195)

                     Dānijas Veterinārās un pārtikas pārvaldes oficiālie ieteikumi veselīgam dzīvesveidam, kas bija piemērojami Dānijā laikā, kad likums bija spēkā, ir apkopoti 47. apsvērumā. Tie veicina augļu un dārzeņu, zivju un zivju produktu, kartupeļu, rīsu, makaronu un pilngraudu maizes, liesas gaļas un piena produktu ar zemu tauku saturu (lai gan šie produkti var saturēt piesātinātās taukskābes) patēriņu. Tajos ir arī ieteikts lietot uzturā mazāk cukura un tauku (īpaši no piena produktiem un gaļas). Tajos ir norādīts, ka uzturā būtu jālieto piena produkti ar zemu tauku saturu un liesa gaļa, nevis trekns piens un gaļa, un ieteikts, rūpējoties par veselīgu uzturu, ēdienkartē katru dienu iekļaut 500 ml piena produktu ar zemu tauku saturu (sk. 47. apsvērumu).

                     (196)

                     Savās piezīmēs Dānija ir sīkāk aprakstījusi veselības ieguvumus, ko sniedz dārzeņu, augļu, zivju un piena produktu ar zemu tauku saturu lietošana uzturā, un norādījusi, ka šo produktu patēriņš ir mazāks par ieteicamo diennakts devu (sk. 4.1.4. iedaļu). Šo produktu aplikšana ar nodokli būtu vēl vairāk ierobežojusi to patēriņu un nelabvēlīgi ietekmējusi ar uztura pamatnostādnēm saistīto vienlīdz svarīgo nodokļa mērķi. Tāpat, ja produktu ar augstu piesātināto taukskābju saturu vietā patērētāji izvēlas produktus ar zemāku piesātināto taukskābju saturu, piemēram, dārzeņus un augļus, tas ir vēlams, raugoties no veselīguma un uztura viedokļa, un tāpēc atbilst nodokļa mērķiem.

                     (197)

                     Attiecībā uz zivīm Dānija ir paskaidrojusi (sk. 52. un 53. apsvērumu), ka zivju īpatsvars gan pieaugušo, gan bērnu uzturā ir vairāk nekā uz pusi mazāks par ieteicamo daudzumu. Zivis satur neaizstājamās taukskābes, D vitamīnu (visvairāk treknas zivis), jodu un selēnu, ko grūti uzņemt ar citiem pārtikas produktiem. Zems zivju patēriņš ir veicinājis D vitamīna deficītu Dānijas iedzīvotāju vidū, tāpēc bija vēlams palielināt zivju lietošanu uzturā. Zivju patēriņa ierobežošana būtu bijusi pretrunā Dānijas oficiālajām uztura pamatnostādnēm un līdz ar to būtu apdraudēti likuma mērķi.

                     (198)

                     Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka nav pierādījumu, kas liecinātu, ka, pateicoties ar nodokli apliekamajos pārtikas produktos esošo piesātināto taukskābju patēriņa kritumam, būtu samazinājies piesātināto taukskābju kopējais patēriņš un būtu uzlabojies Dānijas iedzīvotāju vispārējais veselības stāvoklis. MIFU apgalvo – pastāv risks, ka ar nodokli apliekamo pārtikas produktu vietā lietojot uzturā ar nodokli neapliekamus aizstājējproduktus, piesātināto taukskābju patēriņš varētu pieaugt (sk. 112. apsvērumu).

                     (199)

                     Kā paskaidrots iepriekš 196. apsvērumā, Dānija pieņēma politisku lēmumu atbrīvot šādus aizstājējproduktus no nodokļa, lai mudinātu iedzīvotājus palielināt šo produktu patēriņu tā iemesla dēļ, ka tiem ir pozitīva ietekme uz veselību. Dānijas sniegtie un iepriekš izklāstītie pierādījumi pamato šo pieeju. Sūdzības iesniedzējs nav iesniedzis pietiekamas norādes vai pierādījumus, kas liecinātu par pretējo.

                     (200)

                     Gluži pretēji, saskaņā ar Ecorys ziņojumu ir pazīmes, kas liecina, ka piesātināto taukskābju nodoklis ir ietekmējis iepirkšanās paradumus. Turklāt Ecorys ziņojumā ir sniegti pierādījumi par tauku patēriņa samazinājumu par 10–15 procentiem. Ziņojums arī apstiprina, ka nodoklis zināmā mērā ir licis patērētājiem pievērsties veselīgākiem produktiem (sk. šā lēmuma 132.–135. apsvērumu). Ekonomisku pētījumu aplēses par ietekmi uz patērētāju uzvedību liecina, ka, pateicoties nodoklim, tauku patēriņš tiešām ir sarucis par 10–15 procentiem (102). Turklāt Incentive ziņojumā izklāstītajā analīzē ir konstatēts, ka kopējā ietekme, ko radīja nodokļa nepiemērošana pārtikas produktiem, kas nav piesātināto taukskābju uzņemšanas primārie avoti, un citiem pārtikas produktiem ar zemu piesātināto taukskābju saturu (t. i., 1. un 2. pasākumā ietvertajiem produktiem), ir veicinājusi pārbīdi patērētāju pieprasījumā pēc veselīgākiem pārtikas produktiem (103).

                     (201)

                     Šajā sakarā jāatgādina, ka saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 168. pantu “Savienības rīcība respektē dalībvalstu atbildību par savas veselības politikas noteikšanu [..]”. Tāpēc dalībvalstīm savas veselības politikas izstrādē ir dota plaša rīcības brīvība. Izņemot gadījumus, kad politiskie lēmumi ir acīmredzami nepareizi vai tajos nav ņemti vērā skaidri un nepārprotami zinātniski pierādījumi, Komisija uzskata, ka dalībvalstu kompetencē ir lemt par to, cik lietderīgi ir noteikt tādus vai citādus stimulus. Tas nozīmē, ka dalībvalstis var izvirzīt vairākus kāda nodokļa pamatmērķus veselības un uztura jomā, noteikt to prioritāro secību, līdzsvarojot tos, un nodrošināt to vienlaicīgu ievērošanu (160. apsvērums).

               7.4.3.1.3.   Kopējais novērtējums

                     (202)

                     Pirmkārt, šajā gadījumā Komisija nav konstatējusi patvaļu vai ļaunprātīgu rīcību saistībā ar piesātināto taukskābju uzņemšanas primāro avotu definīciju, ar ko tika pamatoti izņēmumi saskaņā ar 1. pasākumu. Dānija ir konsekventi piemērojusi un pienācīgi pamatojusi šo definīciju, kas izriet no veselības un uztura mērķu līdzsvarošanas un ir ietverta 181. apsvērumā minētajos kritērijos.

                     (203)

                     Šajā sakarā Komisija norāda, ka piesātināto taukskābju uzņemšanas primāro avotu aizstājējproduktu iekļaušana nodokļa piemērošanas jomā (lai gan saskaņā ar pārējiem kritērijiem tie nebūtu uzskatāmi par primāriem avotiem) bija vienlīdz pamatota un tās rezultātā netika piešķirts valsts atbalsts. Šādas nodokļa piemērošanas jomas paplašināšanas pamatā bija mērķis ierobežot nodokļa radītos konkurences izkropļojumus. Pamatojums, kas saistīts ar bažām par konkurenci un vienlīdzīgu attieksmi pret konkurējošiem produktiem, atbilst valsts atbalsta loģikai tādā mērā, ka tas paplašina ar nodokli apliekamo produktu klāstu un samazina atšķirību starp produktiem, kam piemēro nodokli, un produktiem, kam to nepiemēro. Tajā pašā laikā tas izraisa tādu produktu mākslīgu diferencēšanu, kuri parasti būtu uzskatāmi par sekundāriem avotiem un līdz ar to nebūtu apliekami ar nodokli. Tomēr to produktu ražotājiem, uz kuriem attiecās papildu nodoklis, netika piešķirtas priekšrocības, bet, gluži pretēji, tie saskārās ar papildu izmaksām. To uzņēmumu stāvokli, kuri atradās salīdzināmā situācijā (piesātināto taukskābju uzņemšanas sekundāro avotu ražotāji), bet netika aplikti ar nodokli pat pirms šā ceturtā kritērija piemērošanas, nemainīja tas, ka daži citi produkti tika aplikti ar nodokli, jo bija primāro avotu aizstājēji. Tāpēc šāda veida diskriminācija nav būtiska no valsts atbalsta viedokļa.

                     (204)

                     Turklāt šī citādā ziņā piesātināto taukskābju uzņemšanas sekundāro avotu diferencēšana neliecina, ka nodoklis būtu izstrādāts patvaļīgi (kā Gibraltar lietā) (156. apsvērums). Tas netika izstrādāts patvaļīgi, bet saskaņā ar konsekventu metodi, kas bija savienojama ar nodokļa vispārējo loģiku. Attiecībā uz šo aspektu Komisija uzskata, ka aizstājēju aplikšana ar nodokli arī ir pasākums, kas paredzēts, lai padarītu nodokli efektīvāku un mērķtiecīgāk sasniegtu veselības un uztura mērķus, vienlaikus izvairoties no nepamatotas iejaukšanās produktu konkurences situācijā. Nodoklis principā bija paredzēts, lai novirzītu patērētājus no piesātināto taukskābju uzņemšanas primārajiem avotiem un sasniegtu vairākus veselības un uztura mērķus. Šos mērķus varēja efektīvāk sasniegt, izmantojot mērķorientētu nodokli, kas ir sabiedrībā pieņemts un tiek efektīvi īstenots. Nodokļa piemērošanas jomas paplašināšana, lai ietvertu piesātināto taukskābju uzņemšanas primāro avotu galvenos aizstājējus, tika veikta šajā nolūkā un atbilst sistēmas vispārējai loģikai.

                     (205)

                     Tāpēc Komisija atzīst, ka piesātināto taukskābju uzņemšanas primāro avotu definēšanas kritēriji bija atbilstoši un nebija noteikti patvaļīgi (170. un 181. apsvērums).

                     (206)

                     Otrkārt, tas, ka nodoklis bija orientēts vienīgi uz piesātināto taukskābju uzņemšanas primārajiem avotiem, atbilda mērķiem veicināt piesātināto taukskābju patēriņa samazināšanu un pārvirzīt patēriņu no produktiem ar augstāku piesātināto taukskābju saturu uz produktiem ar zemāku piesātināto taukskābju saturu, vienlaikus ņemot vērā oficiālās uztura pamatnostādnes. Komisija piekrīt, ka mērķis aplikt ar nodokli piesātināto taukskābju uzņemšanas primāros avotus un nepiemērot nodokli sekundārajiem avotiem ir pamatots, raugoties no veselības aizsardzības viedokļa. Lai gan būtu bijis iespējams aplikt ar nodokli arī piesātināto taukskābju saturu sekundārajos avotos, raugoties no nodokļa efektivitātes un jo īpaši no patērētāju uzvedības ietekmēšanas mērķa perspektīvas, ir pamatoti attiecināt nodokli tikai uz primārajiem avotiem. Tādējādi vēl vairāk tiek palielināta primāro un sekundāro avotu cenu starpība, un tas veicina iedzīvotāju novirzīšanu no primāro avotu patēriņa tā iemesla dēļ, ka tiem ir negatīva ietekme uz veselību (sk. 31. apsvērumu).

                     (207)

                     Tāpēc piesātināto taukskābju uzņemšanas sekundāro avotu neaplikšana ar nodokli ir pamatota, ņemot vērā sistēmas vispārējo loģiku, tostarp visus 166. apsvērumā minētos veselības un uztura mērķus, jo īpaši veselības mērķi mazināt tādu produktu patēriņu, kas nodara nesamērīgu kaitējumu veselībai, jo tie satur ievērojamu daudzumu piesātināto taukskābju un nesniedz citus veselības ieguvumus.

                     (208)

                     Tāpēc pasākums, saskaņā ar kuru daži produkti netika iekļauti likuma 1. pantā (lēmuma par procedūras sākšanu 2.1.8.1. iedaļā aprakstītais un šā lēmuma 2.2. iedaļā minētais 1. pasākums), bija pamatots ar nodokļa sistēmas loģiku, t. i., pasākums nebija selektīvs un nebija valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

               7.4.3.2.
               2. pasākums

                     (209)

                     Saskaņā ar 2. pasākumu no nodokļa tiek atbrīvoti visi pārtikas produkti, kuros piesātināto taukskābju saturs ir 2,3 procenti vai mazāk (īpaši piens), un tas ir viens no pieciem kritērijiem, ko izmantoja, lai noteiktu likuma 1. pantā iekļaujamos ar nodokli apliekamos produktus (181. apsvērums). Lēmumā par procedūras sākšanu Komisijas sākotnējais viedoklis bija, ka, ņemot vērā atsauces sistēmas pamatmērķi, produkti, kas satur 2,3 procentus vai mazāk piesātināto taukskābju (ar nodokli neapliekami produkti), un produkti, kas satur vairāk nekā 2,3 procentus piesātināto taukskābju (ar nodokli apliekami produkti) atrodas faktiski un juridiski līdzīgā situācijā. Tāpēc lēmumā par procedūras sākšanu tika secināts, ka nodokļa nepiemērošana produktiem, kuru sastāvā ir 2,3 procenti vai mazāk piesātināto taukskābju, ir prima facie selektīvs pasākums.

                     (210)

                     Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija ņēma vērā Profilakses komisijas ieteikumus, proti, ka nodoklis būtu jāpiemēro visiem piena produktiem, tostarp pienam. Tomēr, kā izmeklēšanas procedūras gaitā norādīja Dānijas iestādes, mērķis mazināt piesātināto taukskābju patēriņu, kas bija Profilakses komisijas ieteikumu pamatā, nav gluži tāds pats kā likuma mērķis veicināt labāku uzturu un uzlabot Dānijas iedzīvotāju veselību. Tāpēc 2. pasākums jāizvērtē atkārtoti, ņemot vērā visus ar veselību un uzturu saistītos likuma mērķus.

                     (211)

                     Atbildot uz lēmumu par procedūras sākšanu, Dānija atkārtoti uzsver, ka dalībvalstīm ir rīcības brīvība lemt par to, kā īstenot veselības aizsardzības mērķus, izmantojot nodokļu politiku, un noteikt minimālos sliekšņus ar noteikumu, ka tie nepārsniedz robežas, ko var attaisnot ar nodokļa mērķi.

                     (212)

                     Kā norāda Dānija (sk. 66. apsvērumu), slieksnis, kas atbrīvo no nodokļa visus produktus ar piesātināto taukskābju saturu zem noteiktas robežvērtības, pastiprina stimulu mainīt uzvedību, proti, izvēlēties produktus ar zemu tauku saturu, tāpēc tas atbilst oficiālajiem uztura ieteikumiem, kas aprakstīti šā lēmuma 47. apsvērumā. Pastiprinošais efekts attiecas uz visiem produktiem, bet īpaši uz piena produktiem un gaļu, jo pārsvarā tieši šiem produktiem ir alternatīvas virs un zem robežvērtības. Palielinot cenu starpību starp produktiem ar zemu un augstu tauku saturu, piena produktu gadījumā slieksnis veicināja arī konkrētā uztura ieteikuma – ēdienkartē katru dienu iekļaut 500 ml piena produktu ar zemu tauku saturu – īstenošanu.

                     (213)

                     Saskaņā ar oficiālajiem uztura ieteikumiem, kas bija piemērojami likuma darbības laikā, maziem bērniem līdz viena gada vecumam bija ieteicams dot pilnpienu (pienu ar 3,5 procentu kopējo tauku saturu jeb 2,3 procentu piesātināto tauku saturu) (104). Izvēloties 2,3 procentu slieksni, tika novērsts piena cenu pieaugums un tika sekmēta šā uztura ieteikuma izpilde. Dānija būtu varējusi apsvērt diferencētu pieeju, saskaņā ar kuru pilnpiens, kas paredzēts maziem bērniem, būtu atbrīvots no nodokļa, bet tas pats pilnpiens, tikai paredzēts vecāku bērnu un pieaugušo patēriņam, tiktu aplikts ar nodokli. Tomēr šādu pieeju būtu bijis ļoti sarežģīti vai pat neiespējami pārvaldīt, tādēļ tā būtu bijusi nepamatota. Tāpēc vienāda attieksme pret pilnpienu šķiet pamatota.

                     (214)

                     Sūdzības iesniedzējs apšauba, ka slieksnis ir efektīvs veids, lai nodrošinātu, ka nodoklis nav pretrunā uztura ieteikumiem, saskaņā ar kuriem bērniem būtu jādzer piens, bet maziem bērniem – pilnpiens.

                     (215)

                     Taču Dānija savās piezīmēs apgalvo, ka sliekšņa noteikšana bija efektīvākais un lētākais veids, kā nodrošināt, lai nodoklis nav pretrunā oficiālajām uztura pamatnostādnēm. Alternatīvi pasākumi, lai nodrošinātu, ka nodoklis nerada ekonomiskus stimulus, kas būtu pretrunā oficiālajām uztura pamatnostādnēm, būtu bijuši daudz neefektīvāki un saistīti ar lielākām administratīvajām izmaksām nekā pilnpiena atbrīvošana no nodokļa (sk. 75.–78. apsvērumu).

                     (216)

                     Sūdzības iesniedzējs norāda, ka 2,3 procentu slieksni varētu uzskatīt par vispārēju pasākumu, tomēr tas ir selektīvs savā darbībā, jo galvenie labuma guvēji ir piena ražotāji un pārstrādātāji un, konkrēti, Arla, kas ir galvenais piena produktu pārstrādātājs Dānijā (sk. 139.–146. apsvērumu).

                     (217)

                     Dānija apgalvo, ka 2,3 procentu slieksnis atspoguļo likuma pamatprincipus un vadošos principus. Tas, ka daži uzņēmumi no tā ir guvuši lielāku labumu nekā citi, ir tikai sliekšņa noteikšanas neizbēgamas sekas (sk. 72. apsvērumu).

                     (218)

                     Dānija ir iesniegusi datus par galvenajiem nodokļa maksātājiem un arī par galvenajiem labuma guvējiem no 2,3 procentu sliekšņa (sk. 74. apsvērumu). Šie dati liecina, ka attiecībā uz produktiem, kas bija aplikti ar nodokli, lielākais nodokļa maksātājs saskaņā ar piesātināto taukskābju nodokļa likumu ir bijis [..] (*5)([..] miljoni DKK), bet tam ir bijusi arī lielākā ar nodokli neapliekamo piena produktu (zem 2,3 procentu sliekšņa) aplēstā nodokļa vērtība ([..] miljoni DKK). Lai gan skaitļi liecina, ka slieksnis lielā mērā ir ietekmējis piena un piena produktu nozari (140 miljoni DKK) un līdz ar to [..], tie liecina arī par sliekšņa ietekmi uz pārējo nozaru produktiem (83 miljoni DKK).

                     (219)

                     Attiecībā uz 2. pasākumu, kas bija viens no pieciem kritērijiem (181. apsvērums), lai noteiktu ar nodokli apliekamos produktus jeb piesātināto taukskābju uzņemšanas primāros avotus, Komisija izdara tos pašus secinājumus, kas minēti 202.–207. apsvērumā. Pirmkārt, Komisija nav konstatējusi patvaļu vai ļaunprātīgu rīcību saistībā ar 2,3 procentu sliekšņa definīciju. Dānija ir konsekventi piemērojusi un pienācīgi pamatojusi šā sliekšņa definīciju, kas izriet no veselības un uztura mērķu līdzsvarošanas.

                     (220)

                     Otrkārt, nodokļa orientēšana vienīgi uz piesātināto taukskābju uzņemšanas primārajiem avotiem, nosakot arī slieksni, atbilda mērķiem veicināt piesātināto taukskābju patēriņa samazināšanu un pārvirzīt patēriņu no produktiem ar augstāku piesātināto taukskābju saturu uz produktiem ar zemāku piesātināto taukskābju saturu, vienlaikus ņemot vērā oficiālās uztura pamatnostādnes. Komisija piekrīt, ka mērķis aplikt ar nodokli piesātināto taukskābju uzņemšanas primāros avotus un nepiemērot nodokli sekundārajiem avotiem ir pamatots, raugoties no veselības aizsardzības viedokļa. Lai gan būtu bijis iespējams aplikt ar nodokli arī piesātināto taukskābju saturu sekundārajos avotos (zem sliekšņa), raugoties no nodokļa efektivitātes un jo īpaši no patērētāju uzvedības ietekmēšanas mērķa perspektīvas, ir pamatoti attiecināt nodokli tikai uz primārajiem avotiem. Tādējādi vēl vairāk tiek palielināta primāro un sekundāro avotu cenu starpība, un tas veicina iedzīvotāju novirzīšanu no primāro avotu patēriņa tā iemesla dēļ, ka tiem ir negatīva ietekme uz veselību.

                     (221)

                     Tāpēc piesātināto taukskābju uzņemšanas sekundāro avotu (kas arī ir definēti, izmantojot slieksni) neaplikšana ar nodokli ir pamatota, ņemot vērā sistēmas vispārējo loģiku, tostarp visus 166. apsvērumā minētos veselības un uztura mērķus, jo īpaši veselības mērķi mazināt tādu produktu patēriņu, kas nodara nesamērīgu kaitējumu veselībai, jo tie satur ievērojamu daudzumu piesātināto taukskābju un nesniedz citus veselības ieguvumus.

                     (222)

                     Tādējādi kritērijs, kas attiecas uz tādu produktu neaplikšanu ar nodokli, kuros ir 2,3 procenti vai mazāk piesātināto taukskābju, atbilst 31., 32. un 166. apsvērumā minētajiem nodokļa mērķiem un ir pamatots ar nodokļa sistēmas loģiku. Tāpēc pasākums, saskaņā ar kuru šie produkti netika aplikti ar nodokli (lēmuma par procedūras sākšanu 2.1.8.2. iedaļā aprakstītais un šā lēmuma 2.2. iedaļā minētais 2. pasākums), nav selektīvs un nav valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

               7.4.3.3.
               3. pasākums

                     (223)

                     Lēmumā par procedūras sākšanu palika atklāts jautājums, vai pasākums, kas paredz tādu uzņēmumu atbrīvošanu no nodokļa, kuru ar nodokli apliekamo pārtikas produktu pārdošanas apjoms gadā ir 50 000 DKK vai mazāk, ir selektīvs un uzskatāms par atbalstu saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu. Kā skaidrots lēmumā par procedūras sākšanu, atbrīvojuma slieksnis tika noteikts tādā pašā līmenī kā Dānijas PVN likumā, kurā noteikts, ka uzņēmumiem, kuru ar nodokli apliekamo pārtikas produktu pārdošanas apjoms gadā ir 50 000 DKK vai mazāk, nav jāreģistrējas saskaņā ar PVN likumu un nav jāmaksā PVN. Atbildē uz lēmumu par procedūras sākšanu Dānija pauž viedokli, ka uzņēmumiem, kam nav jāreģistrējas PVN maksāšanas vajadzībām, nebūtu jāreģistrējas arī nodokļa maksāšanas vajadzībām saskaņā ar piesātināto taukskābju nodokļa likumu.

                     (224)

                     Dānija apgalvo, ka 50 000 DKK sliekšņa noteikšana ar nodokli apliekamo pārtikas produktu pārdošanas apjomam gadā bija vispārējs pasākums, kas vienādi attiecās uz vietējiem ražotājiem, importētājiem, starpniekiem un tālpārdevējiem un faktiski bija atvērts visiem uzņēmējiem, pamatojoties uz vienlīdzīgas piekļuves principu.

                     (225)

                     Turklāt, ņemot vērā nodokļa mērķi veselības jomā un tā ierobežotā produktu daudzuma, kas 50 000 DKK sliekšņa dēļ netika aplikts ar nodokli, ierobežoto ietekmi uz veselību, atbrīvojums šķiet pamatots ar atsauces sistēmas raksturu.

                     (226)

                     Komisija ņem vērā, ka nodokļa summas, kas nav iekasētas sliekšņa dēļ, varētu būt mazas (sk. 81. apsvērumu), un piekrīt, ka šādu nelielu summu iekasēšana būtu radījusi nesamērīgu administratīvo slogu. Kā skaidro Dānija, uzņēmumiem, kuru apgrozījums ir 50 000 DKK vai mazāk, nav jāreģistrējas PVN vajadzībām administratīvā sloga dēļ, kas rastos attiecīgajiem uzņēmumiem, un administrēšanas sloga dēļ. Tas būtu nesamērīgs, ņemot vērā PVN summu, kas citādi tiktu iekasēta. Tas pats attiecas uz šo gadījumu. Nodoklis, kas būtu jāmaksā uzņēmumiem, kuru apgrozījums ir 50 000 DKK vai mazāk, būtu pārāk zems, lai attaisnotu ar tā iekasēšanu saistīto administratīvo slogu. Tādējādi Komisija nav konstatējusi patvaļu vai ļaunprātīgu rīcību saistībā ar nodokļa maksātājiem piemērojamā 50 000 DKK pārdošanas apjoma sliekšņa definīciju. Dānija ir konsekventi piemērojusi un pienācīgi pamatojusi šā sliekšņa definīciju, kas izriet no veselības un uztura mērķu līdzsvarošanas kopā ar nodokļa ekonomisko un administratīvo efektivitāti.

                     (227)

                     Komisija piekrīt, ka mērķis iekļaut nodokļa maksātāju lokā lielākus uzņēmumus un nepiemērot nodokli ļoti maziem uzņēmumiem, kuru ar nodokli apliekamo pārtikas produktu pārdošanas apjoms gadā nepārsniedz 50 000 DKK, ir pamatots, raugoties arī no veselības aizsardzības viedokļa. Lai gan būtu bijis iespējams aplikt ar nodokli arī nodokļa maksātājus, kuru pārdošanas apjoms gadā ir 50 000 DKK vai mazāk (zem sliekšņa), raugoties no nodokļa ekonomiskās un administratīvās efektivitātes perspektīvas, ir pamatoti nodokli piemērot tikai uzņēmumiem, kuru pārdošanas apjoms ir virs sliekšņa. Tādējādi vēl vairāk tiek palielināta primāro un sekundāro avotu cenu starpība, un tas veicina iedzīvotāju novirzīšanu no primāro avotu patēriņa tā iemesla dēļ, ka tiem ir negatīva ietekme uz veselību.

                     (228)

                     Tāpēc pasākums, saskaņā ar kuru no nodokļa maksāšanas bija atbrīvoti uzņēmumi, kuru ar nodokli apliekamo pārtikas produktu pārdošanas kopējais apjoms gadā ir 50 000 DKK vai mazāk (lēmuma par procedūras sākšanu 2.1.8.3. iedaļā aprakstītais 3. pasākums), nav selektīvs pasākums un nav valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

               7.4.4.   6. PASĀKUMS NAV SELEKTĪVS, JO TAS NEDISKRIMINĒ UZŅĒMUMUS, KAS ATRODAS FAKTISKI UN JURIDISKI SALĪDZINĀMĀ SITUĀCIJĀ

                     (229)

                     Šis pasākums, kas ietver četrus apakšpasākumus, bija saistīts ar to, ka likums radīja atšķirīgus nosacījumus vienu un to pašu vai līdzīgu pārtikas produktu vietējiem ražotājiem un importētājiem attiecībā uz dažiem nodokļa atlikšanas un nodokļa atskaitīšanas režīma aspektiem. Būtībā pasākums paredzēja atšķirīgu attieksmi pret noliktavu turētājiem (233. apsvērums) un preču saņēmējiem, jo pasākums neattiecās uz importētājiem, kas reģistrēti kā saņēmēji. Lēmuma par procedūras sākšanu 135. apsvērumā Komisija konstatēja, ka pasākums acīmredzami rada diskrimināciju starp importētiem produktiem un vietējiem produktiem, tāpēc tas varētu būt selektīvs un arī pretrunā LESD 110. panta noteikumiem.

                     (230)

                     Pamatojoties uz Dānijas iestāžu sniegto informāciju atbildē uz lēmumu par procedūras sākšanu, Komisija atzīst, ka attiecībā uz 6. pasākumu ir pamats atkāpties no lēmumā par procedūras sākšanu sniegtā sākotnējā novērtējuma.

                     (231)

                     Pamatojoties uz pieņēmumu, ka likumā ir paredzēti daži preferenciāli režīmi vietējiem pārtikas ražotājiem salīdzinājumā ar importētājiem, lēmuma par procedūras sākšanu 74. apsvērumā Komisijas pauda viedokli, ka aprakstītā sistēma šķietami rada priekšrocības vietējiem ražotājiem LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, jo tie atradās labvēlīgākā finansiālā stāvoklī nekā uzņēmumi, kas importēja tāda paša veida produktus.

                     (232)

                     Šīs bažas pastiprināja tas, ka pievienotajos tiesību akta sagatavošanas dokumentos (105) Dānijas likumdevējs bija atzinis, ka preferenciālā režīma mērķis un sekas ir dot iespēju vietējiem ražotājiem gūt naudas plūsmas priekšrocību (106). Kā apstiprina Dānijas iestādes, šīs nodokļa atlikšanas un nodokļu atskaitīšanas iespējas nebija pieejamas uzņēmumiem, kas importēja tā paša veida pārtikas produktus un pārdeva tos tajos pašos Dānijas tirgos.

                     (233)

                     Tomēr, kā atbildē uz lēmumu par procedūras sākšanu apgalvo Dānijas iestādes, saskaņā ar likumu izveidotā sistēma, kuras pamatā ir sistēma saskaņā ar Direktīvu 2008/118/EK par akcīzes nodokli, paredz būtisku atšķirību starp apstiprinātu noliktavas turētāju (107) (likumā minētais noliktavas turētājs) un reģistrētu saņēmēju (108) (likumā minētais saņēmējs), proti, noliktavas turētāja noliktavu neapliek ar nodokli, bet saņēmēja noliktavu apliek ar nodokli (sk. 92. un turpmākos apsvērumus). Tas atbilst Eiropas Savienības tiesu judikatūrai (109) par nodokļa iekasēšanu vienā un tajā pašā piegādes ķēdes posmā, kas vietējo ražotāju gadījumā nozīmē piegādes brīdī, bet importētāju gadījumā – importēšanas brīdī.

                     (234)

                     Saskaņā ar Direktīvas 2008/118/EK un likuma noteikumiem uzņēmumu reģistrē atbilstoši tā lomai piegādes ķēdē, nevis atkarībā no to produktu izcelsmes, kurus tas pārdod. Vietējos ražotājus parasti reģistrē kā apstiprinātus noliktavu turētājus (noliktavu turētājus), bet importētājus parasti reģistrē kā reģistrētus saņēmējus (saņēmējus). Tomēr likumā bija paredzēta arī iespēja importētājiem, kas veic tikai starptirdzniecību, reģistrēties kā noliktavu turētājiem, lai to noliktavas netiktu apliktas ar nodokli (lēmuma par procedūras sākšanu 42. apsvērums). Visu tiešajā pārdošanā iesaistīto vietējo un/vai importētu ar nodokli apliekamu produktu mazumtirgotāju noliktavas tiek apliktas ar nodokli, un tie atrodas vienādā situācijā attiecībā uz nodokļa piemērošanu ar nodokli apliekamiem produktiem. Tajā pašā laikā, kā izklāstīts lēmuma par procedūras sākšanu 41. apsvērumā, Dānijas ražotāji varēja reģistrēties kā noliktavu turētāji tai produkcijas daļai, kuru tie plānoja eksportēt.

                     (235)

                     Dānija norāda, ka būtiskā atšķirība starp noliktavu turētājiem un saņēmējiem attaisno atšķirīgo attieksmi saskaņā ar likumu un 6. pasākums pretēji sūdzības iesniedzēja apgalvojumam nerada diskrimināciju starp vietējiem un ārvalstu ražotājiem. Tas nav diskriminējošs arī citādā ziņā, bet vienīgi nodrošina, ka nodokļi tiek iekasēti saskaņā ar Eiropas Savienības tiesu judikatūru (110).

                     (236)

                     Komisija piekrīt, ka 6. pasākums nerada diskrimināciju starp vietējiem un ārvalstu ražotājiem vai uzņēmumiem, kas atrodas faktiski un juridiski vienādā situācijā. Noliktavu turētāji un saņēmēji atrodas atšķirīgā situācijā, ja ņem vērā to lomu piegādes ķēdē, un tas savukārt ir princips, kas tiek ievērots likumā un arī Direktīvā 2008/118/EK. Veids, kādā uzņēmumi tiek aplikti ar nodokli saskaņā ar likumu, ir atkarīgs no to lomas piegādes ķēdē. Lēmumu par katra uzņēmuma lomu pieņem, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, pār kuriem attiecīgajam uzņēmumam ir zināma kontrole. Piemēram, importētājs var patstāvīgi izlemt, ka vēlas nodarboties tikai ar starptirdzniecību, un reģistrēties kā noliktavas turētājs, kura noliktavu ar nodokli neapliek. Taču, ja tas vēlas iesaistīties tiešajā pārdošanā, tam jābūt reģistrētam kā saņēmējam, kura noliktavu apliek ar nodokli (tāpat kā tiešajā pārdošanā iesaistīto vietējo ražotāju noliktavas).

                     (237)

                     Komisija secina, ka 6. pasākuma gadījumā nodokļu iekasēšanas laika diferencēšana nerada diskrimināciju starp vietējiem un ārvalstu ražotājiem vai uzņēmumiem, kas atrodas faktiski un juridiski vienādā situācijā. Tādējādi 6. pasākums nav selektīvs LESD 107. panta 1. punkta nozīmē. Tā paša iemesla dēļ un tā kā noliktavu turētāju un reģistrētu saņēmēju nošķiršana saskaņā ar 6. pasākumu atbilst sistēmai, kas noteikta ar Direktīvu 2008/118/EK par akcīzes nodokli, LESD 110. pants netiek pārkāpts. Tas ir tāpēc, ka ar to importam netiek uzlikts nodoklis, kas ir lielāks par vietējām precēm uzlikto nodokli, un netiek nodrošināta netieša aizsardzība pret citu dalībvalstu produktiem.

               8.   SECINĀJUMI

                     (238)

                     Attiecībā uz 5. pasākumu nebija izpildīts LESD 107. panta 1. punkta nosacījums par valsts līdzekļu piešķiršanu. Tāpēc Komisija secina, ka 5. pasākums nebija valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

                     (239)

                     Attiecībā uz 1., 2., 3. un 6. pasākumu nebija izpildīts LESD 107. panta 1. punkta nosacījums par selektivitāti. Tāpēc Komisija secina, ka 1., 2., 3. un 6. pasākums nebija valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants
            Dānijas 2011. gada 30. marta Likums Nr. 247 par nodokli par piesātināto taukskābju saturu dažos pārtikas produktos, kas bija spēkā no 2011. gada 1. oktobra līdz 2012. gada 31. decembrim, nav valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.

            2. pants
            Šis lēmums ir adresēts Dānijas Karalistei.

            Briselē, 2019. gada 6. jūnijā

               Komisijas vārdā–
               Phil HOGAN
               Komisijas loceklis

            (1)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 248, 24.9.2015., 9. lpp.). No 2015. gada 14. novembra Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 83, 27.3.1999., 1. lpp.), ir atcelta un aizstāta ar minēto Padomes regulu. Saskaņā ar Padomes Regulas (ES) 2015/1589 35. pantu atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu un lasa saskaņā ar atbilstības tabulu Regulas (ES) 2015/1589 II pielikumā.

            (2)  Valsts atbalsts – Dānija – Valsts atbalsts SA.33159 (2014/C) (ex SA.33159 (2011/NN)) – Nodoklis par piesātināto taukskābju saturu dažos pārtikas produktos, ko pārdod Dānijā – Uzaicinājums iesniegt piezīmes saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 2. punktu (OV C 94, 20.3.2015., 11. lpp.).

            (3)  Dāņu valodā: Lov om afgift af mættet fedt i visse fødevarer (fedtafgiftsloven) https://www.retsinformation.dk/FORMS/R0710.aspx?id=136314.

            (4)  OV C 94, 20.3.2015., 11. lpp.

            (5)  Sk. likumprojekta L 111 Forslag til lov om afgift af mættet fedt i visse fødevarer (fedtafgiftsloven) pamatojumu, 2011. gada 19. janvāris, 7. lpp. (Dānijas iestāžu tulkojums).

            (6)  Sk. Dānijas nodokļu ministra Troels Lund Poulsen2011. gada 19. janvāra runu Dānijas parlamentā.

            (7)  Dānijas PVN likums [LBK Nr. 287, pieņemts 2011. gada 28. martā].

            (8)  Sk. tīmekļa lapu www.foodcomp.dk.

            (9)  Sk. likumprojekta L 111 Forslag til lov om afgift af mættet fedt i visse fødevarer (fedtafgiftsloven) pamatojumu, 2011. gada 19. janvāris, 7. lpp. (Dānijas iestāžu tulkojums).

            (10)  Sk. Dānijas nodokļu ministra Troels Lund Poulsen2011. gada 19. janvāra runu Dānijas parlamentā.

            (11)  Piemēram, Kostkompasset – vejen til en sund balance (“Uztura kompass – ceļš uz veselīgu līdzsvaru”), Dānijas Ģimenes un patērētāju lietu ministrija un Dānijas Veterinārā un pārtikas pārvalde, 2006. gada janvāris.

            (12)  Uztura kompass, 14. lpp.

            (13)  Tiesas 2011. gada 15. novembra spriedums lietā C-106/09 P Komisija un Spānija/Government of Gibraltar un Apvienotā Karaliste, ECLI:EU:C:2011:732, 97. punkts.

            (14)  Uztura paradumi Dānijā 2003.–2008. gadā, DTU Fødevareinstituttet, 2010, 114. lpp. Ziņojumu ir sagatavojis Dānijas Tehniskās universitātes Nacionālais pārtikas institūts, un tā pamatā ir dati par uztura paradumiem, kas laikā no 2003. līdz 2008. gadam iegūti, aptaujājot 4431 dalībnieku vecumā no 4 līdz 75 gadiem. Nacionālā pārtikas institūta uzdevums ir pētīt ilgtspējīgus risinājumus ar pievienoto vērtību pārtikas un veselības jomā, kas nāktu par labu sabiedrībai un nozarei, un ziņot par šiem risinājumiem.

            (15)  Dānijas nodokļa par piesātināto taukskābju saturu dažos pārtikas produktos ekonomiskās sekas (Incentive ziņojums Dānijas Nodokļu ministrijas vārdā), 2015, 31. lpp. Ziņojumu sagatavoja ekonomisko konsultāciju uzņēmums Incentive pēc Dānijas Nodokļu ministrijas pieprasījuma, atbildot uz Eiropas Komisijas 2015. gada lēmumu par procedūras sākšanu. Incentive uzdevums bija veikt nodokļa ekonomisko novērtējumu, noskaidrot tā ietekmi uz patēriņa un ražotāju cenām un to, cik lielā mērā tam bija kropļojoša ietekme uz konkurenci.

            (16)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīva 2000/13/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu (OV L 109, 6.5.2000., 29. lpp.).

            (17)  Šis apsvērums izriet arī no likuma 1. panta 7. punkta un sagatavošanas dokumentiem.

            (18)  Uztura paradumi Dānijā 2003.–2008. gadā, 114. lpp.

            (19)  Dānijas iestāžu rīcībā nav precīzu datu par sēklu un riekstu patēriņu Dānijā un to ietekmi uz piesātināto taukskābju kopējo patēriņu. Rieksti un eļļainas sēklas bija iekļauti 1. tabulā augļu kategorijā, bet šī kategorija veido tikai vienu procentu no piesātināto taukskābju kopējā patēriņa. Tātad var pamatoti pieņemt, ka ne sēklām, ne riekstiem nav būtiskas ietekmes uz piesātināto taukskābju kopējo patēriņu Dānijā. Turklāt jāatzīmē, ka nodoklis attiecās uz eļļu, kas iegūta no sēklām (sk. likuma 1. panta 4. punktu, kur minēti Eiropas Savienības kombinētās nomenklatūras kodi 1507–1516).

            (20)  Uztura kompass.

            (21)  Uztura kompass, 15. lpp.

            (22)  Uztura kompass, 15. lpp., Vidensgrundlag for rådgivning om indtag af mælk, mælkeprodukter og ost i Danmark, 2010, Dānijas Tehniskās universitātes (DTU) Nacionālais pārtikas institūts, un Betydningen af mælk som calciumkilde og for udviklingen af osteoporose,
            Ernæringsrådet, 2003.

            (23)  Uztura kompass, 6. lpp.

            (24)  Uztura paradumi Dānijā 2003.–2008. gadā, 30.–33. lpp.

            (25)  Dānijas Tehniskās universitātes (DTU) Nacionālais pārtikas institūts, Frugt, grøntsager og sundhed – opdatering af vidensgrundlaget for mængdeanbefalingen 2002–2006, 2007. gada oktobris, 8. un 38. lpp.

            (26)  Uztura kompass, 10. lpp.

            (27)  Uztura kompass, 11. lpp.

            (28)  Uztura kompass, 11. lpp.

            (29)  Uztura kompass, 8. lpp.

            (30)  Uztura paradumi Dānijā 2003.–2008. gadā, 38. lpp.

            (31)  Helhedssyn på fisk og fiskevarer, Fødevaredirektoratet, FødevareRapport 2003:17, 2003. gada oktobris, 36. un 37. lpp.

            (32)  Helhedssyn på fisk og fiskevarer, Fødevaredirektoratet, 41.–46. lpp.

            (33)  Mad til spædbørn og småbørn (“Pārtika zīdaiņiem un maziem bērniem”), Dānijas Veselības un zāļu iestāde, 2010, 9., 18. un 19., 27. un 36. lpp.

            (34)  Incentive ziņojums, 31. lpp., 10. attēls.

            (35)  Tiesas 2011. gada 15. novembra spriedums lietā C-106/09 P Komisija un Spānija/Government of Gibraltar un Apvienotā Karaliste, ECLI:EU:C:2011:732, 97. punkts.

            (36)  Tiesas 2013. gada 12. novembra spriedums lietā T-499/10 MOL/Komisija, ECLI:EU:T:2013:592, 77. punkts.

            (37)  Tiesas 2012. gada 7. marta spriedums lietā T-210/02 RENV British Aggregates/Komisija, ECLI:EU:T:2012:110, 47., 49. un 68. punkts, Tiesas 2014. gada 7. novembra spriedums lietā T-399/11 Banco Santander un Santusa/Komisija, ECLI:EU:T:2014:938, 37. punkts.

            (38)  Tiesas 2008. gada 22. decembra spriedums lietā C-487/06 P British
            Aggregates/Komisija, ECLI:EU:C:2008:757, 85. un 89. punkts, Tiesas 2011. gada 8. septembra spriedums lietā C-279/08 P Komisija/Nīderlande, ECLI:EU:C:2011:551, 51. punkts, Tiesas 2011. gada 15. novembra spriedums lietā C-106/09 P Komisija un Spānija/Government of Gibraltar un Apvienotā Karaliste, ECLI:EU:C:2011:732, 97. punkts.

            (39)  Tiesas 2012. gada 7. marta spriedums lietā T-210/02 RENV British Aggregates/Komisija, ECLI:EU:T:2012:110, 73. punkts.

            (40)  Eiropas Komisijas 2015. gada 27. marta lēmums lietā SA.34775 par Apvienotās Karalistes minerālo materiālu nodokli, C(2015) 2141 final, 181.–183. punkts.

            (41)  Likumprojekts, 10. lpp.

            (42)  Incentive ziņojums, 26. lpp., 8. tabula.

            (*1)  Informācija, uz kuru attiecas pienākums glabāt dienesta noslēpumu.

            (*2)  Informācija, uz kuru attiecas pienākums glabāt dienesta noslēpumu.

            (43)  Avots:
            Incentive aprēķini, pamatojoties uz Dānijas Statistikas biroja (cenu indeksi un tabula FU5) un Nielsen svītrkodu datiem.
         Piezīme: dati kalibrēti, lai aptvertu 15 mēnešu periodu. Pamatojoties uz faktiski pārdoto apjomu. Rādītājos nav ņemtas vērā apjoma izmaiņas, ko radījusi dažu produktu neaplikšana ar nodokli.

            (44)  Avots: aprēķini, pamatojoties uz Dānijas Statistikas biroja (www.statistikbanken.dk) tabulu FVF1: Fødevareforbrug efter enhed, type og tid (pārtikas produktu patēriņš sadalījumā pa vienībām, veidiem un gadiem) un www.foodcomp.dk datiem.
         Piezīme: saskaņā ar www.foodcomp.dk datiem ir dažādi jogurtu un šokolādes piena veidi ar atšķirīgu piesātināto taukskābju saturu. Dānijas Statistikas biroja datos tie nav diferencēti, tāpēc nodokļa vērtība ir aplēsta intervālā, kur zemākā vērtība ir zemākais piesātināto taukskābju saturs, bet augstākā vērtība – augstākais piesātināto taukskābju saturs šajos divos piena produktu veidos.

            (45)  Informācija, uz kuru attiecas pienākums glabāt dienesta noslēpumu.

            (46)  Uztura kompass un “Pārtika zīdaiņiem un maziem bērniem”.

            (47)  Tiesas 2014. gada 7. novembra spriedums lietā T-399/11 Banco
            Santander un Santusa/Komisija, ECLI:EU:T:2014:938.

            (48)  Tiesas 1994. gada 15. marta spriedums lietā C-387/92 Banco Exterior de España/Ayuntamiento de Valencia, ECLI:EU:C:1994:100, 14. punkts, Tiesas 2011. gada 15. novembra spriedums lietā C-106/09 P Komisija un Spānija/Government of Gibraltar un Apvienotā Karaliste, ECLI:EU:C:2011:732, 72. punkts.

            (49)  Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīva 2008/118/EK par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK (OV L 9, 14.1.2009., 12. lpp.).

            (50)  Tiesas 1999. gada 17. jūnija spriedums lietā C-75/97 Beļģija/Komisija, ECLI:EU:C:1999:311, 39. punkts.

            (51)  Tiesas 2011. gada 8. septembra spriedums apvienotajās lietās C-78/08 un C-80/08 Paint Graphos u. c., ECLI:EU:C:2011:550, 69. punkts.

            (52)  Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (OV L 299, 16.11.2007., 1. lpp.).

            (53)  Vidensgrundlag for rådgivning om indtag af mælk, mælkeprodukter og ost i Danmark, 2010, 14. un 15. lpp.

            (*3)  Informācija, uz kuru attiecas pienākums glabāt dienesta noslēpumu.

            (54)  Ziņojums, kas sagatavots pēc Eiropas Komisijas Uzņēmējdarbības un rūpniecības ģenerāldirektorāta pieprasījuma.

            (55)  Dejgaard Jensen un Smed (2013).

            (56)  Food taxes and their impact on competitiveness in the agri-food sector, Ecorys, 2014, pielikumi, 83. lpp.

            (57)  Ecorys ziņojums.

            (58)  Dānijas Statistikas birojs.

            (59)  Diagrammu iesniegusi MIFU, Dānijas Statistikas birojs.

            (*4)  Informācija, uz kuru attiecas pienākums glabāt dienesta noslēpumu.

            (60)  Dejgaard Jensen, Jørgen un Smed, Sinne (2013), publicēts Food Policy, 42. sēj., 2013, 18.–31. lpp.

            (61)  Ecorys ziņojums, 40. lpp., 2.3.1. punkts.

            (62)  Dejgaard Jensen, Jørgen un Smed, Sinne (2013), publicēts Food Policy, 42. sēj., 2013, 18.–31. lpp.

            (63)  Dansk Erhvervs Perspektiv, 2012, Nr. 23, Fedtafgiften: et dyrt bekendtskab.

            (64)  Dansk Erhvervs Perspektiv, 2012, Nr. 23, Fedtafgiften: et dyrt bekendtskab.

            (65)  Tiesas 2000. gada 19. septembra spriedums lietā C-156/98 Vācija/Komisija, ECLI:EU: C:2000:467, 25. punkts, Tiesas 1999. gada 19. maija spriedums lietā C-6/97 Itālija/Komisija, ECLI:EU:C:1999:251, 15. punkts, Tiesas 2005. gada 3. marta spriedums lietā C-172/03 Heiser, ECLI:EU:C:2005:130, 36. punkts.

            (66)  Tiesas 1978. gada 24. janvāra spriedums lietā C-82/77 Van Tiggele, ECLI:EU:C:1978:10, 25. un 26. punkts. Tiesas 1996. gada 12. decembra spriedums lietā T-358/94 Air France/Komisija, ECLI:EU:T:1996:194, 63. punkts.

            (67)  Tiesas 2000. gada 16. maija spriedums lietā C-83/98 P Francija/Ladbroke Racing un Komisija, ECLI:EU:C:2000:248, 48.–51. punkts.

            (68)  Tiesas 1994. gada 15. marta spriedums lietā C-387/92 Banco Exterior de España/Ayuntamiento de Valencia, ECLI:EU:C:1994:100, 14. punkts.

            (69)  Tiesas 1978. gada 24. janvāra spriedums lietā C-82/77 Van Tiggele, ECLI:EU:C:1978:10, 25. un 26. punkts.

            (70)  Vispārējās tiesas 2000. gada 15. jūnija spriedums apvienotajās lietās T-298/97 un T-312/97 Alzetta, utt., ECLI:EU:T:2000:151, 141.–147. punkts, Tiesas 2003. gada 24. jūlija spriedums lietā C-280/00 Altmark Trans, ECLI:EU:C:2003:415.

            (71)  Tiesas 2015. gada 14. janvāra spriedums lietā C-518/13 Eventech/The Parking
            Adjudicator, ECLI:EU:C:2015:9, 66. punkts.

            (72)  Sk., piemēram, Tiesas 2008. gada 22. decembra spriedumu lietā C-487/06 P British Aggregates/Komisija, ECLI:EU:C:2008:757, 82. un turpmākie punkti, Tiesas 2005. gada 3. marta spriedumu lietā C-172/03 Heiser, ECLI:EU:C:2005:130, 40. un turpmākie punkti, Tiesas 2001. gada 8. novembra spriedumu lietā C-143/99 Adria-Wien Pipeline un Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke, ECLI:EU:C:2001:598, 41. un 42. punkts. Sk. arī nesenos Tiesas spriedumus apvienotajās lietās C-234/16 un C-235/16ANGED, ECLI:EU:C:2018:281, 35. punkts, lietā C-323/16 P Eurallumina/Komisija, ECLI:EU:C:2017:952, 62. punkts, un lietā C-74/16 Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania, ECLI:EU:C:2017:496, 69.–72. punkts. Šajos spriedumos Tiesa nepiemēro trīsposmu analīzi, lai noteiktu attiecīgo sistēmu selektivitāti, bet pievērš uzmanību tam, vai sistēmas rada diskrimināciju starp salīdzināmiem uzņēmumiem, kas atbilst divpakāpju analīzes pirmajam posmam.

            (73)  Sk., piemēram, spriedumu lietā C-374/17 A-Brauerei, ECLI:EU:C:2018:1024, 37. punkts, spriedumu apvienotajās lietās C-78/08 līdz C-80/08 Paint Graphos u. c., ECLI:EU:C:2011:550, 49. punkts. Sk. arī spriedumu apvienotajās lietās C-20/15 P un C-21/15 P Komisija/World Duty Free Group, ECLI:EU:C:2016:981, 57. punkts. Tomēr šā sprieduma 54. punktā Tiesa vērtē selektivitātes nosacījumu kā jautājumu par diskrimināciju (pirmais posms), uz kuru varētu attiekties iespējami pamatojumi (otrais posms).

            (74)  Sk. Komisijas paziņojumu par Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punktā minēto valsts atbalsta jēdzienu (OV C 262, 19.7.2016., 1. lpp.), jo īpaši 127. un turpmākos punktus un tajos minēto judikatūru. Sk. arī Tiesas 2018. gada 28. jūnija spriedumu lietā C-203/16 P Andres (faillite Heitkamp BauHolding)/Komisija, ECLI:EU:C:2018:505, 83.–94. punkts, un 2018. gada 19. decembra spriedumu lietā C-374/17 A-Brauerei, ECLI:EU:C:2018:1024, 37. punkts.

            (75)  Ģenerāladvokāta M. Bobek secinājumi lietā C-270/15 P Beļģija/Komisija, ECLI:EU:C:2016:289, 28. punkts.

            (76)  Tiesas 2011. gada 15. novembra spriedums apvienotajās lietās C-106/09 P un C-107/09 P Komisija un Spānija/Government of Gibraltar un Apvienotā Karaliste, ECLI:EU:C:2011:732.

            (77)  Sk., piemēram, spriedumu lietā C-143/99, Adria-Wien Pipeline, ECLI:EU:C:2001:598, 41. punkts, un spriedumu lietā C-279/08 P Komisija/Nīderlande, ECLI:EU:C:2011:551, 62. punkts.

            (78)  Sk., piemēram, Tiesas 2011. gada 15. novembra spriedumu apvienotajās lietās C-106/09 P un C-107/09 P P Komisija un Spānija/Government of Gibraltar un Apvienotā Karaliste, ECLI:EU:C:2011:732, 75. punkts, un spriedumu apvienotajās lietās C-20/15 P un C-21/15 P Komisija/World Duty Free, ECLI:EU:C:2016:981, 54. punkts.

            (79)  Sk. spriedumu apvienotajās lietās C-234/16 un C-235/16 ANGED, ECLI:EU:C:2018:281, 35. punkts, spriedumu lietā C-323/16 P Eurallumina/Komisija, ECLI:EU:C:2017:952, 62. punkts. Sk. arī spriedumu apvienotajās lietās C-20/15 P un C-21/15 P Komisija/World Duty Free, ECLI:EU:C:2016:981, 76. punkts, un spriedumu lietā C-74/16 Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania, ECLI:EU:C:2017:496, 69.–72. punkts.

            (80)  Tiesas 2011. gada 15. novembra spriedums apvienotajās lietās C-106/09 P un C-107/09 P Komisija un Spānija/Government of Gibraltar un Apvienotā Karaliste, ECLI:EU:C:2011:732, 101. un turpmākie punkti.

            (81)  Tiesas 2006. gada 6. septembra spriedums lietā C-88/03 Portugāle/Komisija, ECLI:EU:C:2006:511, 82. punkts, Tiesas 2013. gada 18. jūlija spriedums lietā C-6/12 P Oy, ECLI:EU:C:2013:525, 27. un turpmākie punkti.

            (82)  Tiesas 2008. gada 22. decembra spriedums lietā C-487/06 P British Aggregates/Komisija, ECLI:EU:C:2008:757, 92. punkts.

            (83)  Tiesas spriedums apvienotajās lietās C-234/16 un C-235/16 ANGED, ECLI:EU:C:2018:281, 45.–55. punkts.

            (84)  Tiesas 2018. gada 19. decembra spriedums lietā C-374/17 A-Brauerei, ECLI:EU:C:2018:1024, 37. punkts.

            (85)  Tiesas 2018. gada 19. decembra spriedums lietā C-374/17 A-Brauerei, ECLI:EU:C:2018:1024, 37. punkts.

            (86)  Tiesas 2011. gada 15. novembra spriedums apvienotajās lietās C-106/09 P un C-107/09 P Komisija un Spānija/Government of Gibraltar un Apvienotā Karaliste, ECLI:EU:C:2011:732, 101. un turpmākie punkti.

            (87)  Komisijas paziņojums par Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punktā minēto valsts atbalsta jēdzienu, 138. punkts (OV C 262, 19.7.2016., 1. lpp.).

            (88)  Tiesas 2011. gada 8. septembra spriedums apvienotajās lietās C-78/08 un C-80/08 Paint Graphos u. c., ECLI:EU:C:2011:550, 69. un 70. punkts, Tiesas 2006. gada 6. septembra spriedums lietā C-88/03 Portugāle/Komisija, ECLI:EU:C:2006:511, 81. punkts, Tiesas 2011. gada 8. septembra spriedums lietā C-279/08 P Komisija/Nīderlande, ECLI:EU:C:2011:551, Tiesas 2008. gada 22. decembra spriedums lietā C-487/06 P British
            Aggregates/Komisija, ECLI:EU:C:2008:757, Tiesas 2013. gada 18. jūlija spriedums lietā C-6/12 P Oy, ECLI:EU:C:2013:525, 27. un turpmākie punkti.

            (89)  Attiecībā uz kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem sk. 5.4.2. iedaļu Komisijas paziņojumā par Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punktā minēto valsts atbalsta jēdzienu (OV C 262, 19.7.2016., 1. lpp.).

            (90)  Tiesas 2011. gada 8. septembra spriedums apvienotajās lietās C-78/08 un C-80/08 Paint Graphos u. c., ECLI:EU:C:2011:550, 71. punkts.

            (91)  Eiropas Komisijas 2018. gada 24. aprīļa lēmums lietā SA.45862 (2018/N) – Īrijas nodoklis ar cukuru saldinātiem dzērieniem, C(2018) 2385 final.

            (92)  Komisijas paziņojums par Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punktā minēto valsts atbalsta jēdzienu, 136. punkts (OV C 262, 19.7.2016.).

            (93)  Attiecībā uz olām nav īpašu uztura ieteikumu, tomēr vispārējus ieteikumus par olu iekļaušanu uzturā var atrast “Danskernes kostvaner 2003–2008” (40. lpp.), “Kostkompasset” (16. lpp.) un “Mad til spædbørn & småbørn” (25. lpp.).

            (94)  Scientific Opinion on establishing Food-Based Dietary Guidelines, EFSA Journal, 2010, 8(3):1461, 8. lpp.

            (95)  Turpat, 9. lpp.

            (96)  4.1. punkts (10. lpp.), kurā norādīts, ka “vairāku uzturvielu [piemēram, transtaukskābju] un pārtikas produktu grupu gadījumā uztura nelīdzsvarotība var palielināt aptaukošanās un ar uzturu saistītu slimību risku”.

            (97)  4.2. punkts (12. lpp.).

            (98)  4.4.1. punkts (15. lpp.), kurā norādīts: “[..] vairākās Eiropas valstīs enerģijas, kopējo tauku, piesātināto taukskābju un transtaukskābju, cukuru un sāls patēriņš varētu būt pārmērīgs, savukārt nepiesātinātās taukskābes, pārtikas šķiedrvielas, kā arī daži vitamīni un minerālvielas dažu valstu iedzīvotāju uzturā varētu būt mazākā daudzumā, nekā ieteicams. Tāpēc, nosakot FBDG [veselīga uztura pamatnostādnes], ir svarīgi koncentrēties uz pārtikas produktiem, kas satur uzturvielas, kuru daudzums veselīgā uzturā būtu jāierobežo vai jāpalielina. Tauku patēriņš tiek izmantots kā piemērs, jo lielākajā daļā Eiropas valstu tas rada bažas.”

            (99)  4.4.2. punktā (16. un 17. lpp.) ir ierosināts ņemt vērā tādu pārtikas produktu patēriņa līmeni, kuriem ir pierādīta ietekme uz veselību, kas nav saistīta ar konkrētām uzturvielām: “Ir pierādījumi par dažu pārtikas produktu labvēlīgu ietekmi uz veselību, ko nevar attiecināt uz konkrētu uzturvielu saturu šajos produktos. Piemēram, lielāks augļu un dārzeņu grupas pārtikas produktu patēriņš ir saistīts ar zemāku dažu hronisku slimību risku (Euronutrition, 2000, PVO/FAO, 2003), un šo ietekmi nevar viegli izskaidrot, pamatojoties uz konkrētām uzturvielām.”

            (100)  EFSA Journal, 2010; 8(3):1461, 3. lpp.

            (101)  Turpat, 3. lpp., 4. zemsvītras piezīme.

            (102)  Dejgaard Jensen, Jørgen un Smed, Sinne (2013), publicēts Food Policy, 42. sēj., 2013, 18.–31. lpp.

            (103)  Incentive ziņojums, 6. tabula (22. lpp.).

            (104)  Mad til spædbørn og småbørn (“Pārtika zīdaiņiem un maziem bērniem”), Dānijas Veselības un zāļu iestāde, 2010, 9., 18. un 19., 27. un 36. lpp.

            (*5)  Informācija, uz kuru attiecas pienākums glabāt dienesta noslēpumu.

            (105)  L 111 – Forslag til lov om afgift af mættet fedt i visse fødevarer (fedt-afgiftsloven), 2011. gada 28. februāris, 3. pielikums.

            (106)  Forslag til Lov om afgift af mættet fedt i visse fødevarer (Fedtafgiftsloven), September 2010 udkast, ‘Bemærkninger til lovforslaget’, 3.4.1. punkts (3. pielikums).

            (107)  Apstiprināts noliktavas turētājs ir fiziska vai juridiska persona, kurai dalībvalsts kompetentās iestādes devušas atļauju, veicot savu darbību, ražot, pārstrādāt, glabāt, saņemt vai sūtīt akcīzes preces saskaņā ar atliktās nodokļa maksāšanas režīmu akcīzes preču noliktavā.

            (108)  Reģistrēts saņēmējs ir fiziska vai juridiska persona, kurai galamērķa dalībvalsts kompetentās iestādes devušas atļauju, veicot savu darbību, saskaņā ar šo iestāžu noteiktiem nosacījumiem saņemt akcīzes preces no citas dalībvalsts, piemērojot atliktās nodokļa maksāšanas režīmu.

            (109)  Tiesas 1998. gada 2. aprīļa spriedums lietā C-213/96 Outokumpu, ECLI:EU:C:1998:155, 25. punkts, Tiesas 1992. gada 11. jūnija spriedums apvienotajās lietās C-149/91 un C-150/91 Sanders Adour un Guyomarc’h Orthez/Directeur des services fiscaux des Pyrénées-Atlantiques, ECLI:EU:C:1992:261, 18. punkts.

            (110)  Tiesas 1998. gada 2. aprīļa spriedums lietā C-213/96 Outokumpu, ECLI:EU:C:1998:155, 25. punkts, Tiesas 1992. gada 11. jūnija spriedums apvienotajās lietās C-149/91 un C-150/91 Sanders Adour un Guyomarc’h Orthez/Directeur des services fiscaux des Pyrénées-Atlantiques, ECLI:EU:C:1992:261, 18. punkts.