title: Padomes Lēmums (ES) 2019/848 (2019. gada 17. maijs) par to, lai Eiropas Savienības vārdā noslēgtu 2015. gada Starptautisko nolīgumu par olīveļļu un galda olīvām

text:
                  27.5.2019

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 139/1

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2019/848
         (2019. gada 17. maijs)
         par to, lai Eiropas Savienības vārdā noslēgtu 2015. gada Starptautisko nolīgumu par olīveļļu un galda olīvām
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 4. punkta pirmo daļu saistībā ar tā 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunkta v) punktu un 218. panta 7. punktu,
         ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
         ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu,
         tā kā:

                     (1)

                     Padome 2013. gada 19. novembrī piešķīra Komisijai pilnvaras Savienības vārdā uzsākt sarunas, kuru mērķis ir noslēgt jaunu starptautisku nolīgumu par olīveļļu un galda olīvām.

                     (2)

                     Tekstu 2015. gada Starptautiskajam nolīgumam par olīveļļu un galda olīvām (“nolīgums”) 2015. gada 9. oktobrī pieņēma Apvienoto Nāciju Organizācijas Tirdzniecības un attīstības konferences (UNCTAD) 24 dalībvalstu pārstāvji un divas starpvaldību organizācijas, tiekoties Apvienoto Nāciju Organizācijas konferencē, lai risinātu sarunas par jaunu nolīgumu, ar ko jāaizstāj 2005. gada Starptautisko nolīgumu par olīveļļu un galda olīvām.

                     (3)

                     Saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES) 2016/1892 (1) nolīgumu, ņemot vērā tā noslēgšanu vēlāk, Savienības vārdā parakstīja 2016. gada 28. novembrī Apvienoto Nāciju Organizācijas mītnē Ņujorkā.

                     (4)

                     Nolīgums saskaņā ar tā 31. panta 2. punktu provizoriski stājās spēkā 2017. gada 1. janvārī.

                     (5)

                     Dalībnieku padome ir Starptautiskās Olīvu padomes lēmējinstitūcija un īsteno visas pilnvaras un pilda visus vajadzīgos uzdevumus nolīguma mērķu sasniegšanai. Komisija būtu jāpilnvaro pārstāvēt Savienību Dalībnieku padomē.

                     (6)

                     Saskaņā ar nolīguma 19. panta 2. punktu Dalībnieku padome var veikt grozījumus nolīguma B un C pielikumā sniegtajos olīveļļas, olīvu izspaidu eļļas un galda olīvu apzīmējumos un definīcijās un tādējādi grozīt nolīgumu.

                     (7)

                     Lai atvieglotu Dalībnieku padomei šādu nolīguma grozījumu pieņemšanu un izvairītos no riska, ka nav Savienības nostājas, būtu jāpiešķir Komisijai pilnvaras Savienības vārdā apstiprināt šādus ierosinātos grozījumus, ievērojot konkrētus materiāltiesiskus un procesuālus nosacījumus.

                     (8)

                     Lai nodrošinātu, ka ierosināto grozījumu apstiprināšana nolīguma B un C pielikumā no Komisijas puses ir saskaņā ar šajā lēmumā izklāstītajiem nosacījumiem, Komisijai minētie ierosinātie grozījumi būtu pietiekami savlaicīgi jāiesniedz Padomei.

                     (9)

                     Dalībvalstu valdību Pastāvīgo pārstāvju komitejai (Coreper) būtu jāizvērtē, vai ierosinātie grozījumi, ko Komisija iesniedz Padomei, ir atbilstīgi. Komisijai būtu jāapstiprina minētie ierosinātie grozījumi, ja vien tāds dalībvalstu skaits, kas saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (LES) 16. panta 4. punktu veido Padomes bloķējošo mazākumu, pret tiem neiebilst Coreper.

                     (10)

                     Nolīgums būtu jāapstiprina,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants
            Ar šo Savienības vārdā tiek apstiprināts 2015. gada Starptautiskais nolīgums par olīveļļu un galda olīvām. (2)

            2. pants
            Padomes priekšsēdētājs norīko personu vai personas, kas ir tiesīgas Savienības vārdā deponēt nolīguma 28. panta 4. punktā paredzēto apstiprināšanas instrumentu. (3)

            3. pants
            Komisija pārstāv Savienību Dalībnieku padomē.

            4. pants
            Ja Dalībnieku padome saskaņā ar nolīguma 19. panta 2. punktu tiek aicināta pieņemt grozījumus nolīguma B pielikumā un C pielikumā uzskaitītajos olīveļļas, olīvu izspaidu eļļas un galda olīvu apzīmējumos un definīcijās, Komisija ir pilnvarota Savienības vārdā apstiprināt ierosinātos grozījumus, ievērojot šādus nosacījumus:

                        1)

                        Komisija gādā par to, lai apstiprināšana Savienības vārdā:

                                    —

                                    būtu Savienības interesēs,

                                    —

                                    kalpotu mērķiem, ko Savienība tiecas sasniegt saskaņā ar savu tirdzniecības politiku,

                                    —

                                    ņemtu vērā Savienības ražotāju, tirgotāju un patērētāju intereses,

                                    —

                                    nebūtu pretrunā ar Savienības tiesībām vai starptautiskajām tiesībām, it īpaši ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1308/2013 (4), neskarot Komisijas tiesības pieņemt deleģētus aktus, ar ko groza Savienības noteikumus saskaņā ar Dalībnieku padomes pieņemtajiem nolīguma grozījumiem, it īpaši attiecībā uz minētās regulas 75. pantā norādītajiem tirdzniecības standartiem olīveļļas un galda olīvu nozarē,

                                    —

                                    attiecīgā gadījumā palīdzētu uzlabot olīvu produktu kvalitāti, uzlabojot krāpniecisku un maldinošu darbību un viltojumu atklāšanu,

                                    —

                                    attiecīgā gadījumā labāk ņemtu vērā autentisku olīvu produktu dažādību,

                                    —

                                    attiecīgā gadījumā tiektos uz starptautisko standartu tuvināšanu attiecībā uz olīveļļas, olīvu izspaidu eļļas un galda olīvu fizikāli ķīmiskajām un organoleptiskajām īpašībām,

                                    —

                                    attiecīgā gadījumā izvairītos likt šķēršļus inovācijai, un

                                    —

                                    attiecīgā gadījumā atvieglotu olīvu produktu tirdzniecību;

                        2)

                        pirms Komisija Savienības vārdā apstiprina šādus ierosinātos grozījumus, tā pietiekami savlaicīgi un vismaz 15 darba dienas pirms sesijas, kurā Dalībnieku padome tiek aicināta pieņemt minētos ierosinātos grozījumus, tos iesniedz Padomei.

                           Coreper izvērtē ierosināto grozījumu atbilstību šā panta 1) punktā noteiktajiem kritērijiem.
                        Komisija Savienības vārdā apstiprina ierosinātos grozījumus, ja vien tāds dalībvalstu skaits, kas saskaņā ar LES 16. panta 4. punktu veido Padomes bloķējošo mazākumu, neiebilst pret tiem. Ja ir šāds bloķējošais mazākums, Komisija Savienības vārdā noraida ierosinātos grozījumus.

            5. pants
            Šis lēmums stājas spēkā septītajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

            Briselē, 2019. gada 17. maijā

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               E.O. TEODOROVICI

            (1)  Padomes Lēmums (ES) 2016/1892 (2016. gada 10. oktobris) par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu 2015. gada Starptautisko nolīgumu par olīveļļu un galda olīvām (OV L 293, 28.10.2016., 2. lpp.).

            (2)  Nolīguma teksts ir publicēts OV L 293, 28.10.2016., 4. lpp., kopā ar lēmumu par tā parakstīšanu.

            (3)  Nolīguma spēkā stāšanās dienu Padomes Ģenerālsekretariāts publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

            (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1308/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 (OV L 347, 20.12.2013., 671. lpp.).


title: Padomes Lēmums (ES) 2019/851 (2019. gada 14. maijs) par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Starptautiskās Jūrniecības organizācijas Jūras vides aizsardzības komitejas 74. sesijā un Kuģošanas drošības komitejas 101. sesijā attiecībā uz to, lai pieņemtu grozījumus Starptautiskās konvencijas par piesārņojuma novēršanu no kuģiem II pielikumā, grozījumus 2011. gada Starptautiskajā kodeksā par uzlabotu pārbaužu programmu beramkravu kuģu un naftas tankkuģu apsekojumu laikā, grozījumus Starptautiskajā glābšanas līdzekļu kodeksā, grozījumus Starptautiskās konvencijas par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras papildinājuma C, E un P veidlapā un grozījumus Starptautiskajā drošības kodeksā kuģiem, kuros kā degvielu izmanto gāzi vai citas degvielas ar zemu uzliesmošanas temperatūru

text:
                  27.5.2019

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 139/10

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2019/851
         (2019. gada 14. maijs)
         par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Starptautiskās Jūrniecības organizācijas Jūras vides aizsardzības komitejas 74. sesijā un Kuģošanas drošības komitejas 101. sesijā attiecībā uz to, lai pieņemtu grozījumus Starptautiskās konvencijas par piesārņojuma novēršanu no kuģiem II pielikumā, grozījumus 2011. gada Starptautiskajā kodeksā par uzlabotu pārbaužu programmu beramkravu kuģu un naftas tankkuģu apsekojumu laikā, grozījumus Starptautiskajā glābšanas līdzekļu kodeksā, grozījumus Starptautiskās konvencijas par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras papildinājuma C, E un P veidlapā un grozījumus Starptautiskajā drošības kodeksā kuģiem, kuros kā degvielu izmanto gāzi vai citas degvielas ar zemu uzliesmošanas temperatūru
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 100. panta 2. punktu saistībā ar 218. panta 9. punktu,
         ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     Savienības darbībai jūras transporta nozarē vajadzētu būt vērstai uz jūras vides aizsardzību un kuģošanas drošības uzlabošanu.

                     (2)

                     Sagaidāms, ka Starptautiskās Jūrniecības organizācijas (“SJO”) Jūras vides aizsardzības komiteja (“MEPC”) 74. sesijā, kas notiks 2019. gada 13.–17. maijā (“MEPC 74”), pieņems grozījumus Starptautiskās konvencijas par piesārņojuma no kuģiem novēršanu II pielikumā (“MARPOL II pielikums”).

                     (3)

                     Sagaidāms, ka SJO Kuģošanas drošības komiteja (“MSC”) 101. sesijā, kas notiks 2019. gada 5.–14. jūnijā (“MSC 101”), pieņems grozījumus 2011. gada Starptautiskajā kodeksā par uzlabotu pārbaužu programmu beramkravu kuģu un naftas tankkuģu apsekojumu laikā (“2011. gada ESP kodekss”), grozījumus Starptautiskajā glābšanas līdzekļu kodeksā (“LSA kodekss”), grozījumus aprīkojumu sarakstos (Starptautiskās konvencijas par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (“SOLAS konvencija”) papildinājuma C, E un P veidlapa) un grozījumus Starptautiskā drošības kodeksa kuģiem, kuros kā degvielu izmanto gāzi vai citas degvielas ar zemu uzliesmošanas temperatūru (“IGF kodekss”), A un A-1. daļā.

                     (4)

                     Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem MEPC 74, jo MARPOL II pielikuma grozījumi varēs būtiski ietekmēt Savienības tiesību aktu saturu, proti, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/35/EK (1) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/59/EK (2).

                     (5)

                     Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem MSC 101, jo 2011. gada ESP kodeksa grozījumi varēs būtiski ietekmēt Savienības tiesību aktu saturu, proti, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 530/2012 (3), LSA kodeksa grozījumi varēs būtiski ietekmēt Savienības tiesību aktu saturu, proti, Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2018/773 (4) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/90/ES (5), SOLAS konvencijas grozījumi varēs būtiski ietekmēt Savienības tiesību aktu saturu, proti, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/45/EK (6), un IGF kodeksa grozījumi varēs būtiski ietekmēt Savienības tiesību aktu saturu, proti, Direktīvu 2009/45/EK.

                     (6)

                        MARPOL II pielikuma grozījumiem būtu jānodrošina, ka samazinās ietekme uz vidi saistībā ar kravu atliekām un uzglabāšanas tvertņu skalošanas ūdeņiem, kas satur noturīgas, negrimstošas vielas ar augstu viskozitāti un/vai augstu kušanas temperatūru.

                     (7)

                     2011. gada ESP kodeksa grozījumos būtu jāietver redakcionālas kodeksa izmaiņas, identificējot visas obligātās prasības un uzlabojot tabulas un veidlapas, kā arī apvienojot minētās redakcionālās izmaiņas ar tekstu attiecībā uz jaunām būtiskām prasībām, lai atspoguļotu nesenos atjauninājumus Starptautiskās klasificēšanas sabiedrību apvienības vienoto prasību Z10. sērijā.

                     (8)

                        LSA kodeksa 6.1.1.3. punkta grozījumiem būtu jānodrošina vienāda īstenošana attiecībā uz tādu mazu dežūrlaivu manuālu nolaišanu, kas nav viena no kuģa glābšanas līdzekļiem.

                     (9)

                        LSA kodeksa 4.4.8.1. punkta grozījumiem būtu jānodrošina, ka glābšanas laivas, kurām ir divas neatkarīgas piedziņas sistēmas, atbrīvo no pienākuma tās aprīkot ar pietiekamu skaitu peldošu airu un saistītām ierīcēm gaitas nodrošināšanai bezvēja apstākļos.

                     (10)

                     Aprīkojumu sarakstu 8.1. punkta, proti, SOLAS konvencijas papildinājuma C, E un P veidlapas, grozījumiem būtu jānodrošina skaidrība attiecībā uz to, ka ne visi uzskaitītie indikatori ir jāattiecina uz visiem kuģiem un ka indikatorus tādēļ attiecīgā gadījumā var dzēst.

                     (11)

                        IGF kodeksa A un A-1. daļas grozījumiem būtu jānodrošina konsekvence attiecībā uz spēkā esošajām prasībām kuģiem, kuros kā degvielu izmanto dabasgāzi, ieviešot nepieciešamos grozījumus, kuru pamatā ir kodeksa piemērošanā gūtā pieredze.

                     (12)

                     Savienība nav ne SJO locekle, ne attiecīgo konvenciju un kodeksu līgumslēdzēja puse. Tādēļ Padomei būtu jāpilnvaro dalībvalstis paust Savienības nostāju un dot savu piekrišanu uzņemties saistības, kas izriet no minētajiem grozījumiem, ciktāl minētie grozījumi ietilpst Savienības ekskluzīvajā kompetencē,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants
            Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem SJO Jūras vides aizsardzības komitejas 74. sesijā, ir piekrist, ka tiek pieņemti SJO dokumenta MEPC 74/3/1 pielikumā izklāstītie grozījumi Starptautiskās konvencijas par piesārņojuma no kuģiem novēršanu II pielikumā attiecībā uz atliekām piemērojamajām prasībām saistībā ar uzglabāšanas tvertņu skalošanas ūdeņiem, kas satur noturīgas, negrimstošas vielas ar augstu viskozitāti un/vai augstu kušanas temperatūru.

            2. pants
            Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem SJO Kuģošanas drošības komitejas 101. sesijā, ir piekrist, ka:

                        a)

                        tiek pieņemti grozījumi 2011. gada Starptautiskajā kodeksā par uzlabotu pārbaužu programmu beramkravu kuģu un naftas tankkuģu apsekojumu laikā, kas izklāstīti SJO dokumentā SDC 6/13/Add.1;

                        b)

                        tiek pieņemti Starptautiskā glābšanas līdzekļu kodeksa 6.1.1.3. punkta grozījumi, kas izklāstīti SJO dokumenta MSC101/3 4. pielikumā;

                        c)

                        tiek pieņemti Starptautiskā glābšanas līdzekļu kodeksa 4.4.8.1. punkta grozījumi, kas izklāstīti SJO dokumenta MSC 101/3 4. pielikumā;

                        d)

                        tiek pieņemti 8.1. punkta grozījumi aprīkojumu sarakstu C, E un P veidlapā Starptautiskās konvencijas par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras papildinājumā, kas izklāstīti SJO dokumenta MSC 101/3 1. pielikumā;

                        e)

                        tiek pieņemti Starptautiskā drošības kodeksa kuģiem, kuros kā degvielu izmanto gāzi vai citas degvielas ar zemu uzliesmošanas temperatūru, A un A-1. daļas grozījumi, kas izklāstīti SJO dokumenta MSC 101/3 3. pielikumā.

            3. pants

               1.   Šā lēmuma 1. pantā izklāstīto nostāju, kas ir jāieņem Savienības vārdā, pauž dalībvalstis, kuras visas ir SJO locekles, kopīgi rīkojoties Savienības interesēs.

               2.   Šā lēmuma 2. pantā izklāstīto nostāju, kas ir jāieņem Savienības vārdā, pauž dalībvalstis, kuras visas ir SJO locekles, kopīgi rīkojoties Savienības interesēs.

               3.   Par nelielām izmaiņām 1. un 2. pantā minētajās nostājās var vienoties bez turpmāka Padomes lēmuma.

            4. pants
            Ar šo dalībvalstis tiek pilnvarotas Savienības interesēs dot savu piekrišanu uzņemties saistības, kas izriet no 1. un 2. pantā minētajiem grozījumiem, ciktāl minētie grozījumi ietilpst Savienības ekskluzīvajā kompetencē.

            5. pants
            Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

            Briselē, 2019. gada 14. maijā

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               P. DAEA

            (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/35/EK (2005. gada 7. septembris) par kuģu radīto piesārņojumu un sodu, tostarp kriminālsodu, ieviešanu par nodarījumiem, kas saistīti ar piesārņojumu (OV L 255, 30.9.2005., 11. lpp.).

            (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/59/EK (2000. gada 27. novembris) par ostas iekārtām, kas paredzētas kuģu atkritumu un kravu atlieku uzņemšanai (OV L 332, 28.12.2000., 81. lpp.).

            (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 530/2012 (2012. gada 13. jūnijs), ar ko paredz paātrināti pakāpeniski ieviest prasību par dubultkorpusu vai līdzvērtīgu konstrukciju attiecībā uz vienkorpusa naftas tankkuģiem (OV L 172, 30.6.2012., 3. lpp.).

            (4)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2018/773 (2018. gada 15. maijs) par kuģu aprīkojumam piemērojamām projektēšanas, būvniecības un veiktspējas prasībām un testēšanas standartiem un ar ko atceļ Īstenošanas regulu (ES) 2017/306 (OV L 133, 30.5.2018., 1. lpp.).

            (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/90/ES (2014. gada 23. jūlijs) par kuģu aprīkojumu un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 96/98/EK (OV L 257, 28.8.2014., 146. lpp.).

            (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/45/EK (2009. gada 6. maijs) par pasažieru kuģu drošības noteikumiem un standartiem (OV L 163, 25.6.2009., 1. lpp.).


title: Padomes Lēmums (ES) 2019/852 (2019. gada 21. maijs), ar ko nosaka Reģionu komitejas sastāvu

text:
                  27.5.2019

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 139/13

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2019/852
         (2019. gada 21. maijs),
         ar ko nosaka Reģionu komitejas sastāvu
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 305. pantu,
         ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     Līguma 300. pantā ir paredzēti noteikumi par Reģionu komitejas sastāvu.

                     (2)

                     Ar Padomes Lēmumu 2014/930/ES (1) tika pielāgots Reģionu komitejas sastāvs pēc Horvātijas pievienošanās. Locekļu skaits no Igaunijas, Kipras un Luksemburgas tika samazināts katrai par vienu, lai novērstu neatbilstību starp Līguma 305. panta pirmajā daļā noteikto Reģionu komitejas maksimālo locekļu skaitu un Reģionu komitejas locekļu skaitu pēc Horvātijas pievienošanās.

                     (3)

                     Lēmuma 2014/930/ES preambulā noteikts, ka minētais lēmums jāpārskata savlaicīgi pirms Reģionu komitejas pilnvaru termiņa sākuma 2020. gadā.

                     (4)

                     Reģionu komiteja 2018. gada 3. jūlijā pieņēma ieteikumus Komisijai un Padomei par tās turpmāko sastāvu.

                     (5)

                     Reģionu komitejas sastāvā pēc iespējas ir jāsaglabā pašreizējais vietu skaita iedalījums, jo tas ir panākts vairāku starpvaldību konferenču darba rezultātā.

                     (6)

                     Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības Reģionu komitejā radītu 24 brīvas vietas. Līdz ar to būtu jāatjauno vietu sadalījuma līdzsvars, kāds pastāvēja pirms Lēmuma 2014/930/ES pieņemšanas,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants

               1.   Reģionu komitejas locekļu skaits ir šāds:

                           Beļģija

                           12

                           Bulgārija

                           12

                           Čehija

                           12

                           Dānija

                           9

                           Vācija

                           24

                           Igaunija

                           7

                           Īrija

                           9

                           Grieķija

                           12

                           Spānija

                           21

                           Francija

                           24

                           Horvātija

                           9

                           Itālija

                           24

                           Kipra

                           6

                           Latvija

                           7

                           Lietuva

                           9

                           Luksemburga

                           6

                           Ungārija

                           12

                           Malta

                           5

                           Nīderlande

                           12

                           Austrija

                           12

                           Polija

                           21

                           Portugāle

                           12

                           Rumānija

                           15

                           Slovēnija

                           7

                           Slovākija

                           9

                           Somija

                           9

                           Zviedrija

                           12

               2.   Ja šā lēmuma piemērošanas dienā Apvienotā Karaliste joprojām ir Savienības dalībvalsts, Reģionu komitejas locekļu skaits ir tāds, kā paredzēts Lēmuma 2014/930/ES 1. pantā, līdz Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības juridiski stājusies spēkā. No dienas, kad Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības ir juridiski stājusies spēkā, Reģionu komitejas locekļu skaits ir tāds, kā paredzēts šā panta 1. punktā.

            2. pants
            Šis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
            To piemēro no 2020. gada 26. janvāra.

            Briselē, 2019. gada 21. maijā

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               G. CIAMBA

            (1)  Padomes Lēmums 2014/930/ES (2014. gada 16. decembris), ar ko nosaka Reģionu komitejas sastāvu (OV L 365, 19.12.2014., 143. lpp.).


title: Padomes Lēmums (ES) 2019/853 (2019. gada 21. maijs), ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas sastāvu

text:
                  27.5.2019

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 139/15

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2019/853
         (2019. gada 21. maijs),
         ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas sastāvu
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 301. pantu,
         ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     Līguma 300. pantā ir paredzēti noteikumi Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas sastāvam.

                     (2)

                     Ar Padomes Lēmumu (ES) 2015/1157 (1) tika pielāgots Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas sastāvs pēc Horvātijas pievienošanās. Igaunijas, Kipras un Luksemburgas locekļu skaits tika samazināts par vienu, lai novērstu neatbilstību starp Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļu maksimālo skaitu, kas noteikts Līguma 301. panta pirmajā daļā, un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļu skaitu pēc Horvātijas pievienošanās.

                     (3)

                     Lēmuma (ES) 2015/1157 preambulā noteikts, ka minētais lēmums ir jāpārskata pirms Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas pilnvaru laika sākšanās 2020. gadā.

                     (4)

                     Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 2018. gada 18. septembrī pieņēma ieteikumus Komisijai un Padomei par savu turpmāko sastāvu.

                     (5)

                     Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas sastāvā pēc iespējas būtu jāsaglabā pašreizējais vietu skaita iedalījums, jo tas ir panākts vairāku starpvaldību konferenču darba rezultātā.

                     (6)

                     Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejā radītu 24 brīvas vietas. Tādēļ būtu jāatjauno vietu skaita iedalījums, kāds pastāvēja pirms Lēmuma (ES) 2015/1157 pieņemšanas,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants

               1.   Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļu skaits ir šāds:

                           Beļģija

                           12

                           Bulgārija

                           12

                           Čehija

                           12

                           Dānija

                           9

                           Vācija

                           24

                           Igaunija

                           7

                           Īrija

                           9

                           Grieķija

                           12

                           Spānija

                           21

                           Francija

                           24

                           Horvātija

                           9

                           Itālija

                           24

                           Kipra

                           6

                           Latvija

                           7

                           Lietuva

                           9

                           Luksemburga

                           6

                           Ungārija

                           12

                           Malta

                           5

                           Nīderlande

                           12

                           Austrija

                           12

                           Polija

                           21

                           Portugāle

                           12

                           Rumānija

                           15

                           Slovēnija

                           7

                           Slovākija

                           9

                           Somija

                           9

                           Zviedrija

                           12

               2.   Gadījumā, ja šā lēmuma piemērošanas dienā Apvienotā Karaliste joprojām ir Savienības dalībvalsts, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļu skaits ir tāds, kā paredzēts Lēmuma (ES) 2015/1157 1. pantā, līdz Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības būs juridiski stājusies spēkā. No dienas, kad Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības ir juridiski stājusies spēkā, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas locekļu skaits ir tāds, kāds paredzēts šā panta 1. punktā.

            2. pants
            Šis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
            To piemēro no 2020. gada 21. septembra.

            Briselē, 2019. gada 21. maijā

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               G. CIAMBA

            (1)  Padomes Lēmums (ES) 2015/1157 (2015. gada 14. jūlijs), ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas sastāvu (OV L 187, 15.7.2015., 28. lpp.).


title: Padomes Lēmums (ES) 2019/937 (2019. gada 27. maijs) par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Ziemeļatlantijas lašu saudzēšanas konvencijas satvarā attiecībā uz Apvienotās Karalistes iesniegto pieteikumu par pievienošanos minētajai konvencijai

text:
                  7.6.2019

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 149/61

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2019/937
         (2019. gada 27. maijs)
         par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Ziemeļatlantijas lašu saudzēšanas konvencijas satvarā attiecībā uz Apvienotās Karalistes iesniegto pieteikumu par pievienošanos minētajai konvencijai
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. pantu saistībā ar 218. panta 9. punktu,
         ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     Ziemeļatlantijas lašu saudzēšanas konvencija (1) (“NASCO konvencija”) tika apstiprināta ar Padomes Lēmumu 82/886/EEK (2) un stājās spēkā 1983. gada 1. oktobrī.

                     (2)

                     2017. gada 29. martā Apvienotā Karaliste uz Līguma par Eiropas Savienību 50. panta pamata iesniedza paziņojumu par nodomu no Savienības izstāties. Līgumi Apvienotajai Karalistei vairs nebūs piemērojami no izstāšanās līguma spēkā stāšanās dienas vai, ja tas nestājas spēkā un kā noteikts uz Eiropadomes Lēmumā (ES) 2019/584 (3), no 2019. gada 1. novembra, ja vien Eiropadome, vienojusies ar Apvienoto Karalisti, vienprātīgi nenolems minēto periodu pagarināt.

                     (3)

                     Kamēr Apvienotā Karaliste no Savienības nav izstājusies, tā joprojām ir dalībvalsts, kas bauda visas no Līgumiem izrietošās tiesības un kam ir saistoši visi no Līgumiem izrietošie pienākumi, to vidū lojālas sadarbības principa ievērošana.

                     (4)

                     2017. gada 29. aprīlī pieņemtajās nostādnēs Eiropadome atzina vajadzību starptautiskā kontekstā ņemt vērā Apvienotās Karalistes kā izstāšanās procesā esošas dalībvalsts specifiku, ja vien Apvienotā Karaliste, kamēr tā ir Savienības dalībvalsts, pilda savus pienākumus un paliek lojāla Savienības interesēm.

                     (5)

                     Izstāšanās līgumā, kas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēts 2019. gada 25. aprīlī, (4) (“izstāšanās līgums”) ir ietverta kārtība, kādā Savienības tiesību aktu noteikumi tiks piemēroti Apvienotajai Karalistei un tās teritorijā pēc dienas, kurā Līgumu piemērošana Apvienotajai Karalistei tiks pārtraukta (“pārejas periods”). Ja izstāšanās līgums stāsies spēkā, tad saskaņā ar izstāšanās līgumu Savienības tiesību akti, tostarp starptautiskie nolīgumi, kuros Savienība ir līgumslēdzēja puse, Apvienotajai Karalistei un tās teritorijā tiks piemēroti pārejas periodā un tos pārstās piemērot pārejas perioda beigās.

                     (6)

                     Patlaban NASCO konvenciju Apvienotajai Karalistei piemēro tāpēc, ka Savienība ir minētās konvencijas līgumslēdzēja puse.

                     (7)

                     Atbilstīgi NASCO konvencijas 17. panta 3. punktam jebkura valsts, kura īsteno zvejniecības jurisdikciju Atlantijas okeāna ziemeļu daļā vai ir laša krājumu izcelsmes valsts, var pievienoties minētajai konvencijai, ja saņemts ar NASCO konvenciju izveidotās Ziemeļatlantijas lašu saudzēšanas organizācijas padomes apstiprinājums.

                     (8)

                     2019. gada 28. februārī Apvienotā Karaliste, ņemot vērā iespēju, ka dienā, kurā Līgumu piemērošana Apvienotajai Karalistei tiks pārtraukta, izstāšanās līguma nebūs, iesniedza pieteikumu par pievienošanos NASCO konvencijai līgumslēdzējas puses statusā.

                     (9)

                     Saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas (UNCLOS) (5) 66. pantu valstīm, kuru upēs veidojas anadromo sugu krājumi, ir primāra interese un atbildība par šiem krājumiem. Anadromo krājumu izcelsmes valstij to saglabāšanās ir jānodrošina, nosakot atbilstošus regulatīvos pasākumus, kas attiecas uz zveju visos ūdeņos krasta virzienā no tās ekskluzīvās ekonomiskās zonas ārējām robežām. Gadījumos, kad anadromie krājumi migrē uz vai caur ūdeņiem krasta virzienā no tādas valsts ekskluzīvās ekonomiskās zonas ārējām robežām, kas nav šo krājumu izcelsmes valsts, minētajai valstij ir jāsadarbojas ar izcelsmes valsti šādu krājumu saglabāšanā un pārvaldībā.

                     (10)

                     Lai nepieļautu ilgtnespējīgas zvejniecības, Savienība ir ieinteresēta, lai Apvienotā Karaliste sadarbotos laša krājumu pārvaldībā, pilnībā ievērojot noteikumus, kas izklāstīti UNCLOS un Apvienoto Nāciju Organizācijas 1995. gada 4. augusta Nolīgumā par ANO 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvencijas noteikumu īstenošanu attiecībā uz transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un pārvaldību (UNFSA) (6) vai jebkuros citos starptautiskos nolīgumos vai starptautisko tiesību normās.

                     (11)

                     Kā noteikts UNCLOS 66. pantā, anadromo krājumu izcelsmes valstij un citām valstīm, kas zvejo minētos krājumus, ir jāvienojas par minētā panta īstenošanas kārtību. Šāda sadarbība var notikt reģionālo zvejniecības pārvaldības organizāciju satvarā.

                     (12)

                     Apvienotās Karalistes pievienošanās NASCO konvencijai ļaus Apvienotajai Karalistei sadarboties vajadzīgo saglabāšanas un pārvaldības pasākumu jomā, pienācīgi ņemot vērā citu valstu un Savienības tiesības, intereses un pienākumus, un nodrošināt, ka zvejas darbības tiek veiktas tādā veidā, kas nodrošina attiecīgo laša krājumu ilgtspējīgu izmantošanu.

                     (13)

                     Tāpēc Savienības interesēs ir apstiprināt Apvienotās Karalistes iesniegto pieteikumu par pievienošanos NASCO konvencijai no brīža, kad Savienības tiesību akti Apvienotajai Karalistei vairs nav piemērojami,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants
            Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem ar Ziemeļatlantijas lašu saudzēšanas konvenciju izveidotās Ziemeļatlantijas lašu saudzēšanas organizācijas padomē, ir apstiprināt Apvienotās Karalistes pieteikumu par pievienošanos minētajai konvencijai ar noteikumu, ka šis apstiprinājums tiek dots no brīža, kad Savienības tiesību akti Apvienotajai Karalistei vairs nav piemērojami.

            2. pants
            Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā..

            Briselē, 2019. gada 27. maijā

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               N. HURDUC

            (1)  OV L 378, 31.12.1982., 25. lpp.

            (2)  Padomes Lēmums 82/886/EEK (1982. gada 13. decembris) par Ziemeļatlantijas lašu saudzēšanas konvencijas noslēgšanu (OV L 378, 31.12.1982., 24. lpp.).

            (3)  Eiropadomes Lēmums (ES) 2019/584, kas pieņemts, vienojoties ar Apvienoto Karalisti (2019. gada 11. aprīlis), ar ko pagarina laikposmu saskaņā ar LES 50. panta 3. punktu (OV L 101, 11.4.2019., 1. lpp.).

            (4)  OV C 144I, 25.4.2019., 1. lpp.

            (5)  OV L 179, 23.6.1998., 3. lpp.

            (6)  OV L 189, 3.7.1998., 14. lpp.


title: Padomes Lēmums (KĀDP) 2019/938 (2019. gada 6. jūnijs), ar ko atbalsta uzticības veicināšanas procesu, lai Tuvajos Austrumos izveidotu zonu, kura ir brīva no kodolieročiem un visiem citiem masu iznīcināšanas ieročiem

text:
                  7.6.2019

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 149/63

         PADOMES LĒMUMS (KĀDP) 2019/938
         (2019. gada 6. jūnijs),
         ar ko atbalsta uzticības veicināšanas procesu, lai Tuvajos Austrumos izveidotu zonu, kura ir brīva no kodolieročiem un visiem citiem masu iznīcināšanas ieročiem
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 28. panta 1. punktu un 31. panta 1. punktu,
         ņemot vērā Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos priekšlikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     2016. gada Eiropas Savienības globālā ārpolitikas un drošības politikas stratēģija, kā arī 2003. gada ES Stratēģija masu iznīcināšanas ieroču (MII) izplatīšanas novēršanai ir balstītas uz pārliecību, ka labākais veids, kā uzturēt starptautisko kārtību, ir daudzpusēja pieeja drošībai, ietverot atbruņošanos un ieroču neizplatīšanu.

                     (2)

                     Tāpēc Savienības politika ir uzturēt, īstenot un stiprināt esošo atbruņošanās un neizplatīšanas līgumu, nolīgumu un normu īstenošanu un universalizāciju un sadarboties ar trešām valstīm to pienākumu izpildē saskaņā ar daudzpusējām konvencijām un režīmiem un palīdzēt tām šajā ziņā.

                     (3)

                     Kopīgā deklarācija, ko pieņēma Vidusjūras reģiona valstu samitā Parīzē 2008. gada 13. jūlijā un ar ko izveidoja Savienību Vidusjūrai, atkārtoti apliecināja kopējo ieceri panākt mieru un drošību reģionā, kā izklāstīts Barselonas deklarācijā, kuru pieņēma 1995. gada 27. un 28. novembra Eiropas un Vidusjūras valstu konferencē un kurā inter alia aicināts veicināt reģiona drošību, īstenojot cita starpā kodolieroču, ķīmisko ieroču un bioloģisko ieroču neizplatīšanu, pievienojoties un ievērojot starptautiskus un reģionālus neizplatīšanas režīmus un ieroču kontroles un atbruņošanās nolīgumus, piemēram, Kodolieroču neizplatīšanas līgumu (KNL), Ķīmisko ieroču konvenciju, Bioloģisko un toksisko ieroču konvenciju, Vispārējo kodolizmēģinājumu aizlieguma līgumu, un/vai reģionālus mehānismus, piemēram, zonas, kuras ir brīvas no kodolieročiem, tostarp to pārbaudes režīmus, kā arī labticīgi pildot Barselonas deklarācijas parakstītāju saistības, kuras izriet no konvencijām ieroču kontroles, atbruņošanās un neizplatīšanas jomā.

                     (4)

                     Savienības Vidusjūrai puses centīsies izveidot savstarpēji un efektīvi pārbaudāmu Tuvo Austrumu zonu, kas būtu brīva no MII – kodolieročiem, ķīmiskajiem ieročiem un bioloģiskajiem ieročiem – un to nogādes sistēmām. Turklāt Puses apsvērs iespējas veikt praktiskus pasākumus inter alia, lai novērstu kodolieroču, ķīmisko ieroču un bioloģisko ieroču izplatīšanu, kā arī parasto ieroču pārmērīgu uzkrāšanu.

                     (5)

                     Savienība 2008. gadā Parīzē organizēja semināru “Tuvo Austrumu drošība, MII neizplatīšana un atbruņošanās”, kurā pulcējās reģiona valstu un Savienības dalībvalstu pārstāvji, kā arī akadēmisko aprindu pārstāvji un valstu kodolenerģētikas aģentūru pārstāvji.

                     (6)

                     2010. gada KNL pārskatīšanas konferencē uzsvēra, cik būtisks ir process, lai pilnībā īstenotu tās 1995. gada Rezolūciju par Tuvajiem Austrumiem (“1995. gada Rezolūcija”). Tādēļ konferencē apstiprināja praktiskus pasākumus, inter alia visu to piedāvājumu izskatīšanu, kuru mērķis ir atbalstīt 1995. gada Rezolūcijas īstenošanu, tostarp Savienības piedāvājumu organizēt turpinājuma semināru, kas būtu saistīts ar 2008. gada jūnijā organizēto semināru.

                     (7)

                     2010. gada KNL pārskatīšanas konferencē arī atzina būtisko lomu, kāda 1995. gada Rezolūcijas īstenošanā ir pilsoniskajai sabiedrībai, un atbalstīja visus centienus šajā ziņā.

                     (8)

                     Savienība 2011. gadā Briselē organizēja semināru ar mērķi sekmēt uzticības veicināšanu un atbalstīt procesu, lai Tuvajos Austrumos izveidotu zonu, kura ir brīva no MII un to nogādes līdzekļiem, kurā piedalījās reģiona valstu, triju KNL depozitārvalstu, Savienības dalībvalstu un citu ieinteresēto valstu vadošie pārstāvji, kā arī akadēmisko aprindu pārstāvji un nozīmīgāko reģionālo un starptautisko organizāciju oficiālie pārstāvji.

                     (9)

                     2012. gadā Savienība nolēma vēl vairāk atbalstīt uzticības veicināšanas procesu, lai Tuvajos Austrumos izveidotu zonu, kura ir brīva no kodolieročiem un visiem citiem MII, cita starpā atbalstot darbu, ko veic ANO ieceltais koordinators 2012. gada konferencei par to, lai šādu zonu izveidotu, un organizējot darbsemināru spēju veidošanai un turpinājuma pasākumu 2008. un 2011. gada Savienības semināriem.

                     (10)

                     Savienība nemitīgi ir paudusi savu gatavību turpināt palīdzēt procesā, lai Tuvajos Austrumos izveidotu zonu, kura ir brīva no MII (no MII brīva zona), un vēlas turpināt uzticības veicināšanas procesus, kas ir līdzīgi tiem, ko nodrošināja Savienības semināri un darbsemināri 2008., 2011. un 2012. gadā.

                     (11)

                     ANO ģenerālsekretāra atbruņošanās programmā “Mūsu kopīgās nākotnes nodrošināšana”, ar ko viņš nāca klajā 2018. gada 24. maijā, tiek pausta apņemšanās sadarboties ar ANO dalībvalstīm, lai stiprinātu un konsolidētu zonas, kuras ir brīvas no kodolieročiem, tostarp atbalstot šādu zonu izveidi arī turpmāk, tostarp Tuvajos Austrumos,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants

               1.   Nolūkā virzīt uz priekšu Savienības apņemšanos Tuvajos Austrumos izveidot no MII brīvu zonu un lai nodrošinātu turpinājumu agrākām Savienības darbībām 2008., 2011. un 2012. gadā un sekmētu uzticības veicināšanu, lai atbalstītu procesu, kura mērķis ir izveidot šādu zonu, Savienība atbalsta darbības ar mērķi veicināt iekļaujošu dialogu ekspertu un politikas veidotāju vidū par no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos, inter alia veicot šādus pasākumus:

                           a)

                           apzinot atziņas, kas gūtas no centieniem virzīt uz priekšu no MII brīvu zonu laikposmā no 1996. līdz 2015. gadam;

                           b)

                           veidojot analītiskas spējas jauna veida domāšanas atbalstam attiecībā uz reģiona drošības jautājumiem un no MII brīvu zonu, tostarp iedvesmojoties no atziņām, kas gūtas citu tādu reģionālu zonu izveidē, kuras ir brīvas no kodolieročiem;

                           c)

                           apkopojot idejas un izstrādājot jaunus priekšlikumus tam, kā šajā jautājumā virzīties uz priekšu.

               2.   Šajā sakarā Savienības atbalstītais projekts attiecas uz šādām konkrētām darbībām:

                           a)

                           I posms
                           Projekta pirmajā posmā galvenā uzmanība tiks pievērsta ekspertu, informēšanas un saziņas tīklu izveidei un pētāmo jautājumu un tematu formulēšanai. Galvenās darbības cita starpā ir šādas:

                                       i)

                                       attiecīgo ekspertu un institūciju sākotnēja reģionāla tīkla izveide;

                                       ii)

                                       informatīvi pasākumi, intervijas un literatūras pārskats un būtiskās dokumentācijas vākšana;

                                       iii)

                                       projekta atsauces grupas pirmā sanāksme;

                                       iv)

                                       paralēls pasākums Ģenerālās asamblejas Pirmās komitejas sanāksmes laikā 2019. gada oktobrī;

                                       v)

                                       darbseminārs, kurā piedalītos 15–20 projekta reģionālā tīkla un projekta atsauces grupas locekļu;

                           b)

                           II posms
                           Projekta otrajā posmā galvenā uzmanība tiks pievērsta iesaistei ar attiecīgajām personām, ekspertiem, akadēmisko aprindu un politikas pētniekiem un institūtiem reģionā nolūkā gūt atziņas un viedokļus par jautājumiem un tematiem, kuri apzināti I posmā, kā arī tam, lai validētu izklāstu par centieniem saistībā ar no MII brīvu zonu, kas īstenoti laikā no 1995. līdz 2015. gadam. Galvenās darbības cita starpā ir šādas:

                                       i)

                                       līdz 50 interviju formātā “viens pret vienu” ar personām no reģiona un ārpus tā;

                                       ii)

                                       līdz sešām nelielām, pētniecisko institūtu koordinētām attiecīgo ekspertu sanāksmēm reģionā;

                                       iii)

                                       pilns projekts Apvienoto Nāciju Organizācijas Atbruņošanās pētniecības institūta (UNIDIR) ziņojumam par iniciatīvu no MII brīvai zonai Tuvajos Austrumos, kas jādara pieejams ANO dalībvalstīm un ANO Atbruņošanās lietu birojam;

                                       iv)

                                       īpašs pasākums, kas organizēts līdztekus 2020. gada KNL pārskatīšanas konferencei;

                                       v)

                                       sanāksme, kas organizēta 2020. gadā ANO galvenajā mītnē Ņujorkā, lai ar būtiskajām projekta aktualitātēm un konstatējumiem iepazīstinātu ANO dalībvalstis un citas attiecīgās ieinteresētās personas;

                           c)

                           III posms

                                       i)

                                       divi daudzu ieinteresēto personu darbsemināri nolūkā izskatīt iespēju un ieteikumu apkopojumu turpmākajai virzībai;

                                       ii)

                                       atlikušo informatīvo dokumentu publicēšana, kuros izklāstītas minētās iespējas un perspektīvas, kas apzinātas kā potenciāli daudzsološas attiecībā uz iespēju pastiprināt reģionālo sadarbību drošības jomā, inter alia izmantojot no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos;

                                       iii)

                                       divi darbsemināri, kas pulcina ekspertus un amatpersonas, kuras darbojas privātpersonas statusā.

                     Projektu detalizēts apraksts ir izklāstīts pielikumā.

            2. pants

               1.   Par šā lēmuma īstenošanu atbild Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos (AP).

               2.   Šā lēmuma 1. panta 2. punktā minētos projektus tehniski īsteno UNIDIR, kas šo uzdevumu veic AP pārziņā. Šajā nolūkā AP un UNIDIR izveido vajadzīgos mehānismus.

            3. pants

               1.   Finanšu atsauces summa 1. panta 2. punktā minēto projektu īstenošanai ir 2 856 278 EUR.

               2.   Izdevumus, ko finansē no 1. punktā norādītās summas, pārvalda saskaņā ar procedūrām un noteikumiem, ko piemēro Savienības budžetam.

               3.   Šā panta 1. punktā minēto izdevumu pareizu pārvaldību uzrauga Komisija. Šim nolūkam Komisija noslēdz finansēšanas nolīgumu ar UNIDIR. Nolīgumā paredz, ka īstenošanas partnerim ir jānodrošina Savienības ieguldījuma publiskums, kas atbilst ieguldījuma apjomam.

               4.   Komisija 3. punktā minēto finansēšanas nolīgumu cenšas noslēgt, cik drīz vien iespējams pēc šā lēmuma stāšanās spēkā. Tā informē Padomi par jebkādām grūtībām minētajā procesā, kā arī par finansējuma līguma noslēgšanas dienu.

            4. pants

               1.   AP, pamatojoties uz UNIDIR sagatavotiem pusgada izklāsta ziņojumiem, ziņo Padomei par šā lēmuma īstenošanu. Minētie ziņojumi kalpo par pamatu izvērtējumam, ko Padomes veic līdz projekta beigām.

               2.   Komisija sniedz informāciju par 1. panta 2. punktā minēto projektu finansiālajiem aspektiem.

            5. pants

               1.   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               2.   Šis lēmums zaudē spēku 36 mēnešus pēc 3. panta 3. punktā minētā finansēšanas nolīguma noslēgšanas. Tomēr, ja minētajā laikposmā finansēšanas nolīgums nav noslēgts, lēmums zaudē spēku sešus mēnešus pēc tā stāšanās spēkā.

            Luksemburgā, 2019. gada 6. jūnijā

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētāja

               A. BIRCHALL

            PIELIKUMS

               Projekts, ar ko atbalsta uzticības veicināšanas procesu, lai Tuvajos Austrumos izveidotu zonu, kura ir brīva no kodolieročiem un visiem citiem masu iznīcināšanas ieročiem (no MII brīva zona Tuvajos Austrumos)

            I.   Projekta mērķi

            Ierosinātajam projektam būs četri vispārēji mērķi:

                        1)

                        novērst to, ka būtiski trūkst pētījumu par to, kā laikposmā no 1995. gada līdz 2015. gadam attīstījās jautājums par no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos, tostarp par gūtajām atziņām attiecībā uz izredzēm pašreiz un nākotnē;

                        2)

                        veidot analītiskās spējas, lai veicinātu jaunu domāšanas veidu attiecībā uz reģionālajiem drošības jautājumiem un zonu, tostarp izmantot atziņas, kas gūtas citu reģionālu no kodolieročiem brīvu zonu izveidē;

                        3)

                        apkopot idejas un izstrādāt jaunus priekšlikumus par to, kā šajā jautājumā rīkoties turpmāk; un

                        4)

                        veicināt iekļaujošu dialogu ekspertu un politikas veidotāju starpā par reģionāliem drošības jautājumiem, cita starpā ar no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos, kas savukārt varētu sniegt ieguldījumu notiekošajos daudzpusējos procesos, tostarp KNL un ANO gadskārtējās konferences centienos saistībā ar no MII brīvas zonas Tuvajos Austrumos izveidi.

                  Attiecībā uz pirmo mērķi – jautājuma par no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos sarežģītība, līdzšinēja progresa trūkums un ierobežotā politiskā griba reģionā un ārpus tā ir izraisījusi to, ka pēdējos gados politikas un pētniecības interese par šo jautājumu ir mazinājusies. Pastāv plašs pētījumu kopums par šīs iniciatīvas izcelsmi un par centieniem virzīt to uz priekšu, gatavojoties 1995. gada pārskatīšanas konferencei un tās laikā. KNL termiņa pagarināšana uz nenoteiktu laiku togad un rezolūcija par Tuvajiem Austrumiem, kas ļāva panākt konsensu par pagarināšanu, ir visaptveroši pētīta, tostarp mutvārdu vēstures programmā (kura turpinās) par KNL 1995. gada konferenci.
            Turpretim par laikposmu no 2010. gada līdz 2015. gadam dokumentācijas un pētījumu ir ievērojami mazāk. Tomēr šajā laikposmā saistībā ar zonu bija vairākas svarīgas diplomātiskas iniciatīvas. Lai gan daži zinātnieki un eksperti ir pievērsušies atsevišķu šā jautājuma elementu pētījumiem un daži idejas aizstāvji ir mēģinājuši izstrādāt iespējamā nolīgumā teksta paraugus, tomēr autoritatīva, empīriska pārskata par centieniem virzīt koncepciju par no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos laikposmā no 1996. gada līdz 2015. gadam nav. Tā kā šādas dokumentācijas nav, pastāv risks, ka svarīgas detaļas un fakti, kā arī iesaistīto rīcībspēku viedokļi un gūtās atziņas, ko izmantot turpmākajos centienos, ies zudumā. Tas kavēs turpmākos pētījumus vai politikas centienus šajā jomā. Ierosinātais UNIDIR projekts novērsīs šo trūkumu.
            Attiecībā uz otro mērķi – šis projekts atbalstīs to, ka pastāvīgi notiek pētījumi un ekspertu uzmanība ir pievērsta MII draudiem Tuvajos Austrumos, reģionālajai sadarbībai drošības jomā un, konkrēti, no MII brīvai zonai. Tas notiks laikā, kad ir ārkārtīgi nepieciešama jauna un ilgtspējīga veida domāšana un idejas par šiem jautājumiem. Pētot pastāvīgās, jaunās vai aizmirstās tēmas un idejas saistībā ar no MII brīvu zonu divu desmitgažu laikā, projekts sniegs ieguldījumu zināšanās un izpratnē par šo jautājumu. Izmantojot jaunāko literatūru par citām no kodolieročiem vai MII brīvām zonām, varēs izvērtēt līdzības un/vai atšķirības attiecībā uz Tuvo Austrumu reģionu. Rezultātā taps visaptveroša tēmu un ideju krātuve, kas sniegs ieguldījumu atjaunotā rīcībā un plašam analītiķu un ekspertu lokam nodrošinās piekļuvi šā darba apkopojumam.
            Attiecībā uz trešo mērķi – šis projekts veicinās to, ka turpmāk no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos ņems vērā plašākā reģionālā MII un drošības kontekstā, dokumentējot problēmas un pieejas, kas tika apsvērtas divu desmitgažu laikā saistībā ar dažādām iniciatīvām. Iekļaujoši iesaistot reģiona ekspertus, projekts apzinās tos jautājumus un idejas, kuras pētnieki, dalībnieki un eksperti novērotāji uzskata par turpmākas izpētes vērtām, un arī tādus jautājumus, kuri ir izrādījušies visgrūtāk risināmi. Šāds pētījums politikas veidotājiem var nodrošināt visaptverošu pamatu progresa izredžu apsvēršanai un izvērtēšanai saistībā ar reģionālo sadarbību drošības jomā attiecībā uz MII draudiem pašreizējā dinamiskajā stratēģiskajā vidē. Tas var arī veicināt spēju attīstīšanu turpmākām sarunām par reģionāliem drošības jautājumiem, tostarp par no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos.
            Visbeidzot un galvenokārt, attiecībā uz ceturto mērķi – šis projekts veicinās iekļaujošu neformālu ekspertu dialogu starp reģiona valstīm un to ārējiem partneriem par konkrētām idejām un iniciatīvām, lai uzlabotu reģionālo drošību un lai novērstu MII draudus Tuvajos Austrumos. Tādējādi šis projekts palīdzēs ielikt krietnu pamatu turpmākam pusoficiālam un oficiālam dialogam par MII un to nogādes sistēmu aspektiem. Konkrēti, tas piedāvās diskrētu satvaru, kurā izskatīt plašu atbilstīgu jautājumu klāstu, izpētīt un izstrādāt svaigas perspektīvas, kas var pavērt ceļus turpmākam progresam; un atbalstīs un nodrošinās vidi, kas veicinās iespējamu turpmāku dialogu. Tādējādi tas nodrošinās arī svarīgu, materiālu ieguldījumu un idejas ANO konferencei par no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos, kā arī palīdzēs veidot savstarpēju uzticību un pārliecību plašam ekspertu lokam, kas var tikt iesaistīti minētajā, kā arī citos piemērotos forumos.
            II.   Projekta apraksts

            1.   Mērķi un auditorija
            Šim projektam, kā norādīts iepriekš, ir četri mērķi:

                        —

                        Sagatavot uz faktiem balstītu izklāstu par centieniem no 1995. gada līdz 2015. gadam izveidot no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos, kas aizpildītu būtisku robu pētnieciskajā literatūrā un apzinātu gūtās atziņas, ko izmantot turpmākiem centieniem.

                        —

                        Konstatēt svarīgākās problēmas, iespējas, šķēršļus un idejas, kas ir nozīmīgas mūsdienās, apsverot no MII brīvu zonu un stiprinot sadarbību reģionālās drošības jomā, tādējādi veicinot izpratni par zonas materiālajiem, kā arī procesu aspektiem un iespējamiem veidiem, kā virzīties uz priekšu, ņemot vērā mainīgo stratēģisko vidi.

                        —

                        Iesaistīt plašu reģiona pētnieku, politikas veidotāju un akadēmisko aprindu pārstāvju kopienu un saņemt no viņiem ieskatu par šīm problēmām, un tādējādi palielināt dalībnieku skaitu un dažādību, kuri dialoga un progresa iespējas attiecībā uz seno jautājumu – no MII brīva zona Tuvajos Austrumos – un plašākiem reģionāliem MII un drošības jautājumiem, kā arī ņemt vērā citu pieredzi saistībā ar no kodolieročiem brīvām zonām.

                        —

                        Veicināt dialogu šo ekspertu starpā, lai attīstītu tīklus, saziņu un iesaisti, kas savukārt sniegtu ieguldījumu turpmākos centienos uzlabot reģionālo drošību, ieroču kontroli, ieroču neizplatīšanu un atbruņošanās gaitu reģionā.

                  Ir iecerētas trīs auditorijas, kas pārklājas:

                        —

                        Starptautiskās drošības un ieroču kontroles pētnieki, jo īpaši tie, kuru specialitāte ir kodolieroču, ķīmisko un bioloģisko ieroču un to nogādes sistēmu neizplatīšana un atbruņošanās, reģionālā drošība vai Tuvo Austrumu drošības problēmas. Īpašs uzsvars tiks likts uz jauno zinātnieku paaudzi, kas lielāku uzmanību veltī starptautiskajām un reģionālajām MII problēmām saistībā ar Sīrijas konfliktu, nesaskaņām attiecībā uz Irānas kodolprogrammu un citām kodolspējām reģionā, tehnoloģiskiem jauninājumiem un jaunām ieroču iespējām, saspīlētajām politiskajām attiecībām starp svarīgākajām kodolvalstīm un pretrunām starp dažām kodolvalstīm un bezkodolieroču valstīm jautājumā par to, kā virzīties uz priekšu kodolatbruņošanās jomā. Autoritatīvs pārskats angļu valodā par notikumu gaitu saistībā ar no kodolieročiem un MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos laikposmā no 1996. līdz 2015. gadam nodrošinātu svarīgu līdzekli un krātuvi plaša MII jautājumu loka apsvēršanai, cita starpā, par no kodolieročiem brīvām zonām, kā arī par specifiskiem Tuvo Austrumu jautājumiem.

                        —

                        Politikas veidotāji, kas strādā ar ieroču kontroles, neizplatīšanas un atbruņošanās jautājumiem. Tas ietver personas gan ar reģionālu, gan starptautisku redzējumu un dažādos forumos, tostarp KNL 2020. gada pārskatīšanas konferencē. Daudzas valstis, neatkarīgi no to nostājām kodolatbruņošanās jomā, uzskata, ka vienošanās šās sanāksmes noslēgumā ir ļoti būtiska, ņemot vērā to, ka KNL 2015. gada konferencē vienošanos par noslēguma dokumentu neizdevās panākt, un ņemot vērā daudzos saspīlējumus attiecībā uz KNL. Jautājums par virzību uz no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos tiek atzīts par būtiski svarīgu faktoru pārskatīšanas konferences iznākuma izredzēm.

                        —

                        Tuvo Austrumu zinātnieki un praktiķi, kuri cenšas izsekot un izprast strauji mainīgo reģiona dinamiku, tā dalībvalstis un iedzīvotājus, mainīgo alianšu un spēju nozīmi reģiona drošībai un izredzes novērst un mazināt pašreizējo un turpmāko spriedzi un konfliktus.

                  2.   Grafiks
            Paredzēts, ka šis projekts tiks uzsākts 2019. gada otrajā pusē un tiks turpināts 36 mēnešus. Ir paredzēts, ka tas tiks pabeigts 2022. gada pavasarī un visas publikācijas līdz tam laikam būs izdotas. Galīgais projekta izklāsts un finanšu atskaites tiks sagatavotas līdz 2022. gada beigām.
            3.   Darbības, tiešie rezultāti un metodoloģijas
            Šis projekts ir sadalīts trijos posmos. Konkrēti pasākumi un to norises laiks tiks pielāgoti pēc vajadzības un atbilstīgi nozīmīgiem notikumu pavērsieniem. Projekta dokumentus, konstatējumus un idejas darīs pieejamus ANO sekretariātam un dalībniekiem, lai palīdzētu sagatavot ikgadējās konferences, kuras organizē ANO ģenerālsekretārs. Minētie trīs posmi ir šādi:

                        I posms:

                        Projekta pirmajā posmā galvenā uzmanība tiks pievērsta projekta un ekspertu, informēšanas un saziņas tīklu izveidei un pētāmo jautājumu un tematu formulēšanai. Galvenās darbības cita starpā ir šādas:

                                    —

                                    attiecīgo ekspertu un institūciju sākotnēja reģionāla tīkla izveide,

                                    —

                                    tiks uzsākta atbilstīgu, dažādās iniciatīvās saistībā ar no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos iesaistītu personu apzināšana un intervijas,

                                    —

                                    literatūras pārskatīšana un attiecīgās dokumentācijas vākšana saistībā ar no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos laikposmā no KNL 1995. gada pārskatīšanas konferences līdz KNL 2015. gada konferences noslēgumam. Tiks veikta arī plašāka politikas pētniecība par citām no kodolieročiem brīvām zonām un/vai iniciatīvām, kā arī par Tuvo Austrumu pieredzi drošības sadarbības jomā.

                              Galvenie tiešie rezultāti cita starpā ir šādi:

                                    —

                                    projekta atsauces grupas pirmā sanāksme,

                                    —

                                    paralēls pasākums līdztekus Ģenerālās asamblejas Pirmās komitejas sanāksmei 2019. gada oktobrī, piedaloties attiecīgajiem reģionālajiem ekspertiem un iestādēm, lai izstrādātu projekta aprakstu, iepazīstinātu ar sākotnējām tēmām un apspriestu prioritārās jomas, ko paredzēts izpētīt,

                                    —

                                    svarīgāko notikumu hronoloģija un konspektīvs tēmu, problēmu un debašu uzmetums, kas ietver izklāstu par diskusiju attiecībā uz no MII brīvas zonas jautājumu šajā reģionā. Vieglākai meklēšanai šajā pārskatā tiks iekļauts satura rādītājs, un pārskats tiks sadalīts iedaļās, izceļot vissvarīgākos konstatējumus. Ar šiem materiāliem varētu dalīties ar dalībniekiem un novērotājiem konferencē par no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos, kuru ANO ģenerālsekretārs sasauks 2019. gadā,

                                    —

                                    2019. gada decembrī Valletā, Maltā, paredzēts organizēt darbsemināru, pulcinot 15-20 dalībniekus no projekta reģionālā tīkla un projekta atsauces grupas locekļus, lai apmainītos ar jaunāko informāciju par ANO konferenci, iespējamiem turpmākiem pasākumiem un jebkādiem jauniem jautājumiem, ko projektā varētu ņemt vērā un/vai pārskatīt, ņemot vērā konferences iznākumu.

                        II posms:

                        Projekta otrajā posmā galvenā uzmanība tiks pievērsta iesaistei ar attiecīgajām personām, ekspertiem, akadēmisko aprindu un politikas pētniekiem un institūtiem reģionā nolūkā gūt atziņas un viedokļus par jautājumiem un tematiem, kuri apzināti I posmā, kā arī tam, lai validētu izklāstu par centieniem saistībā ar no MII brīvu zonu, kas īstenoti laikā no 1995. līdz 2015. gadam. Galvenās darbības cita starpā ir šādas:

                                    —

                                    līdz 50 intervijām “viens pret vienu” ar personām no reģiona un ārpus tā, kas kopš 1995. gada iesaistītas diskusijās par no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos un/vai pētniecībā (izmantojot sanāksmes reģionā, līdztekus attiecīgām starptautiskām sanāksmēm vai konferencēm, izmantojot Skype un/vai tālruni),

                                    —

                                    līdz sešām nelielām pētniecības institūta atbalstītām attiecīgu ekspertu (līdz 25) sanāksmēm reģionā nolūkā: a) validēt un precizēt pārskata izklāsta melnrakstus, tostarp būtiskus faktus un datumus; b) iegūt viedokļus par prioritāriem jautājumiem, šķēršļiem, problēmām un iespējām panākt virzību saistībā ar zonu un c) izskatīt iespējamus veidus, kā pārvarēt konstatētos šķēršļus un problēmas, lai panāktu zināmu virzību saistībā ar no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos un saistībā ar Tuvo Austrumu reģionālajiem drošības jautājumiem. Ir paredzēts, ka minētās sanāksmes notiks Ēģiptē (Kairā), Jordānijā (Ammānā), Irānā (Teherānā), Libānā (Beirūtā) un Kuveitā,

                              Galvenie tiešie rezultāti cita starpā ir šādi:

                                    —

                                    pilns projekts UNIDIR ziņojumam par no MII brīvas zonas iniciatīvu Tuvajos Austrumos,

                                    —

                                       UNIDIR apkopots pārskats par svarīgām problēmām un šķēršļiem, tostarp idejām attiecībā uz pašreizējām un/vai turpmākām iniciatīvām un perspektīvām iespējamai turpmākai virzībai, kā secināts pētniecības un ekspertu diskusiju gaitā,

                                    —

                                    projekta atsauces grupas otrajā sanāksmē paredzēts pārskatīt un izvērtēt projektā gūtos panākumus un validēt UNIDIR pārskatu par galvenajām problēmām,

                                    —

                                    “īpašs pasākums”, kas organizēts līdztekus 2020. gada KNL pārskatīšanas konferencei,

                                    —

                                    sanāksme, kas organizēta 2020. gadā ANO galvenajā mītnē Ņujorkā, lai ar būtiskajām projekta aktualitātēm un konstatējumiem iepazīstinātu ANO dalībvalstis un citas attiecīgās ieinteresētās personas,

                                    —

                                    seminārs Akabā, Jordānijā, kurā atjauninās informāciju par progresu, kas līdz tam laikam panākts attiecībā uz ANO ģenerālsekretāra sasauktas konferences procesu, un apsvērs prioritārās jomas, kurām jāpievēršas turpmākās sanāksmēs.

                        III posms:

                        Projekta noslēguma fāze ietvers pārskata izklāsta galīgās redakcijas izstrādi, lai UNIDIR varētu to publicēt. Šajā posmā, pamatojoties uz 2. posmā veikto visaptverošo pārskatīšanu un analīzi, projekts organizēs pēdējos divus daudzu ieinteresēto personu darbseminārus, lai apsvērtu apkopojumu ar iespējām un ieteikumiem turpmākai rīcībai.
                        Galvenās darbības cita starpā ir šādas:

                                    —

                                    publicēt atlikušos informatīvos dokumentus, kuros izklāstītas minētās iespējas un perspektīvas, kas attiecībā uz iespēju pastiprināt reģionālo sadarbību drošības jomā apzinātas kā potenciāli daudzsološas, inter alia īstenojot no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos, un attiecīgi apsvērumi politikas veidotājiem,

                                    —

                                    pasākumi (ekspertu grupas veikta prezentācija un diskusijas) Ženēvā, Briselē un Vašingtonā, lai popularizētu UNIDIR pārskata izklāstu un konstatējumus,

                                    —

                                    divi darbsemināri, kuros sapulcējas eksperti un amatpersonas, kas darbojas privātpersonas statusā; tie tiks organizēti, ņemot vērā 2020. gada pārskata konferences iznākumu un attiecīgās diskusijas ANO konferencēs par no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos. Iespējamās norises vietas ir Kaira Ēģiptē un Roma Itālijā.

                              Galvenie tiešie rezultāti cita starpā ir šādi:

                                    —

                                    pārskata vēstījums par no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos ir brīvi pieejams UNIDIR tīmekļa vietnē; tajā ir svarīgāko notikumu hronoloģija, pielikumi un dati,

                                    —

                                    līdz pieciem informatīviem dokumentiem par no MII brīvas zonas Tuvajos Austrumos konkrētiem aspektiem, izvēles iespējām un perspektīvām,

                                    —

                                    divu darbsemināru apkopojumi, ar kuriem paredzēts dalīties ar attiecīgajām amatpersonām, iestādēm un daudzpusējiem procesiem un kuros ieskicētas perspektīvas, viedokļi un turpmākā rīcība attiecībā uz no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos.

                  Šā projekta laikā tiks izmantota dažādu metodoloģiju kombinācija, tostarp literatūras salīdzinošs pārskats un analīze, dokumentu vākšana no publiskiem avotiem un to analīze un mutiskas intervijas. Intervijās tiks ievērotas pētniecības standarta procedūras, tostarp intervējamie tiks lūgti ar parakstu apliecināt savu piekrišanu, ka intervija tiek ierakstīta, jebkādi rakstiski pārskati vai apkopojumi tiks pārskatīti kopā ar intervējamo, lai nodrošinātu faktoloģisku precizitāti, un mutiskās intervijas ieraksti vai pārskati netiks izplatīti, ja saskaņā ar standarta interviju protokolu no intervējamā nebūs saņemta nepārprotama piekrišana. No publiskiem avotiem un mutiskām vēstures liecībām iegūto ziņu faktoloģiskā precizitāte tiks pārbaudīta.
            Visas sanāksmes, kas notiks šā projekta laikā, notiks saskaņā ar Chatham House noteikumiem.
            Visi projekta materiāli, tostarp publisku avotu un mutiskie materiāli, tiks arhivēti digitālā formā, un UNIDIR tos saglabās noteiktu laiku. Visām publikācijām, tostarp manuskriptu melnrakstu ārējai salīdzinošai pārskatīšanai, tiks izmantotas UNIDIR dokumentu noformēšanas rokasgrāmatas un kvalitātes nodrošināšanas procesi.
            4.   Projekta sastāvs
            Šo projektu vadīs projekta vadītājs ar nepieciešamajām zināšanām un pieredzi par reģionu un MII jautājumiem tajā. Projekta vadītāja rīcībā būs plašs tīkls, un viņš būs reģionā augstu stāvoša persona. Projekta vadītājs būs padots UNIDIR direktoram, koordinēs projekta komandu, vadīs pārskata izklāsta sagatavošanu attiecībā uz procesiem saistībā ar no MII brīvu zonu kopš 1995. gada un vadīs un virzīs ekspertu un bijušo amatpersonu iesaistes procesu un viedokļu apkopošanu par agrākajiem centieniem un pašreizējām izredzēm izveidot zonu.
            Darbā uz pilnu slodzi tiks pieņemts projekta koordinators un pētnieks, kuri vadīs un veiks attiecīgas literatūras pārskatīšanu, dokumentācijas vākšanu un mutisko interviju procesus. Projekta koordinatoram un pētniekam: a) būs akadēmiskais grāds attiecīgajā priekšmetā (Tuvie Austrumi, starptautiskā drošība un/vai MII jautājumi), lieliskas zināšanas par Tuvajiem Austrumiem, attiecīgajām valodām un ievērojams publikāciju skaits; b) viņš būs apliecinājis augstu kvalitāti, objektīvu un atbildīgu pētniecību, kā arī lieliskas savstarpējo attiecību veidošanas prasmes; un c) viņam būs nozīmīga loma kopsavilkuma atskaišu sagatavošanā par viedokļiem attiecībā uz jautājumiem un turpmāko virzību, kas tiks atspoguļots ziņojumā.
            Vecākais līdzstrādnieks, kas strādās nepilna laika slodzi (50 %), sniegs norādījumus, zināšanas un konsultācijas projekta vadītājam un projekta koordinatoram un pētniekam un sniegs ieguldījumu izklāsta apkopošanā un izstrādē. Vecākajam līdzstrādniekam būs plašas zināšanas un pieredze attiecībā uz Tuvo Austrumu reģionu un centieniem izveidot no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos.
            Šā projekta vajadzībām tiks izveidota atsauces grupa no 4-5 personām, kas projektam sniegs konsultācijas un norādes, pārskatīs publikāciju melnrakstus, palīdzēs nodibināt sakarus ar attiecīgajiem ekspertiem un institūtiem un piedalīsies sanāksmēs un ekspertu dialogos reģionā. Šīs personas izvēlēsies, pamatojoties uz viņu speciālajām zināšanām un informētību par iniciatīvām, kas saistītas ar no MII brīvu zonu Tuvajos Austrumos, un viņi piedalīsies privātpersonas statusā. Kad viņi piedalīsies ar projektu saistītos pasākumos, viņi saņems kompensāciju par ceļošanas izdevumiem un dienas naudu, un nelielu honorāru.
            Ņemot vērā šajā projektā paredzēto nozīmīgo ceļošanas apjomu un iesaisti ar plašu un daudzveidīgu ekspertu tīklu, tiks pieņemts darbā grupas asistents, kurš palīdzēs veikt administratīvus un ar loģistiku saistītus pienākumus, tostarp organizēs ceļošanu uz reģionu un reģionā, sanāksmes un finansiālos un administratīvos procesus saistībā ar ANO uzņēmumu resursu programmu (Umoja). Ideāli būtu, ja grupas asistents prastu runāt arābu valodā.
            Projektam palīdzēs viens projekta praktikants, strādājot nepilna laika slodzi (50 %), saistībā ar dokumentācijas vākšanu un pārskatīšanu, faktu pārbaudi, attiecīgo datu tabulu/sarakstu izstrādi un arhivēšanu.
            III.   Projekta pārvaldība un pārraudzība

            Šo projektu īstenos UNIDIR aizbildnībā. UNIDIR ir autonoma iestāde Apvienoto Nāciju Organizācijas sistēmā, kas izveidota 1980. gadā un kuras mērķis ir veikt neatkarīgus pētījumus par problēmām, kas saistītas ar atbruņošanos, jo īpaši par starptautiskām drošības problēmām. Tā atrodas Ženēvā, ir pazīstama visā pasaulē, un tai ir ilgā laikposmā uzkrātas speciālās zināšanas par MII jautājumiem, tostarp nozīmīga institucionāla atmiņa un arhīvs par atbruņošanās procesiem, tostarp KNL un no kodolieročiem brīvām zonām visā pasaulē, tai ir daudz publikāciju, un tām visām var brīvi piekļūt un tās ir bez maksas pieejamas tiešsaistē.
            Nozīmīga UNIDIR funkciju daļa ir rīkot un veicināt neformālu dialogu starp dažādiem ekspertiem atbruņošanās jautājumos, sākot no MII problēmām līdz jaunām un topošām ieroču tehnoloģijām. Tādēļ UNIDIR ir plašs tīkls, uz kuru balstīties, un pieredze sanāksmju organizēšanā Ženēvā un citur, un kopsavilkumu ziņojumu sagatavošanā un papildpasākumu jomā.

               UNIDIR vada Pilnvaroto padome, kas kalpo arī kā konsultatīvā padome atbruņošanās jautājumos, un UNIDIR direktors tai ir padots. Pilnvaroto padomi veido grupa dažādu ekspertu no visas pasaules, kuri visi piedalās privātpersonas statusā; padome sanāk divreiz gadā, lai pārskatītu UNIDIR materiālo un finansiālo darbību. Pilnvaroto padome reizi gadā atskaitās par darbu ANO ģenerālsekretāram. UNIDIR direktors ir atbildīgs par UNIDIR organizēšanu, vadību un administrēšanu, tostarp par tā materiālajiem pētniecības rezultātiem, kā arī par tā finansiālajiem un administratīvajiem procesiem.
            Lai gan UNIDIR ir autonoma organizācija, tā ievēro ANO finanšu noteikumus un reglamentu un tās finanses ir pakļautas ANO Revidentu padomes veiktai revīzijai. Visas projekta finanses tiek administrētas un pārvaldītas, izmantojot Umoja, un tās tiek pārskatītas reizi ceturksnī. Par atsevišķu projektu virzību un finansēm UNIDIR atskaitās attiecīgajiem līdzekļu devējiem vismaz reizi gadā un līdz četrām reizēm gadā atkarībā no konkrētā līdzekļu devēja prasībām.


title: Padomes Lēmums (ES) 2019/1001 (2019. gada 14. jūnijs), ar ko atceļ Lēmumu 2009/417/EK par pārmērīgu budžeta deficītu Spānijā

text:
                  20.6.2019

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 163/59

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2019/1001
         (2019. gada 14. jūnijs),
         ar ko atceļ Lēmumu 2009/417/EK par pārmērīgu budžeta deficītu Spānijā
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta 12. punktu,
         ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     2009. gada 27. aprīlī Padome pēc Komisijas ieteikuma ar Lēmumu 2009/417/EK (1) saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 126. panta 6. punktu atzina, ka Spānijā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts. Padome norādīja, ka 2008. gadā vispārējās valdības budžeta deficīts, par ko ziņots 2009. gada janvāra stabilitātes programmā, bija 3,4 % no iekšzemes kopprodukta (IKP) un tādējādi pārsniedza LESD atsauces vērtību 3 % no IKP. 2008. gadam plānotais vispārējās valdības parāds bija 39,5 % no IKP, krietni zem atsauces vērtības 60 % no IKP.

                     (2)

                     Saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu un Regulas (EK) Nr. 1467/97 (2) 3. panta 4. punktu Padome pēc Komisijas ieteikuma 2009. gada 27. aprīlī pieņēma Spānijai adresētu ieteikumu ne vēlāk kā 2012. gada beigās izbeigt pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu.

                     (3)

                     2009. gada 2. decembrī, 2012. gada 10. jūlijā un 2013. gada 21. jūnijā Padome uz LESD 126. panta 7. punkta pamata Spānijai adresēja trīs jaunus ieteikumus, pārmērīga budžeta deficīta labošanai noteikto termiņu pagarinot attiecīgi līdz 2013., 2014. un 2016. gadam. Visos trīs ieteikumos Padome secināja, ka Spānija ir veikusi efektīvu rīcību, taču ir bijuši negatīvi un negaidīti ekonomikas notikumi, kas lielā mērā nelabvēlīgi ietekmējuši valdības finansiālo stāvokli.

                     (4)

                     2016. gada 12. jūlijā Padome LESD 126. panta 8. punkta noteiktajā kārtībā konstatēja, ka Spānija nav veikusi efektīvu rīcību pēc Padomes 2013. gada 21. jūnija ieteikuma. 2016. gada 8. augustā Padome uz LESD 126. panta 9. punkta pamata pieņēma Lēmumu (ES) 2017/984 (3), pieprasot Spānijai veikt deficīta samazināšanas pasākumus, ko uzskata par nepieciešamiem, lai novērstu pārmērīga budžeta deficīta situāciju, un nosakot jaunu termiņu deficīta izbeigšanai – līdz 2018. gadam. Padome arī noteica 2016. gada 15. oktobri par termiņu, līdz kuram efektīvi jārīkojas un jāiesniedz Padomei un Komisijai ziņojums par pasākumiem, kas veikti pēc Padomes pieprasījuma.

                     (5)

                     Komisija 2016. gada 16. novembrī secināja, ka Spānija, pildot Lēmumu (ES) 2017/984, ir veikusi efektīvu rīcību, kā paredzēts LESD 126. panta 9. punktā.

                     (6)

                     Saskaņā ar Līgumam par Eiropas Savienību un LESD pievienotā Protokola Nr. 12 par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru 4. pantu Komisija sniedz datus, kas vajadzīgi pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanai. Minētā protokola piemērošanas sakarā dalībvalstīm saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 479/2009 (4) 3. pantu divreiz gadā, proti, pirms 1. aprīļa un pirms 1. oktobra, jāiesniedz dati par valdības budžeta deficītu un parādu un citi ar tiem saistītie rādītāji.

                     (7)

                     Uz paziņoto datu pamata Padome pieņem lēmumu atcelt lēmumu par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu. Turklāt lēmums par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu jāatceļ tikai tad, ja Komisijas prognozes liecina, ka prognozes periodā budžeta deficīts nepārsniegs LESD atsauces vērtību 3 % no IKP.

                     (8)

                     Balstoties uz Komisijas (Eurostat) datiem, kas sniegti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 479/2009 14. pantu pēc Spānijas 2019. gada aprīļa paziņojuma, kā arī uz 2019. gada Stabilitātes programmu un Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, var izdarīt šādus secinājumus:

                                 —

                                 Vispārējās valdības budžeta deficīts, kas 2017. gadā bija sasniedzis 3,1 % no IKP, 2018. gadā tika samazināts līdz 2,5 % no IKP. Salīdzinājumā ar prognozēm 2019. gada budžeta plāna projektā, kas tika iesniegts 2018. gada oktobrī, 2018. gada deficīts bija par 0,2 procentpunktiem mazāks tādēļ, ka par 0,3 procentpunktiem augstāku ieņēmumu attiecību pret IKP tikai daļēji atsvēra par 0,1 procentpunktu augstāka izdevumu attiecība pret IKP. Ieņēmumu daļā lielāki par prognozēto izrādījās gan uzņēmumu ienākuma nodokļa ieņēmumi, gan citi ieņēmumi, turpretim izdevumu daļā mazliet augstāks bija darbinieku atalgojums.

                                 —

                                 Spānijas valdības 2019. gada 30. aprīlī iesniegtajā 2019.–2022. gada Stabilitātes programmā paredzēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts 2019. gadā samazināsies līdz 2 % no IKP un 2020. gadā nokritīsies līdz 1,1 % no IKP. 2019. gada pavasara prognozē Komisija paredzējusi, ka deficīts 2019. gadā būs 2,3 % no IKP un 2020. gadā – 2 % no IKP, prognozes periodā paliekot zem LESD atsauces vērtības 3 % no IKP.

                                 —

                                 Balstoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, strukturālā bilance, t. i., vispārējās valdības bilance ar korekciju pēc ekonomikas cikla un bez vienreizējiem un citiem pagaidu pasākumiem, no 2017. uz 2018. gadu nemainījās. Kopējais strukturālās bilances uzlabojums kopš 2016. gada sasniedza 0,4 % no IKP.

                                 —

                                 Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP no 98,1 % 2017. gadā samazinājās līdz 97,1 % 2018. gadā, galvenokārt sakarā ar reālā pieauguma un inflācijas ietekmi, kas samazina parādu un ar uzviju atsver procentu izmaksu pretējo ietekmi, bet primārā bilance ir tuvu nullei. 2019. gada pavasara prognozē Komisija paredzējusi, ka galvenokārt sakarā ar lielu nominālo izaugsmi, kura pārspēj atlikumu un plūsmu korekcijas un procentu izmaksu ietekmi, kas palielina parādu, un tikai nelielu primārās bilances uzlabošanos parāda attiecība pret IKP samazināsies līdz 96,3 % 2019. gadā un līdz 95,7 % 2020. gadā.

                     (9)

                     Saskaņā ar LESD 126. panta 12. punktu Padomes lēmums par pārmērīgu budžeta deficītu ir jāatceļ, kad Padome atzīst, ka pārmērīgais budžeta deficīts attiecīgajā dalībvalstī ir novērsts.

                     (10)

                     Padome uzskata, ka pārmērīgais budžeta deficīts Spānijā ir novērsts un Lēmums 2009/417/EK tādēļ būtu jāatceļ.

                     (11)

                     No 2019. gada, t. i., no gada pēc pārmērīgā deficīta novēršanas, Spānijai tiek piemērota Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai pienācīgā tempā jāvirzās uz vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanu, respektējot arī izdevumu kritēriju, un jāievēro parāda kritērijs saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 2. panta 1.a punktu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants
            Vispārējs novērtējums ļauj secināt, ka pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšana Spānijā ir novērsta.

            2. pants
            Ar šo tiek atcelts Lēmums 2009/417/EK.

            3. pants
            Šis lēmums ir adresēts Spānijas Karalistei.

            Luksemburgā, 2019. gada 14. jūnijā

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               E.O. TEODOROVICI

            (1)  Padomes Lēmums 2009/417/EK (2009. gada 27. aprīlis) par pārmērīgu budžeta deficītu Spānijā (OV L 135, 30.5.2009., 25. lpp.).

            (2)  Padomes Regula (EK) Nr. 1467/97 (1997. gada 7. jūlijs) par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu (OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.).

            (3)  Padomes Lēmums (ES) 2017/984 (2016. gada 8. augusts), ar ko Spānijai pieprasa veikt pasākumus budžeta deficīta samazināšanai, kuru uzskata par nepieciešamu, lai novērstu pārmērīga budžeta deficīta situāciju (OV L 148, 10.6.2017., 38. lpp.).

            (4)  Padomes Regula (EK) Nr. 479/2009 (2009. gada 25. maijs) par to, kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienoto Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru (OV L 145, 10.6.2009., 1. lpp.).


title: Padomes Lēmums (ES) 2019/1002 (2019. gada 14. jūnijs), ar ko konstatē, ka Rumānija nav efektīvi rīkojusies pēc Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikuma

text:
                  20.6.2019

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 163/62

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2019/1002
         (2019. gada 14. jūnijs),
         ar ko konstatē, ka Rumānija nav efektīvi rīkojusies pēc Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikuma
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
         ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 10. panta 2. punkta ceturto daļu,
         ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     2017. gada jūnijā un 2018. gada jūnijā Padome saskaņā ar Līguma 121. panta 4. punktu konstatēja, ka attiecīgi 2016. un 2017. gadā bija vērojama būtiska novirze no Rumānijas vidēja termiņa budžeta mērķa vai tā sasniegšanai vajadzīgās korekcijas gaitas. Konstatēto būtisko noviržu dēļ Padome sniedza 2017. gada 16. jūnija (2) un 2018. gada 22. jūnija (3) ieteikumus, iesakot Rumānijai veikt politikas pasākumus, kas nepieciešami, lai izlabotu minētās novirzes.

                     (2)

                     2018. gada 4. decembrī Padome ar Lēmumu (ES) 2018/2020 (4) secināja, ka Rumānija nav efektīvi rīkojusies pēc tās 2018. gada 22. jūnija ieteikuma. Uz tāda pamata Padome 2018. gada 4. decembrī izdeva pārskatītu ieteikumu (5) Rumānijai veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu nominālais pieaugums 2019. gadā nepārsniedz 4,5 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 1 % no iekšzemes kopprodukta (IKP). Tā arī ieteica Rumānijai budžeta deficīta samazināšanai izmantot visus neparedzētos papildu ieņēmumus un norādīja, ka budžeta konsolidācijas pasākumiem būtu jānodrošina stabili uzlabojumi vispārējās valdības strukturālā budžeta bilancē izaugsmei labvēlīgā veidā. Padome noteica, ka Rumānijai līdz 2019. gada 15. aprīlim ir jāziņo par pasākumiem, kas veikti pēc 2018. gada 4. decembra ieteikuma.

                     (3)

                     Komisija 2019. gada 14. un 15. martā Rumānijā rīkoja pastiprinātas uzraudzības misiju nolūkā veikt uzraudzību uz vietas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 – 11. panta 2. punktu. Pagaidu konstatējumus nosūtījusi Rumānijas iestādēm, lai tās varētu izteikt piezīmes, 2019. gada 5. jūnijā Komisija konstatējumus darīja zināmus Padomei. Konstatējumi pēc tam tika publiskoti. Komisijas ziņojumā konstatēts, ka Rumānijas iestādes nedomā rīkoties pēc Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikuma. Iestādes Komisijai apstiprināja, ka valdība neplāno ievērot ieteikto strukturālo korekciju. Tās turpina koncentrēties uz nominālā deficīta noturēšanu zem Līgumā noteiktās robežvērtības 3 % no IKP, cenšoties izvairīties no Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvās daļas. 2019. gada budžets ietver uzkrājumu deficīta mērķi 2,8 % no IKP. Pēc pašas valdības aplēsēm misijas brīdī salīdzinājumā ar 2018. gadu tas nozīmētu strukturālo korekciju ap 0,1 %, kas būtiski atpaliek no Padomes ieteikuma.

                     (4)

                     2018. gada 20. aprīlī, pēc Padomes noteiktā termiņa beigām, Rumānijas iestādes iesniedza ziņojumu par pasākumiem, kas veikti pēc Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikuma. Ziņojumā iestādes atkārtoja, ka to mērķis 2019. gadam ir nominālais deficīts 2,8 % no IKP un tikai nebūtisks strukturālā deficīta samazinājums. Paziņoto pasākumu fiskālā ietekme ir ievērojami mazāka, nekā prasīts 2018. gada 4. decembra ieteikumā.

                     (5)

                     Pēc Komisijas 2019. gada pavasara prognozes valdības neto primāro izdevumu pieaugums 2019. gadā tiek paredzēts 11,6 % – ievērojami augstāks par izdevumu kritēriju 4,5 %. Paredzams, ka strukturālā bilance 2019. gadā pasliktināsies par 0,7 % no IKP, sasniedzot deficītu 3,6 % no IKP. Tas ir pretēji ieteiktajam strukturālajam uzlabojumam 1 % no IKP pret 2018. gadu. Tādējādi abi rādītāji rāda novirzi no ieteiktās korekcijas. Izdevumu kritērijs rāda novirzi par 2,1 % no IKP. Strukturālā bilance apstiprina minēto rādījumu, liecinot par drusku mazāku novirzi – 1,7 % no IKP. Strukturālās bilances uzrādīto novirzi samazina neparedzēti ieņēmumi un augstāks IKP deflators. Ierēķinot šos faktorus, vispārējais novērtējums apstiprina novirzi no ieteiktās korekcijas.

                     (6)

                     Prognozēto deficīta pieaugumu pret 2018. gadu tāpat kā iepriekšējos gados lielā mērā nosaka augušie izdevumi publiskā sektora darbinieku atalgošanai. Kopš Komisijas 2018. gada rudens prognozes, kas bija Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikuma pamatā, iestādes ir ieviesušas jaunus nodokļus telesakaru, enerģētikas un banku jomā. Tomēr tās ir piešķīrušas nodokļu samazinājumus būvniecības nozarē un paaugstinājušas dažus sociālos pabalstus.

                     (7)

                     Tas ved pie slēdziena, ka Rumānijas rīcība pēc Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikuma nav bijusi pietiekama. Fiskālie pasākumi 2019. gadā ievērojami atpaliek no gada strukturālās korekcijas 1 % no IKP, kura atbilst valdības neto primāro izdevumu nominālajam pieaugumam, kas 2019. gadā nepārsniedz 4,5 %,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants
            Rumānija nav efektīvi rīkojusies pēc Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikuma.

            2. pants
            Šis lēmums ir adresēts Rumānijai.

            Luksemburgā, 2019. gada 14. jūnijā

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               E.O. TEODOROVICI

            (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

            (2)  Padomes Ieteikums (2017. gada 16. jūnijs) ar mērķi koriģēt būtisku novēroto novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai Rumānijā (OV C 216, 6.7.2017., 1. lpp.).

            (3)  Padomes Ieteikums (2018. gada 22. jūnijs) ar mērķi koriģēt būtisku novēroto novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai Rumānijā (OV C 223, 27.6.2018., 3. lpp.).

            (4)  Padomes Lēmums (ES) 2018/2020 (2018. gada 4. decembris), ar ko konstatē, ka Rumānija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu (OV L 323, 19.12.2018., 16. lpp.).

            (5)  Padomes Ieteikums (2018. gada 4. decembris) ar mērķi koriģēt būtisku novēroto novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai Rumānijā (OV C 460, 21.12.2018., 1. lpp.).


title: Padomes Lēmums (ES) 2019/1003 (2019. gada 14. jūnijs), ar ko konstatē, ka Ungārija nav efektīvi rīkojusies pēc Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikuma

text:
                  20.6.2019

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 163/64

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2019/1003
         (2019. gada 14. jūnijs),
         ar ko konstatē, ka Ungārija nav efektīvi rīkojusies pēc Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikuma
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
         ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 10. panta 2. punkta ceturto daļu,
         ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     2018. gada 22. jūnijā Padomes saskaņā ar Līguma 121. panta 4. punktu konstatēja, ka Ungārijā vērojama būtiska novirze no korekcijām, kas domātas vidēja termiņa budžeta mērķa – 1,5 % no iekšzemes kopprodukta (IKP) – sasniegšanai. Konstatētās būtiskās novirzes dēļ Padome 2018. gada 22. jūnijā sniedza ieteikumu (2), iesakot Ungārijai veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu (3) nominālais pieaugums 2018. gadā nepārsniedz 2,8 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 1 % no IKP.

                     (2)

                     2018. gada 4. decembrī Padome nāca pie slēdziena, ka Ungārija nav efektīvi rīkojusies pēc tās 2018. gada 22. jūnija ieteikuma. Uz tāda pamata Padome 2018. gada 4. decembrī izdeva pārskatītu ieteikumu (4) Ungārijai veikt vajadzīgos pasākumus, kas nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu nominālais pieaugums 2019. gadā nepārsniedz 3,3 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 1 % no IKP. Tā arī ieteica Ungārijai budžeta deficīta samazināšanai izmantot visus neparedzētos papildu ieņēmumus un norādīja, ka budžeta konsolidācijas pasākumiem būtu jānodrošina noturīgs vispārējās valdības strukturālās bilances uzlabojums izaugsmi veicinošā veidā. Padome noteica, ka Ungārijai līdz 2019. gada 15. aprīlim ir jāziņo par pasākumiem, kas veikti pēc 2018. gada 4. decembra ieteikuma.

                     (3)

                     Komisija 2019. gada 20. martā Ungārijā veica pastiprinātas uzraudzības misiju uzraudzībai uz vietas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 – 11. panta 2. punktu. Pagaidu konstatējumus nosūtījusi Ungārijas iestādēm, lai tās varētu izteikt piezīmes, 2019. gada 5. jūnijā Komisija konstatējumus darīja zināmus Padomei. Konstatējumi pēc tam tika publiskoti. Komisijas ziņojumā konstatēts, ka Ungārijas iestādes neplāno rīkoties pēc Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikuma. Misijā tās apstiprināja, ka 2019. gada budžeta mērķis joprojām ir nominālais deficīts 1,8 %, kas iekļauts 2018. gada jūlijā pieņemtajā 2019. gada budžetā par spīti labvēlīgākajam makroekonomikas scenārijam un par prognozi labākajiem 2018. gada fiskālajiem rezultātiem.

                     (4)

                     2019. gada 15. aprīlī Ungārijas iestādes iesniedza ziņojumu par pasākumiem, kas veikti pēc Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikuma. Ziņojumā tās atkārtoja, ka to mērķis 2019. gadam joprojām ir nominālais deficīts 1,8 % no 2019. gada IKP, kas ir IKP samazinājums par 0,4 procentpunktiem salīdzinājumā ar 2018. gada rezultātu. Ziņojumā nekas nav teikts par plāniem izpildīt Padomes ieteiktās fiskālās korekcijas. Turklāt dažādās ziņojumā uzskaitītās ekonomikas programmas, kam ir fiskāla ietekme, lielā mērā palikušas neizteiktas skaitļos, un ziņojumā nav 2019. gada budžeta prognožu. Tādēļ ziņojums neatbilst Padomes noteiktajai ziņošanas prasībai. Pamatā esošā strukturālā deficīta uzlabojums ir ievērojami mazāks par 2018. gada 4. decembra ieteikuma ieteikumā prasīto.

                     (5)

                     Pēc Komisijas 2019. gada 7. maijā publicētās 2019. gada pavasara prognozes neto primāro izdevumu pieaugums 2019. gadā būs 6,5 %, krietni pārsniedzot ieteiktos 3,3 %. Strukturālā bilance uzlabosies par 0,4 % no IKP pret 2018. gadu, neizpildot ieteikto korekciju 1 % no IKP. Tādēļ abi rādītāji liecina par novirzi no ieteiktās korekcijas. Izdevumu kritērijs rāda novirzi par 1,2 % no IKP. Strukturālās bilances uzrādītā novirze ir drusku mazāka – 0,6 % no IKP. Strukturālo bilanci negatīvi ietekmē dažu ieņēmumu neizpilde. Izdevumu kritērija rādījumu spēcīgi negatīvi ietekmē tā aprēķināšanā izmantotais vidēja termiņa potenciālais IKP pieaugums, kas ietver ļoti zemu potenciālo IKP pieaugumu pēckrīzes apstākļos. Izdevumu kritērija pamatā esošais IKP deflators arī nešķiet pienācīgi atspoguļojam palielināto izmaksu spiedienu, kas ietekmē valdības tēriņus. Pēc šo faktoru pielāgošanas izdevumu kritērijs liekas adekvāti atspoguļojam fiskālos centienus, taču joprojām rāda novirzi no ieteiktās korekcijas.

                     (6)

                     Kopš Komisijas 2018. gada rudens prognozes, kas bija pamats Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikumam, Ungārijas iestādes ir paziņojušas par jauniem paplašināšanas pasākumiem izdevumu jomā. Bez tam pēc 2018. gada publiskā sektora algu pieauguma, kas apsteidza prognozes, tika paziņots par jaunu algu pieaugumu dažām kategorijām no 2018. gada rudens. Visbeidzot, lielākas rezerves budžetā kopā ar valdības skaidri pausto nodomu tās līdz gada beigām pilnīgi iztērēt palielina izdevumu prognozes 2019. gadam. Rezultātā gaidāms, ka novirze no izdevumu kritērija būs ievērojami lielāka nekā 2018. gada rudenī veiktajā novērtēšanā konstatētā novirze.

                     (7)

                     Tas ved pie slēdziena, ka Ungārijas rīcība pēc Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikuma nav bijusi pietiekama. Fiskālie pasākumi nav pietiekami, lai valdības neto primāro izdevumu nominālais pieaugums 2019. gadā nepārsniegtu 3,3 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 1 % no IKP,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants
            Ungārija nav efektīvi rīkojusies pēc Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikuma.

            2. pants
            Šis lēmums ir adresēts Ungārijai.

            Luksemburgā, 2019. gada 14. jūnijā

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               E.O. TEODOROVICI

            (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

            (2)  Padomes Ieteikums (2018. gada 22. jūnijs) ar mērķi koriģēt būtisku novēroto novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai Ungārijā (OV C 223, 27.6.2018., 1. lpp.).

            (3)  Valdības neto primāros izdevumus veido valdības izdevumu kopsumma bez procentu izdevumiem, izdevumiem Savienības programmās, kurus pilnībā nosedz Savienības fondu ieņēmumi, un nediskrecionārām izmaiņām bezdarbnieku pabalstu izdevumos. Valdības finansētie bruto ieguldījumi pamatkapitālā ir izlīdzināti četru gadu laikposmā. Ir ierēķināti diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai tiesību aktos paredzētie ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu daļā ir atskaitīti.

            (4)  Padomes Ieteikums (2018. gada 4. decembris) ar mērķi koriģēt būtisku novēroto novirzi no korekcijas vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai Ungārijā (OV C 460, 21.12.2018., 4. lpp.).