title: Komisijas Lēmums (2017. gada 23. oktobris), ar ko Vjetnamas Sociālistiskajai Republikai paziņo par iespējamību, ka tai var noteikt nesadarbīgas trešās valsts statusu cīņā pret nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju

text:
               27.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/3

         KOMISIJAS LĒMUMS
   (2017. gada 23. oktobris),
   ar ko Vjetnamas Sociālistiskajai Republikai paziņo par iespējamību, ka tai var noteikt nesadarbīgas trešās valsts statusu cīņā pret nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju
   (2017/C 364/03)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes 2008. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1005/2008, ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju, un ar ko groza Regulas (EEK) Nr. 2847/93, (EK) Nr. 1936/2001 un (EK) Nr. 601/2004, un ar ko atceļ Regulas (EK) Nr. 1093/94 un (EK) Nr. 1447/1999 (1), un jo īpaši tās 32. pantu,
   tā kā:
   1.   IEVADS

               (1)

               Ar Regulu (EK) Nr. 1005/2008 (NNN zvejas regula) ir izveidota Savienības sistēma nelegālas, nereģistrētas un neregulētas (NNN) zvejas aizkavēšanai, novēršanai un izskaušanai.

               (2)

               NNN zvejas regulas VI nodaļā paredzēta procedūra attiecībā uz nesadarbīgu trešo valstu noteikšanu, demaršiem attiecībā uz šādām valstīm, šādu valstu saraksta izveidošanu, svītrošanu no šāda saraksta, šāda saraksta publiskošanu un jebkādiem ārkārtas pasākumiem.

               (3)

               Saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. pantu Komisijai jānosaka tās trešās valstis, kuras tā uzskata par nesadarbīgām trešām valstīm cīņā pret NNN zveju. Trešai valstij jānosaka nesadarbīgas trešās valsts statuss, ja tā nav izpildījusi pienākumus, kas saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem tai uzlikti kā karoga, ostas, piekrastes vai tirgus valstij, proti, veikt pasākumus, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu NNN zveju.

               (4)

               Pirms trešo valstu noteikšanas par nesadarbīgām trešām valstīm saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. pantu Komisijai saskaņā ar minētās regulas 32. pantu ir jāpaziņo trešām valstīm par iespējamību, ka tās varētu tikt noteiktas par nesadarbīgām trešām valstīm. Šādam paziņojumam ir pagaidu raksturs. Paziņojums jāpamato ar NNN zvejas regulas 31. pantā noteiktajiem kritērijiem. Turklāt Komisijai attiecībā uz paziņojumu saņēmušajām trešām valstīm ir jāievēro visi minētās regulas 32. pantā noteiktie demarši. Konkrētāk, Komisijai paziņojumā jāiekļauj informācija par galvenajiem faktiem un apsvērumiem, kas ir šāda statusa noteikšanas pamatā, jānodrošina iespēja minētajām valstīm atbildēt un sniegt pierādījumus, kas atspēko statusa noteikšanu, vai – vajadzības gadījumā – jāiekļauj rīcības plāns situācijas labošanai un šajā nolūkā veiktie pasākumi. Komisijai jādod paziņojumu saņēmušajām trešām valstīm pietiekami daudz laika atbildēt uz paziņojumu un jānosaka piemērots termiņš situācijas labošanai.

               (5)

               Nesadarbīgas trešās valsts statusa noteikšana saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. pantu jāpamato ar visas tās informācijas pārbaudi, kas norādīta minētās regulas 31. panta 2. punktā.

               (6)

               Saskaņā ar NNN zvejas regulas 33. pantu Padomei jāizveido nesadarbīgu trešo valstu saraksts. Šīm valstīm piemēro pasākumus, kas cita starpā izklāstīti NNN zvejas regulas 38. pantā.

               (7)

               Saskaņā ar NNN zvejas regulas 20. panta 1. punktu nozvejas sertifikātus, kurus apstiprinājušas trešo valstu karoga valstis, pieņem ar nosacījumu, ka Komisija ir saņēmusi paziņojumu no attiecīgās karoga valsts par to, ka tā ir ieviesusi pasākumus tās zvejas kuģiem piemērojamo normatīvo aktu un saglabāšanas un pārvaldības pasākumu ieviešanai, kontrolei un izpildei.

               (8)

               Saskaņā ar NNN zvejas regulas 20. panta 4. punktu Komisijai administratīvi jāsadarbojas ar trešām valstīm jomās, kas attiecas uz minētajā regulā iekļauto nozvejas sertificēšanas noteikumu īstenošanu.

         2.   PROCEDŪRA ATTIECĪBĀ UZ VJETNAMAS SOCIĀLISTISKO REPUBLIKU

               (9)

               Komisija 2009. gada 27. oktobrī saņēma Vjetnamas Sociālistiskās Republikas (turpmāk “Vjetnama”) kā karoga valsts paziņojumu saskaņā ar NNN zvejas regulas 20. pantu.

               (10)

               Pamatojoties uz šo paziņojumu, Komisija uzsāka administratīvās sadarbības procesu ar Vjetnamas iestādēm saskaņā ar NNN zvejas regulas 20. panta 4. punktu. Šī sadarbība ietvēra jautājumus, kas saistīti ar valsts ieviestajiem pasākumiem attiecībā uz nozvejas sertifikātu verificēšanu un to normatīvo aktu un saglabāšanas un pārvaldības pasākumu īstenošanu, kontroli un izpildi, kuri jāievēro Vjetnamas zvejas kuģiem. Sadarbība ietvēra apmaiņu ar mutiskām un rakstiskām piezīmēm, kā arī četrus Vjetnamas apmeklējumus 2012. gada 17.–21. septembrī, 2012. gada 26.–30. novembrī, 2016. gada 21.–24. jūnijā un 2017. gada 15.–19. maijā, kuru laikā Komisija pieprasīja un pārbaudīja visu nepieciešamo informāciju par pasākumiem, ko Vjetnama veikusi, lai izpildītu savus pienākumus cīņā pret NNN zveju.

               (11)

               Vjetnama ir Klusā okeāna rietumu un centrālās daļas zvejniecības komisijas (WCPFC) sadarbības partnere, kas nav locekle. Vjetnama ir ratificējusi Apvienoto Nāciju Organizācijas 1982. gada Jūras tiesību konvenciju (UNCLOS). (2)

               (12)

               Lai izvērtētu, kā Vjetnama karoga, ostas, piekrastes vai tirgus valsts statusā pilda starptautiskos pienākumus, ko paredz 11. apsvērumā minētie starptautiskie nolīgumi un ko noteikušas attiecīgās reģionālās zvejniecības pārvaldības organizācijas (RZPO), Komisija pieprasīja, apkopoja un analizēja visu informāciju, kas nepieciešama minētā uzdevuma izpildei.

         3.   IESPĒJAMĪBA, KA VJETNAMU VAR NOTEIKT PAR NESADARBĪGU TREŠO VALSTI

               (13)

               Saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 3. punktu Komisija analizēja Vjetnamai kā karoga, ostas, piekrastes vai tirgus valstij noteiktos pienākumus. Minētajā analīzē Komisija ņēma vērā kritērijus, kas minēti NNN zvejas regulas 31. panta 4.–7. punktā.

         3.1.   Pasākumi, kas veikti attiecībā uz NNN zvejas darbību un NNN zvejas produktu tirdzniecības plūsmu regulāru konstatēšanu (NNN zvejas regulas 31. panta 4. punkts)

               (14)

               Saskaņā ar regulas 31. panta 4. punkta a) apakšpunktu Komisija analizēja Vjetnamas veiktos pasākumus attiecībā uz regulāru NNN zveju, ko veikuši vai palīdzējuši veikt tās karoga zvejas kuģi vai tās valstspiederīgie, vai zvejas kuģi, kuri darbojas tās jūras ūdeņos vai izmanto tās ostas.

               (15)

               Pamatojoties uz informācija, kas iegūta no attiecīgo trešo piekrastes valstu rakstiskiem apstiprinājumiem, Komisija secināja, ka periodā no 2015. līdz 2017. gadam vismaz astoņi Vjetnamas karoga kuģi izdarījuši smagus NNN zvejas pārkāpumus kaimiņvalstu ekskluzīvajā ekonomikas zonā un Klusā okeāna rietumu un centrālās daļas mazo salu jaunattīstības valstu arhipelāga ūdeņos.

               (16)

               Ņemot vērā iegūtos pierādījumus, tiek uzskatīts, ka Vjetnamas karoga kuģi ir izdarījuši turpmāk izklāstītos smagos pārkāpumus, kas ir pretrunā ar saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem, ko attiecīgās piekrastes valstis ieviesušas to jurisdikcijā esošo ūdeņu zvejas vietās. Vjetnamas karoga kuģi ir zvejojuši bez derīgas licences, pilnvarojuma vai atļaujas, ko izdevusi karoga valsts vai attiecīgā piekrastes valsts, traucējuši piekrastes valsts amatpersonām pildīt dienesta pienākumus, kad tās inspicē, vai ir ievēroti piemērojamie saglabāšanas un pārvaldības pasākumi, tostarp attiecībā uz sugām, kurām noteikts pilnīgs ieguves aizliegums, piemēram, jūrasgurķiem un rifu zivīm. Lai arī attiecīgās piekrastes valstis laikus ziņoja Vjetnamas iestādēm par Vjetnamas kuģu veiktajām nelikumīgajām darbībām, tās nekādā veidā nepalīdzēja veikt kriminālvajāšanu šajās lietās un tikt galā ar arestētajiem Vjetnamas valstspiederīgajiem. Visi iegūtie pierādījumi tika uzrādīti Vjetnamas iestādēm apmeklējuma laikā 2017. gada 15.–19. maijā.

               (17)

               Mērķsugu ekoloģiskā vērtība un īpašā aizsardzība, ko piekrastes valstu saglabāšanas un pārvaldības pasākumi nodrošina, nosakot šo sugu ieguves aizliegumu, ir papildu rādītāji, kas liecina par izdarīto pārkāpumu smagumu.

               (18)

               Piekrastes valstu juridisko prasību neievērošana attiecībā uz moratorija periodu noteikšanu jūrasgurķu zvejai īpaši kaitē attiecīgo jaunattīstības piekrastes valstu zvejas resursu ilgtspējībai un negatīvi ietekmē vietējo iedzīvotāju iztiku.

               (19)

               Komisija uzskatīja, ka, nosakot šo konkrēto faktu smagumu, būtu jāņem vērā attiecīgo Vjetnamas karoga kuģu rīcības tendences. Šajā ziņā Vjetnamas zvejas kuģu pastāvīgā nesadarbošanās pastiprināja izdarīto pārkāpumu smaguma pakāpi.

               (20)

               Pamatojoties uz ievākto informāciju, Komisija secināja, ka Vjetnama nav izpildījusi karoga valsts pienākumu nepieļaut savas flotes iesaistīšanos NNN zvejas darbībās atklātā jūrā un trešo valstu ūdeņos. Tādējādi ir pārkāpts UNCLOS 94. panta 1. un 2. punkts, kuros noteikts, ka katrai valstij ir efektīvi jārealizē jurisdikcija un kontrole pār kuģiem, kas kuģo ar tās karogu. Tas nav saskaņā arī ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) Starptautiskā Nelegālās, nereģistrētās un neregulētās zvejas aizkavēšanas, novēršanas un izskaušanas rīcības plāna (NNN zvejas SRP) (3) 24. punktu, kas paredz pienākumu veikt zvejas darbību visaptverošu un efektīvu kontroli. Par flotes darbībām atbildīgo Vjetnamas valstspiederīgo rīcība ir arī UNCLOS 62. panta 4. punkta pārkāpums, jo tas paredz, ka citu valstu valstspiederīgajiem, kas zvejo ekskluzīvajā ekonomikas zonā, ir jāievēro saglabāšanas pasākumi un citi piekrastes valsts normatīvo aktu noteikumi un nosacījumi. Turklāt acīmredzamā Vjetnamas nesadarbošanās ar attiecīgo piekrastes valstu iestādēm ietekmēja to spēju pieņemt efektīvas noteikumu izpildes darbības.

               (21)

               Komisija saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 4. punkta b) apakšpunktu pārbaudīja Vjetnamas īstenotos pasākumus attiecībā uz NNN zvejā iegūtu zvejas produktu piekļuvi tās tirgum.

               (22)

               Šeit turpmāk un 3.2. iedaļā aprakstīto iemeslu dēļ Vjetnamas zvejniecības pārvaldības tiesiskais regulējums, kas balstīts galvenokārt uz 2003. gada Zvejniecības likumu un Dekrētu Nr. 103/2013/ND-CP par administratīvajām sankcijām saistībā ar zvejas darbībām, šķiet, neparedz pasākumus, ar kuriem efektīvi kontrolēt Vjetnamas karoga un trešo valstu zvejas kuģu iegūto zivju un zivsaimniecības produktu izkraušanu Vjetnamas ostās.

               (23)

               Komisija analizēja dokumentus un citu informāciju par uzraudzības un kontroles procedūrām, ko piemēro zivīm un zivsaimniecības produktiem, kas iegūti Vjetnamas karoga zvejas kuģu īstenotās zvejas darbībās, un Vjetnamā importētām zivīm un zivsaimniecības produktiem. Pamatojoties uz šo novērtējumu, Komisija uzskata, ka Vjetnama nespēj nodrošināt to, ka zivis un zivsaimniecības produkti, kuri nokļūst tās tirgū un apstrādes rūpnīcās caur valsts ostām, nav iegūti NNN zvejā. Vjetnamas iestādes nespēja pierādīt, ka tām ir visa informācija, kas nepieciešama, lai apliecinātu importēto produktu un Savienībai un tās tirgum paredzēto apstrādāto produktu ieguves likumību.

               (24)

               Haifongas ostā Vjetnamā 2016. gada 13. janvārī no kuģa “Asian Warrior” tika izkrauts 179 tonnas smags Antarktikas ilkņzivs sūtījums. Šis kuģis, kas pazīstams arī ar vārdiem “Kunlun” un “Taishan”, kopš 2013. gada ir Antarktikas jūras dzīvo resursu saglabāšanas komisijas (CCAMLR) NNN zvejas kuģu sarakstā un kopš 2015. gada 13. janvāra ir iekļauts Interpola violetajā paziņojumā. Saskaņā ar Vjetnamas iestāžu sniegto informāciju nozvejas tika konfiscētas un laistas tirgū.

               (25)

               Pamatojoties uz informāciju, ko Komisija ieguva 2017. gada jūnijā, kāds uzņēmējs mēģināja notirgot Eiropas Savienībā 320 tonnas lielu Antarktikas ilkņzivs sūtījumu, kas glabājās Vjetnamā. Ņemot vērā pieejamo informāciju, ir norādes, ka attiecīgie produkti tika nozvejoti CCAMLR aptvertā apgabala 88.1. un 88.2. apakšapgabalā pēc tam, kad tajos bija slēgta šīs sugas zvejas sezona.

               (26)

               Vjetnamas iestādes nevarēja sniegt pamatotu informāciju, kas pierādītu, ka tās ir veikušas nepieciešamos koriģējošos pasākumus, lai nepieļautu, ka tās teritorijā nonāk Antarktikas ilkņzivs, kas iegūta NNN zvejas darbībās. Tas neatbilst FAO NNN zvejas SRP 66. punktam, kurā noteikts, ka valstīm jāveic visas nepieciešamās darbības atbilstoši starptautiskajiem tiesību aktiem, lai novērstu, ka to teritorijās tiek tirgotas vai importētas zivis, ko nozvejojuši kuģi, kurus attiecīgās reģionālās zvejniecības pārvaldības organizācijas ir noteikušas par tādiem, kas bijuši iesaistīti NNN zvejā.

               (27)

               Turklāt pēdējā apmeklējuma reizē 2017. gada maijā tika konstatēts, ka zvejniecības iestādes nekontrolē apstrādei, tirdzniecībai un/vai eksportam paredzētu zivsaimniecības produktu izkrāvumus no trešo valstu karoga kuģiem. Tādējādi Vjetnama nav varējusi nodrošināt zivsaimniecības produktu izsekojamību un, šķiet, nav ievērojusi NNN zvejas SRP 71. punktu, kurā valstis aicinātas veikt pasākumus, kas nepieciešami, lai tirgū nodrošinātu pārredzamību un zivju vai zivsaimniecības produktu izsekojamību.

               (28)

               Gatavodamās 2017. gada maija apmeklējumam, Eiropas Zivsaimniecības kontroles aģentūra (EFCA) izanalizēja vairākus nozvejas sertifikātus un apstrādes deklarācijas, kas pie Savienības robežām bija uzrādītas attiecībā uz Vjetnamas izcelsmes sūtījumiem. Minētos nozvejas sertifikātus un apstrādes deklarācijas Vjetnamas zvejniecības iestādes bija validējušas un apstiprinājušas, pamatojoties tikai uz operatoru sniegto informāciju un nepārbaudot to.

               (29)

               Nozvejas sertifikātu analīzē tika atklāta virkne neatbilstību attiecībā uz svaru, sugām un produktu aprakstu, apstiprināšanas datumiem un novecojušu veidlapu izmantošanu. Turklāt 2017. gada maija apmeklējuma ietvaros, tiekoties ar kompetentajām iestādēm, tika atklāts, ka zvejas kuģu darbības pirms nozvejas sertifikātu apstiprināšanas netiek rūpīgi pārbaudītas. Tādu produktu apstrāde, kuru nozvejas sertifikāti ir ar skaidri redzamām kļūdām, liecina, ka Vjetnama nav sadarbojusies ar citām valstīm un reģionālajām zvejniecības pārvaldības organizācijām, lai pieņemtu atbilstošus tirgus pasākumus, kuru mērķis ir aizkavēt, novērst vai izskaust NNN zveju, kā noteikts NNN zvejas SRP 68. un 72. punktā.

               (30)

               Attiecībā uz apstrādes deklarācijām iepriekšējā apsvērumā minētajā analīzē, ko apstiprina arī 2017. gada maija apmeklējuma laikā ievāktie pierādījumi, konstatēts kontroles trūkums attiecībā uz zivju izejvielu importu un tādu pārrēķina koeficientu trūkums, kas nepieciešami, lai pārbaudītu, vai eksportējošā uzņēmuma deklarētais apstrādāto produktu svars atbilst pieejamo izejvielu svaram un attiecīgajā apstrādes uzņēmumā veiktās apstrādes veidam.

               (31)

               Šajā iedaļā aprakstītais rāda, ka Vjetnamā apstrādātie vai ar Vjetnamas starpniecību tirgotie zivsaimniecības produkti neatbilst ilgtspējīgas pēczvejas noteikumiem, kas aprakstīti FAO Rīcības kodeksa 11. pantā. Turklāt Vjetnama nav ieviesusi noteikumus, kas nodrošinātu pienācīgu sadarbību ar trešo valstu karoga valstīm attiecībā uz zivīm un zivsaimniecības produktiem, kas iegūti šo valstu zvejas darbībās, saskaņā ar pasākumiem, kuri nodrošina importēto zivju produktu pārredzamību un izsekojamību tirgū, kā paredzēts NNN zvejas SRP 67.–69. un 71.–72. punktā.

               (32)

               Ņemot vērā šajā iedaļā minētos apsvērumus un pamatojoties uz visiem Komisijas apkopotajiem faktiem, kā arī uz visiem Vjetnamas kompetento iestāžu paziņojumiem, varētu secināt, ka saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 3. punktu un 4. punkta a) un b) apakšpunktu Vjetnama nav izpildījusi pienākumus, kas saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem tai kā karoga, ostas, piekrastes un tirgus valstij uzlikti attiecībā uz NNN zvejas kuģiem un NNN zveju, ko veic vai palīdz veikt tās karoga zvejas kuģi vai tās valstspiederīgie, un nav novērsusi NNN zvejā iegūtu zvejas produktu piekļuvi tās tirgum.

         3.2.   Nesadarbošanās un noteikumu neizpilde (NNN zvejas regulas 31. panta 5. punkts)

               (33)

               Saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 5. punkta a) apakšpunktu Komisija analizēja tās sadarbību ar Vjetnamu, lai pārliecinātos, vai abas puses ir reāli sadarbojušās, atbildot uz jautājumiem, sniedzot informāciju vai izmeklējot lietas, kas saistītas ar NNN zveju un ar to saistītām darbībām.

               (34)

               Kaut arī Vjetnamas iestādes kopumā sadarbojās, sniedzot atbildes un nodrošinot atgriezenisko saiti saistībā ar informācijas pieprasījumiem, sniegto atbilžu ticamību un pareizību mazināja novecojušais tiesiskais regulējums, kurš, šķiet, neatbilst tās pienākumiem saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem, un nepilnīgās uzraudzības, kontroles un pārraudzības sistēmas, kas aprakstītas 42. un 43. apsvērumā.

               (35)

               Saskaņā ar 2003. gada Zvejniecības likumu zvejas kuģiem nav ne jāreģistrē nozveja zvejas žurnālos, ne jāiesniedz izkraušanas deklarācija. Tādējādi Vjetnama nav izpildījusi savu piekrastes valsts pienākumu nodrošināt zvejas resursu optimālu izmantošanu savā EEZ saskaņā ar zinātniskajiem, vides un ekonomiskajiem faktoriem, kā noteikts UNCLOS 61. un 62. pantā.

               (36)

               2003. gada Zvejniecības likumā nav risināts arī jautājums par zvejas darbībām, ko Vjetnamas kuģi un valstspiederīgie veic atklātā jūrā un trešo valstu ūdeņos. Šī nepilnība Zvejniecības likuma darbības jomā attiecībā uz zvejas darbībām ārpus Vjetnamas ekskluzīvās ekonomikas zonas mazina kompetento iestāžu spēju novērst NNN zvejas darbības minētajos apgabalos.

               (37)

               Vjetnamas tiesiskais regulējums paredz tikai ierobežotus saglabāšanas un pārvaldības pasākumus teritoriālajos ūdeņos. Valsts tiesību aktu noteikumi un kontroles sistēmas, kas ieviestas, lai nodrošinātu atbilstību saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem, šķiet, ir nepilnīgas. Tas neatbilst UNCLOS 61. panta 2. punktam, kurā noteikts, ka piekrastes valstīm, izmantojot atbilstošus saglabāšanas un pārvaldības pasākumus, ir jānodrošina, ka dzīvie resursi ekskluzīvajā ekonomikas zonā nav apdraudēti pārmērīgas izmantošanas dēļ.

               (38)

               Saskaņā ar 31. panta 5. punkta b) apakšpunktu Komisija analizēja pašreizējos noteikumu izpildes pasākumus, kas pieņemti, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu NNN zveju Vjetnamā.

               (39)

               Pašreizējā sankciju sistēma ir izveidota ar Dekrētu Nr. 103/2013/ND-CP par administratīvajām sankcijām saistībā ar zvejas darbībām. Tomēr Zvejniecības likumā un minētajā dekrētā iekļautās NNN zvejas darbību un smagu pārkāpumu definīcijas neatbilst starptautiskajām tiesībām. Tādējādi tiesiskajā regulējumā noteiktais sankciju līmenis acīmredzami nenodrošina sankciju sistēmas preventīvo ietekmi un neatbilst NNN zvejas SRP 21. punktam, kurā valstis tiek aicinātas nodrošināt, lai kuģiem un, ciktāl iespējams, valstspiederīgajiem, kas ir šo valstu jurisdikcijā, sankcijas par NNN zveju būtu pietiekami bargas, lai atņemtu pārkāpējiem ieguvumus no šādas zvejas.

               (40)

               Pēc 2016. gada jūnija apmeklējuma Komisija uzsvēra šīs problēmas un aicināja Vjetnamas iestādes sadarboties ar Komisiju šajā jautājumā. Visbeidzot Vjetnamas iestādes 2017. gada aprīlī iesniedza jauna Zvejniecības likuma projektu, taču tas joprojām neatbilst Vjetnamas starptautiskajām saistībām.

               (41)

               Saskaņā ar 31. panta 5. punkta c) apakšpunktu Komisija analizēja Vjetnamas karoga kuģu un Vjetnamas jūras ūdeņos un ostās darbojošos kuģu NNN zvejas apjomu un smaguma pakāpi.

               (42)

               Komisijas rīkotajos apmeklējumos tika atklāts, ka Vjetnamai nav līdzekļu, kas nepieciešami, lai nodrošinātu tās karoga kuģu pienācīgu kontroli, tostarp to, ka zvejas darbības netiek veiktas atklātā jūrā un trešo valstu ūdeņos. Kaut arī Vjetnama neatļauj tās kuģiem darboties atklātā jūrā un trešo valstu ūdeņos, 14.–19. apsvērumā minētie pierādījumi liecina, ka Vjetnamas kuģi šīs nelikumīgās darbības trešo valstu ūdeņos joprojām veic (4).

               (43)

               Saskaņā ar Vjetnamas iestāžu sniegto informāciju Vjetnamas zvejas flotes sastāvā ir 109 000 kuģu, no kuriem 33 000 darbojas Vjetnamas ekskluzīvajā ekonomikas zonā vairāk nekā 24 jūras jūdžu attālumā no bāzes līnijas. Vjetnamas iestādes atzina, ka tikai 10 % no 33 000 kuģu, kas darbojas vairāk nekā 24 jūras jūdžu attālumā no bāzes līnijas, ir aprīkoti ar kuģu satelītnovērošanas sistēmas ierīcēm, un nav noteikts juridisks pienākums tās aktivizēt. Pēdējā Zvejniecības uzraudzības centra (FMC) apmeklējuma reizē 2017. gada maijā arī tika atklāts, ka darbinieki, kuriem uzticēti uzraudzības, kontroles un pārraudzības uzdevumi, nepārzina pieejamos rīkus un nav novērsti jau iepriekšējā apmeklējuma reizē 2016. gada jūnijā konstatētie trūkumi. Turklāt apmeklējuma laikā saskaņā ar kuģu satelītnovērošanas sistēmas izsekošanas datiem, kas tika attēloti FMC ekrānos, ārpus Vjetnamas ūdeņiem tika pamanīti divi Vjetnamas zvejas kuģi, un FMC darbinieki atzina, ka nav veikti nekādi pasākumi. Nepietiekamas zvejas žurnāla prasības un neesoša uz risku balstīta sistēma inspekcijām ostā un jūrā vēl vairāk mazina iestāžu spēju kontrolēt jūrniecības darbības.

               (44)

               Šajā iedaļā aprakstītie fakti liecina, ka, lai arī pašreizējais zvejniecības tiesiskais regulējums ir jāpārskata, lai nodrošinātu konsekvenci starp valsts tiesību aktiem un starptautiskajiem noteikumiem, Vjetnama nav efektīvi sadarbojusies ar Komisiju valsts tiesību aktu saskaņošanā ar attiecīgajiem starptautiskajiem juridiskajiem instrumentiem. Tādējādi ir pārkāpts UNCLOS 94. pants, kurā noteikts, ka karoga valstij saskaņā ar iekšējiem tiesību aktiem jāuzņemas jurisdikcija pār katru kuģi, kurš kuģo ar tās karogu, un tā kapteini, virsniekiem un apkalpi. Vjetnama, šķiet, nav īstenojusi arī NNN zvejas SRP 24. punkta ieteikumus, kuros karoga valstis tiek aicinātas nodrošināt visaptverošu un efektīvu zvejas uzraudzību, kontroli un pārraudzību no nozvejas brīža līdz izkraušanas vietai un galamērķim, tostarp uz zvejas kuģiem izmantojot kuģu satelītnovērošanas sistēmas saskaņā ar attiecīgajiem valsts, reģionālajiem un starptautiskajiem standartiem.

               (45)

               Ņemot vērā šajā iedaļā izklāstītos apsvērumus un pamatojoties uz visiem Komisijas apkopotajiem faktiem, kā arī uz visiem Vjetnamas iestāžu paziņojumiem, saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 3. un 5. punktu varētu secināt, ka sadarbošanās un noteikumu izpildes ziņā Vjetnama nav izpildījusi savus pienākumus saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem.

         3.3.   Starptautisko noteikumu neīstenošana (NNN zvejas regulas 31. panta 6. punkts)

               (46)

               Saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 6. punkta a) un b) apakšpunktu Komisija analizēja Vjetnamas pievienošanos attiecīgiem starptautiskiem zivsaimniecības instrumentiem vai to ratificēšanu un tās kā reģionālo zvejniecības pārvaldības organizāciju līgumslēdzējas puses statusu vai tās piekrišanu piemērot šo organizāciju pieņemtos saglabāšanas un pārvaldības pasākumus.

               (47)

               Vjetnama 1994. gadā ir ratificējusi UNCLOS un ir WCPFC sadarbības partnere, kas nav locekle.

               (48)

               Izņemot UNCLOS, Vjetnama nav ratificējusi nevienu citu starptautisku juridisko instrumentu, kas saistīts ar zvejniecības pārvaldību. Vjetnamas veikums starptautisko instrumentu īstenošanas jomā neatbilst NNN zvejas SRP 11. punkta ieteikumiem, kuros valstis aicinātas prioritāri ratificēt vai pieņemt Apvienoto Nāciju Organizācijas Nolīgumu par UNCLOS noteikumu īstenošanu attiecībā uz mainīgas dislokācijas un tālu migrējošo zivju sugu krājumu saglabāšanu un apsaimniekošanu (UNFSA) un FAO atbilstības nolīgumu vai pievienoties tiem. Tas ir pretrunā arī ar NNN zvejas SRP 14. punktu, kurā noteikts, ka valstīm būtu pilnībā un efektīvi jāīsteno Rīcības kodekss un ar to saistītie starptautiskie rīcības plāni.

               (49)

               Vjetnama nav ratificējusi 2009. gada FAO Nolīgumu par ostas valsts pasākumiem (PSMA). Tas nozīmē arī to, ka saskaņā ar 27. apsvērumā izklāstīto informāciju Vjetnama neīsteno nekādus ostas kontroles pasākumus attiecībā uz izkrāvumiem no ārvalstu zvejas kuģiem, kaut arī apstrādes rūpniecības apgādes vajadzībām valstī tiek importēts ievērojams apjoms zivju un zivsaimniecības produktu.

               (50)

               Vjetnamas tiesiskais regulējums un noteikumu izpildes pasākumi, šķiet, neatbilst arī pamatprasībām, kas noteiktas UNCLOS 62. un 117.–119. pantā attiecībā uz dzīvo resursu optimālu izmantošanu, valstu pienākumu attiecībā uz saviem valstspiederīgajiem pieņemt pasākumus atklātās jūras dzīvo resursu saglabāšanai, abpusējas sadarbības pienākumu dzīvo resursu saglabāšanā un pārvaldībā un pienākumu saglabāt atklātās jūras dzīvos resursus.

               (51)

               Saskaņā ar 31. panta 6. punkta c) apakšpunktu Komisija analizēja, vai Vjetnama ir bijusi iesaistīta kādā darbībā vai bezdarbībā, kas varētu mazināt piemērojamo normatīvo aktu vai starptautisko saglabāšanas un pārvaldības pasākumu efektivitāti.

               (52)

               Komisija atzīmē, ka CCAMLR ikgadējā komisija ir noteikusi Vjetnamu par pusi, kas nav līgumslēdzēja un kas, iespējams, veic ilkņzivs zveju, izkraušanu un/vai tirdzniecību, taču nesadarbojas ar nozvejas dokumentēšanas shēmu, kas ieviesta 2000. gadā, lai izsekotu šo sugu visā tirdzniecības ciklā, sākot no izkraušanas vietas.

               (53)

               Ņemot vērā šajā iedaļā izklāstītos apsvērumus un pamatojoties uz visiem Komisijas apkopotajiem faktiem, kā arī uz visiem Vjetnamas paziņojumiem, saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 3. un 6. punktu varētu secināt, ka Vjetnama nav izpildījusi pienākumus, kas saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem tai jāpilda attiecībā uz starptautiskajiem noteikumiem, regulējumiem un saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem.

         3.4.   Jaunattīstības valstu īpašie ierobežojumi (NNN zvejas regulas 31. panta 7. punkts)

               (54)

               Saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas tautas attīstības indeksu (ANO TAI) (5) 2015. gadā Vjetnamas tautas attīstības līmenis bija vidējs (115. no 188 valstīm).

               (55)

               Ņemot vērā iepriekš minēto ANO TAI klasifikāciju un 2012.–2017. gada apmeklējumu laikā izdarītos novērojumus, nav pierādījumu tam, ka Vjetnamas nespēja pildīt savus starptautiskajos tiesību aktos noteiktos pienākumus būtu saistīta ar zemu valsts attīstības līmeni. Tāpat nav konkrētu pierādījumu, kas ļautu zvejniecības tiesiskā regulējuma, uzraudzības, kontroles un pārraudzības, kā arī izsekošanas sistēmu nepilnības skaidrot ar spēju un infrastruktūras nepietiekamību. Komisija uz Vjetnamas 2017. gada maija pieprasījumu sniegt atbalstu zvejniecības tiesiskā regulējuma pārskatīšanā atbildēja apstiprinoši.

               (56)

               Ņemot vērā šajā iedaļā paskaidroto situāciju un pamatojoties uz visiem Komisijas apkopotajiem faktiem, kā arī uz visiem valsts paziņojumiem, saskaņā ar NNN zvejas regulas 31. panta 7. punktu var secināt, ka Vjetnamas attīstības līmenis nav tas, kas pasliktina zvejniecības pārvaldības stāvokli un vispārējo darbību.

         4.   SECINĀJUMS PAR NESADARBĪGAS TREŠĀS VALSTS STATUSA NOTEIKŠANAS IESPĒJAMĪBU

               (57)

               Ņemot vērā izdarītos secinājumus attiecībā uz to, ka Vjetnama kā karoga, ostas, piekrastes vai tirgus valsts nav izpildījusi savus starptautiskajos tiesību aktos noteiktos pienākumus un nav veikusi pasākumus, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu NNN zveju, saskaņā ar NNN zvejas regulas 32. pantu būtu jāpaziņo Vjetnamai par iespējamību, ka Komisija var tai noteikt nesadarbīgas trešās valsts statusu cīņā pret NNN zveju.

               (58)

               Turklāt Komisijai attiecībā uz Vjetnamu būtu jāveic visi NNN zvejas regulas 32. pantā minētie demarši. Lai nodrošinātu pareizu pārvaldību, būtu jānosaka termiņš, kurā minētā valsts var sniegt rakstisku atbildi uz šo paziņojumu un labot situāciju.

               (59)

               Turklāt būtu jānorāda, ka paziņošana Vjetnamai par iespējamību, ka tā var tikt noteikta par valsti, kuru Komisija uzskata par nesadarbīgu trešo valsti šā lēmuma īstenošanas nolūkā, nedz kavē Komisiju vai Padomi veikt turpmākus pasākumus, nedz arī automātiski nozīmē, ka tādi tiks veikti nesadarbīgo trešo valstu noteikšanas un šādu valstu saraksta izveides nolūkā,

         IR NOLĒMUSI ŠĀDI.
   Vienīgais pants
   Vjetnamai paziņo par iespējamību, ka Komisija var tai noteikt nesadarbīgas trešās valsts statusu cīņā pret nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju.

      Briselē, 2017. gada 23. oktobrī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Karmenu VELLA

      (1)  OV L 286, 29.10.2008., 1. lpp.

      (2)  https://treaties.un.org/.

      (3)  Starptautiskais Nelegālās, nereģistrētās un neregulētās zvejas aizkavēšanas, novēršanas un izskaušanas rīcības plāns, Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācija, 2001. gads.

      (4)  Tā saukto Vjetnamas “zilo laivu” nelikumīgās darbības ir plaši atspoguļotas Klusā okeāna reģiona plašsaziņas līdzekļos:
   https://www.undercurrentnews.com/2016/03/29/australia-captures-vietnamese-vessels-suspected-of-iuu/
   http://nationalpost.com/news/world/tiny-island-nation-of-palau-very-publicly-burns-vietnamese-boats-caught-fishing-illegally
   http://www.themalaymailonline.com/malaysia/article/mmea-detains-vietnamese-fishermen-for-illegal-fishing#UEtd7edz4ez9lRch.97
   https://www.solomonstarnews.com/news/national/12655-blue-boats-seized
   http://e.vnexpress.net/news/news/malaysia-detains-another-40-vietnamese-for-illegal-fishing-3616922.html.

      (5)  Informācijas avots: http://hdr.undp.org/en/data.


title: Padomes Lēmums (ES) 2017/1937 (2017. gada 11. jūlijs) par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Transporta kopienas dibināšanas līgumu

text:
                  27.10.2017

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 278/1

            PADOMES LĒMUMS (ES) 2017/1937
      (2017. gada 11. jūlijs)
      par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu Transporta kopienas dibināšanas līgumu
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 91. pantu un 100. panta 2. punktu saistībā ar 218. panta 5. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Padome 2008. gada 12. jūnijā un 2009. gada 9. oktobrī pilnvaroja Komisiju Savienības vārdā sākt sarunas ar Albānijas Republiku, Bosniju un Hercegovinu, bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku, Kosovu (*1), Melnkalni un Serbijas Republiku (“Dienvidaustrumu Eiropas puses”) par Transporta kopienas dibināšanas līgumu.

                  (2)

                  Minētās sarunas tika sekmīgi pabeigtas, visām tā pusēm parafējot Transporta kopienas dibināšanas līgumu (“Transporta kopienas līgums”).

                  (3)

                  Transporta kopienas līgums veicina transporta attīstību starp Savienību un Dienvidaustrumu Eiropas pusēm, pamatojoties uz Savienības acquis noteikumiem.

                  (4)

                  Transporta kopienas līguma parakstīšana neskar dalībvalstu nostāju attiecībā uz Kosovas statusu, kas tiks izlemts saskaņā ar valstu praksi un starptautiskajām tiesībam. Neviens termins, formulējums vai definīcija, kas izmantota Transporta kopienas līgumā, tostarp tam pievienotajos pielikumos un protokolos, nenozīmē nedz, ka Savienība atzīst Kosovu par neatkarīgu valsti, nedz, ka Kosovu par tādu atzīst atsevišķas dalībvalstis, ja tās to nav izdarījušas.

                  (5)

                  Dalībvalstu iekšējās procedūras var tikt piemērotas, kad tiek saņemti dokumenti, ko izdevušas Kosovas iestādes saskaņā ar Transporta kopienas līgumu.

                  (6)

                  Transporta kopienas līgums būtu jāparaksta.

                  (7)

                  Lai Transporta kopienas līguma priekšrocības gūtu pēc iespējas agrāk, tas būtu jāpiemēro provizoriski, kamēr tiek pabeigtas procedūras, kas vajadzīgas, lai tas stātos spēkā,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
      1. pants
      Ar šo atļauj Eiropas Savienības vārdā parakstīt Transporta kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā tā noslēgšanu.
      Transporta kopienas līguma teksts ir pievienots šim lēmumam.
      2. pants
      Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots norīkot personu vai personas, kas tiesīgas Savienības vārdā parakstīt Transporta kopienas līgumu.
      3. pants
      Transporta kopienas līgumu piemēro provizoriski saskaņā ar tā 41. panta 3. punktu no tā parakstīšanas dienas, kamēr tiek pabeigtas procedūras tā noslēgšanai.
      4. pants
      Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

         Briselē, 2017. gada 11. jūlijā

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētājs

            M. MAASIKAS

         (*1)  Šis nosaukums neskar nostājas par statusu un atbilst ANO DP Rezolūcijai 1244 (1999) un Starptautiskās Tiesas atzinumam par Kosovas neatkarības deklarāciju.


title: EBTA Uzraudzības iestādes Lēmums Nr. 204/16/COL (2016. gada 23. novembris) par iespējamu nelikumīgu valsts atbalstu, kas piešķirts Íslandsbanki hf. un Arion Bank hf. ar aizdevumu līgumiem uz iespējami preferenciāliem nosacījumiem (Islande) [2017/1950]

text:
                  26.10.2017

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 276/64

            EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES LĒMUMS
      Nr. 204/16/COL
      (2016. gada 23. novembris)
      par iespējamu nelikumīgu valsts atbalstu, kas piešķirts Íslandsbanki hf. un Arion Bank hf. ar aizdevumu līgumiem uz iespējami preferenciāliem nosacījumiem (Islande) [2017/1950]
      EIROPAS BRĪVĀS TIRDZNIECĪBAS ASOCIĀCIJAS (EBTA) UZRAUDZĪBAS IESTĀDE (turpmāk – “Uzraudzības iestāde”),
      ŅEMOT VĒRĀ Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (turpmāk – “EEZ līgums”) un jo īpaši tā 61. pantu un 26. protokolu,
      ŅEMOT VĒRĀ Nolīgumu starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi (turpmāk – “Nolīgums par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi”) un jo īpaši tā 24. pantu,
      ŅEMOT VĒRĀ Nolīguma par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 3. protokolu (turpmāk – “3. protokols”) un jo īpaši tā II daļas 7. panta 2. punktu un 13. pantu,
      PĒC TAM, kad ieinteresētās personas tika aicinātas iesniegt savas piezīmes, un ņemot vērā saņemtās piezīmes,
      tā kā:
      I.   FAKTI

      1.   PROCEDŪRA

                  (1)

                  Uzraudzības iestāde 2013. gada 23. septembrī saņēma sūdzību, kurā bija apgalvots, ka Íslandsbanki hf. (turpmāk – “ISB”) un Arion Bank hf. (turpmāk – “Arion”) saņēmušas nelikumīgu valsts atbalstu, Islandes Centrālajai bankai (turpmāk – “ICB”) piešķirot tām ilgtermiņa finansējumu ar izdevīgām procentu likmēm (1).

                  (2)

                  Uzraudzības iestāde 2013. gada 23. oktobra vēstulē Islandes iestādēm (2) nosūtīja informācijas pieprasījumu, uz kuru Islandes iestādes atbildēja 2014. gada 17. janvārī (3). Pēc tam šī lieta tika apspriesta Uzraudzības iestādes un Islandes iestāžu pārstāvju sanāksmē Reikjavīkā 2014. gada maijā. Pēc diskusijām Uzraudzības iestāde nosūtīja ar 2014. gada 5. jūniju datētu vēstuli (4). Šī lieta vēlreiz tika apspriesta Uzraudzības iestādes un Islandes iestāžu pārstāvju sanāksmē Reikjavīkā 2015. gada februārī, piedaloties ICB pārstāvim. Pēc šīm diskusijām Uzraudzības iestāde nosūtīja ar 2015. gada 24. februāri datētu vēstuli (5), uz kuru Islandes iestādes atbildēja 2015. gada 1. aprīlī (6).

                  (3)

                  Uzraudzības iestāde ar 2015. gada 20. maija Lēmumu Nr. 208/15/COL uzsāka oficiālu izmeklēšanas procedūru par iespējamu nelikumīgu valsts atbalstu, kas ISB un Arion piešķirts ar aizdevumu konversijas līgumiem uz iespējami preferenciāliem nosacījumiem. Islandes iestādes 2015. gada 28. augusta vēstulē (7) sniedza savas piezīmes par Uzraudzības iestādes lēmumu. Tajā pašā datumā Uzraudzības iestāde saņēma arī piezīmes no viena no diviem iespējamajiem atbalsta saņēmējiem, t. i., Arion
                      (8).

                  (4)

                  Lēmums par oficiālās izmeklēšanas procedūras sākšanu 2015. gada 24. septembrī tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un tā EEZ papildinājumā (9). ICB 2015. gada 5. oktobra vēstulē sniedza savas piezīmes par lēmumu sākt procedūru (10).

                  (5)

                  Uzraudzības iestāde 2016. gada 14. jūnija vēstulē pieprasīja ICB, ISB un Arion papildinformāciju (11). Islandes iestādes prasīto informāciju sniedza 2016. gada 20. septembra vēstulē (12).

            2.   PASĀKUMU APRAKSTS

      2.1.   PAMATINFORMĀCIJA

                  (6)

                  Aplūkotie pasākumi ir saistīti ar ICB nodrošinātiem un vērtspapīru aizdevumiem. Darbojoties kā centrālā banka un pēdējās instances aizdevējs un saskaņā ar citu centrālo banku monetāro politiku, ICB piešķir īstermiņa kredītlīnijas finanšu uzņēmumiem nodrošinātu aizdevumu veidā atbilstīgi ICB noteikumiem, kas attiecas uz šādiem aizdevumiem. Finanšu iestādes var pieprasīt diennakts aizdevumus vai septiņu dienu aizdevumus pret nodrošinājumu, ko ICB uzskata par atbilstīgu.

                  (7)

                  Nodrošinātu aizdevumu apjoms 2007. un 2008. gadā nepārtraukti pieauga, un ICB kļuva par nozīmīgu likviditātes avotu finanšu uzņēmumiem. Nodrošinātu aizdevumu apjoms sasniedza lielāko vērtību 2008. gada 1. oktobrī, tieši pirms banku sabrukuma, kad ICB bija aizdevusi finanšu iestādēm ISK 520 miljardus. Tādējādi triju Islandes komercbanku (Landsbankinn, Glitnir un Kaupthing) sabrukuma laikā 2008. gada oktobrī ICB bija pārpirkusi ievērojama apjoma aizdevumu prasības pret šiem iekšzemes finanšu uzņēmumiem, un šīs prasības bija nodrošinātas ar dažādu veidu nodrošinājumiem. Tolaik gandrīz 42 % no ICB kredītlīniju nodrošinājumiem bija Valsts kases nodrošināti vērtspapīri vai ar aktīviem nodrošināti vērtspapīri, savukārt aptuveni 58 % pamatā esošo nodrošinājumu veidoja Glitnir, Kaupthing un Landsbankinn emitētas obligācijas (13).

            2.2.   AR ISB NOSLĒGTAIS AIZDEVUMA LĪGUMS

                  (8)

                  Līdz ar Glitnir sabrukšanu 2008. gadā ICB prasījumiem iestājās maksāšanas termiņš, tādējādi padarot ICB par maksātnespējīgās bankas kreditoru. Ar Finanšu uzraudzības iestādes (FME) 2008. gada oktobra lēmumu visi Glitnir iekšzemes aktīvi un pasīvi principā (izņemot dažus neietvertos aktīvus un pasīvus) tika nodoti ISB, tostarp arī Glitnir neatmaksātais parāds ICB, kura lielums bija aptuveni ISK 55,6 miljardi, kā arī (netieši) īpašumtiesības uz pamatā esošo nodrošinājumu (hipotekāro aizdevumu portfeli) (14).

                  (9)

                  Tā kā parādu ICB veidoja nodrošināti īstermiņa aizdevumi, tūlītēja atmaksāšana būtu nopietni ietekmējusi ISB likviditātes stāvokli un būtu varējusi apdraudēt bankas pārstrukturēšanu. Saskaņā ar ICB sniegto informāciju alternatīvi ICB būtu varējusi iekasēt parādu, un tā rezultātā ICB rīcībā būtu nonācis hipotekāro aizdevumu portfelis. Centrālajai bankai būtu bijis grūti to pārvaldīt. Tolaik arī netika uzskatīts, ka hipotekāro aizdevumu portfeļa pārdošana ir iespējama rīcība, ņemot vērā finanšu krīzi un to, ka potenciālo pircēju skaits tirgū bija ļoti mazs.

                  (10)

                  Tāpēc ISB centās panākt, lai ICB pārskata parādu nolūkā to pārveidot par ilgtermiņa parādu ar saprātīgu amortizācijas profilu, lai izvairītos no papildu negatīvas ietekmes uz ISB likviditātes stāvokli. Pēc ISB un ICB sarunām 2009. gada 11. septembrī tika panākta vienošanās, kuras rezultātā ISB izdeva ICB atsevišķu obligāciju ISK 55,6 miljardu vērtībā. Obligācija bija nodrošināta ar aktīviem – ar to pašu (vai līdzīgu) hipotekāro aizdevumu portfeli kā segtās obligācijas, ko Glitnir bija emitējis iepriekš. Obligācijai bija papildu nodrošinājums ar aizdevuma un vērtības attiecību 70 % apmērā (15). Obligācijas dzēšanas termiņš ir desmit gadi, procentu likme ir 4,5 %, un tā ir piesaistīta patēriņa cenu indeksam (PCI).

            2.3.   AR ARION NOSLĒGTAIS AIZDEVUMA LĪGUMS

                  (11)

                  2008. gada oktobrī bija skaidrs, ka Kaupthing vairs nav iespējams glābt, tāpēc FME pārņēma minētās bankas darbības. Saskaņā ar 2008. gada 6. oktobra Likumu Nr. 125/2008 par Valsts kases līdzekļu sadalījumu neparastos finanšu tirgus apstākļos utt. (turpmāk – “Ārkārtas situāciju likums”) FME nolēma sadalīt Kaupthing vecajā un jaunajā bankā. Jaunā banka, kas vēlāk kļuva par Arion, principā pārņēma lielāko daļu iekšzemes aktīvu un pasīvu. Tomēr nodrošinātās saistības pret ICB un attiecīgais nodrošinājums, tostarp hipotekāro aizdevumu portfelis, netika nodoti (16). Veco banku uzraudzīja noregulējuma komiteja, un vēlāk tai piemēroja likvidācijas procedūras, lai galu galā slēgtu visas tās darbības.

                  (12)

                     Kaupthing, valdība un Arion2009. gada 3. septembrī panāca vienošanos par Arion kapitalizāciju un par pamatu Kaupthing kompensācijas izmaksāšanai Arion (turpmāk – “Kaupthing kapitalizācijas vienošanās”). Saskaņā ar šo vienošanos Kaupthing varēja iegūt kontroli pār Arion, parakstot jaunu akciju kapitālu un apmaksājot jauno akciju kapitālu ar vecās bankas pašas aktīviem (t. i., aktīviem, kas nebija nodoti saskaņā ar FME lēmumu, kā aprakstīts iepriekš).

                  (13)

                  Pirms Kaupthing varēja pieņemt lēmumu par to, vai iegādāties Arion kontrolpaketi, bija jāvienojas ar ICB par neatmaksāto prasību nokārtošanu, jo daži no aktīviem, kas būtu vajadzīgi, lai samaksātu par jauno akciju kapitālu, bija izmantoti kā nodrošinājums aizdevumiem, kurus ICB bija izsniegusi Kaupthing, tostarp hipotekāro aizdevumu portfelis. Tādēļ Finanšu ministrija, ICB un Kaupthing noregulējuma komiteja 2009. gada 30. novembrī noslēdza izlīguma nolīgumu par ICB prasību pret Kaupthing nokārtošanu (turpmāk – “izlīguma nolīgums”). Diennakts aizdevumu nokārtošana bija izklāstīta izlīguma nolīguma 3. pantā, kurā puses vienojās, ka Arion Bank pārņems Kaupthing parādu ICB, emitējot obligāciju par summu aptuveni ISK […] (*1) miljardu apmērā (izmantojot īpašu veidlapu, kas līgumam bija pievienota kā II pielikums), savukārt ICB piešķirs Arion hipotekāro aizdevumu portfeli.

                  (14)

                     Arion un ICB 2010. gada 22. janvārī noslēdza aizdevuma līgumu, kas saskaņā ar ICB un Arion sniegto informāciju nozīmēja izlīguma nolīguma 3. panta un kapitalizācijas vienošanās oficiālu izpildi, t. i., tad Kaupthing kreditori kļuva par Arion īpašniekiem. Aizdevuma līgums aizstāja iepriekš minēto obligāciju. Aizdevuma līgums būtībā atbilda obligācijas emisijas noteikumiem, izņemot to, ka aizdevuma līguma pamatsumma bija denominēta EUR, USD un CHF valūtās, nevis ISK. Šīs valūtas denominācijas izmaiņas atbilda izlīguma nolīguma noteikumiem, kas paredzēja, ka, neraugoties uz pamatsummas denomināciju, Arion ir jāmaksā procenti un jāveic maksājumi ārvalstu valūtās, ciktāl banka to spēj. Izlīguma nolīgumā bija arī noteikts, ka tad, ja Arion nespēj maksāt ārvalstu valūtās un vēlas maksāt ISK, tai ir ICB jāiesniedz rakstisks pamatots pieteikums.

                  (15)

                  Aizdevuma līgumā noteikts, ka aizdevumu piešķir uz septiņiem gadiem, to var pagarināt par diviem triju gadu periodiem, un piešķirtā summa ir EUR […] miljoni, USD […] miljoni un CHF […] miljoni. Arion tika atļauts mainīt to valūtu kombināciju, kurās aizdevums jāatmaksā. Procentu likme bija EURIBOR/LIBOR + 300 bāzes punkti. Arion hipotekāro aizdevumu portfelis kalpoja kā nodrošinājums ICB.

            3.   SŪDZĪBA

                  (16)

                  Kā norādījis sūdzības iesniedzējs, Uzraudzības iestādes lēmumos, ar kuriem apstiprināja pārstrukturēšanas atbalstu ISB un Arion
                      (17), netika novērtēti starp ISB, Arion un ICB noslēgtie aizdevumu līgumi. Tā kā šajos gadījumos šie pasākumi netika aplūkoti, sūdzības iesniedzējs uzskata, ka ir svarīgi saņemt Uzraudzības iestādes atzinumu par i) šo iespējamo papildu atbalsta pasākumu atbilstību EEZ līgumam un ii) sekām, ko rada tas, ka Islandes iestādes par šiem pasākumiem nepaziņoja.

                  (17)

                  Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka laikā, kad ICB noslēdza aizdevumu līgumus ar Arion un ISB, citām bankām Islandē netika dota iespēja saņemt šādu finansējumu no ICB vai citām valdības aģentūrām. Tādēļ sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka atbalsts bija selektīvs, jo tika piešķirts tikai un vienīgi konkrētām finanšu iestādēm, kas konkurē Islandes banku tirgū. Kā norādījis sūdzības iesniedzējs, piešķirot aizdevumu ISB, šai bankai tika piešķirts atbalsts, lai varētu izvairīties no tā, ka ICB izmanto emitētu segto obligāciju; Arion gadījumā aizdevumu piešķīra, lai nodrošinātu atbilstīgu līdzsvaru saistībā ar bankas valūtas risku. Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka citas finanšu iestādes, kas šādu atbalstu nesaņēma, bija spiestas pārdot aktīvus tirgos, kuros izdevīgāki nosacījumi bija pircējiem.

                  (18)

                  Kā norādījis sūdzības iesniedzējs, aizdevumu līgumi ISB un Arion nodrošināja nepārprotamu priekšrocību ilgtermiņa finansējuma veidā ar izdevīgām procentu likmēm, kas bija zemākas par tirgus likmēm, un šāds finansējums nebija pieejamas citiem tirgus dalībniekiem. Sūdzības iesniedzējs norāda, ka privātais ieguldītājs nebūtu slēdzis šādus līgumus laikā, kad finanšu tirgos valdīja nestabilitāte. Lai pamatotu savu apgalvojumu par to, ka procentu likmes bija zemākas par toreizējām tirgus likmēm, sūdzības iesniedzējs iesniedza informāciju par Islandes valdības 2009. gada kredītriska mijmaiņas līguma kredītriska starpībām un 2009. gada procentu likmēm saistībā ar Islandes Mājokļu finansēšanas fonda (HFF) obligāciju emisijām HFF150224 un HFF150434. Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka minētie pasākumi pastiprināja ISB un Arion pozīciju banku tirgū un tādējādi ietekmēja citu tirgus dalībnieku pozīciju.

                  (19)

                  Visbeidzot, sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka ISB un Arion pārstrukturēšanas plāni, kurus īstenoja Islandes valdība un kurus Uzraudzības iestāde atzina par saderīgu atbalstu saskaņā ar EEZ līguma 61. panta 3. punkta b) apakšpunktu, bija pietiekami, lai novērstu traucējumus Islandes ekonomikā. Sūdzības iesniedzējs norāda, ka ar iepriekš minētajiem līgumiem īstenotie papildu atbalsta pasākumi nebija vajadzīgi, kā arī nebija piemēroti un samērīgi, lai atjaunotu Islandes banku sistēmu, un tādēļ ir nesaderīgs valsts atbalsts.

            4.   OFICIĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANAS PAMATOJUMS

                  (20)

                  Lēmumā Nr. 208/15/COL Uzraudzības iestāde provizoriski novērtēja, vai īstermiņa kredītlīnijas, ko ICB piešķīra Glitnir un Kaupthing, kā arī aizdevumu līgumi, ko ICB noslēdza gan ar Arion, gan ISB, varētu būt valsts atbalsts EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē; un, ja tā, vai šādu valsts atbalstu var uzskatīt par saderīgu ar EEZ līguma darbību.

                  (21)

                  Attiecībā uz ICB nodrošinātajiem īstermiņa aizdevumiem bankām un citām finanšu iestādēm Uzraudzības iestāde konstatēja, ka bija atbilstība Banku darbības pamatnostādnēs (18) izklāstītajiem nosacījumiem par likviditātes palīdzību un centrālo banku piedāvātajām iespējām. Tādēļ Uzraudzības iestāde secināja, ka īstermiņa kredītlīnijas, ko ICB piešķīra Glitnir un Kaupthing, nebija valsts atbalsts.

                  (22)

                  Tomēr attiecībā uz ICB aizdevumu līgumiem ar Arion un ISB uz iespējami izdevīgiem nosacījumiem Uzraudzības iestāde izdarīja provizorisku secinājumu, ka nevar izslēgt, ka šie līgumi ir valsts atbalsts EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē. Lēmumā Nr. 208/15/COL tika aplūkoti šādi aspekti:

                              i)

                              Uzraudzības iestāde atzīmēja, ka centrālās bankas piešķirtu publisku atbalstu varētu uzskatīt par attiecināmu uz valsti un tādējādi tas ietver valsts resursu nodošanu;

                              ii)

                              Uzraudzības iestāde pauda šaubas, vai novērtētie pasākumi atbilst rīcībai, kādu privāts kreditors īstenotu salīdzināmā juridiskajā un faktiskajā situācijā; tādējādi Uzraudzības iestādes provizoriskais novērtējums parādīja, ka nevar izslēgt ekonomisku priekšrocību par labu ISB un Arion;

                              iii)

                              tā kā netika nodrošināti nekādi pierādījumi, kas parādītu, ka iespējamo priekšrocību nodrošinošie aizdevumu līgumi bija pieejami visiem uzņēmumiem ar ISB un Arion situāciju salīdzināmā faktiskajā un juridiskajā situācijā, Uzraudzības iestāde pauda provizorisku viedokli, ka pasākumi, šķiet, bija selektīvi;

                              iv)

                              visbeidzot, Uzraudzības iestāde atzīmēja, ka, lai gan ISB un Arion pašlaik darbojas galvenokārt Islandes tirgū, šīs bankas tomēr ir iesaistītas tādu finanšu pakalpojumu sniegšanā, kas ir pilnībā atvērti konkurencei un tirdzniecībai EEZ; tāpēc Uzraudzības iestādes provizoriskais viedoklis ir, ka pasākums varēja izkropļot konkurenci un ietekmēt tirdzniecību EEZ.

                  (23)

                  Uzraudzības iestāde norādīja, ka ir vajadzīgi papildu pierādījumi, lai varētu noteikt, vai aizdevumu noteikumus varētu uzskatīt par saderīgiem ar EEZ līguma darbību.

                  (24)

                  Tādējādi pēc provizoriskā novērtējuma veikšanas Uzraudzības iestāde apšaubīja to, vai attiecīgie pasākumi un it sevišķi aizdevumu noteikumi ir valsts atbalsts, un tad, ja tā ir, vai tos var atzīt par saderīgiem ar EEZ līguma darbību.

            5.   ICB PIEZĪMES

      5.1.   VISPĀRĪGA INFORMĀCIJA

                  (25)

                  ICB norāda, ka Uzraudzības iestāde jau iepriekš ir izskatījusi jautājumu par Islandes finanšu sistēmas pārstrukturēšanu, tās juridisko pamatu un to, kā valdība īstenoja šo pārstrukturēšanu, cita starpā ar ISB un Arion pārstrukturēšanas atbalsta lēmumiem. ICB uzskata, ka nav loģiski šajā gadījumā aplūkotos pasākumus izskatīt ārpus to konteksta un novērtēt tos kā individuālus instrumentus.

                  (26)

                  ICB norāda, ka reāli nav iespējams, ka centrālā banka varētu izmantot tādu nodrošinājumu, kāds bija pieejams Kaupthing (Arion) un ISB gadījumā. Pārņemot šādu nodrošinājumu, ICB būtu uzņēmusies komercbankas funkciju ar vienu no lielākajiem mājsaimniecībām izsniegto kredītu portfeļiem Islandē. Tas neatbilstu tās kā centrālās bankas funkcijai. Pastāvēja arī būtisks risks, ka tiks destabilizētas Arion un ISB darbības, un tādā gadījumā būtu apdraudēta finanšu stabilitāte. Uzraudzības iestādei ir jāņem vērā, ka ICB ir juridisks pienākums sekmēt finanšu stabilitāti. Ja ICB būtu piedzinusi prasību pret ISB, ISB likviditāte būtu kļuvusi pārāk vāja, lai tā varētu darboties kā stabila banka, un tādējādi ICB nebūtu varējusi piedzīt visu savu prasību.

                  (27)

                  ICB norāda, ka Banku darbības pamatnostādnēs diemžēl nav aplūkots, kas notiek situācijā, kad netiek izpildītas tādu prasību saistības, kuras izriet no monetārās politikas darbībām, un centrālā banka ir spiesta īstenot pasākumus, lai piedzītu prasības un pārņemtu nodrošinājuma aktīvus. ICB apgalvo, ka ICB prasību pārvēršana aizdevumu līgumos būtu jāuzskata par parastiem kreditora turpmākajiem pasākumiem ar mērķi maksimāli atgūt prasības, kas izriet no īstermiņa kredītlīnijām, nevis par Arion un ISB piešķirtu jaunu finansējumu.

            5.2.   VALSTS ATBALSTA ESAMĪBA

                  (28)

                  Attiecībā uz to, vai aizdevumu līgumi bankām nodrošināja priekšrocību, ICB pirmām kārtām norāda, ka maksājumu sākotnējais kavējums neietvēra valsts atbalstu, ņemot vērā ārkārtas apstākļus, kādi Islandē pastāvēja pēc banku sistēmas sabrukšanas 2008. gada oktobrī. ICB norāda, ka maksājumu nokārtošanu ar ISB 2009. gada septembrī un ar Kaupthing 2009. gada novembrī nevar uzskatīt par kavējumu, jo Islandē ar Starptautiskā Valūtas fonda (SVF) palīdzību notika visaptveroša banku pārstrukturēšana un attiecībā uz banku aktīvu vērtēšanu pastāvēja liela nenoteiktība.

                  (29)

                  ICB uzsver, ka tai ir juridisks pienākums saglabāt finanšu stabilitāti un uzraudzīt kredītiestāžu ārvalstu valūtu bilances. Tādēļ ICB bija juridisks pienākums risināt tolaik pastāvošo nopietno situāciju. Aizdevumu līgumu noslēgšana šajos apstākļos bija labākais un saprātīgākais ekonomiskais lēmums. ICB norāda, ka nodrošinājuma piemērošana būtu ne vien bijusi pretrunā tās centrālās bankas funkcijai, bet arī galu galā novestu pie tā, ka ICB atgūtu mazāku daļu no īstermiņa parāda.

                  (30)

                  Turklāt, kā ir norādījusi ICB, aizdevumu līgumu noteikumi, t. i., procentu likmes un nodrošinājums, bija izdevīgi ICB. ICB atsaucas uz pieejamo informāciju par emitētajiem instrumentiem visā pasaulē, kā arī uz citu tādu instrumentu noteikumiem, kādus tolaik slēdza puses (Arion, ISB, ICB, citas iekšzemes finanšu iestādes un valsts) (19). Tādēļ ICB norāda, ka aizdevumu līgumu noteikumi abos gadījumos bija pilnībā atbilstīgi parastiem tirgus noteikumiem attiecīgajā laikā un tādējādi pilnībā atbilstīgi tirgus ekonomikas ieguldītāja principam.

                  (31)

                  Attiecībā uz to, vai šie aizdevumu līgumi bija selektīvi, ICB argumentē, ka līdzīgā juridiskajā un faktiskajā situācijā izturēšanās pret visiem uzņēmumiem bija vienāda. Šajā saistībā ICB norāda, ka Straumur, privāta Islandes ieguldījumu banka, arī noslēdza līgumu ar ICB par tās īstermiņa parāda nokārtošanu (20). Turklāt ICB norāda, ka MP Bank neatradās līdzīgā faktiskajā vai juridiskajā situācijā, jo tās īstermiņa parādi nebija nodrošināti ar aktīviem, kas būtu salīdzināmi ar hipotekāro aizdevumu portfeli, bet gan ar tādiem valsts vērtspapīriem kā Valsts kases instrumenti un līdzīgi nodrošināti instrumenti, t. i., viegli pārdodami aktīvi ar noteiktu vērtību un bez izrietošām vai ar pārņemšanu saistītām izmaksām. Tādēļ ICB noraida apgalvojumu, ka citām bankām Islandē nebija dota iespēja saņemt šādu finansējumu no ICB vai citām valdības aģentūrām.

                  (32)

                  Visbeidzot, ICB norāda, ka Uzraudzības iestādei ir jāņem vērā tas, ka laikā, kad tika noslēgti aizdevumu līgumi, starp Islandes finanšu uzņēmumiem un citiem finanšu uzņēmumiem EEZ faktiski nebija nekādas konkurences. Islandes parlaments 2008. gada novembrī pieņēma Likumu Nr. 134/2008, grozot Ārvalstu valūtu maiņas likumu Nr. 87/1992 un piemērojot ierobežojumus attiecībā uz kapitāla pārrobežu apriti un ar to saistītajiem ārvalstu valūtu maiņas darījumiem, un tas nozīmēja, ka ārvalstu finanšu struktūras nevarēja konkurēt Islandes tirgū (21). Tādēļ ICB argumentē, ka minētie pasākumi nevarēja izkropļot konkurenci un ietekmēt tirdzniecību starp EEZ līguma pusēm.

                  (33)

                  Pamatojoties uz iepriekš izklāstīto, ICB apgalvo, ka aizdevumu līgumu slēgšana nevar būt valsts atbalsts EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē.

            5.3.   SADERĪBA

                  (34)

                  Ja Uzraudzības iestāde tomēr uzskata, ka minētie pasākumi ir valsts atbalsts, ICB argumentē, ka pasākumi ir jāuzskata par saderīgiem ar EEZ līgumu, pamatojoties uz tā 61. panta 3. punkta b) apakšpunktu, jo tie bija to pasākumu neatņemama daļa, kas bija vajadzīgi, samērīgi un atbilstīgi, lai novērstu nopietnus traucējumus Islandes ekonomikā, un tādēļ bija tieši saistīti ar pārstrukturēšanas atbalsta pasākumiem, kurus Uzraudzības iestāde apstiprināja savos lēmumos par Arion un ISB pārstrukturēšanas atbalstu.

            6.
            ARION PIEZĪMES

      6.1.   VISPĀRĪGA INFORMĀCIJA

                  (35)

                  Arī Arion apgalvo, ka šajā gadījumā aplūkotos pasākumus nevar izskatīt ārpus to konteksta un vērtēt kā atsevišķus instrumentus. Arion norāda, ka Uzraudzības iestāde jau ir izskatījusi jautājumu par Arion pārstrukturēšanu un kapitalizāciju un apstiprinājusi to savā lēmumā par Arion pārstrukturēšanas atbalstu.

                  (36)

                     Arion norāda, ka aizdevuma denominācija ārvalstu valūtās ISK vietā bija saskaņā ar izlīguma nolīgumu, kas paredzēja, ka Arion ir jāmaksā procenti un jāveic maksājumi ārvalstu valūtās, ciktāl banka to spēj, un ka tai ir atļauts maksāt ISK tikai ārkārtas gadījumos. Arion arī norāda, ka izlīguma nolīguma 4. pantā bija noteikts, ka aizņēmējs ar aizdevēja atļauju var daļēji vai pilnībā izmainīt parāda denomināciju. Tādēļ aizdevuma līgumanoteikumi pilnībā atbilst izlīguma nolīguma noteikumiem. Arion uzsver, ka Uzraudzības iestāde jau ir izskatījusi un apstiprinājusi izlīguma nolīguma noteikumus savā lēmumā par Arion pārstrukturēšanas atbalstu (22).

                  (37)

                     Arion uzskata, Uzraudzības iestādes raksturojums Lēmumā Nr. 208/15/COL, ka bez hipotekāro aizdevumu portfeļa Arion situācija būtu bijusi “vāja”, ir nepareizs. Arion norāda, ka hipotekāro aizdevumu portfelis patiešāmbija vērtīgs aktīvs, jo ietvēra dažu Arion pamatklientu aizdevumus un Arion bija to arī apkalpojis. Saskaņā ar izlīguma nolīgumu (nevis FME lēmumu) Kaupthing spēja nodot hipotekāro aizdevumu portfeli bankai Arion tās kapitalizācijas ietvaros. Tomēr tad, ja nebūtu izlīguma nolīguma 3. panta (un tādējādi nenotiktu hipotekāro aizdevumu portfeļa nodošana), hipotekāro aizdevumu portfelis tiktu aizstāts ar citiem aktīviem, lai nodrošinātu Arion kapitalizācijas un pārstrukturēšanas prasības.

            6.2.   VALSTS ATBALSTA ESAMĪBA

                  (38)

                     Arion norāda, ka ICB nostāju varētu uzskatīt par tāda privāta kreditora nostāju, kas piemēro savas prasības pret Kaupthing, kā izklāstīts izlīguma nolīgumā, saskaņā ar piemērojamiem noteikumiem, kas reglamentē likvidācijas procedūras (23). Hipotekāro aizdevumu portfeļa nodošana saskaņā ar izlīguma nolīgumu un aizdevuma līguma slēgšana notika saskaņā ar noteikumiem, kas pilnībā atbilda parastiem tirgus noteikumiem tajā laikā. Tādējādi ICB rīcība atbilst privāta kreditora pārbaudes prasībām. Tāpēc ICB nepiešķīra Arion nekādas priekšrocības, ko varētu uzskatīt par valsts atbalstu.

                  (39)

                     Arion uzskata, ka galvenos aspektus, kas jāņem vērā, novērtējot, vai hipotētisks privātais kreditors būtu noslēdzis izlīguma nolīgumu un aizdevuma līgumu, var apkopot šādi:

                              i)

                              ICB tā bija vienīgā ekonomiski un funkcionāli saprātīgā iespēja; hipotekāro aizdevumu portfeļa pārņemšanas rezultātā ICB galu galā būtu atguvusi mazāku īstermiņa parāda summu;

                              ii)

                              ICB kā nodrošināts kreditors bija izmantojusi visas citas tolaik pieejamās iespējas;

                              iii)

                              parādniekam Kaupthing bija piemērotas likvidācijas procedūras, tādēļ īstermiņa parāds bija jāslēdz saskaņā ar Bankrota likumu Nr. 21/1991;

                              iv)

                              pasākumi atbilda valdības mērķim nodot veco banku iekšzemes daļu jaunajām bankām;

                              v)

                                 Arion pārstrukturēšanas un kapitalizācijas process bija daļa no finanšu nozares vispārējās pārstrukturēšanas procesa;

                              vi)

                              aizdevuma līguma noteikumi, t. i., procentu likmes un nodrošinājums, bija izdevīgi ICB; to apliecina pieejamā informācija par emitētajiem instrumentiem visā pasaulē, kā arī citu tādu instrumentu noteikumi, kādus tolaik slēdza puses (t. i., Arion, ICB un citas iekšzemes finanšu iestādes un valsts).

                  (40)

                  Tā kā Uzraudzības iestāde Lēmumā Nr. 208/15/COL norādīja, ka ir grūti noteikt piemērotus procentu likmju kritērijus finanšu krīzes apstākļos, Arion ir iesniegusi informāciju par Eiropas banku emitētajām segtajām obligācijām un augstākā ranga nenodrošinātajām obligācijām attiecīgajā periodā. Tā kā ICB izsniegtais aizdevums galvenokārt ir nodrošināts ar hipotēkām, Arion apgalvo, ka tas ir salīdzināms ar segtām obligācijām, ko Eiropas bankas izdeva 2009. gadā, kā nodrošinājumu izmantojot mājokļa hipotēkas. Arion uzskata, ka tās nodrošinātais datu kopums (24) parāda, ka Eiropas banku maksātās finansējuma starpības bija no 0,1 % līdz 1,90 % virs starpbanku likmēm (vidējā starpība – 0,72 %). Augstākās likmes par segtām obligācijām maksāja Īrijas Banka 2009. gada septembrī (1,9 % virs starpbanku likmēm) un EBS Mortgage finance no Īrijas (1,75 % virs starpbankulikmēm) 2009. gada novembrī. Arion norāda, ka ir grūti saskatīt, kā ar hipotēkām un citiem augstas kvalitātes aktīviem nodrošinātu parāda instrumentu (ņemot vērā LIBOR procentu likmi + 3,00 % apmērā) varētu uzskatīt par valsts atbalstu, ja tajā pašā laikā Eiropas bankas augstākās finansējuma izmaksas ar hipotēkas nodrošinājumu bija starpbanku likmes + 1,9 % apmērā.

                  (41)

                     Arion uzskata, ka izlīguma nolīguma noteikumu izmaiņas aizdevuma līgumā saistībā ar pamatsummas denomināciju EUR, USD un CHF valūtās ISK vietā bija izdevīgas ICB. Arion norāda, ka Islandē pēc banku sistēmas sabrukuma 2008. gada rudenī tika piemēroti stingri ierobežojumi attiecībā uz kapitāla pārrobežu apriti un saistītajiem ārvalstu valūtu darījumiem. Ja šādos apstākļos piemēro privātā kreditora pārbaudi, vienīgais secinājums var būt tāds, ka privāts kreditors labprātāk būtu izvēlējies denomināciju ārvalstu valūtās, nevis ISK. Tādēļ šādas denominācijas izmaiņas būtu bijušas izdevīgas kreditoram, nevis parādniekam.

                  (42)

                     Arion izdara salīdzinājumu arī ar izlīguma nolīgumu (LBI līgums), ko 2009. gada decembrī noslēdza “jaunā”Landsbankinn (NBI) un “vecā”Landsbankinn (LBI). Saskaņā ar LBI līgumu NBI emitēja LBI labā augstākā ranga nodrošinātu obligāciju, kas bija denominēta EUR, GBP un USD valūtās, par summu ISK 247 miljardu apmērā ārvalstu valūtā uz desmit gadiem. Turklāt 2013. gada sākumā tika emitēta konvertējama obligācija ISK 92 miljardu vērtībā ārvalstu valūtā. Šīs augstākā ranga nodrošinātās obligācijas bija atlīdzība par aktīviem un pasīviem, kas tika pārvietoti no LBI2008. gada 9. oktobrī saskaņā ar FME lēmumu par LBI aktīvu un pasīvu nodošanu NBI. Šo augstākā ranga nodrošināto obligāciju termiņš iestājas 2018. gada oktobrī, un pirmos piecus gadus par tām nav jāveic iemaksu maksājumi. Procentu likmes ir EURIBOR/LIBOR + 175 bāzes punkti pirmos piecus gadus un EURIBOR/LIBOR + 290 bāzes punkti atlikušos piecus gadus. Tās nodrošina portfeļi ar aizdevumiem Landsbankinn klientiem (25).

                  (43)

                     Arion uzskata, ka LBI līguma noteikumus var uzskatīt par tieši salīdzināmiem ar aizdevuma līguma noteikumiem. Atšķirības var apkopot šādi:

                              i)

                              175 bāzes punktu / 290 bāzes punktu starpība attiecībā pret privātu aizdevēju salīdzinājumā ar ICB 300 bāzes punktiem saskaņā ar aizdevuma līgumu;

                              ii)

                              pamatsumma gandrīz ISK 350 miljardu apmērā no privāta aizdevēja salīdzinājumā ar ICB ISK […] miljardiem saskaņā ar aizdevuma līgumu;

                              iii)

                              privātam aizdevējam piedāvāts portfelis ar nodrošinātiem aizdevumiem klientiem salīdzinājumā ar diversificētu portfeli ar iekšzemes riska darījumiem ar valsts, pašvaldību un mājokļu hipotēkām, kas ICB nodrošināts saskaņā ar aizdevuma līgumu.

                  (44)

                     Arion norāda, ka visas iepriekš izklāstītās atšķirības starp abiem gadījumiem ir izdevīgas aizdevuma līguma gadījumā un ICB, t. i., augstāka procentu likme, mazāka pamatsumma un spēcīgāks nodrošinājumu portfelis, neraugoties uz to, ka aizdevējs šajā gadījuma ir privāta puse. Tas parāda, ka Arion nodrošinātā finansējuma noteikumi atbilstīgi aizdevuma līgumam atbilst tolaik dominējošajiem tirgus noteikumiem.

                  (45)

                  Tādēļ rezumējot Arion apgalvo, ka aizdevuma līguma noslēgšana starp ICB un Arion nevar būt valsts atbalsts EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē.

            6.3.   SADERĪBA

                  (46)

                  Ja Uzraudzības iestāde, neraugoties uz iepriekš izklāstītajiem argumentiem, uzskata, ka pasākumi ir valsts atbalsts, Arion apgalvo, ka šie pasākumi ir saderīgi ar EEZ līgumu, pamatojoties uz 61. panta 3. punkta b) apakšpunktu.

                  (47)

                  Tā kā šie pasākumi bija Arion galīgās kapitalizācijas un Uzraudzības iestādei iesniegtā Arion pārstrukturēšanas plāna neatņemama daļa, Arion uzskata, ka šos pasākumus šajā gadījumā nevar nodalīt no Uzraudzības iestādes veiktā vispārējā novērtējuma. Tādēļ uz tiem attiecas Uzraudzības iestādes lēmums par Arion pārstrukturēšanas atbalstu.

                  (48)

                     Arion uzskata arī, ka tad, ja Uzraudzības iestāde uzskata, ka ir iespējams atkārtoti pievērsties tāda darījuma konkrētai daļai, kuru Uzraudzības iestāde jau ir pārbaudījusi un apstiprinājusi Arion pārstrukturēšanas atbalsta lēmumā, Uzraudzības iestādei būtu jāņem vērā visa faktiskā un juridiskā situācija. Tādējādi Uzraudzības iestādes novērtējumam par šo pasākumu saderību būtu jāatbilst novērtējumam Arion pārstrukturēšanas atbalsta lēmumā un it sevišķi novērtējumam par to, vai bija atbilstība piemērojamo valsts atbalsta pamatnostādņu kritērijiem.

            7.
            ISB PIEZĪMES

                  (49)

                     ISB iesniedza informāciju par līdzīgu ar aktīviem nodrošinātu obligāciju nosacījumiem Eiropā laikā, kad tika noslēgts līgums ar ICB. ISB norāda, ka līdzīgas ar aktīviem nodrošinātas obligācijas Eiropā tolaik tirgoja ar 40–80 bāzes punktu uzcenojumu pret valsts garantētiem vērtspapīriem. ISB iesniedza grafiku, kas parāda trīs valstu, t. i., Francijas, Vācijas un Spānijas, 2009. gada datus par starpības atšķirībām starp segto obligāciju starpībām un valsts starpībām. iBoxx
                      (26) segtās starpības ir visu neatmaksāto segto obligāciju vidējais svērums no attiecīgajām valstīm ar indeksu vidējo ilgumu no pieciem līdz septiņiem gadiem.

                  (50)

                  Kā redzams grafikā, starpība šajā periodā būtiski svārstījās un, piemēram, Spānijā tā pašlaik ir negatīva. Starpības atšķirība šajās trijās valstīs 2009. gadā bija no 40 līdz 160 bāzes punktiem.

            II.   NOVĒRTĒJUMS

      1.   VALSTS ATBALSTA ESAMĪBA

                  (51)

                  Nākamajās nodaļās Uzraudzības iestāde novērtēs, vai ICB aizdevuma līgumu noslēgšana ar ISB un Arion ir valsts atbalsts EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē.

                  (52)

                  Pasākums uzskatāms par valsts atbalstu EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē, ja kumulatīvi ir izpildīti visi šādi nosacījumi: pasākumam ir i) jābūt valsts piešķirtam vai piešķirtam no valsts līdzekļiem; ii) jānodrošina ekonomiska priekšrocība uzņēmumam; iii) jābūt selektīvam un iv) jārada konkurences izkropļojumi un jāietekmē tirdzniecība starp līgumslēdzējām pusēm.

                  (53)

                  Provizoriski jāatgādina, ka nepastāv monetārās politikas vispārējs atbrīvojums no valsts atbalsta noteikumu piemērošanas (27). Patiešām, likviditātes palīdzības atbrīvošana no valsts atbalsta tiesību aktu piemērošanas, kā minēts 21. apsvērumā iepriekš, attiecas tikai uz pasākumiem, kas atbilst Uzraudzības iestādes 2008. gada Banku darbības pamatnostādņu 51. punktā un Uzraudzības iestādes 2013. gada Banku darbības pamatnostādņu 62. punktā uzskaitītajiem nosacījumiem (28). Tas nenozīmē, ka visas centrālo banku darbības ir atbrīvotas no valstsatbalsta noteikumu piemērošanas. Šajā gadījumā Uzraudzības iestāde uzskata, ka ICB izsniegtie ilgtermiņa aizdevumi neatbilst 2008. un 2013. gada Banku darbības pamatnostādņu minētajos punktos izklāstītajiem nosacījumiem, jo pasākumi bija saistīti ar abām bankām nodrošinātajiem pārstrukturēšanas pasākumiem. Tādēļ Uzraudzības iestādei ir jānovērtē pasākumi, pamatojoties uz EEZ līguma 61. panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem.

            1.1.   VALSTS LĪDZEKĻU IZMANTOŠANA

                  (54)

                  Saskaņā ar EEZ līguma 61. panta 1. punktu, lai pasākumu uzskatītu par valsts atbalstu, tas ir jānodrošina valstij vai no valsts līdzekļiem.

                  (55)

                  Valsts jēdziens EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē attiecas uz visām valsts pārvaldes struktūrām no centrālās valdības līdz pilsētas līmenim vai līdz zemākajam administratīvajam līmenim, kā arī uz valsts uzņēmumiem un struktūrām (29).

                  (56)

                  Izskatītie pasākumi ir ICB aizdevumu līgumi ar Arion un ISB uz iespējami izdevīgiem nosacījumiem.

                  (57)

                  Lai noteiktu, vai ICB izsniegtie ilgtermiņa aizdevumi ir saistīti ar valsts resursiem, ir jānovērtē, vai centrālās bankas īstenotos pasākumus var uzskatīt par piedēvējamiem valstij. Centrālās bankas parasti ir neatkarīgas no centrālās valdības. Tomēr tas, vai valsts sektora iestāde ir vai nav autonoma, nav būtiski (30). Turklāt kopumā valda uzskats, ka centrālās bankas pilda sabiedrisku uzdevumu. Uzraudzības iestāde atzīmē, ka pastāv stabili iedibināta judikatūra, kas nosaka, ka tādas iestādes nodrošināts finansiāls atbalsts, kura pilda sabiedrisku pienākumu, var novest pie valsts atbalsta piešķiršanas (31). Tādējādi centrālās bankas piešķirtu publisku atbalstu var uzskatīt par piedēvējamu valstij un attiecīgi atzīt par valsts atbalstu (32). Patiešām, saskaņā ar 2013. gada Banku darbības pamatnostādnēm centrālās bankas izsniegtie līdzekļi konkrētām kredītiestādēm kopumā nozīmē valsts resursu nodošanu (33).

                  (58)

                  Tomēr papildus šiem apsvērumiem jautājumu par to, vai attiecīgos aizdevumu līgumus piešķīra valsts vai no valsts resursiem, var atstāt neatbildētu, ņemot vērā nākamajā iedaļā izdarīto secinājumu, ka pasākumi bankām nenodrošināja ekonomisku priekšrocību.

            1.2.   PRIEKŠROCĪBA

                  (59)

                  Lai pasākumi būtu valsts atbalsts EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē, tiem ir uzņēmumam jānodrošina priekšrocība.

                  (60)

                  EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē priekšrocība ir jebkāds ekonomisks labums, kuru uzņēmums nebūtu saņēmis parastos tirgus apstākļos un kura dēļ uzņēmums ir izdevīgākā stāvoklī nekā tā konkurenti. Būtiska ir tikai pasākuma ietekme uz uzņēmumu, nevis valsts intervences cēlonis vai mērķis (34). Lai pasākums būtu valsts atbalsts, tas var būt pozitīva ekonomiska priekšrocība, kā arī atbrīvojums no ekonomiska sloga. Atbrīvojums no ekonomiska sloga ir plašs jēdziens, kas ietver jebkuru pasākumu, kurš samazina izmaksas, kādas parasti nāktos segt no uzņēmuma budžeta. Jautājums par to, vai aizdevumu līgumu noslēgšanu varētu uzskatīt par priekšrocības piešķiršanu ISB un Arion, galu galā būs atkarīgs no tā, vai privāts kreditors, kas pēc lieluma ir salīdzināms ar attiecīgo valsts struktūru un kas darbojas tādos pašos tirgus apstākļos, būtu piešķīris līdzīgu aizdevumu ar līdzīgiem nosacījumiem.

                  (61)

                  Lai noteiktu, vai valsts struktūra ir rīkojusies tā, kā līdzīgā situācijā rīkotos jebkurš tirgus ekonomikas dalībnieks, ir jāņem vērā tikai tie ieguvumi un pienākumi, kas ir saistīti ar valsts vai valsts struktūras kā ekonomikasdalībnieka funkciju, izslēdzot ieguvumus un pienākumus, kas saistīti ar valsts vai valsts struktūras kā valsts iestādes funkciju (35). Turklāt, lai noteiktu, vai valsts intervence atbilst tirgus nosacījumiem, tas ir jāizskata ex ante, ņemot vērā tikai to informāciju, kas bija pieejama laikā, kad tika pieņemts lēmums par intervenci. Jānorāda arī, ka tad, ja par noteiktu parādsaistību darījumu nav konkrētas tirgus informācijas, attiecīgā parāda instrumenta atbilstību tirgus nosacījumiem var novērtēt, pamatojoties uz salīdzinājumu ar salīdzināmiem tirgus darījumiem (t. i., izmantojot salīdzinošo analīzi).

                  (62)

                  Eiropas Savienības tiesu izstrādātā un pilnveidotā privātā kreditora pārbaude (36) palīdz noteikt, vai nosacījumi, saskaņā ar kuriem ir jāatmaksā valsts kreditora prasība, potenciāli pārskatot maksājumu grafiku, ir valsts atbalsts. Ja valsts atrodas situācijā, kad tā nevis kā ieguldītājs vai projekta veicinātājs, bet gan kā kreditors cenšas maksimāli palielināt atgūto summu no neatmaksāta parāda, iecietīga attieksme maksājuma atlikšanas veidā vien navpietiekama, lai pieņemtu, ka ir izrādīta labvēlīgāka attieksme valsts atbalsta nozīmē. Šādos apstākļos valsts kreditora rīcību var salīdzināt ar hipotētiska privātā kreditora rīcību salīdzināmā faktiskajā un juridiskajā situācijā. Izšķirošs ir jautājums par to, vai privāts kreditors būtu izrādījis līdzīgu attieksmi parādniekam līdzīgos apstākļos.

                  (63)

                  Pirms aizdevumu līgumu novērtēšanas rodas jautājums par to, vai sākotnējie kavējumi maksājumu veikšanā, kas, kā var saprast, ilga aptuveni no 2008. gada oktobra līdz 2009. gada beigām, var būt saistīti ar valsts atbalstu. Kopumā valsts struktūru lēmumi izrādīt iecietību aizdevumu maksājumu kavējumu gadījumā var būt saistīti ar priekšrocības nodrošināšanu parādniekam un ar valsts atbalstu. Lai gan maksājumu pagaidu atlikšana, visticamāk, atbilstu privāta kreditora rīcībai un tādējādi nebūtu valsts atbalsts, šāda rīcība, kas sākotnēji atbilst tirgus nosacījumiem, var kļūt par valsts atbalstu maksājuma kavējuma ieilgšanas gadījumā (37).

                  (64)

                  Skatoties no privāta kreditora perspektīvas, tādas prasības piemērošana, kurai ir iestājies termiņš, ir pašsaprotama rīcība. Tas attiecas arī uz gadījumu, kad parādnieks ir nonācis finansiālās grūtībās, kā arī uz maksātnespējas gadījumu. Šādos apstākļos privāti kreditori parasti nebūs gatavi pieņemt maksājuma papildu kavējumu, ja vien tas viņiem nesagādātu kādas acīmredzamas priekšrocības. Gluži pretēji, ja parādnieks nonāk finansiālās grūtībās, papildu aizdevumi tam tiktu piešķirti tikai saskaņā ar stingrākiem noteikumiem, piemēram, ar augstāku procentu likmi vai visaptverošākiem nodrošinājumiem, jo atmaksa ir apdraudēta. Izņēmumi var būt pamatoti atsevišķos gadījumos, kad prasības nepiemērošana šķiet ekonomiski saprātīgāka alternatīva. Tā tas būtu gadījumā, kad prasības nepiemērošana nozīmē nepārprotami labākas iespējas iekasēt būtiski lielāku prasību daļu salīdzinājumā ar citām iespējamajām alternatīvām vai kad šādi var novērst vēl lielākus izrietošos zaudējumus. Privāta kreditora interesēs var būt parādnieka uzņēmuma darbības saglabāšana tā aktīvu likvidācijas vietā un tādējādi konkrētos apstākļos tikai daļas no parāda iekasēšana. Ja privāts kreditors atturas no savas prasības pilnīgas piemērošanas, tas parasti pieprasīs parādniekam nodrošināt papildu nodrošinājumus. Ja tas nebūs iespējams, piemēram, finansiālās grūtībās nonākušu parādnieku gadījumā, privāts kreditors centīsies panākt, ka tiek nodrošināta maksimāla atlīdzība gadījumā, ja parādnieka finansiālais stāvoklis vēlāk uzlabosies. Ja parādnieks nesniedz pietiekamu nodrošinājumu vai saistības, privāts kreditors parasti nepieņemtu pārskatītu parāda grafiku un parādniekam neizsniegtu papildu aizdevumus.

                  (65)

                  Attiecībā uz maksājumu sākotnējo kavējumu ICB argumentē, ka maksājumu nokārtošanu ar ISB 2009. gada septembrī un ar Kaupthing 2009. gada novembrī nevar uzskatīt par kavējumu, ņemot vērā ārkārtas apstākļus, kādi Islandē pastāvēja pēc banku sistēmas sabrukšanas 2008. gada oktobrī. Laikposmā no sabrukuma līdz prasību nokārtošanai Islandē norisinājās visaptveroša banku pārstrukturēšana ar SVF palīdzību un pastāvēja ievērojama neskaidrība attiecībā uz banku aktīvu taisnīgu vērtējumu. Tādēļ ICB kā banku kreditoram bija vajadzīgs laiks, laipienācīgi novērtētu aktīvus, kas kalpoja kā nodrošinājums. Uzraudzības iestāde ir izvērtējusi šos argumentus un uzskata, ka ICB attiecībā uz sākotnējo kavējumu rīkojās saskaņā ar privāta kreditora pārbaudi.

                  (66)

                  Turpinājumā Uzraudzības iestādei ir jānovērtē, vai privāts kreditors ar līdzīgām īstermiņa prasībām pret saistības nepildošām bankām būtu piekritis nodot hipotekāro aizdevumu portfeļus saskaņā ar iepriekš izklāstītajiem nosacījumiem un pēc tam būtu piekritis slēgt aizdevumu līgumus ar jaunajām bankām saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem.

                  (67)

                  Uzraudzības iestāde atzīmē, ka Glitnir un Kaupthing sabrukšanas sākumā 2008. gada rudenī ICB bija nonākusi situācijā, kurā nebija reālu cerību izmantot tādu nodrošinājumu, kāds bija iesaistīts Arion un ISB gadījumā. Ņemot vērā to, ka aizdevumu portfeļi veidoja lielu daļu no Arion un ISB klientu bāzes, šāda nodrošinājuma pārņemšana varēja apdraudēt Arion un ISB finanšu stabilitāti un novest pie šo finanšu uzņēmumu bankrota. Arī nodrošinājuma izmantošana būtu ICB radījusi papildu administratīvos izdevumus. Turklāt, ja aizdevumu portfeļi tiktu piedāvāti pārdošanai, ICB arī nebūtu nekādas pārliecības par pieņemamu atgūšanu. Ņemot vērā toreizējo tirgus situāciju Islandē, bija ļoti maza varbūtība, ka būtu pieejami ieguldītāji ar pietiekami spēcīgu kapitālu, lai iegādātos portfeļus. Tādēļ hipotekāro aizdevumu portfeļa pārņemšanas rezultātā – vai nu izmantojot nodrošinājumu, vai pēc bankrota – ICB būtu galu galā atguvusi mazāku īstermiņa parāda summu.

                  (68)

                  Tādējādi šajā situācijā ICB izvēlējās slēgt aizdevumu līgumus, lai nodrošinātu savu prasību pilnu samaksu ar procentiem, nesaskaroties ar administratīviem izdevumiem. Attiecīgi aizdevumu līgumi tika noslēgti, lai attiecīgajā laikā panāktu maksimālu iespējamo atgūšanu.

                  (69)

                  Pamatojoties uz šiem elementiem, Uzraudzības iestāde uzskata, ka ICB, slēdzot aizdevumu līgumus, centās maksimāli palielināt savu prasību atgūšanu.

                  (70)

                  Uzraudzības iestādei ir arī jānovērtē, vai ar aizdevumu nolīgumiem saistītie nosacījumi un it sevišķi piemērojamās procentu likmes būtu bijušas pietiekami derīgas privātam kreditoram, lai tās atbilstu privāta kreditora pārbaudes prasībai.

                  (71)

                  Lēmumā Nr. 208/15/COL Uzraudzības iestāde atzīmēja, ka ir grūti noteikt piemērotus procentu likmju kritērijus finanšu krīzes apstākļos. Reaģējot uz šo apsvērumu, ISB, Arion un ICB ir iesniegušas papildinformāciju un piezīmes.

                  (72)

                     ISB argumentē, ka procentu likmes atbilst līdzīgu ar aktīviem nodrošinātu obligāciju tā laika procentu likmēm. ISB obligācijas termiņš ir desmit gadi ar 4,5 % procentu likmi, tā ir piesaistīta patēriņa cenu indeksam (PCI), kā arī tai ir papildu nodrošinājums ar aizdevuma un vērtības attiecību 70 % apmērā. Procentu likme tika noteikta aptuveni 50 bāzes punktu apmērā virs valsts garantētajām HFF obligācijām emisijas dienā. Salīdzinājumam jānorāda, ka Eiropā ierastas likmes līdzīgiem ar aktīviem nodrošinātiem vērtspapīriem bija 40–80 bāzes punkti virs valsts garantētiem vērtspapīriem. ISB arī iesniedza grafiku, kas parāda, ka starpību atšķirības Francijā, Vācijā un Spānijā 2009. gadā bija no 40 līdz 160 bāzes punktiem.

                  (73)

                  Līdzīgi Arion argumentē, ka tās aizdevuma līgums ar ICB tika noslēgts saskaņā ar tirgus noteikumiem. Arion to cita starpā salīdzina ar salīdzināmu līgumu, kas noslēgts starp NBI un LBI. Abi līgumi tika noslēgti aptuveni vienā laikā, t. i., 2009. gada beigās un 2010. gada sākumā, un attiecās uz līdzīgu prasību nokārtošanu. Salīdzinājums parāda, ka Arion aizdevuma līguma noteikumi bija stingrāki par LBI līguma (kurā iesaistīts privāts aizdevējs) noteikumiem. Patiešām, šķiet, ka LBI līgums paredzēja zemākas procentu likmes, bija saistīts ar lielāku pamatsummu un noteica vājāku nodrošinājumu ar mazāku daudzveidību nekā Arion aizdevuma līgums.

                  (74)

                  Savā 2015. gada 31. marta vēstulē (38)
                     Arion sniedza papildinformāciju par Eiropas banku emitētām segtām obligācijām un augstākā ranga nenodrošinātām obligācijām laikposmā no 2009. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim. Ņemot vērā to, ka ICB izsniegtais aizdevums galvenokārt ir nodrošināts ar hipotēkām, Arion apgalvo, ka tas ir salīdzināms ar segtām obligācijām, ko Eiropas bankas emitēja 2009. gadā, izmantojot mājokļahipotēkas kā nodrošinājumu. Kā minēts iepriekš, Arion iesniegtais datu kopums parāda, ka Eiropas banku maksātās finansējuma starpības bija no 0,1 % līdz 1,90 % virs starpbanku likmēm (vidējā starpība – 0,72 %). Augstākās likmes par segtām obligācijām maksāja Īrijas Banka 2009. gada septembrī (1,9 % virs starpbanku likmēm) un EBS Mortgage no Īrijas (1,75 % virs starpbanku likmēm) 2009. gada novembrī.

                  (75)

                  ICB arī argumentē, ka aizdevumu līgumu noteikumi, t. i., procentu likmes un nodrošinājums, bija izdevīgi ICB. ICB ir norādījusi, ka to apliecina pieejamā informācija par emitētajiem instrumentiem visā pasaulē (kā dokumentējusi Arion, skatīt iepriekš), kā arī citu tolaik slēgto instrumentu noteikumi, tostarp LBI līgums.

                  (76)

                  Uzraudzības iestāde atzīmē, ka ICB un banku noslēgtie aizdevumu līgumi paredz procentu likmi LIBOR + 3,00 % apmērā un ir nodrošināti ar hipotēkām un citiem aktīviem. Kā parāda ISB un Arion iesniegtā informācija, šī procentu likme krietni pārsniedz vidējās procentu likmes par tolaik noslēgtiem salīdzināmiem parāda instrumentiem un pat pārsniedz jebkuru citu tādu Eiropas banku, kuru nodrošinājums bija hipotēkas, toreizējās augstākās finansējuma izmaksas (t. i., Īrijas Banka, starpbanku likmes + 1,9 %). Uzraudzības iestāde uzskata, ka banku iesniegtā informācija par salīdzināmiem parāda instrumentiem ir uzticama un precīzi atspoguļo tirgus nosacījumus laikā, kad tika slēgti aizdevumu līgumi. Turklāt, tā kā par šīm procentu likmēm bija vienojušās privātas puses, Uzraudzības iestāde uzskata, ka tās ir piemērotāks kritērijs, lai noteiktu toreizējās tirgus likmes, nekā kredītriska mijmaiņas līguma kredītriska starpības un HFF obligāciju procentu likmes, uz ko atsaucas sūdzības iesniedzējs.

                  (77)

                  Attiecībā uz aizdevuma līgumu ar Arion Uzraudzības iestāde atzīmē, ka aizdevums tika denominēts ārvalstu valūtās ISK vietā. Tomēr, kā ir norādījusi Arion, šī denominācijas maiņa atbilda izlīguma nolīguma noteikumiem, kas paredzēja, ka Arion ir jāmaksā procenti un jāveic maksājumi ārvalstu valūtās, ciktāl banka to spēj, un ka Arion ar aizdevēja atļauju var daļēji vai pilnībā mainīt parāda denomināciju. Kā norādīts iepriekš, Uzraudzības iestāde izlīguma nolīguma noteikumus izskatīja un apstiprināja jau Arion pārstrukturēšanas atbalsta lēmumā. Turklāt, kā atzīmējusi Arion, stingro ierobežojumu dēļ attiecībā uz kapitāla pārrobežu apriti un saistītajiemārvalstu valūtu darījumiem privāts kreditors, visticamāk, būtu izvēlējies denomināciju ārvalstu valūtās, nevis ISK. Tādēļ šādas denominācijas izmaiņas būtu bijušas izdevīgas kreditoram, nevis parādniekam.

                  (78)

                  Ņemot vērā toreizējos tirgus rādītājus un iesniegtos pierādījumus, Uzraudzības iestāde konstatē, ka aizdevumu līgumu aizdevuma noteikumi kopumā un it sevišķi procentu likmes būtu bijušas vienlīdz pieņemamas privātam kreditoram, kas būtu nonācis salīdzināmā faktiskajā un juridiskajā situācijā.

                  (79)

                  Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, Uzraudzības iestāde konstatē, ka ICB aizdevumu līgumi ar ISB un Arion šīm bankām nenodrošināja ekonomisku priekšrocību.

            1.3.   SELEKTIVITĀTE, KONKURENCES IZKROPĻOJUMI UN IETEKME UZ TIRDZNIECĪBU STARP LĪGUMSLĒDZĒJĀM PUSĒM

                  (80)

                  Lai pasākums būtu valsts atbalsts EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē, tam ir jābūt selektīvam, kā arī jāspēj izkropļot konkurenci un ietekmēt tirdzniecību starp līguma slēdzējām pusēm. Tomēr, ņemot vērā to, ka Uzraudzības iestāde ir konstatējusi, ka šajā gadījumā netika nodrošinātas nekādas ekonomiskas priekšrocības, un tā kā nav atbilstības kumulatīvajiem nosacījumiem par valsts atbalsta esamību, Uzraudzības iestādei šajā saistībā nav jāveic papildu novērtējums.

            2.   SECINĀJUMS

                  (81)

                  Pamatojoties uz iepriekš izklāstīto novērtējumu, Uzraudzības iestāde uzskata, ka ICB noslēgtie aizdevumu līgumi ar ISB un Arion nav valsts atbalsts EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
      1. pants
      ICB noslēgtie aizdevumu līgumi attiecīgi ar Íslandsbanki hf. un Arion banki hf. nav valsts atbalsts EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē. Ar šo oficiālā izmeklēšana tiek izbeigta.
      2. pants
      Šis lēmums ir adresēts Islandei.
      3. pants
      Autentisks ir tikai šā lēmuma teksts angļu valodā.

         Briselē, 2016. gada 23. novembrī

               EBTA Uzraudzības iestādes vārdā –

               priekšsēdētājs

            Sven Erik SVEDMAN

               Kolēģijas locekle

            Helga JÓNSDÓTTIR

         (1)  Dokuments Nr. 684053.

         (2)  Dokuments Nr. 685741.

         (3)  Islandes iestāžu atbilde ietvēra ICB (dokuments Nr. 696093), ISB (dokuments Nr. 696092) un Arion (dokuments Nr. 696089) vēstules.

         (4)  Dokuments Nr. 709261.

         (5)  Dokuments Nr. 745267.

         (6)  Islandes iestāžu atbilde ietvēra ICB (dokuments Nr. 753104) un Arion (dokuments Nr. 753101) vēstules.

         (7)  Dokuments Nr. 771173.

         (8)  Dokuments Nr. 771174.

         (9)  EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 20. maija Lēmums Nr. 208/15/COL par iespējamu nelikumīgu valsts atbalstu, kas piešķirts Íslandsbanki hf. un Arion banki hf. ar aizdevumu konversijas līgumiem uz iespējami preferenciāliem nosacījumiem (turpmāk – “Lēmums Nr. 208/15/COL”) (OV C 316, 24.9.2015., 6. lpp., un EEZ papildinājums Nr. 57, 24.9.2015., 1. lpp.). Pieejams vietnē http://www.eftasurv.int/media/esa-docs/physical/208-15-COL.pdf.

         (10)  Dokuments Nr. 775870.

         (11)  Dokuments Nr. 808042.

         (12)  Dokumenti Nr. 819287, 819289, 819291, 819293 un 819295.

         (13)  Lai gūtu pārskatu par situācijas attīstību saistībā ar nodrošinātiem aizdevumiem, skatīt ICB 2008. gada ziņojumu, 9., 10. un 11. lpp., pieejams vietnē http://www.sedlabanki.is/lisalib/getfile.aspx?itemid=7076.

         (14)  Glitnir bija izstrādājusi segto obligāciju programmu, saskaņā ar kuru hipotekāro aizdevumu portfelis tika pārdots Glitni banka (GLB) Fondam, kas savukārt nodrošināja segto obligāciju programmas ietvaros izdotās parādzīmes (Glitnir saistības). Segtās obligācijas nepārdeva ieguldītājiem, bet izmantoja kā nodrošinājumu repo darījumos ar ICB. Ar FME2008. gada 14. oktobra lēmumu cita starpā visas Fondā esošās apliecību akcijas tika nodotas ISB. ICB turējumā bija neatmaksātās segtās obligācijas kā nodrošinājums Glitnir neatmaksātajam parādam pret ICB, un tās tagad bija nodotas ISB un FME lēmuma pieņemšanas laikā to vērtība bija aptuveni ISK 55 miljardi. ISB bija jāvada Fonds un jāveic visi maksājumi saistībā ar sākotnējo parādu, lai aizsargātu aktīvus (hipotekāro aizdevumu portfeli), kā arī jāsedz maksas visām attiecīgajām sākotnējās parādu programmas pusēm. Tā kā Fonda darbība un aizdevumu apkalpošana ar Fonda starpniecību bija saistīta ar paredzamām izmaksām un sarežģījumiem, ISB sarunās centās panākt, lai ICB pārskata parādu, cita starpā lūdzot pagarināt parāda termiņu.

         (15)  Aizdevuma un vērtības attiecība ir finanšu termins, ko aizdevēji izmanto, lai aprakstītu aizdevuma un iegādātā aktīva vērtības attiecību.

         (16)  Sk. finanšu ministra ziņojumu par komercbanku pārstrukturēšanu, 13.–17. lpp. Pieejams tiešsaistē vietnē http://www.althingi.is/altext/pdf/139/s/1213.pdf.

         (*1)  Uz kvadrātiekavās ietverto informāciju attiecas dienesta noslēpuma ievērošanas pienākums.

         (17)  EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 27. jūnija Lēmuma Nr. 244/12/COL par pārstrukturēšanas atbalstu Íslandsbanki (turpmāk – “ISB pārstrukturēšanas atbalsta lēmums”) (OV L 144, 15.5.2014., 70. lpp., un EEZ papildinājums Nr. 28, 15.5.2014., 1. lpp.) publiskā versija; un EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 11. jūlija Lēmuma Nr. 291/12/COL par pārstrukturēšanas atbalstu Arion Bank (turpmāk – “Arion pārstrukturēšanas atbalsta lēmums”) (OV L 144, 15.5.2014., 169. lpp., un EEZ papildinājums Nr. 28, 15.5.2014., 89. lpp.), publiskās versijas 86., 149., 168. un 238. punkts.

         (18)  Pamatnostādnes par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu no 2013. gada 1. decembra atbalsta pasākumiem banku labā saistībā ar finanšu krīzi (turpmāk – “2013. gada Banku darbības pamatnostādnes”) (OV L 264, 4.9.2014., 6. lpp., un EEZ papildinājums Nr. 50, 4.9.2014., 1. lpp.) (62. punkts), ar ko tika aizstātas Pamatnostādnes par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu pasākumiem, kas veikti attiecībā uz finanšu iestādēm (turpmāk – “2008. gada Banku darbības pamatnostādnes”) (OV L 17, 20.1.2011., 1. lpp., un EEZ papildinājums Nr. 3, 20.1.2011., 1. lpp.) (51. punkts).

         (19)  Dokuments Nr. 819287.

         (20)  Sk. http://www.almchf.com/new-and-events/nr/121.

         (21)  2011. gada spriedums Pálmi Sigmarsson/Seðlabanki Íslands E-03/11, EBTA Ct. Rep. 430.

         (22)  Arion pārstrukturēšanas atbalsta lēmums, 86., 149., 168. un 238. punkts.

         (23)  Kredītiestāžu, piemēram, Kaupthing, finansiālo reorganizāciju un maksātnespēju reglamentē Likuma par finanšu uzņēmumiem Nr. 161/2002 noteikumi, kas ietver īpašu maksātnespējas noteikumu kopumu, kuru papildina Bankrota likuma Nr. 21/1991 vispārējie noteikumi, kas piemērojami visos maksātnespējas gadījumos Islandē. Likvidācijas procedūras ir daudzējādā ziņā līdzīgas bankrota procedūrām. Faktiski daudzi Bankrota likuma noteikumi ir ar atsauces palīdzību ietverti likvidācijas procedūrās, piemēram, prasību apstrāde, kā arī citi noteikumi, kas nodrošina vienādu attieksmi pret kreditoriem.

         (24)  Sk. 1., 2. un 3. grafiku Arion2015. gada 31. marta vēstules (dokuments Nr. 753101) pielikumā.

         (25)  Dokuments Nr. 696088.

         (26)  iBoxx obligāciju tirgus indeksi ir profesionālai izmantošanai paredzēti kritēriji un ietver likvīdu ieguldījumu kategorijas obligāciju emisijas.

         (27)  Sk. spriedumu, 1988. gada 7. jūnijs, Grieķijas Republika/Komisija, C-57/86, EU:C:1988:284, 9. punkts.

         (28)  Lai gan 2008. gada Banku darbības pamatnostādnes vairs nav spēkā, tās bija piemērojamas laikā, kad tika pieņemti šie apstrīdētie pasākumi, tādēļ Uzraudzības iestādei tās šajā gadījumā ir jāpiemēro.

         (29)  Spriedums, 1987. gada 14. oktobris, Vācija/Komisija, C-248/84, EU:C:1987:437, 17. punkts.

         (30)  Spriedums, 1996. gada 12. decembris, Air France/Komisija, T-358/94, EU:T:1996:194, 58.–62. punkts.

         (31)  Spriedums, 1974. gada 2. jūlijs, Itālija/Komisija, C-173/73, EU:C:1974:71, 16. punkts; spriedums, 1977. gada 22. marts, Steinicke and Weinling/Vācija, C-78/76, EU:C:1977:52.

         (32)  Sk. 48. un 49. punktu Komisijas 1999. gada 10. novembra Lēmumā 2000/600/EK par nosacītu atbalsta apstiprināšanu, ko Itālija piešķīrusi Sicīlijas valsts bankām Banco di Sicilia un Sicilcassa (OV L 256, 10.10.2000., 21. lpp.), kur bez turpmākām apspriedēm tiek pieņemts, ka avansi, ko Banca d'Italia ir piešķīrusi grūtībās nonākušām bankām, ir valsts nodrošināts finansiāls atbalsts.

         (33)  2013. gada Banku darbības pamatnostādnes, 62. punkts.

         (34)  Spriedums, 1974. gada 2. jūlijs, Itālija/Komisija, C-173/73, EU:C:1974:71, 13. punkts.

         (35)  Spriedums, 2012. gada 5. jūnijs, Komisija/EDF, C-124/10 P, EU:C:2012:318, 79., 80. un 81. punkts; spriedums, 1986. gada 10. jūlijs, Beļģija/Komisija, C-234/84, EU:C:1986:302, 14. punkts; spriedums, 1986. gada 10. jūlijs, Beļģija/Komisija, C-40/85, EU:C:1986:305, 13. punkts; spriedums, 1994. gada 14. septembris, Spānija/Komisija, C-278/92–C-280/92, EU:C:1994:325, 22. punkts; spriedums, 2003. gada 28. janvāris, Vācija/Komisija, C-334/99, EU:C:2003:55, 134. punkts.

         (36)  Sk. spriedumu, 1999. gada 29. aprīlis, Spānija/Komisija, C-342/96, EU:C:1999:210, 46. punkts un turpmākie punkti; spriedumu, 2000. gada 10. maijs, SIC/Komisija, T-46/97, EU:T:2000:123, 98. punkts un turpmākie punkti; spriedumu, 1999. gada 29. jūnijs, DM Transport/Komisija, C-256/97, EU:C:1999:332, 19. punkts un turpmākie punkti; spriedumu, 2000. gada 12. oktobris, Spānija/Komisija, C-480/98, EU:C:2000:559, 19. punkts un turpmākie punkti; spriedumu, 2002. gada 11. jūlijs, HAMSA/Komisija, T-152/99, EU:T:2002:188, 167. punkts; spriedumu, 2004. gada 14. septembris, Spānija/Komisija, C-276/02, EU:C:2004:521, 31. punkts un turpmākie punkti; spriedumu, 2004. gada 21. oktobris, Lenzig/Komisija, T-36/99, EU:T:2004:312, 134. punkts un turpmākie punkti; spriedumu, 2004. gada 8. jūlijs, Technische Glaswerke Ilmenau/Komisija, T-198/01, EU:T:2004:222, 97. punkts un turpmākie punkti; spriedumu, 2007. gada 22. novembris, Spānija/Komisija, C-525/04 P, EU:C:2007:698, 43. punkts un turpmākie punkti; spriedumu, 2007. gada 12. septembris, Olympiaki Aeroporia Ypiresies/Komisija, T-68/03, EU:T:2007:253; spriedumu, 2011. gada 17. maijs, Buzek Automotive/Komisija, T-1/08, EU:T:2011:216, 65. punkts un turpmākie punkti.

         (37)  Sk. ģenerāladvokāta M. Jacobs1998. gada 24. septembra atzinumu lietā DM Transport, C-256/97, EU:C:1998:436, 38. punkts.

         (38)  Dokuments Nr. 753101.