title: Padomes Lēmums (KĀDP) 2015/1130 (2015. gada 10. jūlijs), ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu

text:
               11.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 184/18

         PADOMES LĒMUMS (KĀDP) 2015/1130
   (2015. gada 10. jūlijs),
   ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 29. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2010. gada 26. jūlijā pieņēma Lēmumu 2010/413/KĀDP (1), ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu.

               (2)

               Amerikas Savienotās Valstis, Apvienotā Karaliste, Francija, Krievijas Federācija, Ķīna un Vācija, kuras atbalstīja Savienības Augstā pārstāve ārlietās un drošības politikas jautājumos, 2013. gada 24. novembrī panāca vienošanos ar Irānu par kopīgu rīcības plānu, kurā izklāstīta pieeja virzībai uz Irānas kodoljautājuma visaptveroša ilgtermiņa risinājuma panākšanu. Tika panākta vienošanās, ka pirmais posms procesā virzībai uz šo visaptverošo risinājumu ietvertu sākotnējus savstarpēji saskaņotus pasākumus, kuri abām pusēm jāveic sešu mēnešu laikā, ko uz savstarpējas piekrišanas pamata var pagarināt.

               (3)

               Padome 2015. gada 7. jūlijā ar Lēmumu (KĀDP) 2015/1099 (2) nolēma pagarināt kopīgā rīcības plāna pasākumu īstenošanu līdz 2015. gada 10. jūlijam.

               (4)

               Amerikas Savienotās Valstis, Apvienotā Karaliste, Francija, Krievijas Federācija, Ķīna un Vācija, kuras atbalstīja Savienības Augstā pārstāve ārlietās un drošības politikas jautājumos, 2015. gada 10. jūlijā vienojās ar Irānu pagarināt kopīgā rīcības plāna pasākumu īstenošanu līdz 2015. gada 13. jūlijam, lai dotu laiku turpināt sarunas nolūkā panākt vienošanos par kopīgu visaptverošu rīcības plānu.

               (5)

               Kopīgajā rīcības plānā noteikto Savienības ierobežojošo pasākumu apturēšana tāpēc būtu jāpagarina līdz 2015. gada 13. jūlijam. Attiecīgajiem līgumiem minētajā datumā vajadzētu būt izpildītiem.

               (6)

               Tāpēc būtu attiecīgi jāgroza Lēmums 2010/413/KĀDP,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Lēmuma 2010/413/KĀDP 26.a pantu aizstāj ar šādu:

      “26.a pants
      1.   Lēmuma 3.a panta 1. punktā minēto aizliegumu aptur līdz 2015. gada 13. jūlijam, ciktāl tas attiecas uz Irānas jēlnaftas transportēšanu.
      2.   Lēmuma 3.a panta 2. punktā minēto aizliegumu aptur līdz 2015. gada 13. jūlijam, ciktāl tas attiecas uz apdrošināšanas un pārapdrošināšanas nodrošināšanu saistībā ar Irānas jēlnaftas importu, pirkšanu vai transportēšanu.
      3.   Lēmuma 3.b pantā minēto aizliegumu aptur līdz 2015. gada 13. jūlijam.
      4.   Lēmuma 4.c pantā minēto aizliegumu aptur līdz 2015. gada 13. jūlijam, ciktāl tas attiecas uz zeltu un dārgmetāliem.
      5.   Lēmuma 10. panta 3. punkta a), b) un c) apakšpunktu aizstāj ar šādiem apakšpunktiem līdz 2015. gada 13. jūlijam:

                  “a)

                  pārvedumus saistībā ar darījumiem, kuri attiecas uz pārtiku, veselības aprūpi, medicīnas iekārtām vai ir domāti lauksaimniecības vai humāniem mērķiem un kuru summa ir mazāka par EUR 1 000 000, kā arī pārvedumus saistībā ar personīgiem naudas pārvedumiem, kuru summa ir mazāka par EUR 400 000, īsteno bez iepriekšējas atļaujas. Ja pārveduma summa pārsniedz EUR 10 000, par to informē attiecīgās dalībvalsts kompetento iestādi;

                  b)

                  pārvedumiem saistībā ar darījumiem, kuri attiecas uz pārtiku, veselības aprūpi, medicīnas iekārtām vai ir domāti lauksaimniecības vai humāniem mērķiem un kuru summa ir lielāka par EUR 1 000 000, kā arī pārvedumiem saistībā ar personīgiem naudas pārvedumiem, kuru summa ir lielāka par EUR 400 000, ir vajadzīga attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes iepriekšēja atļauja. Attiecīgā dalībvalsts par jebkādu piešķirtu atļauju informē pārējās dalībvalstis;

                  c)

                  jebkādam citam pārvedumam, kura summa pārsniedz EUR 100 000, ir vajadzīga attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes iepriekšēja atļauja. Attiecīgā dalībvalsts par jebkādu piešķirtu atļauju informē pārējās dalībvalstis.”

            6.   Lēmuma 10. panta 4. punkta b) un c) apakšpunktu aizstāj ar šādiem apakšpunktiem līdz 2015. gada 13. jūlijam:

                  “b)

                  jebkādus citus pārvedumus, kuru summa ir mazāka par EUR 400 000, īsteno bez iepriekšējas atļaujas. Ja pārveduma summa pārsniedz EUR 10 000, par to informē attiecīgās dalībvalsts kompetento iestādi;

                  c)

                  jebkādam citam pārvedumam, kura summa pārsniedz EUR 400 000, ir vajadzīga attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes iepriekšēja atļauja. Pēc četrām nedēļām uzskata, ka atļauja ir piešķirta, ja vien attiecīgās dalībvalsts kompetentā iestāde nav minētajā laikposmā izteikusi iebildumus. Attiecīgā dalībvalsts informē pārējās dalībvalstis gadījumā, ja atļauja ir liegta.”

            7.   Lēmuma 18.b pantā minētos aizliegumus aptur līdz 2015. gada 13. jūlijam.
      8.   Lēmuma 20. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā un 20. panta 2. punktā minētos aizliegumus attiecībā uz Naftas ministriju, kas iekļauta II pielikumā, aptur līdz 2015. gada 13. jūlijam, ciktāl tas nepieciešams, lai līdz 2015. gada 13. jūlijam veiktu Irānas naftas ķīmijas produktu importa vai pirkuma līgumu izpildi.”

   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2015. gada 10. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. ASSELBORN

      (1)  Padomes Lēmums 2010/413/ KĀDP (2010. gada 26. jūlijs), ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 27.7.2010., 39. lpp.).

      (2)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2015/1099 (2015. gada 7. jūlijs), ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 180, 8.7.2015., 4. lpp.).


title: 2004/496/EK:Padomes lēmums (2004. gada 17. majis) par nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Kopienu un Amerikas Savienotajām Valstīm attiecībā uz personas datu apstrādi un pārsūtīšanu, ko aviopārvadātāji veic ASV Nacionālās drošības ministrijas Muitas un robežsardzes departamentam

text:
               20.5.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 183/83

         PADOMES LĒMUMS
   (2004. gada 17. majis)
   par nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Kopienu un Amerikas Savienotajām Valstīm attiecībā uz personas datu apstrādi un pārsūtīšanu, ko aviopārvadātāji veic ASV Nacionālās drošības ministrijas Muitas un robežsardzes departamentam
   (2004/496/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu, saistībā ar šā līguma 300. panta 2. punkta pirmās daļas pirmo teikumu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               2004. gada 23. februārī Padome deva atļauju Komisijai Kopienas vārdā vest sarunas par nolīgumu ar Amerikas Savienotajām Valstīm attiecībā uz personas datu apstrādi un pārsūtīšanu, ko veic aviopārvadātāji ASV Nacionālās drošības ministrijas Muitas un robežsardzes departamentam;

               (2)

               Eiropas Parlaments nav iesniedzis savu atzinumu Padomes noteiktajā termiņā, ievērojot Līguma 300. panta 3. punkta pirmo daļu, ņemot vērā steidzamo vajadzību labot situāciju, kas radusies aviosabiedrībām un pasažieriem, kā arī lai aizsargātu iesaistīto pušu finanšu intereses;

               (3)

               šis nolīgums ir jāapstiprina,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo nolīgums starp Eiropas Kopienu un Amerikas Savienotajām Valstīm attiecībā uz personas datu apstrādi un pārsūtīšanu, ko aviopārvadātāji veic ASV Nacionālās drošības ministrijas Muitas un robežsardzes departamentam, tiek apstiprināts Kopienas vārdā.
   Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Ar šo Padomes priekšsēdētājs ir pilnvarots nozīmēt personu/-as, kas ir tiesīgas parakstīt nolīgumu Eiropas Kopienas vārdā.

      Briselē, 2004. gada 17. maijā.

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         B. COWEN

   NOLĪGUMS
   starp Eiropas Kopienu un Amerikas Savienotajām Valstīm attiecībā uz personas datu apstrādi un pārsūtīšanu, ko aviopārvadātāji veic ASV Nacionālās drošības ministrijas Muitas un robežsardzes departamentam
   EIROPAS KOPIENA UN AMERIKAS SAVIENOTĀS VALSTIS,
   ATZĪSTOT, cik svarīgi ir ievērot pamattiesības un brīvības, jo īpaši privātās dzīves neaizskaramību, kā arī to, cik svarīgi ir šīs vērtības ievērot, vienlaikus novēršot terorismu un ar to saistītus noziegumus, un citus smagus pārrobežu rakstura noziegumus, tostarp organizēto noziedzību, kā arī cīnoties pret tiem;
   ŅEMOT VĒRĀ ASV statūtus un noteikumus, kas prasa katram aviopārvadātājam, kas veic pasažieru lidojumus ārzemju gaisa transporta līdzekļos uz vai no Savienotajām Valstīm, nodrošināt Nacionālo drošības ministrijas (še turpmāk “NDM”) Muitas un robežsardzes departamentu (še turpmāk “MRD”) ar elektronisku pieeju Pasažieru ziņu ieraksta (še turpmāk “PZI”) datiem, kurā ir tā informācija, kas iegūta un uzglabāta aviopārvadātāja automātiskajās rezervāciju/ izlidošanas kontroles sistēmās;
   ŅEMOT VĒRĀ Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvu 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un jo īpaši tās 7. panta c) punktu;
   Ņemot vērā MRD 2004. gada 11. maijā izsludinātās saistības, kas tiks publicētas Federālajā reģistrā (še turpmāk “saistības”);
   ŅEMOT VĒRĀ Komisijas 2004. gada 17. maija Lēmumu C(2004) 1799, kas pieņemts, ievērojot Direktīvas 95/46/EK 25. panta 6. punktu, kurā ir atzīts, ka MRD nodrošina atbilstošu aizsardzības līmeni PZI, kas ir pārņemts no Eiropas Kopienas (še turpmāk “Kopiena”), attiecībā uz lidojumiem uz vai no ASV saskaņā ar saistībām, kas ir ietvertas šā lēmuma pielikumā (še turpmāk “Lēmums”);
   ATZĪMĒJOT, ka aviopārvadātājiem, kam Eiropas Kopienas dalībvalstu teritorijā ir rezervāciju/ izlidošanas kontroles sistēmas, būtu jānodrošina PZI pārsūtīšana MRD tiklīdz tas tehniski ir iespējams, bet kamēr tas nav iespējams, ASV iestādēm būtu jādod tieša pieeja šiem datiem saskaņā ar šā nolīguma noteikumiem;
   APSTIPRINOT, ka šis Nolīgums nerada precedentu jebkādām tālākām diskusijām un pārrunām starp Savienotajām Valstīm un Eiropas Kopienu, vai starp jebkurām pusēm un valstīm attiecībā uz jebkura cita datu veida pārsūtīšanu;
   ŅEMOT vērā abu pušu apņēmību kopīgi strādāt, lai bez kavēšanās sasniegtu atbilstīgu un abpusēji apmierinošu risinājumu attiecībā uz Paplašinātu informāciju par pasažieriem (PIP) no Kopienas uz ASV;
   IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO.

               1.

               MRD var iegūt elektronisku pieeju aviopārvadātāju rezervācijas/ izlidošanas kontroles sistēmu rezervācijas sistēmas PZI datiem, kuras atrodas Eiropas Kopienas dalībvalstu teritorijā, tikai ciešā saskaņā ar šo lēmumu un līdz laikam, kamēr šo lēmumu piemēro, un tikai tikmēr, kamēr aviopārvadātājiem ir nodrošināta apmierinoša sistēma šādu datu pārsūtīšanai.

               2.

               Aviopārvadātāji, kas veic pasažieru lidojumus ārzemju gaisa transporta līdzekļos uz vai no Savienotajām Valstīm, apstrādā savus automātisko rezervācijas sistēmu PZI datus atbilstīgi MRD prasībām un saskaņā ar ASV tiesību aktiem, kā arī ciešā saskaņā ar šo lēmumu un tik ilgi, kamēr šo lēmumu piemēro.

               3.

               MRD ievēro šo lēmumu un apstiprina, ka tas ievēro šā lēmuma pielikumā ietvertās saistības.

               4.

               MRD apstrādā saņemtos PZI datus un attiecas pret šādai apstrādei pakļautajiem datu subjektiem saskaņā ar piemērojamajiem ASV tiesību aktiem un konstitucionālajām prasībām, bez prettiesiskas diskriminācijas, jo īpaši uz tautības un dzīvesvietas valsts pamata.

               5.

               MRD un Eiropas Komisija kopīgi regulāri pārskata šā nolīguma īstenošanu.

               6.

               Gadījumā, ja lidsabiedrības pasažieru identifikācijas sistēma ir uzstādīta Eiropas Savienībā un aviopārvadātājiem ir jānodrošina iestādes ar pieeju to personu PZI datiem, kuru tā brīža ceļojuma maršrutā ir iekļauts lidojums uz Eiropas Savienību vai no tās, MRD aktīvi veicina tās jurisdikcijā esošo lidsabiedrību sadarbību.

               7.

               Šis nolīgums stājas spēkā no tā parakstīšanas brīža. Abas puses var lauzt šo nolīgumu jebkurā laikā, par to paziņojot caur diplomātiskiem kanāliem. Līgums tiek lauzts deviņdesmit (90) dienu laikā no dienas, kad paziņojums par līguma laušanu ir iesniegts otrai Pusei. Šo nolīgumu var grozīt jebkurā laikā, pusēm par to savstarpēji rakstiski vienojoties.

               8.

               Šā nolīguma nolūks nav radīt atkāpes no pušu tiesību aktiem vai tos grozīt. Tāpat šis Nolīgums nerada un nepiešķir nekādas tiesības vai labumu nevienai privātai vai publiskai personai vai organizācijai.

      Parakstīts …,
      Šis nolīgums ir sastādīts divos eksemplāros angļu, dāņu, čehu, franču, grieķu, holandiešu, igauņu, itāļu, latviešu, lietuviešu, poļu, portugāļu, slovāku, slovēņu, spāņu, somu, ungāru, vācu, zviedru valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski. Neskaidrību gadījumā noteicošais ir angļu valodas teksts.

            Eiropas Kopienas vārdā

         …
         …

            Amerikas savienoto valstu vārdā

         Tom RIDGE

            ASV Nacionālās Drošības ministrs


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums (ES) 2015/2457 (2015. gada 16. decembris) par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu (Somijas pieteikums – EGF/2015/005 FI/Datorprogrammēšana)

text:
               24.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 339/44

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/2457
   (2015. gada 16. decembris)
   par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu (Somijas pieteikums – EGF/2015/005 FI/Datorprogrammēšana)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1309/2013 par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu (2014–2020) un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1927/2006 (1), un jo īpaši tās 15. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (2) un jo īpaši tā 13. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonds (EGF) tika izveidots, lai sniegtu atbalstu darba ņēmējiem, kas atlaisti no darba, un pašnodarbinātām personām, kuru darbība ir beigusies tādēļ, ka globalizācijas dēļ ir notikušas lielas strukturālas pārmaiņas pasaules tirdzniecības modeļos, turpinās globālā finanšu un ekonomikas krīze vai ir sākusies jauna globāla finanšu un ekonomikas krīze, un lai palīdzētu viņiem no jauna iekļauties darba tirgū.

               (2)

               EGF nepārsniedz maksimālo apjomu EUR 150 miljoni gadā (2011. gada cenās), kā noteikts Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 (3) 12. pantā.

               (3)

               Somija 2015. gada 12. jūnijā iesniedza pieteikumu EGF/2015/005 FI/Datorprogrammēšana, lai saņemtu finansiālu ieguldījumu no EGF, pēc darbinieku atlaišanas saimnieciskās darbības nozarē, kas klasificēta NACE 2. redakcijas 62. nodaļā (Datorprogrammēšana, konsultēšana un saistītas darbības), NUTS 2. līmeņa reģionos Länsi-Suomi (FI19), Helsinki-Uusimaa (FI1B), Etelä-Suomi (FI1C) un Pohjois- ja Itä-Suomi (FI1D), Somijā. Pieteikums tika papildināts, sniedzot papildu informāciju, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 1309/2013 8. panta 3. punktā. Minētais pieteikums atbilst Regulas (ES) Nr. 1309/2013 13. pantā norādītajām prasībām EGF finansiālā ieguldījuma noteikšanai.

               (4)

               Tādēļ EGF būtu jāizmanto, lai sniegtu finansiālu ieguldījumu EUR 2 623 200 apmērā saistībā ar Somijas iesniegto pieteikumu.

               (5)

               Lai pēc iespējas saīsinātu laiku, kas vajadzīgs EGF izmantošanai, šis lēmums būtu jāpiemēro no tā pieņemšanas dienas,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Eiropas Savienības 2015. finanšu gada vispārējā budžetā izmanto Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu, lai piešķirtu EUR 2 623 200 saistību un maksājumu apropriācijās.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   To piemēro no 2015. gada 16. decembra.

      Strasbūrā, 2015. gada 16. decembrī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. SCHULZ

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         N. SCHMIT

      (1)  OV L 347, 20.12.2013., 855. lpp.

      (2)  OV C 373, 20.12.2013., 1. lpp.

      (3)  Padomes 2013. gada 2. decembra Regula (ES, Euratom) Nr. 1311/2013, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam (OV L 347, 20.12.2013., 884. lpp.).


title: Komisijas Lēmums ( 2011. gada 28. novembris ) par Eiropas Savienības un Monako Firstistes monetārā nolīguma noslēgšanu Eiropas Savienības vārdā

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 23/13

         KOMISIJAS LĒMUMS
   (2011. gada 28. novembris)
   par Eiropas Savienības un Monako Firstistes monetārā nolīguma noslēgšanu Eiropas Savienības vārdā
   2012/C 23/07
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes 2011. gada 25. februāra Lēmumu par kārtību atkārtotām sarunām par monetāro nolīgumu starp Francijas Republikas valdību Eiropas Kopienas vārdā un Viņa Augstības Monako prinča valdību (1) un jo īpaši tā 4. pantu,
   tā kā:

               (1)

               2001. gada 26. decembrī tika noslēgts monetārais nolīgums starp Francijas Republikas valdību Eiropas Kopienas vārdā un Viņa Augstības Monako prinča valdību (2) (turpmāk “nolīgums”).

               (2)

               Savos 2009. gada 10. februāra secinājumos Padome aicināja Komisiju pārskatīt pašreizējo monetāro nolīgumu darbību un apsvērt monētu emisijas maksimālā apjoma iespējamo palielinājumu.

               (3)

               Komisija Paziņojumā par monetāro nolīgumu darbību, kas noslēgti ar Monako firstisti (turpmāk “Monako”), Sanmarino un Vatikānu, secināja, ka nolīgumus to pašreizējā veidā nepieciešams grozīt, ņemot vērā, ka jānodrošina lietpratīgāka pieeja attiecībās starp Savienību un valstīm, kas parakstījušas monetāro nolīgumu.

               (4)

               Saskaņā ar Padomes 2011. gada 25. februāra Lēmumu un jo īpaši tā 4. pantu par nolīgumu ar Monako norisinājušās sekmīgas atkārtotas sarunas starp Franciju un Komisiju Savienības vārdā. Eiropas Centrālā Banka (ECB) bija pilnībā iesaistīta šajās sarunās un deva piekrišanu jautājumos, kas ir tās kompetencē.

               (5)

               Komisija iesniedza atkārtotajās sarunās apspriestā nolīguma projektu Ekonomikas un finanšu komitejai (EFK) atzinuma sagatavošanai.

               (6)

               Ne ECB, ne EFK neuzskata, ka nolīgums būtu jāiesniedz Padomei,

         IR PIEŅĒMUSI ŠĀDU LĒMUMU.
   1. pants
   Nolīgums starp Eiropas Savienību un Monako Firstisti ir apstiprināts.
   Nolīguma teksts ir pievienots I pielikumā.
   2. pants
   Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietnieks ekonomikas, monetāro un euro lietu jautājumos ir pilnvarots parakstīt nolīgumu, lai tas kļūtu saistošs Eiropas Savienībai.
   3. pants
   Nolīgums stājas spēkā 2011. gada 1. decembrī. To publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

   4. pants
   Šis lēmums stājas spēkā 2011. gada 28. novembrī.

      Briselē, 2011. gada 28. novembrī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētāja vietnieks

         Olli REHN

      (1)  OV L 81, 29.3.2011, 3. lpp.

      (2)  OV L 142, 31.5.2002., 59. lpp.

      PIELIKUMS

         MONETĀRAIS NOLĪGUMS
         starp Eiropas Savienību un Monako Firstisti
         EIROPAS SAVIENĪBA, kuru pārstāv Francijas Republika un Eiropas Komisija,
         un
         MONAKO FIRSTISTE,
         tā kā:

                     (1)

                     1999. gada 1. janvārī saskaņā ar Padomes 1998. gada 3. maija Regulu (EK) Nr. 974/98 ar euro tika aizstāta to dalībvalstu, tostarp Francijas, valūta, kuras piedalās Ekonomikas un monetārās savienības trešajā posmā.

                     (2)

                     Vēl pirms euro ieviešanas Franciju un Monako Firstisti saistīja divpusējie nolīgumi monetārajā vai banku nozarē, proti, Francijas un Monako 1945. gada 14. aprīļa vienošanās par valūtas maiņas uzraudzību un 1963. gada 18. maija Kaimiņattiecību konvencija.

                     (3)

                     Saskaņā ar Padomes 1998. gada 31. decembra lēmumu (1) Monako Firstistei tika atļauts no 1999. gada 1. janvāra lielot euro kā oficiālo valūtu.

                     (4)

                     Eiropas Savienība, kuru pārstāv Francijas Republika sadarbībā ar Komisiju un ECB, noslēdza monetāro nolīgumu ar Monako Firstisti 2001. gada 24. decembrī. Kaimiņattiecību konvencija starp Francijas Republiku un Monako Firstisti attiecīgi tika atjaunināta.

                     (5)

                     Saskaņā ar šo monetāro nolīgumu Monako Firstistei ir tiesības turpināt izmantot euro kā oficiālo valūtu un piešķirt likumīga maksāšanas līdzekļa statusu euro banknotēm un monētām. Eiropas Savienības noteikumi, kas uzskaitīti šajā nolīgumā, ir piemērojami Monako Firstistes teritorijā saskaņā ar šajā nolīgumā paredzētajiem nosacījumiem.

                     (6)

                     Monako Firstistei jānodrošina, lai Kopienas noteikumi, kuri attiecas uz euro monētām un banknotēm, tiktu piemēroti tās teritorijā; šīs monētas un banknotes ir pienācīgi jāaizsargā pret viltošanu; ir svarīgi, lai Monako Firstiste veiktu visus pasākumus, kas nepieciešami naudas viltošanas apkarošanai un sadarbībai ar Komisiju, ECB, Franciju un Eiropas Policijas biroju (Eiropolu) šajā jomā.

                     (7)

                     Šis monetārais nolīgums nevar piešķirt Monako Firstistes teritorijā esošajām kredītiestādēm un attiecīgajos gadījumos citām finanšu iestādēm nekādas tiesības saistībā ar uzņēmējdarbības veikšanas brīvību un pakalpojumu sniegšanas brīvību Eiropas Savienībā. Šis nolīgums nevar piešķirt Eiropas Savienības teritorijā esošajām kredītiestādēm un attiecīgajos gadījumos citām finanšu iestādēm nekādas tiesības saistībā ar uzņēmējdarbības veikšanas brīvību un pakalpojumu sniegšanas brīvību Monako Firstistē.

                     (8)

                     Šajā monetārajā nolīgumā ECB un valstu centrālajām bankām nav paredzēts pienākums iekļaut Monako Firstistes finanšu instrumentus to vērtspapīru sarakstā(-os), kurus var izmantot Eurosistēmas Centrālo banku monetārās politikas operācijās.

                     (9)

                     Monako Firstistes teritorijā darbojas pārvaldības sabiedrības, kuras veic pārvaldību trešo personu uzdevumā vai pārsūta rīkojumus saistībā ar pakalpojumiem, kurus reglamentē tikai un vienīgi Monako likumi, neskarot 11. panta 6. punktā minētos pienākumus. Šīm sabiedrībām nav paredzēta piekļuve maksājumu un vērtspapīru norēķinu un piegādes sistēmām.

                     (10)

                     Turpinot vēsturiskos sakarus, kas pastāv starp Franciju un Monako Firstisti, kā arī 2001. gada 24. decembra monetārā nolīguma principu ievērošanu, Eiropas Savienība un Monako Firstiste apņemas sadarboties godprātīgi, lai nodrošinātu šā nolīguma efektīvu ieviešanu pilnā mērā.

                     (11)

                     Ir izveidota apvienotā komiteja, kuras darbā piedalās Monako Firstistes, Francijas Republikas, Eiropas Komisijas un ECB pārstāvji, lai izvērtētu šā nolīguma piemērošanu, saskaņā ar 3. panta nosacījumiem noteiktu monētu emisijas maksimālo gada apjomu, izvērtētu to monētu minimuma proporciju, kas jāievieš pēc nominālvērtības, kā arī lai izvērtētu pasākumus, ko Monako Firstiste veikusi saistībā ar attiecīgo Eiropas Savienības tiesību aktu īstenošanu.

                     (12)

                     Eiropas Savienības Tiesas kompetencē ir izšķirt strīdus, kuri var izcelties par kāda šajā nolīgumā paredzēta pienākuma neizpildīšanu vai noteikuma neievērošanu un kuros konstatēts, ka puses iepriekš nav varējušas vienoties,

               IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO.
         1. pants
         Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1103/97 un Regulu (EK) Nr. 974/98 Monako Firstistei ir tiesības izmantot euro kā savu oficiālo valūtu. Monako Firstiste piešķir euro banknotēm un monētām likumīga maksāšanas līdzekļa statusu.
         2. pants
         Monako Firstiste neemitē nedz banknotes, nedz monētas, ja vien emisijas nosacījumi nav tikuši noteikti, vienojoties ar Eiropas Savienību. Nosacījumi par euro monētu emisiju no 2011. gada 1. janvāra ir izklāstīti turpmākajos pantos.
         3. pants
         1.   Monako Firstistes emitēto euro monētu maksimālo gada apjomu (vērtības izteiksmē) veido:

                     fiksētā daļa, kuras sākotnējais apmērs 2011. gadam ir EUR 2 340 000;

                     mainīgā daļa (vērtības izteiksmē), kuru aprēķina, vidējo monētu emisijas apjomu uz vienu Francijas Republikas iedzīvotāju n-1 gadā reizinot ar Monako Firstistes iedzīvotāju skaitu.

               Apvienotā komiteja katru gadu var pārskatīt fiksēto daļu, ņemot vērā gan inflāciju – pamatojoties uz Francijas saskaņoto patēriņa cenu indeksu n-1 gadā –, gan iespējamās būtiskās tendences, kas var ietekmēt kolekcionāriem paredzēto euro monētu tirgu.
         2.   Turklāt Monako Firstiste var emitēt īpašu piemiņas monētu un/vai kolekcionāriem paredzētas monētas par godu svarīgiem Monako Firstistes notikumiem. Ja īpašās emisijas rezultātā tiek pārsniegts 1. punktā noteiktais maksimālais apjoms, šīs emisijas vērtība jāņem vērā tad, kad tiek izmantots iepriekšējā gada maksimālā apjoma atlikums, un/vai jāatskaita no turpmākā gada maksimālā apjoma.
         4. pants
         1.   Monako Firstistes emitētās euro monētas ir identiskas monētām, ko emitē Eiropas Savienības dalībvalstis, kuras ir ieviesušas euro, tiktāl, ciktāl tas attiecas uz nominālvērtību, likumīga maksāšanas līdzekļa statusu, tehniskajām īpašībām, vienādās puses mākslinieciskajām īpašībām un valsts puses kopīgajām mākslinieciskajām īpašībām.
         2.   Monako Firstiste iepriekš nosūta savu euro monētu valsts puses paraugus Komisijai, kas pārbauda to atbilstību Eiropas Savienības noteikumiem.
         5. pants
         Atbilstīgi Francijas un Monako Firstistes 1963. gada 18. maija Kaimiņattiecību konvencijas 18. pantam Francija ļauj Monako Firstistei izmantot monētu kalšanai Parīzes Naudas kaltuvi.
         6. pants
         1.   Monako Firstistes emitēto euro monētu daudzumu pieskaita Francijas emitēto monētu daudzumam, lai saņemtu Eiropas Centrālās bankas apstiprinājumu par Francijas kopējo emisijas apmēru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 128. panta 2. punktu.
         2.   Katru gadu vēlākais 1. septembrī Monako Firstiste paziņo Francijas Republikai euro monētu daudzumu un nominālvērtību, ko tā plāno emitēt nākamajā gadā. Turklāt Monako Firstiste paziņo Komisijai nosacījumus, kas ir paredzēti tās monētu emisijai.
         3.   Attiecībā uz 2011. gadu Monako Firstiste 2. punktā minēto informāciju paziņo tad, kad tiek parakstīts minētais nolīgums.
         4.   Neskarot kolekcionāriem paredzēto euro monētu emisiju, Monako Firstiste laiž apgrozībā ar nominālvērtību vismaz 80 % no ikgadēja emitēto euro monētu apjoma. Ik pēc 5 gadiem apvienotā komiteja izvērtē to monētu minimuma proporciju, kas jāievieš pēc nominālvērtības, un var nolemt to grozīt.
         7. pants
         1.   Monako Firstiste var emitēt kolekcionāriem paredzētas euro monētas. Šādas monētas ir iekļautas 3. pantā paredzētajā maksimālajā gada apjomā. Monako Firstiste emitē kolekcionāriem paredzētās euro monētas atbilstīgi ES pamatnostādnēm par kolekcionāriem paredzētajām monētām – šajās pamatnostādnēs ir noteikts, ka ir jāpieņem konkrētas tehniskas īpašības, mākslinieciskas īpašības un denominācijas, lai kolekcionāriem paredzētās euro monētas varētu atšķirt no apgrozībai paredzētajām monētām.
         2.   Kolekcionāriem paredzētās monētas, ko emitējusi Monako Firstiste, nav likumīgs maksāšanas līdzeklis Eiropas Savienībā.
         8. pants
         Monako Firstiste veic visus pasākumus, kas nepieciešami naudas viltošanas apkarošanai un sadarbībai ar Komisiju, ECB, Franciju un Eiropas Policijas biroju (Eiropolu) šajā jomā.
         9. pants
         Monako Firstiste apņemas:

                     a)

                     piemērot Eiropas Savienības tiesību aktus un noteikumus, kas uzskaitīti 11. panta 2. punkta darbības jomā iekļautajā A pielikumā un ko Francija piemēro tieši, vai arī noteikumus, ko Francija pieņēmusi, lai transponētu minētos tiesību aktus un noteikumus, atbilstīgi 11. panta 2. punktā un 11. panta 3. punktā noteiktajai kārtībai;

                     b)

                     pieņemt tiesību aktus un noteikumus, kas ir līdzvērtīgi B pielikumā uzskaitītajiem Eiropas Savienības tiesību aktiem un noteikumiem, ko dalībvalstis piemēro tieši vai transponē savos tiesību aktos, atbilstīgi 11. panta 4. punktā, 11. panta 5. punktā un 11. panta 6. punktā noteiktajai kārtībai šādās jomās:

                                 —

                                 banku un finanšu tiesības, kā arī nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršana 11. pantā minētajās jomās un atbilstīgi minētajā pantā noteiktajai kārtībaì,

                                 —

                                 krāpšanas un skaidras un neskaidras naudas maksāšanas līdzekļu, medaļu un žetonu viltošanas novēršana;

                     c)

                     savā teritorijā tieši piemērot Eiropas Savienības tiesību aktus un noteikumus attiecībā uz euro banknotēm un monētām, kā arī pasākumus, kas vajadzīgi euro kā vienīgās valūtas izmantošanai un kas pieņemti, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 133. pantu, izņemot gadījumus, kuriem šajā nolīgumā ir paredzēts cits noteikums. Komisija ar apvienotās komitejas starpniecību dara zināmu Monako Firstistes iestādēm attiecīgo tiesību aktu un noteikumu sarakstu.

               10. pants
         1.   Saskaņā ar 11. pantā paredzētajiem nosacījumiem kredītiestādēm un vajadzības gadījumā citām finanšu iestādēm, kurām ir atļauja darboties Monako Firstistes teritorijā, var būt piekļuve starpbanku norēķiniem un maksājumiem un vērtspapīru norēķinu sistēmai Eiropas Savienībā, ievērojot to pašu kārtību, kādu ievēro Francijas teritorijā esošās kredītiestādes un vajadzības gadījumā citas finanšu iestādes, ja vien tās izpilda attiecīgos piekļuves nosacījumus.
         2.   Saskaņā ar 11. pantā paredzētajiem nosacījumiem Francijas banka uzliek Monako Firstistes teritorijā esošajām kredītiestādēm un vajadzības gadījumā citām finanšu iestādēm par pienākumu pildīt tos pašus ECB paredzētos ieviešanas noteikumus attiecībā uz monetārās politikas instrumentiem un procedūrām, kurus pilda Francijas teritorijā esošās kredītiestādes un vajadzības gadījumā citas finanšu iestādes.
         11. pants
         1.   Tiesību akti, ko pieņēmusi Padome, piemērojot Līguma par Eiropas Savienības darbību 129. panta ceturto daļu saistībā ar Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas statūtu (turpmāk “Statūti”) 5.4. pantu, vai 19.1. pantu, vai 34.3. pantu, tiesību akti, ko pieņēmusi ECB, piemērojot iepriekšminētos Padomes tiesību aktus vai Statūtu 5., 16., 18., 19., 20., 22. vai 34.3. pantu, vai tiesību akti, ko ECB pieņemto tiesību aktu ieviešanai pieņēmusi Francijas banka, ir piemērojami Monako Firstistes teritorijā. Tas attiecas arī uz minēto aktu varbūtējiem grozījumiem.
         2.   Monako Firstiste piemēro noteikumus, ko Francija pieņēmusi, lai transponētu A pielikumā minētos Savienības tiesību aktus attiecībā uz kredītiestāžu darbību un uzraudzību, kā arī attiecībā uz sistemātisko risku novēršanu maksājumu un vērtspapīru norēķinu un piegādes sistēmās. Šajā nolūkā Monako Firstiste piemēro, pirmkārt, Francijas Monetārā un finanšu kodeksa noteikumus attiecībā uz kredītiestāžu darbību un uzraudzību, kā arī normatīvos aktus, kas pieņemti piemērošanai saskaņā ar Francijas un Monako Firstistes 1945. gada 14. aprīļa Konvenciju attiecībā uz valūtas maiņas uzraudzību un saskaņā ar to 1963. gada 18. maija, 2001. gada 10. maija, 2005. gada 8. novembra un 2010. gada 20. oktobra skaidrojošo vēstuļu apmaiņu starp Francijas Republiku un Viņa Augstības Monako prinča valdību, kuras attiecas uz banku darbības regulējumu, un, otrkārt, Francijas Monetārā un finanšu kodeksa noteikumus attiecībā uz sistemātisko risku novēršanu maksājumu un vērtspapīru norēķinu un piegādes sistēmās.
         3.   Komisija grozīs A pielikuma sarakstu ikreiz, kad tiks grozīti attiecīgie akti un kad Eiropas Savienība pieņems jaunu aktu, ņemot vērā tiesību aktu spēkā stāšanās un transponēšanas datumu. Monako Firstistē A pielikumā uzskaitītie tiesību akti un noteikumi ir piemērojami no datuma, kad tos iekļauj Francijas likumos atbilstīgi 2. punktā minētajiem noteikumiem. Ikreiz, kad tiek izdarīts grozījums, atjaunināto sarakstu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (ESOV).
         4.   Monako Firstiste pieņem līdzvērtīgus pasākumus tiem, kādus ir pieņēmušas dalībvalstis, piemērojot Savienības aktus, kas vajadzīgi šā nolīguma ieviešanai un kas minēti B pielikumā. Apvienotā komiteja, kas minēta 13. pantā, atbilstīgi kārtībai, kādu tā nosaka pati, izvērtē to Monako un dalībvalstu pasākumu līdzvērtīgumu, kas pieņemti, piemērojot iepriekšminētos Savienības aktus.
         5.   Neskarot šā panta 9. punktā paredzēto procedūru, B pielikumā minēto sarakstu groza ar apvienotās komitejas lēmumu. Šajā nolūkā, līdzko Komisija ir pieņēmusi jaunu tiesību aktu jomā, kas attiecas uz šo nolīgumu, un uzskata, ka šis tiesību akts jāiekļauj B pielikuma sarakstā, tā par to informē Monako Firstisti. Monako Firstiste saņem dokumentu kopijas, ko dažādos likumdošanas procedūras posmos sagatavojušas Eiropas Savienības iestādes un struktūras. Grozīto B pielikumu Komisija publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (ESOV).
         Apvienotā komiteja lemj arī par attiecīgu un samērīgu termiņu, līdz kuram Monako Firstiste īsteno B pielikumam pievienotos jaunos tiesību aktus un noteikumus.
         6.   Monako Firstiste pieņem pasākumus, kuru ietekme ir līdzvērtīga B pielikumā minētajām Eiropas Savienības direktīvām attiecībā uz nelikumīgi iegūto līdzekļu legalizācijas apkarošanu atbilstīgi ieteikumiem, ko jautājumā par nelikumīgi iegūto līdzekļu legalizācijas apkarošanu ir izteikusi Finanšu darījumu darba grupa (FATF). Par to Eiropas Savienības regulu iekļaušanu B sarakstā, kuras attiecas uz nelikumīgi iegūto līdzekļu legalizācijas apkarošanu, apvienotā komiteja lemj, katru gadījumu izvērtējot atsevišķi. Monako Firstistes un dalībvalstu finansiālās izmeklēšanas vienības turpina aktīvu sadarbību nelikumīgi iegūto līdzekļu legalizācijas apkarošanā.
         7.   Iepriekšējos punktos minēto tiesību aktu neievērošanas gadījumos Monako Firstistes teritorijā esošajām kredītiestādēm un vajadzības gadījumā citām finanšu iestādēm, kā arī citām ziņotājiestādēm piemēro attiecīgās sankcijas un disciplinārās procedūras. Monako Firstiste nodrošina kompetento iestāžu uzlikto sankciju izpildīšanu atbilstīgi šā panta noteikumiem.
         8.   Šā panta 1. punktā minētie tiesību akti, kas publicēti Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (ESOV), Monako Firstistē stājas spēkā tajā pašā datumā, kad tie stājas spēkā Eiropas Savienībā, un tiesību akti, kas publicēti Francijas Republikas Oficiālajā Vēstnesī (FROV), Monako Firstistē stājas spēkā tajā pašā datumā, kad tie stājas spēkā Francijā. Šā panta 1. punktā minētie vispārēji piemērojamie tiesību akti, kas nav publicēti ESOV vai FROV, stājas spēkā datumā, kad tos nosūta Monako iestādēm. Šā panta 1. punktā minētos individuāli piemērojamos tiesību aktus piemēro no datuma, kad par tiem paziņo adresātam.
         9.   Pirms atļaujas piešķiršanas ieguldījumu sabiedrībām, ko vēlas nodibināt Monako Firstistes teritorijā ar mērķi tajā sniegt ieguldījumu pakalpojumus, kas nav pārvaldība trešo personu uzdevumā un rīkojumu pārsūtīšana, un neskarot šā panta 6. punktā minētos pienākumus, Monako Firstiste apņemas pieņemt pasākumus, kuru ietekme ir līdzvērtīga tiem spēkā esošajiem Savienības tiesību aktiem, kas reglamentē šos pakalpojumus. Atkāpjoties no šā panta 5. punktā paredzētās procedūras, Komisija šos tiesību aktus iekļauj B pielikumā.
         12. pants
         1.   Eiropas Savienības Tiesai ir ekskluzīva kompetence izšķirt ikvienu strīdu starp pusēm, kas var izcelties par kāda šajā nolīgumā paredzēta pienākuma neizpildīšanu vai noteikuma neievērošanu un ko nav varējusi atrisināt apvienotā komiteja. Puses apņemas darīt visu iespējamo, lai atrisinātu strīdu izlīguma ceļā apvienotajā komitejā.
         2.   Ja šajā līmenī netiek panākts izlīgums, Eiropas Savienība, kas rīkojas atbilstīgi Komisijas ieteikumam pēc apspriešanās ar Franciju un ECB jautājumos, kas ietilpst tās kompetences jomā, vai Monako Firstiste var celt prasību Tiesā, ja apvienotās komitejas veiktās iepriekšējās pārbaudes rezultātā tiek konstatēts, ka otra puse nav izpildījusi kādu no šajā nolīgumā paredzētajiem pienākumiem vai nav ievērojusi kādu no šajā nolīgumā paredzētajiem noteikumiem. Tiesas spriedums pusēm ir saistošs, un tās veic nepieciešamos pasākumus, lai izpildītu Tiesas sprieduma prasības spriedumā noliktajā laikposmā.
         3.   Ja Eiropas Savienība vai Monako Firstiste neveic nepieciešamos pasākumus, lai noliktajā laikposmā izpildītu sprieduma prasības, otra puse var nolīgumu nekavējoties izbeigt.
         4.   Visi jautājumi attiecībā uz to Eiropas Savienības iestāžu vai struktūru lēmumu spēkā esību, kas pieņemti, piemērojot šo nolīgumu, ir Eiropas Savienības Tiesas ekskluzīvajā kompetencē. Jo īpaši ikviena fiziska vai juridiska persona, kas reģistrēta Monako Firstistes teritorijā, var izmantot pārsūdzības tiesības, kas paredzētas Francijas teritorijā reģistrētām fiziskām un juridiskām personām attiecībā uz tai adresētiem tiesību aktiem neatkarīgi no to veida vai rakstura.
         13. pants
         1.   Apvienotās komitejas sastāvā ir Monako Firstistes un Eiropas Savienības pārstāvji. Apvienotā komiteja apmainās ar viedokļiem un informāciju un pieņem lēmumus, kas minēti 3., 6. un 11. pantā. Tā izskata Monako Firstistes veiktos pasākumus un cenšas atrisināt domstarpības, kas var rasties par šā nolīguma piemērošanu. Apvienotā komiteja pieņem savu iekšējo reglamentu.
         2.   Eiropas Savienības delegācijas sastāvā ir Francijas Republikas kā delegācijas vadītājas pārstāvji, kā arī Eiropas Komisijas un Eiropas Centrālās bankas pārstāvji. Eiropas Savienības delegācija pieņem noteikumus un kārtību vienprātīgi.
         3.   Monako Firstistes delegācijas sastāvā ir Valsts ministra norīkotie pārstāvji, delegāciju vada valdības padomnieks finanšu un ekonomikas jautājumos vai tā pārstāvis.
         4.   Apvienotā komiteja sapulcējas vismaz vienreiz gadā, kā arī ikreiz, kad kāds no tās locekļiem to uzskata par nepieciešamu, lai komiteja varētu izpildīt uzdevumus, ko tai nosaka šis nolīgums, un jo īpaši ņemot vērā Eiropas, Francijas un Monako tiesību aktu attīstību. Par priekšsēdētāju katru gadu rotācijas kārtībā izvēlas Eiropas Savienības delegācijas vadītāju vai Monako Firstistes delegācijas vadītāju. Apvienotā komiteja lēmumus pieņem ar pārstāvēto pušu vienprātīgu balsojumu.
         5.   Komitejas sekretariāta sastāvā ir divas personas – vienu ieceļ Monako Firstistes delegācijas vadītājs, otru ieceļ Eiropas Savienības delegācijas vadītājs. Sekretariāts arī piedalās komitejas sanāksmēs.
         14. pants
         Ikviena puse var izbeigt šo nolīgumu, brīdinot par to vienu gadu iepriekš.
         15. pants
         Šis nolīgums ir sagatavots franču valodā un vajadzības gadījumā var būt iztulkots arī citās Eiropas Savienības valodās. Tomēr autentisks ir tikai teksts franču valodā.
         16. pants
         Šis nolīgums stājas spēkā 2011. gada 1. decembrī.
         17. pants
         2001. gada 24. decembra monetārais nolīgums tiek atcelts datumā, kad stājas spēkā šis nolīgums. Atsauces uz 2001. gada 24. decembra monetāro nolīgumu ir uzskatāmas par atsaucēm uz šo nolīgumu.

            Nolīgums noslēgts Briselē 2011. gada 29. novembrī 3 oriģināleksemplāros franču valodā.

                  Eiropas Savienības vārdā –

                  priekšsēdētāja vietnieks

               Olli REHN

                  Francijas Republikas ekonomikas, finanšu un rūpniecības ministrs

               François BAROIN

                  Monako Firstistes vārdā –

                  valsts ministrs

               Michel ROGER

         A PIELIKUMS

            Tiesību akti banku un finanšu jomā

         Padomes 1986. gada 8. decembra Direktīva 86/635/EEK par banku un citu finanšu iestāžu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem – attiecībā uz noteikumiem, ko piemēro kredītiestādēm, OV L 372, 31.12.1986., 1. lpp.,
         kurā grozījumi izdarīti ar:
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. septembra Direktīvu 2001/65/EK, ar ko Direktīvas 78/660/EEK, 83/349/EEK un 86/635/EEK groza attiecībā uz novērtēšanas noteikumiem, ko piemēro noteiktu veidu sabiedrību, kā arī banku un citu finanšu iestāžu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem, OV L 283, 27.10.2001., 28. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 18. jūnija Direktīvu 2003/51/EK, ar ko attiecībā uz noteikta veida sabiedrību, banku un citu finanšu iestāžu un apdrošināšanas uzņēmumu gada un konsolidētajiem pārskatiem groza Direktīvas 78/660/EEK, 83/349/EEK, 86/635/EEK un 91/674/EEK, OV L 178, 17.7.2003., 16. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Direktīvu 2006/46/EK, ar ko groza Padomes Direktīvas 78/660/EEK attiecībā uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem, 83/349/EEK attiecībā uz konsolidētajiem pārskatiem, 86/635/EEK par banku un citu finanšu iestāžu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem un 91/674/EEK par apdrošināšanas uzņēmumu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem, OV L 224, 16.8.2006., 1. lpp.
         Padomes 1989. gada 13. februāra Direktīva 89/117/EEK par pienākumiem saistībā ar gada pārskata dokumentu publicēšanu, kas attiecas uz tādu kredītiestāžu un finanšu iestāžu kādā dalībvalstī reģistrētām filiālēm, kuru galvenais birojs nav minētajā dalībvalstī, OV L 44, 16.2.1989., 40. lpp.
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Direktīva 2006/49/EK par ieguldījumu sabiedrību un kredītiestāžu kapitāla pietiekamību (pārstrādāta versija) – attiecībā uz kredītiestādēm paredzētajiem noteikumiem, OV L 177, 30.6.2006., 201. lpp.,
         kurā grozījumi izdarīti ar:
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 11. marta Direktīvu 2008/23/EK, ar ko Direktīvu 2006/49/EK par ieguldījumu sabiedrību un kredītiestāžu kapitāla pietiekamību groza attiecībā uz Komisijai piešķirtajām ieviešanas pilnvarām, OV L 76, 19.3.2008., 54. lpp.;
         Komisijas 2009. gada 7. aprīļa Direktīvu 2009/27/EK, ar ko dažus pielikumus Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2006/49/EK groza attiecībā uz riska vadības tehniskajiem noteikumiem, OV L 94, 8.4.2009., 97. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvu 2009/111/EK, ar ko groza Direktīvu 2006/48/EK, Direktīvu 2006/49/EK un Direktīvu 2007/64/EK attiecībā uz bankām, kuras saistītas ar galvenajām iestādēm, dažiem pašu kapitāla posteņiem, lieliem riska darījumiem, uzraudzības pasākumiem un krīzes pārvaldību, OV L 302, 17.11.2009., 97. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Direktīvu 2010/76/ES, ar ko groza Direktīvu 2006/48/EK un Direktīvu 2006/49/EK attiecībā uz kapitāla prasībām, kas piemērojamas tirdzniecības portfelim un atkārtotai vērtspapirizācijai, un attiecībā uz atalgojuma politikas uzraudzības pārbaudi, OV L 329, 14.12.2010., 3. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Direktīvu 2010/78/ES, ar ko groza Direktīvas 98/26/EK, 2002/87/EK, 2003/6/EK, 2003/41/EK, 2003/71/EK, 2004/39/EK, 2004/109/EK, 2005/60/EK, 2006/48/EK, 2006/49/EK un 2009/65/EK attiecībā uz Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Banku iestādes), Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādes) un Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādes) pilnvarām, OV L 331, 15.12.2010., 120. lpp.
         Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 30. maija Direktīva 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām, OV L 135, 31.5.1994., 5. lpp.,
         kurā grozījumi izdarīti ar:
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 9. marta Direktīvu 2005/1/EK, ar ko groza Padomes Direktīvas 73/239/EEK, 85/611/EEK, 91/675/EEK, 92/49/EEK un 93/6/EEK, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/19/EK, 98/78/EK, 2000/12/EK, 2001/34/EK, 2002/83/EK un 2002/87/EK, lai izveidotu finanšu pakalpojumu komiteju jaunu organizatorisko struktūru, OV L 79, 24.3.2005., 9. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 11. marta Direktīvu 2009/14/EK, ar ko Direktīvu 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām groza attiecībā uz seguma līmeni un izmaksas aizkavējumu, OV L 68, 13.3.2009., 3. lpp.
         Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 19. maija Direktīva 98/26/EK par norēķinu galīgumu maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās, OV L 166, 11.6.1998., 45. lpp.,
         kurā grozījumi izdarīti ar:
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Direktīvu 2009/44/EK, ar ko Direktīvu 98/26/EK par norēķinu galīgumu maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās un Direktīvu 2002/47/EK par finanšu nodrošinājuma līgumiem groza attiecībā uz saistītām sistēmām un kredītprasībām, OV L 146, 10.6.2009., 37. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Direktīvu 2010/78/ES, ar ko groza Direktīvas 98/26/EK, 2002/87/EK, 2003/6/EK, 2003/41/EK, 2003/71/EK, 2004/39/EK, 2004/109/EK, 2005/60/EK, 2006/48/EK, 2006/49/EK un 2009/65/EK attiecībā uz Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Banku iestādes), Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādes) un Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādes) pilnvarām, OV L 331, 15.12.2010., 120. lpp.
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Direktīva 2006/48/EK par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu (pārstrādāta versija) – izņemot III un IV sadaļu, OV L 177, 30.6.2006., 1. lpp.,
         kurā grozījumi izdarīti ar:
         Komisijas 2007. gada 27. marta Direktīvu 2007/18/EK, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/48/EK attiecībā uz noteiktu iestāžu iekļaušanu tās piemērošanas darbības jomā vai izslēgšanu no tās un riska darījumiem ar daudzpusējām attīstības bankām, OV L 87, 28.3.2007., 9. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvu 2007/44/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 92/49/EEK un Direktīvas 2002/83/EK, 2004/39/EK, 2005/68/EK un 2006/48/EK attiecībā uz procedūras noteikumiem un vērtēšanas kritērijiem, kas piemērojami, veicot piesardzīgu izvērtējumu par līdzdalības iegūšanu un palielināšanu finanšu nozarē, OV L 247, 21.9.2007., 1. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Direktīvu 2007/64/EK par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 97/7/EK, 2002/65/EK, 2005/60/EK un 2006/48/EK un atceļ Direktīvu 97/5/EK, OV L 319, 5.12.2007., 1. lpp. – attiecībā uz Direktīvas 2007/64/EK I un II sadaļas noteikumiem;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 11. marta Direktīvu 2008/24/EK, ar ko Direktīvu 2006/48/EK par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu groza attiecībā uz Komisijai piešķirtajām ieviešanas pilnvarām, OV L 81, 20.3.2008., 38. lpp.;
         Komisijas 2009. gada 27. jūlija Direktīvu 2009/83/EK, ar ko dažus pielikumus Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2006/48/EK groza attiecībā uz riska vadības tehniskajiem noteikumiem, OV L 196, 28.7.2009., 14. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvu 2009/110/EK par elektroniskās naudas iestāžu darbības sākšanu, veikšanu un konsultatīvu uzraudzību, par grozījumiem Direktīvā 2005/60/EK un Direktīvā 2006/48/EK un par Direktīvas 2000/46/EK atcelšanu, OV L 267, 10.10.2009., 7. lpp. – izņemot Direktīvas 2009/110/EK III sadaļu;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvu 2009/111/EK, ar ko groza Direktīvu 2006/48/EK, Direktīvu 2006/49/EK un Direktīvu 2007/64/EK attiecībā uz bankām, kuras saistītas ar galvenajām iestādēm, dažiem pašu kapitāla posteņiem, lieliem riska darījumiem, uzraudzības pasākumiem un krīzes pārvaldību, OV L 302, 17.11.2009., 97. lpp.;
         Komisijas 2010. gada 9. marta Direktīvu 2010/16/ES, ar kuru groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/48/EK attiecībā uz konkrētas iestādes izslēgšanu no piemērošanas jomas, OV L 60, 10.3.2010., 15. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Direktīvu 2010/76/ES, ar ko groza Direktīvu 2006/48/EK un Direktīvu 2006/49/EK attiecībā uz kapitāla prasībām, kas piemērojamas tirdzniecības portfelim un atkārtotai vērtspapirizācijai, un attiecībā uz atalgojuma politikas uzraudzības pārbaudi, OV L 329, 14.12.2010., 3. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Direktīvu 2010/78/ES, ar ko groza Direktīvas 98/26/EK, 2002/87/EK, 2003/6/EK, 2003/41/EK, 2003/71/EK, 2004/39/EK, 2004/109/EK, 2005/60/EK, 2006/48/EK, 2006/49/EK un 2009/65/EK attiecībā uz Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Banku iestādes), Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādes) un Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādes) pilnvarām, OV L 331, 15.12.2010., 120. lpp.
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 4. aprīļa Direktīva 2001/24/EK par kredītiestāžu reorganizāciju un likvidāciju, OV L 125, 5.5.2001., 15. lpp.
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 6. jūnija Direktīva 2002/47/EK par finanšu nodrošinājuma līgumiem, OV L 168, 27.6.2002., 43. lpp.,
         kurā grozījumi izdarīti ar:
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Direktīvu 2009/44/EK, ar ko Direktīvu 98/26/EK par norēķinu galīgumu maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās un Direktīvu 2002/47/EK par finanšu nodrošinājuma līgumiem groza attiecībā uz saistītām sistēmām un kredītprasībām, OV L 146, 10.6.2009., 37. lpp.
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 16. decembra Direktīva 2002/87/EK par papildu uzraudzību kredītiestādēm, apdrošināšanas uzņēmumiem un ieguldījumu sabiedrībām finanšu konglomerātos un par grozījumiem Padomes Direktīvās 73/239/EEK, 79/267/EEK, 92/49/EEK, 92/96/EEK, 93/6/EEK un 93/22/EEK, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvās 98/78/EK un 2000/12/EK, OV L 35, 11.2.2003., 1. lpp.,
         kurā grozījumi izdarīti ar:
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 9. marta Direktīvu 2005/1/EK, ar ko groza Padomes Direktīvas 73/239/EEK, 85/611/EEK, 91/675/EEK, 92/49/EEK un 93/6/EEK, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/19/EK, 98/78/EK, 2000/12/EK, 2001/34/EK, 2002/83/EK un 2002/87/EK, lai izveidotu finanšu pakalpojumu komiteju jaunu organizatorisko struktūru, OV L 79, 24.3.2005., 9. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 11. marta Direktīvu 2008/25/EK, ar ko Direktīvu 2002/87/EK par papildu uzraudzību kredītiestādēm, apdrošināšanas uzņēmumiem un ieguldījumu sabiedrībām finanšu konglomerātos groza attiecībā uz Komisijai piešķirtajām ieviešanas pilnvarām, OV L 81, 20.3.2008., 40. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Direktīvu 2010/78/ES, ar ko groza Direktīvas 98/26/EK, 2002/87/EK, 2003/6/EK, 2003/41/EK, 2003/71/EK, 2004/39/EK, 2004/109/EK, 2005/60/EK, 2006/48/EK, 2006/49/EK un 2009/65/EK attiecībā uz Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Banku iestādes), Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādes) un Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādes) pilnvarām, OV L 331, 15.12.2010., 120. lpp.
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK – attiecībā uz noteikumiem, ko piemēro kredītiestādēm, un izņemot 15., 31.–33. pantu un III sadaļu, OV L 145, 30.4.2004., 1. lpp.
         Labojumi Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvā 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK (OV L 145, 30.4.2004.), OV L 45, 16.2.2005., 18. lpp.,
         kurā grozījumi izdarīti ar:
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. aprīļa Direktīvu 2006/31/EK, ar kuru attiecībā uz dažiem termiņiem groza Direktīvu 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem, OV L 114, 27.4.2006., 60. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvu 2007/44/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 92/49/EEK un Direktīvas 2002/83/EK, 2004/39/EK, 2005/68/EK un 2006/48/EK attiecībā uz procedūras noteikumiem un vērtēšanas kritērijiem, kas piemērojami, veicot piesardzīgu izvērtējumu par līdzdalības iegūšanu un palielināšanu finanšu nozarē (OV L 247, 21.9.2007., 1. lpp.);
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 11. marta Direktīvu 2008/10/EK, ar kuru Direktīvu 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem, groza attiecībā uz Komisijai piešķirtajām ieviešanas pilnvarām, OV L 76, 19.3.2008., 33. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Direktīvu 2010/78/ES, ar ko groza Direktīvas 98/26/EK, 2002/87/EK, 2003/6/EK, 2003/41/EK, 2003/71/EK, 2004/39/EK, 2004/109/EK, 2005/60/EK, 2006/48/EK, 2006/49/EK un 2009/65/EK attiecībā uz Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Banku iestādes), Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādes) un Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādes) pilnvarām, OV L 331, 15.12.2010., 120. lpp.
         un kurā papildinājumi izdarīti ar:
         Komisijas 2006. gada 10. augusta Regulu (EK) Nr. 1287/2006, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/39/EK attiecībā uz ieguldījumu sabiedrību pienākumu vest uzskaiti, darījumu pārskatu sniegšanu, tirgus pārskatāmību, finanšu instrumentu pielaidi tirdzniecībai un šajā direktīvā definētajiem terminiem, OV L 241, 2.9.2006., 1. lpp.;
         Komisijas 2006. gada 10. augusta Direktīvu 2006/73/EK, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/39/EK attiecībā uz ieguldījumu sabiedrību organizatoriskām prasībām un darbības nosacījumiem un jēdzienu definīcijām minētās direktīvas mērķiem, OV L 241, 2.9.2006., 26. lpp.
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīva 2009/110/EK par elektroniskās naudas iestāžu darbības sākšanu, veikšanu un konsultatīvu uzraudzību, par grozījumiem Direktīvā 2005/60/EK un Direktīvā 2006/48/EK un par Direktīvas 2000/46/EK atcelšanu, OV L 267, 10.10.2009., 7. lpp. – izņemot Direktīvas 2009/110/EK III sadaļu.
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Direktīva 2007/64/EK par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 97/7/EK, 2002/65/EK, 2005/60/EK un 2006/48/EK un atceļ Direktīvu 97/5/EK: attiecībā uz Direktīvas 2007/64/EK I un II sadaļu, OV L 319, 5.12.2007., 1. lpp.
         Labojumi Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Direktīvā 2007/64/EK par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 97/7/EK, 2002/65/EK, 2005/60/EK un 2006/48/EK un atceļ Direktīvu 97/5/EK (OV L 319, 5.12.2007.), OV L 187, 18.7.2009., 5. lpp.,
         kurā grozījumi izdarīti ar:
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvu 2009/111/EK, ar ko groza Direktīvu 2006/48/EK, Direktīvu 2006/49/EK un Direktīvu 2007/64/EK attiecībā uz bankām, kuras saistītas ar galvenajām iestādēm, dažiem pašu kapitāla posteņiem, lieliem riska darījumiem, uzraudzības pasākumiem un krīzes pārvaldību, OV L 302, 17.11.2009., 97. lpp.
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Regula (ES) Nr. 1093/2010, ar ko izveido Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Banku iestādi), groza Lēmumu Nr. 716/2009/EK un atceļ Komisijas Lēmumu 2009/78/EK, OV L 331, 15.12.2010., 12. lpp.

         B PIELIKUMS

            Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršana

         Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīva 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai (OV L 309, 25.11.2005., 15. lpp.),
         kurā grozījumi izdarīti ar:
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Direktīvu 2007/64/EK par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 97/7/EK, 2002/65/EK, 2005/60/EK un 2006/48/EK un atceļ Direktīvu 97/5/EK, OV L 319, 5.12.2007., 1. lpp.: attiecībā uz Direktīvas 2007/64/EK I un II sadaļas noteikumiem;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 11. marta Direktīvu 2008/20/EK, ar ko Direktīvu 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai, groza attiecībā uz Komisijai piešķirtajām ieviešanas pilnvarām, OV L 76, 19.3.2008., 46. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvu 2009/110/EK par elektroniskās naudas iestāžu darbības sākšanu, veikšanu un konsultatīvu uzraudzību, par grozījumiem Direktīvā 2005/60/EK un Direktīvā 2006/48/EK un par Direktīvas 2000/46/EK atcelšanu, OV L 267, 10.10.2009., 7. lpp. – izņemot Direktīvas 2009/110/EK III sadaļu;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Direktīvu 2010/78/ES, ar ko groza Direktīvas 98/26/EK, 2002/87/EK, 2003/6/EK, 2003/41/EK, 2003/71/EK, 2004/39/EK, 2004/109/EK, 2005/60/EK, 2006/48/EK, 2006/49/EK un 2009/65/EK attiecībā uz Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Banku iestādes), Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādes) un Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādes) pilnvarām, OV L 331, 15.12.2010., 120. lpp.,
         kurā papildinājumi izdarīti ar:
         Komisijas 2006. gada 1. augusta Direktīvu 2006/70/EK, ar ko nosaka īstenošanas pasākumus Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2005/60/EK attiecībā uz “politiski ietekmējamas personas” definīciju un tehniskajiem kritērijiem vienkāršotām klienta uzticamības pārbaudes procedūrām un atbrīvojumam sakarā ar finanšu darbību, kuru veic reti vai ļoti ierobežotos apjomos, OV L 214, 4.8.2006., 29. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. novembra Regulu (EK) Nr. 1781/2006 attiecībā uz naudas līdzekļu pārskaitījumiem pievienoto informāciju par maksātāju, OV L 345, 8.12.2006., 1. lpp.;
         Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Regulu (EK) Nr. 1889/2005 par skaidras naudas kontroli, kuru ieved Kopienas teritorijā vai izved no tās, OV L 309, 25.11.2005., 9. lpp.

            Krāpšanas un viltošanas novēršana

         Padomes 2001. gada 28. maija Pamatlēmums 2001/413/TI par krāpšanas un viltošanas apkarošanu attiecībā uz bezskaidras naudas maksāšanas līdzekļiem, OV L 149, 2.6.2001., 1. lpp.
         Padomes 2004. gada 6. decembra Regula (EK) Nr. 2182/2004 par medaļām un žetoniem, kas līdzīgi euro monētām, OV L 373, 21.12.2004., 1. lpp.,
         kurā grozījumi izdarīti ar:
         Padomes 2008. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 46/2009, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2182/2004 par medaļām un žetoniem, kas līdzīgi euro monētām, OV L 17, 22.1.2009., 5. lpp.
         Padomes 2001. gada 28. jūnija Regula (EK) Nr. 1338/2001, ar kuru paredz pasākumus, kas vajadzīgi euro aizsardzībai pret viltošanu, OV L 181, 4.7.2001., 6. lpp.,
         kurā grozījumi izdarīti ar:
         Padomes 2008. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 44/2009, ar ko groza Regulu Nr. 1338/2001, ar kuru paredz pasākumus, kas vajadzīgi euro aizsardzībai pret viltošanu, OV L 17, 22.1.2009., 1. lpp.
         Padomes 2000. gada 29. maija Pamatlēmums 2000/383/TI par pastiprinātu aizsardzību, izmantojot kriminālsodus un citas sankcijas, pret naudas viltošanu saistībā ar euro ieviešanu, OV L 140, 14.6.2000., 1. lpp.,
         kurā grozījumi izdarīti ar:
         Padomes 2001. gada 6. decembra Pamatlēmumu 2001/888/TI, ar ko groza Pamatlēmumu 2000/383/TI par pastiprinātu aizsardzību, izmantojot kriminālsodus un citas sankcijas, pret naudas viltošanu saistībā ar euro ieviešanu, OV L 329, 14.12.2001., 3. lpp.
         Padomes 2001. gada 6. decembra Lēmums 2001/887/TI par euro aizsardzību pret viltošanu, OV L 329, 14.12.2001., 1. lpp.
         Padomes 2009. gada 6. aprīļa Lēmums 2009/371/TI, ar ko izveido Eiropas Policijas biroju (Eiropolu), OV L 121, 15.5.2009., 37. lpp.
         Padomes 2001. gada 17. decembra Lēmums 2001/923/EK, ar ko izveido apmaiņas, atbalsta un mācību programmu euro aizsardzībai pret viltošanu (Perikla programmu), OV L 339, 21.12.2001., 50. lpp.,
         kurā grozījumi izdarīti ar:
         Padomes 2006. gada 30. janvāra Lēmumu 2006/75/EK, ar kuru groza un pagarina Lēmumu 2001/923/EK, ar ko izveido apmaiņas, atbalsta un mācību programmu euro aizsardzībai pret viltošanu (Perikla programmu), OV L 36, 8.2.2006., 40. lpp.;
         Padomes 2006. gada 20. novembra Lēmumu 2006/849/EK, ar kuru groza un pagarina Lēmumu 2001/923/EK, ar ko izveido apmaiņas, atbalsta un mācību programmu euro aizsardzībai pret viltošanu (Perikla programmu), OV L 330, 28.11.2006., 28. lpp.

            Tiesību akti banku un finanšu jomā

         Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 3. marta Direktīva 97/9/EK par ieguldītāju kompensācijas sistēmām, OV L 84, 26.3.1997., 22. lpp.

         (1)  OV L 30, 4.2.1999., 31. lpp.


title: Padomes Lēmums 2014/141/KĀDP ( 2014. gada 14. marts ), ar kuru groza Kopējo nostāju 2008/109/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Libēriju

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 76/45

      PADOMES LĒMUMS 2014/141/KĀDP
   (2014. gada 14. marts),
   ar kuru groza Kopējo nostāju 2008/109/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Libēriju
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 29. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2008. gada 12. februārī pieņēma Kopējo nostāju 2008/109/KĀDP (1).

               (2)

               Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības Padome 2013. gada 10. decembrī pieņēma ANO DP Rezolūciju 2128 (2013) attiecībā uz Libēriju, atjaunojot ierobežojošos pasākumus attiecībā uz ceļošanu un ieročiem un grozot saistītās paziņošanas prasības.

               (3)

               Tāpēc būtu attiecīgi jāgroza Kopējā nostāja 2008/109/KĀDP.

               (4)

               Ir vajadzīga turpmāka Savienības rīcība, lai īstenotu dažus pasākumus,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Kopējās nostājas 2008/109/KĀDP 2. pantu groza šādi:

               1)

               panta 1. punkta c) apakšpunktu aizstāj ar šādu:

                           “c)

                           citam militāram ekipējumam, kas nav letāls un kas ir paredzēts vienīgi humānām vai aizsardzības vajadzībām, un saistītai tehniskai palīdzībai un mācībām.”;

               2)

               panta 3. punktu aizstāj ar šādu:
               “3.   Libērijas valdības pamatpienākums ir paziņot Sankciju komitejai par jebkādu nāvējošu ieroču un saistītu materiālu nodrošinājuma pārvadājumiem vai par jebkādu ar militārām vai citām drošības sektora darbībām saistītu palīdzības, konsultāciju vai mācību sniegšanu, kas attiecas uz Libērijas valdību, izņemot 1. punktā minētos. Dalībvalstis, kas sniedz palīdzību, alternatīvi var sniegt paziņojumus Sankciju komitejai, konsultējoties ar Libērijas valdību, saskaņā ar ANO DP Rezolūcijas 2128 (2013) 2. punkta b) apakšpunkta ii) un iii) punktu. Ja dalībvalsts nolemj sniegt paziņojumu Sankciju komitejai, paziņojumā ietver visu attiecīgo informāciju, tostarp vajadzības gadījumā – mērķi un gala lietotāju, nosūtāmā ekipējuma tehniskās specifikācijas un daudzumu, piegādātāju, paredzamo piegādes datumu, transporta veidu un sūtījuma maršrutu.”

         2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2014. gada 14. martā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. CHRISOCHOIDIS

      (1)  OV L 38, 13.2.2008., 26. lpp.


title: 2014/311/ES: Padomes Lēmums ( 2014. gada 26. maijs ), ar ko ieceļ divus Reģionu komitejas locekļus no Beļģijas un vienu locekļa aizstājēju no Beļģijas

text:
               3.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 164/44

         PADOMES LĒMUMS
   (2014. gada 26. maijs),
   ar ko ieceļ divus Reģionu komitejas locekļus no Beļģijas un vienu locekļa aizstājēju no Beļģijas

      (2014/311/ES)

   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 305. pantu,
   ņemot vērā Beļģijas valdības priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2009. gada 22. decembrī un 2010. gada 18. janvārī pieņēma Lēmumus 2009/1014/ES (1) un 2010/29/ES (2), ar ko laikposmam no 2010. gada 26. janvāra līdz 2015. gada 25. janvārim ieceļ Reģionu komitejas locekļus un viņu aizstājējus. 2012. gada 26. novembrī ar Padomes Lēmumu 2012/736/ES (3)
                  Alain HUTCHINSON kungs tika iecelts par locekli līdz 2015. gada 25. janvārim pēc Charles PICQUÉ kunga pilnvaru termiņa beigām un Charles PICQUÉ kungs tika iecelts par locekļa aizstājēju. 2013. gada 28. janvārī ar Padomes Lēmumu 2013/68/ES (4)
                  Jean-Luc VANRAES kungs tika iecelts par locekli līdz 2015. gada 25. janvārim pēc Jos CHABERT kunga pilnvaru termiņa beigām.

               (2)

               Ir atbrīvojušās divas Reģionu komitejas locekļu vietas, beidzoties mandātiem, kas bija pamatā Jean-Luc VANRAES kunga un Alain HUTCHINSON kunga iecelšanai. Ir atbrīvojusies Reģionu komitejas locekļa aizstājēja vieta, beidzoties mandātam, kas bija pamatā Charles PICQUÉ kunga iecelšanai,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo uz atlikušo pilnvaru laiku, proti, no 2014. gada 26. maija līdz 2015. gada 25. janvārim, Reģionu komitejā tiek iecelti:

               a)

               par locekļiem:

                           —

                              Jean-Luc VANRAES kungs, Gemeenteraadslid in Ukkel,

                           —

                              Alain HUTCHINSON kungs, Conseiller communal à Saint-Gilles;

                     un

               b)

               par locekļa aizstājēju:

                           —

                              Charles PICQUÉ kungs, Bourgmestre de la commune de Saint-Gilles.

         2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2014. gada 26. maijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         Ch. VASILAKOS

      (1)  OV L 348, 29.12.2009., 22. lpp.

      (2)  OV L 12, 19.1.2010., 11. lpp.

      (3)  OV L 329, 29.11.2012., 18. lpp.

      (4)  OV L 32, 1.2.2013., 16. lpp.