title: 2004/15/: EBTA Uzraudzības iestādes Lēmums Nr. 15/04/COL ( 2004. gada 18. februārīs ), ar kuru četrdesmit pirmo reizi groza procedūras un materiālo tiesību noteikumus valsts atbalsta jomā, ieviešot jaunu 9C. nodaļu  Dienesta noslēpums valsts atbalsta lēmumu jomā

text:
               8.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 154/27

         EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES LĒMUMS

   Nr. 15/04/COL
   (2004. gada 18. februārīs),
   ar kuru četrdesmit pirmo reizi groza procedūras un materiālo tiesību noteikumus valsts atbalsta jomā, ieviešot jaunu 9C. nodaļu “Dienesta noslēpums valsts atbalsta lēmumu jomā”
   EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE,
   Ņemot vērā Eiropas Ekonomikas zonas līgumu (1) un jo īpaši tā 61. līdz 63. pantu, kā arī 26. protokolu.
   Ņemot vērā Līgumu starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanu (2), jo īpaši tā 24. pantu, 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu un 3. protokola I daļas 1. pantu (3).
   Tā kā saskaņā ar Uzraudzības un Tiesas līguma 24. pantu EBTA Uzraudzības iestāde īsteno EEZ līguma noteikumus par valsts atbalstu.
   Tā kā saskaņā ar Uzraudzības un Tiesas līguma 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu EBTA Uzraudzības iestāde sniedz paziņojumus vai pamatnostādnes par EEZ līgumā iztirzātajiem jautājumiem, ja to skaidri paredz minētais līgums vai Uzraudzības un Tiesas līgums vai ja EBTA Uzraudzības iestāde to uzskata par nepieciešamu.
   Atgādinot procedūras un materiālo tiesību noteikumus valsts atbalsta jomā (4), ko EBTA Uzraudzības iestāde pieņēma 1994. gada 19. janvārī.
   Tā kā Eiropas Komisija 2003. gada 1. decembrī pieņēma jaunu paziņojumu K(2003) 4582 par dienesta noslēpumu valsts atbalsta lēmumu jomā (5)

   Tā kā minētais paziņojums ir attiecināms arī uz Eiropas Ekonomikas zonu.
   Tā kā ir jānodrošina EEZ valsts atbalsta noteikumu vienāda piemērošana visā Eiropas Ekonomikas zonā.
   Tā kā saskaņā ar EEZ līguma XV pielikuma beigu daļā iekļautās nodaļas “Vispārīgi” II punktu EBTA Uzraudzības iestādei, pēc apspriešanās ar Komisiju, ir jāpieņem tiesību akti, kas atbilstu Eiropas Komisijas pieņemtajiem.
   Apspriedusies ar Eiropas Komisiju.
   Atgādinot, ka EBTA Uzraudzības iestāde 2004. gada 3. februārī par šo tēmu ir apspriedusies ar EBTA valstīm daudzpusējā sanāksmē.
   IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1)

               Valsts atbalsta pamatnostādnes groza, iekļaujot jaunu 9C. nodaļu – “Dienesta noslēpums valsts atbalsta lēmumu jomā”.

               2)

               Valsts atbalsta pamatnostādņu jaunā 9C. nodaļa ir pievienota šā lēmuma pielikumā.

               3)

               EBTA valstis informē ar vēstuli, tai pievienojot šā lēmuma kopiju un tā pielikumu.

               4)

               Saskaņā ar EEZ līguma 27. protokola d) punktu Eiropas Komisiju informē ar šā lēmuma kopiju, ietverot tā pielikumu.

               5)

               Šo lēmumu, ietverot tā pielikumu, publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un EEZ pielikumā.

               6)

               Šis lēmums ir autentisks angļu valodā.

      Briselē, 2004. gada 18. februārī

            EBTA Uzraudzības iestādes vārdā —

         Hannes HAFSTEIN

            priekšsēdētājs

         Bernd HAMMERMANN

            kolēģijas loceklis

      (1)  Tālāk tekstā – EEZ līgums.

      (2)  Tālāk tekstā – Uzraudzības un Tiesas līgums.

      (3)  Grozījumi Uzraudzības un Tiesas līguma 3. protokolā, kas tika veikti pēc EBTA valstu vienošanās 2001. gada 10. decembrī par grozījumiem Līguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanu 3. protokolā, stājās spēkā 2003. gada 28. augustā. Ar šiem grozījumiem 3. protokolā tika iekļauta “Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma [bijušā] 93. panta piemērošanai”.

      (4)  Pamatnostādnes par EEZ Līguma 61. un 62. panta un Uzraudzības un Tiesas līguma 3. protokola 1. panta piemērošanu un interpretāciju, ko EBTA Uzraudzības iestāde ir pieņēmusi un izdevusi 1994. gada 19. janvārī, OV L 231, 3.9.1994., EEZ pielikums Nr. 32, pēdējie grozījumi izdarīti ar Uzraudzības iestādes Lēmumu Nr. 198/03/COL, vēl nav publicēts. Tālāk tekstā – Valsts atbalsta pamatnostādnes.

      (5)  Komisijas 2003. gada 1. decembra Paziņojums K(2003) 4582 par dienesta noslēpumu valsts atbalsta lēmumu jomā, OV C 297, 9.12.2003., 6. lpp.

      PIELIKUMS
      9C.   DIENESTA NOSLĒPUMS VALSTS ATBALSTA LĒMUMU JOMĀ
      9C.1.   Ievads

                  1)

                  Šajā paziņojumā noteikts, kā EBTA Uzraudzības iestāde rīkojas ar EBTA valstu kā valsts atbalsta lēmumu adresātu pieprasījumiem par pienākuma glabāt dienesta noslēpumu attiecināšanu uz šādu lēmumu daļām un par attiecīgo daļu izņemšanu no lēmumu publicējamās versijas.

                  2)

                  Tas ietver divus aspektus:

                              a)

                              noteikt informāciju, uz kuru var attiecināt pienākumu glabāt dienesta noslēpumu, un

                              b)

                              noteikt šādu pieprasījumu apstrādes procedūru.

            9C.2.   Tiesiskais regulējums

                  1)

                  EEZ Līguma 122. pantā, kas atbilst EK Līguma 287. panta redakcijai, noteikts: “Līgumslēdzēju pušu pārstāvji, delegāti un eksperti, kā arī amatpersonas un citi darbinieki, kas darbojas saistībā ar šo līgumu, arī pēc savu pienākumu izpildes nedrīkst izpaust informāciju, kura vērtējama kā dienesta noslēpums, it īpaši informāciju par uzņēmumiem, to darījumu attiecībām un izmaksām.”

                  2)

                  Tas atspoguļojas arī Uzraudzības un Tiesas līguma 3. protokola II daļas 24. un 25. pantā par EBTA Uzraudzības iestādes funkcijām un pilnvarām valsts atbalsta jomā (1).

                  3)

                  Uzraudzības un Tiesas līguma 16. pantā noteikts: “EBTA Uzraudzības iestādes lēmumos norāda to pieņemšanas pamatojumu.”.

                  4)

                  Turklāt Uzraudzības un Tiesas līguma 3. protokola 6. panta 1. punkta pirmajā teikumā attiecībā uz lēmumiem par oficiālas pārbaudes procedūras uzsākšanu noteikts: “Lēmumā par oficiālas pārbaudes procedūras uzsākšanu rezumē attiecīgos faktiskos un tiesiskos jautājumus, tajā iekļauj EBTA Uzraudzības iestādes sākotnējo izvērtējumu par to, vai ierosinātajam pasākumam ir atbalsta iezīmes, kā arī izklāstīta iemeslus, kas liek šaubīties par tā saderību ar kopējo tirgu […]”.

            9C.3.   Informācijas veidi, uz kuru var attiecināt dienesta noslēpumu

                  1)

                  EK Tiesa ir secinājusi, ka, lai gan EK Līguma 287. pants galvenokārt attiecas uz informāciju, kura iegūta no uzņēmumiem, vārdi “it īpaši” norāda, ka runa ir par vispārīgu principu, kas piemērojams arī cita veida konfidenciālai informācijai (2).

                  2)

                  No tā secināms, ka dienesta noslēpums aptver gan komercnoslēpumus, gan cita veida konfidenciālu informāciju.

                  3)

                  Komercnoslēpuma un citas konfidenciālas informācijas jēdzienus nav iemesla interpretēt citādi, nekā tie tiek lietoti, runājot par pretmonopolu un uzņēmumu apvienošanās procedūrām. Tas, ka pretmonopolu un apvienošanās procedūru gadījumā Uzraudzības iestādes lēmumu adresāti ir uzņēmumi, bet valsts atbalsta procedūru gadījumā – EBTA valstis, nav šķērslis tam, lai piemērotu vienādu pieeju, nosakot, kādu informāciju klasificēt kā komercnoslēpumu vai cita veida konfidenciālu informāciju.

            9C.3.1.   Komercnoslēpums

                  1)

                  Komercnoslēpums var būt tikai tāda informācija par uzņēmumu, kurai ir reāla vai potenciāla ekonomiska vērtība un kuras izpaušana vai izmantošana varētu radīt ekonomiskas priekšrocības citiem uzņēmumiem. Tipiski piemēri ir metodes ražošanas un izplatīšanas izmaksu noteikšanai, ražošanas noslēpumi (proti, komerciāli vērtīgs un slepens plāns, formula, process vai ietaise, ko izmanto preču ražošanai, sagatavošanai, komplektēšanai vai apstrādei, un kas ir jauninājumu vai ievērojumu ieguldījumu gala rezultāts) un procesi, piegādes avoti, saražotais un pārdotais daudzums, tirgus daļa, klientu un izplatītāju saraksti, tirgvedības plāni, pašizmaksas struktūra, tirdzniecības politika un informācija par uzņēmuma iekšējo organizāciju.

                  2)

                  Jāsecina, ka kopumā komercnoslēpumi attiecas vienīgi uz atbalsta saņēmējiem (vai citu trešu pusi) un tikai uz informāciju, ko iesniegusi EBTA valsts (vai treša puse). Tādējādi uz pašas Uzraudzības iestādes paziņojumiem (piemēram, izsakot šaubas par pārstrukturēšanas plāna īstenojamību) nevar attiecināt dienesta noslēpumu.

                  3)

                  Tikai tas vien, ka informācijas izpaušana varētu kaitēt uzņēmumam, nav pietiekams pamats, lai šādu informāciju varētu uzskatīt par komercnoslēpumu. Piemēram, Uzraudzības iestādes lēmums, ņemot vērā tās rīcībā nonākušu informāciju, pārstrukturēšanas atbalsta gadījumā uzsākt oficiālu pārbaudes procedūru, var likt apšaubīt atsevišķus pārstrukturēšanas plāna aspektus. Šāds lēmums var (vēl vairāk) iespaidot attiecīgā uzņēmuma kredītspēju. Tomēr tas ne obligāti noved pie secinājuma, ka lēmuma pamatā esošā informācija ir uzskatāma par komercnoslēpumu.

                  4)

                  Lai noteiktu, vai informācija ir uzskatāma par komercnoslēpumu, Uzraudzības iestāde vispārīgā gadījumā piemēros šādus kritērijus (uzskaitījums nav izsmeļošs):

                              a)

                              pakāpe, kādā informācija ir zināma ārpus uzņēmuma;

                              b)

                              kādi pasākumi ir veikti, lai aizsargātu uzņēmuma informāciju, piemēram, darbinieku vai pārstāvju līgumos iekļaujot noteikumus par attiecībām ar konkurentiem un par informācijas neizpaušanu, utml.;

                              c)

                              informācijas vērtība gan no uzņēmuma, gan konkurentu viedokļa;

                              d)

                              pūles vai ieguldījumi, kas uzņēmumam bija nepieciešami, lai iegūtu informāciju;

                              e)

                              pūles, kādas būtu jāpieliek citiem, lai šo informāciju iegūtu vai atveidotu;

                              f)

                              aizsardzības pakāpe, kāda šā veida informācijai ir noteikta saskaņā ar attiecīgās EBTA valsts tiesību aktiem.

                  5)

                  Vispārīgā gadījumā Uzraudzības iestāde uzskata, ka pienākums glabāt dienesta noslēpumu nav attiecināms uz šāda veida informāciju:

                              a)

                              publiski pieejama informācija, ieskaitot informāciju, kuru specializēti informācijas dienesti piedāvā tikai par maksu, vai informāciju, kas ir vispārzināma noteiktas nozares speciālistiem (piemēram, inženieru vai mediķu vispārējās zināšanas). Tāpat apgrozījums parasti nav uzskatāms par komercnoslēpumu, jo šo rādītāju publicē gada pārskatā vai tas citādi kļūst zināms tirgus aprindās. Pieprasot publiski nepieejamu apgrozījuma datu konfidencialitāti, tas ir jāpamato, un katrs pieprasījums jāizvērtē atsevišķi. Tas, ka informācija nav publiski pieejama, ne vienmēr nozīmē, ka to var uzskatīt par komercnoslēpumu;

                              b)

                              vēsturiski dati, jo īpaši informācija, kas ir vecāka par pieciem gadiem;

                              c)

                              statistikas dati vai apkopota informācija;

                              d)

                              atbalsta saņēmēja vārds/uzvārds/nosaukums, darbības joma, atbalsta mērķis un summa utt.

                  6)

                  Ikviens pieprasījums izņēmuma kārtā atkāpties no šiem principiem ir precīzi jāpamato.

            9C.3.2.   Cita konfidenciāla informācija

                  1)

                  Pretmonopolu un apvienošanās gadījumā pie konfidenciālas informācijas pieskaitāma noteikta veida informācija, ko paziņo Uzraudzības iestādei un ar ko rīkojas kā ar konfidenciālu (piemēram, tirgus pētījums, ko veicis procedūrā iesaistītais uzņēmums un kas ir tā īpašums). Šķiet, ka līdzīgu pieeju varētu attiecināt arī uz valsts atbalsta lēmumiem.

                  2)

                  Tomēr valsts atbalsta jomā iespējami tādi konfidenciālas informācijas veidi, kādi nav sastopami pretmonopolu un apvienošanās procedūrās, jo īpaši valsts noslēpums vai ar valsts organizatoriskajām darbībām saistīta konfidenciāla informācija. Vispārīgā gadījumā, ņemot vērā Uzraudzības iestādes pienākumu sniegt savu lēmumu pamatojumu un nodrošināt pārskatāmību, uz šādu informāciju dienesta noslēpumu var attiecināt tikai īpašos izņēmuma apstākļos. Piemēram, informāciju par publisko dienestu organizāciju un izmaksām parasti nevar uzskatīt par “citu konfidenciālu informāciju” (tomēr to var uzskatīt par komercnoslēpumu, ja tā atbilst 9C.3.1. iedaļā minētajiem kritērijiem).

            9C.4.   Piemērojamā procedūra
      9C.4.1.   Vispārīgie principi

                  1)

                  Uzraudzības iestādes galvenais uzdevums ir vienlaicīgi izpildīt divus pretēja rakstura pienākumus, proti, saskaņā ar Uzraudzības un Tiesas līguma 16. pantu pamatot savus lēmumus, nodrošinot, ka tajos tiek iekļauti visi galvenie pamatojuma elementi, un garantēt dienesta noslēpuma glabāšanu.

                  2)

                  Papildus pamatpienākumam sniegt savu lēmumu pamatojumu, Uzraudzības iestādei jāņem vērā nepieciešamība efektīvi piemērot valsts atbalsta noteikumus (cita starpā dodot EBTA valstīm, atbalsta saņēmējiem un ieinteresētajām pusēm iespēju iesniegt apsvērumus vai apstrīdēt iestādes lēmumus) un nodrošināt savas politikas pārskatāmību. Tādēļ ir būtiski Uzraudzības iestādes lēmumus publiskot pilnībā. Pamatprincips ir tāds, ka pieprasījumus par konfidenciālu attieksmi var apstiprināt tikai tad, ja tas ir būtiski nepieciešams, lai aizsargātu komercnoslēpumus vai citu konfidenciālu informāciju, kuras saturs attaisno šāda veida aizsardzību.

                  3)

                  Komercnoslēpumu un citas konfidenciālas informācijas aizsardzība nav absolūta – tas nozīmē, ka tā var tikt izpausta, piemēram, ja tā ir būtiski svarīga, lai Uzraudzības iestāde pamatotu savu lēmumu. Tādējādi vispārīgā gadījumā dienesta noslēpuma glabāšanas pienākumu nevar attiecināt uz informāciju, kas vajadzīga, lai noteiktu atbalsta pasākumu un tā saņēmēju. Līdzīgi, dienesta noslēpuma glabāšanas pienākumu nevar attiecināt uz informāciju, kas vajadzīga, lai pierādītu, ka ir ievēroti EEZ Līguma 61. panta noteikumi. Tomēr Uzraudzības iestādei, ņemot vērā konkrētā gadījuma apstākļus, būs rūpīgi jāizvērtē, vai publiskošanas nepieciešamība ir svarīgāka par iespējamo kaitējumu, kāds varētu rasties EBTA valstij vai uzņēmumam.

                  4)

                  Uzraudzības iestādes lēmumu publicētajā versijā pieņemtā teksta svītrojumi ir attaisnojami vienīgi dienesta noslēpuma gadījumā. Nav pieļaujams, ka punkti tiktu mainīti vietām vai ka tiktu pievienoti vai mainīti teikumi. Ja Uzraudzības iestāde uzskata, ka konkrētu informāciju nedrīkst izpaust, var pievienot parindi, kurā izņemto informāciju formulē citādi vai norāda tās apjomu, ja tas vajadzīgs lēmuma saprotamības un loģikas nodrošināšanai.

                  5)

                  Pieprasījumi lēmuma tekstu neizpaust vispār vai neizpaust tā būtiskas daļas, kā rezultātā Uzraudzības iestādes pieņemtā lēmuma pamatojums varētu kļūt neizprotams, nevar tikt apstiprināti.

                  6)

                  Sūdzību gadījumā Uzraudzības iestāde ņems vērā sūdzības iesniedzēja vēlmi noskaidrot iemeslus, kādēļ tā ir pieņēmusi konkrētu lēmumu, neprasot vērsties Tiesā (3). Tādēļ, no vienas puses, EBTA valstu pieprasījumiem attiecināt dienesta noslēpuma glabāšanas pienākumu uz tām lēmumu daļām, kuras skar sūdzības iesniedzēju intereses, būs jābūt īpaši labi motivētiem un pārliecinošiem. No otras puses, Uzraudzības iestāde vairīsies izpaust informāciju, kuru tiek prasīts atzīt par tādu, uz kuru attiecināms dienesta noslēpums, ja radīsies aizdomas, ka sūdzība galvenokārt iesniegta tādēļ, lai piekļūtu šai informācijai.

                  7)

                  EBTA valstis nevar atsaukties uz dienesta noslēpumu, lai atteiktos Uzraudzības iestādei sniegt informāciju, kuru iestāde uzskata par nepieciešamu atbalsta pasākumu izvērtēšanai. Šādā gadījumā atsaucas uz Uzraudzības un Tiesas līguma 3. protokolā izklāstīto procedūru (jo īpaši 3.protokola II daļas 2. panta 2. punkts, 5., 10. un 16. pants).

            9C.4.2.   Procedūra

                  1)

                  Pašreiz Uzraudzības iestāde savus lēmumus attiecīgajai EBTA valstij dara zināmus nekavējoties un dod tai iespēju – parasti 15 darba dienu laikā – norādīt, uz kādu informāciju būtu jāattiecina pienākums glabāt dienesta noslēpumu. Minēto termiņu var pagarināt, Uzraudzības iestādei vienojoties ar attiecīgo EBTA valsti.

                  2)

                  Ja attiecīgā EBTA valsts Uzraudzības iestādes noteiktajā termiņā nepaziņo, uz kādu informāciju būtu jāattiecina pienākums glabāt dienesta noslēpumu, lēmumu parasti publisko pilnībā.

                  3)

                  Ja attiecīgā EBTA valsts vēlas, lai uz konkrētu informāciju tiktu attiecināts pienākums glabāt dienesta noslēpumu, tai jānorāda attiecīgās lēmuma daļas un par katru daļu, kuru prasa neatklāt, jāsniedz pamatojums.

                  4)

                  Uzraudzības iestāde EBTA valsts pieprasījumu izskata nekavējoties. Ja Uzraudzības iestāde nepiekrīt uz atsevišķām lēmuma daļām attiecināt pienākumu par dienesta noslēpuma glabāšanu, tā norāda iemeslus, kādēļ tā uzskata, ka attiecīgās daļas nedrīkst tikt izņemtas no lēmuma publicējamās versijas. Ja EBTA valsts nav iesniegusi pieņemamu pieprasījuma pamatojumu (t. i., pamatojumu, kas nav acīmredzami neapmierinošs vai nepareizs), Uzraudzības iestādei nav papildus jāpierāda, kādēļ attiecīgās daļas nedrīkst tikt izņemtas no lēmuma publicējamās versijas, bet tai pietiek atsaukties uz pamatojuma nepietiekamību.

                  5)

                  Ja Uzraudzības iestāde piekrīt uz atsevišķām daļām attiecināt pienākumu par dienesta noslēpuma glabāšanu, taču nepiekrīt pilnībā apmierināt EBTA valsts pieprasījumu, tā par savu lēmumu paziņo, EBTA valstij nosūtot jaunu publicējamās versijas projektu, kurā norāda izņemtās daļas. Ja Uzraudzības iestāde piekrīt uz EBTA valsts norādītajām daļām attiecināt pienākumu glabāt dienesta noslēpumu, lēmuma tekstu publicē saskaņā ar Uzraudzības un Tiesas līguma 3. protokolā II daļas 26. pantu, izlaižot daļas, uz kurām attiecas pienākums glabāt dienesta noslēpumu. Tekstā norāda šādu izlaidumu vietas (4).

                  6)

                  Saņēmusi Uzraudzības iestādes lēmumu, kurā norādīti iemesli, kādēļ tā atsakās neizpaust noteiktas lēmuma daļas, EBTA valsts 15 darba dienu laikā var iesniegt papildu pamatojumu savai prasībai.

                  7)

                  Ja attiecīgā EBTA valsts Uzraudzības iestādes noteiktajā termiņā neiesniedz papildu pamatojumu, Uzraudzības iestāde lēmumu publicē tādā versijā, kāda bija pievienota tās atbildē uz EBTA valsts sākotnējo pieprasījumu.

                  8)

                  Ja attiecīgā EBTA valsts noteiktajā termiņā iesniedz papildu pamatojumu, Uzraudzības iestāde to izskata nekavējoties. Ja Uzraudzības iestāde piekrīt uz EBTA valsts norādītajām daļām attiecināt pienākumu glabāt dienesta noslēpumu, lēmuma tekstu publicē saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem.

                  9)

                  Ja vienošanos panākt nav iespējams, Uzraudzības iestāde publicē savu lēmumu par oficiālas pārbaudes procedūras uzsākšanu. Šādos lēmumos rezumē attiecīgos faktiskos un tiesiskos jautājumus, iekļauj sākotnējo izvērtējumu par to, vai ierosinātajam pasākumam ir atbalsta iezīmes, kā arī izklāstīta iemeslus, kas liek šaubīties par tā saderību ar kopējo tirgu. Ir skaidrs, ka šādos lēmums jābūt ietvertai būtiskākajai informācijai, lai trešām pusēm un EBTA valstīm būtu iespējams iesniegt savus apsvērumus. Vispārīgā gadījumā Uzraudzības iestādes pienākums sniegt šo būtisko informāciju ir vērtējams augstāk nekā prasības aizsargāt komercnoslēpumu vai cita veida konfidenciālu informāciju. Turklāt gan atbalsta saņēmēja, gan ieinteresēto pušu interesēs ir tas, lai šis lēmums būtu pieejams iespējami drīz. Jebkāda kavēšanās apdraudētu valsts atbalsta kontroles procesu.

                  10)

                  Ja nav iespējams panākt vienošanos par pieprasījumiem attiecināt pienākumu par dienesta noslēpuma glabāšanu uz konkrētu informāciju, kas ietverta lēmumos necelt iebildumus vai lēmumos izbeigt oficiālo izmeklēšanas procedūru, Uzraudzības iestāde savu galīgo lēmumu EBTA valstij paziņo kopā ar versiju, kādu tā plāno publicēt, dodot EBTA valstij vēl 15 darba dienas laika atbildei. Ja Uzraudzības iestāde nesaņem atbildi, ko tā var uzskatīt par vērā ņemamu, tā publicē lēmuma tekstu.

                  11)

                  Uzraudzības iestāde pašreiz pārskata veidlapas paziņojumiem par valsts atbalstu. Lai izvairītos no liekas sarakstes ar EBTA valstīm un kavēšanās lēmumu publicēšanā, Uzraudzības iestāde plāno turpmāk veidlapā iekļaut jautājumu, vai paziņojumā ir informācija, kura nav publicējama, un lūgt norādīt nepublicēšanas iemeslus. Tikai tad, ja atbilde uz šo jautājumu būs apstiprinoša, Uzraudzības iestāde par konkrētajiem gadījumiem uzsāks saraksti ar EBTA valsti. Līdzīgi, ja Uzraudzības iestāde pieprasa papildu informāciju, EBTA valstij, iesniedzot prasīto informāciju, būs jānorāda, vai tā prasa to nepublicēt, un jāsniedz nepublicēšanas pamatojums. Ja Uzraudzības iestāde savā lēmumā izmanto EBTA valsts šādi norādīto informāciju, tā pieņemto lēmumu paziņo EBTA valstij, papildus norādot iemeslus, kādēļ tā uzskata, ka attiecīgās daļas nedrīkst tikt izņemtas no lēmuma publicējamās versijas, kā minēts iepriekš.

                  12)

                  Kad Uzraudzības iestāde ir nolēmusi, kāda būs lēmuma publicējamā versija, un EBTA valstij paziņojusi savu galīgo lēmumu, EBTA valsts ziņā ir lemt, vai tā vēlas izmantot tai pieejamās tiesu procedūras, ieskaitot jebkādus pagaidu pasākumus, saskaņā ar Uzraudzības un Tiesas līguma 36. pantā noteiktajiem termiņiem.

            9C.4.3.   Trešās puses

                  1)

                  Ja valsts atbalsta procedūru kontekstā informāciju iesniedz nevis attiecīgā EBTA valsts, bet trešās puses (piemēram, sūdzību iesniedzēji, citas EBTA valstis vai atbalsta saņēmējs), šīs pamatnostādnes piemēro analoģiski.

            9C.4.4.   Darbības laiks

                  1)

                  Šīs pamatnostādnes nevar tikt uzskatītas un nav uzskatāmas par juridiski saistošiem noteikumiem. To uzdevums vienkārši ir labas pārvaldības nolūkā iepriekš noteikt kārtību, kādā Uzraudzības iestāde plāno rīkoties attiecībā uz konfidencialitātes jautājumiem valsts atbalsta procedūru ietvaros. Parasti, ja nav iespējams panākt vienošanos, attiecībā uz Uzraudzības iestādes lēmumu par publicēšanu var celt prasību tiesā. Tā kā šīs pamatnostādnes skar tikai procedūras jautājumus (un lielā mērā atspoguļo pašreizējo praksi), to piemērošanu uzsāk nekavējoties, tajā skaitā attiecībā uz lēmumiem necelt iebildumus (5), kas pieņemti pirms Uzraudzības un Tiesas līguma 3. protokola grozījumu (6) stāšanās spēkā un kuriem piekļuvi prasa trešās puses.

         (1)  Grozījumi Uzraudzības un Tiesas līguma 3. protokolā, kas tika veikti pēc EBTA valstu vienošanās 2001. gada 10. decembrī par grozījumiem Līguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanu 3. protokolā, stājās spēkā 2003. gada 28. augustā. Ar šiem grozījumiem 3. protokolā tika iekļauta “Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma [bijušā] 93. panta piemērošanai”.

         (2)  Spriedums Lietā 145/83, Adams pret Komisiju, 1985, ECR 3539, 34. punkts un spriedums Lietā T-353/94, Postbank pret Komisiju, 1996, ECR II-92, 86. punkts.

         (3)  Spriedums Lietā C-367/95 P, Komisija pret Sytraval, ECR, 1998, I-1719, 64. punkts.

         (4)  Izmantojot kvadrātiekavas […] un parindē norādot “uz informāciju attiecas pienākums glabāt dienesta noslēpumu”.

         (5)  Lēmumi par oficiālas pārbaudes procedūras uzsākšanu un galīgie lēmumi, kas pieņemti pirms šā datuma, jau ir publicēti Eiropas Kopienu Oficiālajā Vestnesī (kopš Nicas Līguma stāšanās spēkā – Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis), EEZ pielikumā. Pirms lēmumu publicēšanas EBTA valstis varēja norādīt, vai uz kādu informāciju attiecināms pienākums glabāt dienesta noslēpumu.

         (6)  Skat. 1. parindi.


title: 2011/199/ES: Eiropadomes Lēmums ( 2011. gada 25. marts ), ar ko Līguma par Eiropas Savienības darbību 136. pantu groza attiecībā uz stabilizācijas mehānismu dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro

text:
               6.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 91/1

         EIROPADOMES LĒMUMS
   (2011. gada 25. marts),
   ar ko Līguma par Eiropas Savienības darbību 136. pantu groza attiecībā uz stabilizācijas mehānismu dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro
   (2011/199/ES)
   EIROPADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 48. panta 6. punktu,
   ņemot vērā priekšlikumu pārskatīt Līguma par Eiropas Savienības darbību 136. pantu, ko 2010. gada 16. decembrī Eiropadomei iesniedza Beļģijas valdība,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
   ņemot vērā Eiropas Komisijas atzinumu (2),
   pēc Eiropas Centrālās bankas atzinuma saņemšanas (3),
   tā kā:

               (1)

               Līguma par Eiropas Savienību (LES) 48. panta 6. punkts ļauj Eiropadomei pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu, Komisiju un, noteiktos gadījumos, Eiropas Centrālo Banku vienprātīgi pieņemt lēmumu, ar ko pilnībā vai daļēji groza Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) trešās daļas noteikumus. Ar šādu lēmumu nevar paplašināt Savienības kompetences, kas tai piešķirtas Līgumos, un lēmuma spēkā stāšanās priekšnoteikums ir dalībvalstu apstiprinājums saskaņā ar to konstitucionālajām prasībām.

               (2)

               Eiropadomes 2010. gada 28. un 29. oktobra sanāksmē valstu vai valdību vadītāji panāca vienošanos par to, ka dalībvalstīm ir jāizveido pastāvīgs krīzes pārvarēšanas mehānisms, lai nodrošinātu visas eurozonas finanšu stabilitāti, un aicināja Eiropadomes priekšsēdētāju sākt apspriešanos ar Eiropadomes locekļiem par nelielām Līguma izmaiņām, kas vajadzīgas šai nolūkā.

               (3)

               Beļģijas valdība 2010. gada 16. decembrī saskaņā ar LES 48. panta 6. punkta pirmo daļu iesniedza priekšlikumu pārskatīt LESD 136. pantu, tam pievienojot jaunu punktu, kur būtu paredzēts, ka dalībvalstis, kuru naudas vienība ir euro, var izveidot stabilizācijas mehānismu, ko izmantos, ja obligāti vajadzīgs, lai nodrošinātu visas eurozonas stabilitāti, un kur būtu noteikts, ka jebkādas nepieciešamās finansiālās palīdzības piešķiršanai saskaņā ar šo mehānismu piemēros stingrus nosacījumus. Tajā pašā sanāksmē Eiropadome pieņēma secinājumus par iecerēto stabilizācijas mehānismu (secinājumu 1. līdz 4. punkts).

               (4)

               Stabilizācijas mehānisms nodrošinās instrumentu, kas vajadzīgs, lai novērstu tādus apdraudējumus visas eurozonas finanšu stabilitātei, kādi tika pieredzēti 2010. gadā, un tādējādi palīdzēs saglabāt pašas Savienības ekonomikas un finanšu stabilitāti. Eiropadome 2010. gada 16. un 17. decembra sanāksmē vienojās par to, ka – tā kā šis mehānisms ir paredzēts, lai pasargātu visas eurozonas finanšu stabilitāti – turpmāk šim nolūkam nebūs vajadzīgs LESD 122. panta 2. punkts. Valstu vai valdību vadītāji tāpēc vienojās, ka to vairs nevajadzētu izmantot šim nolūkam.

               (5)

               Eiropadome 2010. gada 16. decembrī saskaņā ar LES 48. panta 6. punkta otro daļu nolēma apspriesties par šo priekšlikumu ar Eiropas Parlamentu un Komisiju. Tā nolēma apspriesties arī ar Eiropas Centrālo banku. Eiropas Parlaments (1), Komisija (2) un Eiropas Centrālā banka (3) pieņēma atzinumus par priekšlikumu.

               (6)

               Grozījums attiecas uz noteikumu, kas ietverts LESD trešajā daļā, un tas nepaplašina Savienības kompetences, kas tai piešķirtas Līgumos,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Līguma par Eiropas Savienības darbību 136. pantam pievieno šādu punktu:

      “3.   Dalībvalstis, kuru naudas vienība ir euro, var izveidot stabilizācijas mehānismu, ko izmantos, ja obligāti vajadzīgs, lai nodrošinātu visas eurozonas stabilitāti. Jebkādas nepieciešamās finansiālās palīdzības piešķiršanai saskaņā ar šo mehānismu piemēros stingrus nosacījumus.”

   2. pants
   Dalībvalstis nekavējoties paziņo Padomes ģenerālsekretāram par to, ka ir pabeigtas šā lēmuma apstiprināšanas procedūras saskaņā ar to attiecīgajām konstitucionālajām prasībām.
   Šis lēmums stājas spēkā 2013. gada 1. janvārī, ja ir saņemti visi šā panta pirmajā daļā minētie paziņojumi, vai, ja tas nav noticis, nākamā mēneša pirmajā dienā pēc tam, kad ir saņemts pēdējais šā panta pirmajā daļā minētais paziņojums.
   3. pants
   Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2011. gada 25. martā

            Eiropadomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         H. VAN ROMPUY

      (1)  2011. gada 23. marta atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (2)  2011. gada 15. februāra atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (3)  2011. gada 17. marta atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).


title: 2007/818/EK: Padomes Lēmums ( 2007. gada 8. novembris ), lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Melnkalnes Republiku par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas nelikumīgi# Nolīgums starp Eiropas Kopienu un Melnkalnes Republiku par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas nelikumīgi

text:
               19.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 334/25

         PADOMES LĒMUMS
   (2007. gada 8. novembris),
   lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Melnkalnes Republiku par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas nelikumīgi
   (2007/818/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 63. panta 3. punkta b) apakšpunktu, saistībā ar 300. panta 2. punkta pirmās daļas pirmo teikumu un 300. panta 3. punkta pirmo daļu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
   tā kā:

               (1)

               Komisija Eiropas Kopienas vārdā risināja sarunas par nolīgumu ar Melnkalnes Republiku par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas nelikumīgi.

               (2)

               Saskaņā ar Padomes 2007. gada 18. septembra Lēmumu nolīgums 2007. gada 18. septembrī tika parakstīts Eiropas Kopienas vārdā, ņemot vērā tā iespējamo noslēgšanu vēlāk.

               (3)

               Nolīgums būtu jāapstiprina.

               (4)

               Ar nolīgumu tiek izveidota Apvienotā atpakaļuzņemšanas komiteja, kas var pieņemt savu reglamentu. Tādēļ ir lietderīgi paredzēt vienkāršotu procedūru Kopienas nostājas izstrādāšanai šādā gadījumā.

               (5)

               Saskaņā ar 3. pantu Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, Apvienotā Karaliste ir paziņojusi, ka tā vēlas piedalīties šā lēmuma pieņemšanā un piemērošanā.

               (6)

               Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, un neskarot minētā protokola 4. pantu, Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Īrijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               (7)

               Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo Kopienas vārdā tiek apstiprināts Nolīgums starp Eiropas Kopienu un Melnkalnes Republiku par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas nelikumīgi.
   Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Padomes priekšsēdētājs sniedz nolīguma 22. panta 2. punktā paredzēto paziņojumu (2).
   3. pants
   Komisija pārstāv Kopienu Apvienotajā atpakaļuzņemšanas komitejā, kas izveidota ar Nolīguma 18. pantu.
   4. pants
   Kopienas nostāju Apvienotajā atpakaļuzņemšanas komitejā attiecībā uz tās reglamenta pieņemšanu, kā prasīts nolīguma 18. panta 5. punktā, pieņem Komisija, iepriekš apspriežoties ar Padomes norīkotu īpašu komiteju.
   5. pants
   Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2007. gada 8. novembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         R. PEREIRA

      (1)  Atzinums sniegts 2007. gada 24. oktobrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (2)  Nolīguma spēkā stāšanās dienu Padomes Ģenerālsekretariāts publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   NOLĪGUMS
   starp Eiropas Kopienu un Melnkalnes Republiku par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas nelikumīgi
   AUGSTĀS LĪGUMSLĒDZĒJAS PUSES,
   EIROPAS KOPIENA, turpmāk “Kopiena”,
   un
   MELNKALNES REPUBLIKA, turpmāk “Melnkalne”,
   APŅĒMUŠĀS veicināt savu sadarbību, lai efektīvāk apkarotu nelikumīgu imigrāciju,
   VĒLOTIES ar šo nolīgumu un uz savstarpīguma pamata paredzēt ātras un efektīvas procedūras, lai varētu identificēt un drošā, kārtīgā veidā nosūtīt atpakaļ personas, kuras neatbilst vai vairs neatbilst ieceļošanas, atrašanās vai uzturēšanās nosacījumiem attiecībā uz Melnkalnes vai kādas Eiropas Savienības dalībvalsts teritoriju, un sadarbības garā veicināt šādu personu tranzītu,
   UZSVEROT, ka šis nolīgums neskar tādas Kopienas, Eiropas Savienības dalībvalstu un Melnkalnes tiesības, pienākumus un atbildību atbilstīgi starptautiskajām tiesībām un jo īpaši 1950. gada 4. novembra Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas un 1951. gada 28. jūlija Konvencijas par bēgļu statusu,
   ŅEMOT VĒRĀ, ka šis nolīgums ietilpst Eiropas Kopienas dibināšanas līguma IV sadaļas darbības jomā un tā noteikumi neattiecas uz Dānijas Karalisti saskaņā ar Protokolu par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam,
   IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO.
   1. pants
   Definīcijas
   Šajā nolīgumā:

               a)

               “Līgumslēdzējas puses” ir Melnkalne un Kopiena;

               b)

               “Melnkalnes pilsonis” ir jebkura persona, kurai ir Melnkalnes Republikas pilsonība saskaņā ar tās tiesību aktiem;

               c)

               “dalībvalsts pilsonis” ir jebkura persona, kurai ir kādas dalībvalsts pilsonība, kā noteikts Kopienā;

               d)

               “dalībvalsts” ir jebkura Eiropas Savienības dalībvalsts, izņemot Dānijas Karalisti;

               e)

               “trešās valsts pilsonis” ir jebkura persona, kurai ir tādas valsts pilsonība, kas nav Melnkalne vai kāda no dalībvalstīm;

               f)

               “bezvalstnieks” ir jebkura persona, kurai nav pilsonības;

               g)

               “uzturēšanās atļauja” ir Melnkalnes vai kādas dalībvalsts izsniegta jebkura veida atļauja, kas personai dod tiesības uzturēties attiecīgās valsts teritorijā. Tas neietver pagaidu atļaujas, kas atļauj uzturēties tās teritorijā saistībā ar patvēruma pieteikuma vai uzturēšanās atļaujas pieteikuma izskatīšanu;

               h)

               “vīza” ir Melnkalnes vai dalībvalsts izsniegta atļauja vai pieņemts lēmums, kas vajadzīgs, lai ieceļotu attiecīgajā teritorijā vai šķērsotu to tranzītā. Tas neattiecas uz lidostas tranzīta vīzu;

               i)

               “pieprasījuma iesniedzēja valsts” ir valsts (Melnkalne vai kāda no dalībvalstīm), kura iesniedz atpakaļuzņemšanas pieprasījumu saskaņā ar nolīguma 7. pantu vai tranzīta pieteikumu saskaņā ar nolīguma 14. pantu;

               j)

               “pieprasījuma saņēmēja valsts” ir valsts (Melnkalne vai kāda no dalībvalstīm), kurai iesniedz atpakaļuzņemšanas pieprasījumu saskaņā ar nolīguma 7. pantu vai tranzīta pieteikumu saskaņā ar nolīguma 14. pantu;

               k)

               “kompetentā iestāde” ir jebkura Melnkalnes valsts iestāde vai kādas dalībvalsts iestāde, kurai ir uzticēta šā līguma īstenošana saskaņā ar tā 19. panta 1. punkta a) apakšpunktu;

               l)

               “tranzīts” ir pieprasījuma saņēmējas valsts teritorijas šķērsošana, ko veic trešās valsts pilsonis vai bezvalstnieks, kad viņš dodas no pieprasījuma iesniedzējas valsts uz galamērķa valsti;

               m)

               “atpakaļuzņemšana” ir process, kad pieprasījuma iesniedzēja valsts nodod un pieprasījuma saņēmēja valsts saņem personas (pieprasījuma saņēmēja valsts pilsoņi, trešo valstu pilsoņi vai bezvalstnieki), kuras ir nelikumīgi ieradušās, atrodas vai uzturas pieprasījuma iesniedzējā valstī, saskaņā ar šā nolīguma noteikumiem.

         I IEDAĻA
   MELNKALNES ATPAKAĻUZŅEMŠANAS PIENĀKUMI
   2. pants
   Savas valsts pilsoņu atpakaļuzņemšana
   1.   Pēc dalībvalsts pieprasījuma Melnkalne bez papildu formalitātēm, kas nav paredzētas šajā nolīgumā, uzņem atpakaļ visas personas, kuras neatbilst vai vairs neatbilst spēkā esošajiem ieceļošanas, atrašanās vai uzturēšanās nosacījumiem attiecībā uz pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts teritoriju, ja ir pierādīts vai var pamatoti uzskatīt, balstoties uz sniegtiem prima facie pierādījumiem, kā šīs personas ir Melnkalnes pilsoņi.
   2.   Melnkalne uzņem atpakaļ arī:

               —

               personu, kas minētas 1. punktā, nepilngadīgos, neprecētos bērnus, neņemot vērā viņu dzimšanas vietu vai pilsonību, izņemot, ja viņiem ir patstāvīgas uzturēšanās tiesības pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī,

               —

               personu, kas minētas 1. punktā, laulātos, kuriem ir citas valsts pilsonība, ar noteikumu, ka viņiem ir tiesības ieceļot un uzturēties vai ir tiesības saņemt ieceļošanas un uzturēšanās atļauju Melnkalnē, izņemot, ja viņiem ir patstāvīgas uzturēšanās tiesības pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī.

         3.   Melnkalne uzņem atpakaļ arī personas, kurām pēc ieceļošanas dalībvalsts teritorijā atņemta Melnkalnes pilsonība vai kuras atteikušās no tās, ja vien dalībvalsts vismaz nav solījusi šīs personas naturalizēt.
   4.   Kad Melnkalne ir apstiprinājusi atpakaļuzņemšanas pieprasījumu, kompetentā Melnkalnes diplomātiskā pārstāvniecība vai konsulārā iestāde nekavējoties un ne vēlāk kā 3 darbdienu laikā izsniedz atpakaļ uzņemamās personas atgriešanai nepieciešamos ceļošanas dokumentus ar derīguma termiņu vismaz 3 mēneši. Ja juridisku vai faktisku iemeslu dēļ attiecīgo personu nevar pārvietot sākotnēji izsniegtā ceļošanas dokumenta derīguma termiņa laikā, Melnkalnes kompetentā diplomātiskā pārstāvniecība vai konsulārā iestāde 14 kalendāro dienu laikā izsniedz jaunu ceļošanas dokumentu ar tādu pašu derīguma termiņu. Ja Melnkalne 14 kalendāro dienu laikā nav izsniegusi jaunu ceļošanas dokumentu, tad uzskata, ka tā piekrīt izmantot ES standarta ceļošanas dokumentu izraidīšanas vajadzībām (1).
   5.   Pieprasījuma iesniedzēja dalībvalsts ņem vērā personas izvēli attiecībā uz atpakaļuzņemšanas valsti, ja personai papildus Melnkalnes pilsonībai ir arī citas trešās valsts pilsonība.
   3. pants
   Trešās valsts pilsoņu un bezvalstnieku atpakaļuzņemšana
   1.   Pēc dalībvalsts pieprasījuma Melnkalne bez papildu formalitātēm, kas nav paredzētas šajā nolīgumā, uzņem atpakaļ visus trešās valsts pilsoņus un bezvalstniekus, kuri neatbilst vai vairs neatbilst spēkā esošajiem ieceļošanas, atrašanās vai uzturēšanās nosacījumiem attiecībā uz pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts teritoriju, ja ir pierādīts vai var pamatoti uzskatīt, pamatojoties uz sniegtiem prima facie pierādījumiem, ka:

               a)

               šādām personām ir vai ieceļošanas laikā bija Melnkalnes izsniegta derīga vīza vai uzturēšanās atļauja vai

               b)

               šādas personas nelegāli tieši ieceļojušas dalībvalsts teritorijā pēc tam, kad tās uzturējušās Melnkalnes teritorijā vai šķērsojušas to tranzītā.

         2.   Šā panta 1. punktā minēto atpakaļuzņemšanas pienākumu nepiemēro, ja:

               a)

               trešās valsts pilsonis vai bezvalstnieks atradies tikai gaisa ceļojuma tranzītā caur Melnkalnes starptautisko lidostu vai

               b)

               pieprasījuma iesniedzēja dalībvalsts trešās valsts pilsonim vai bezvalstniekam ir izsniegusi vīzu vai uzturēšanās atļauju pirms vai pēc ieceļošanas tās teritorijā, izņemot gadījumus, ja:

                           —

                           attiecīgajai personai ir Melnkalnes izsniegta vīza vai uzturēšanās atļauja un šā dokumenta derīguma termiņš ir garāks par pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts izsniegtā dokumenta termiņu vai

                           —

                           pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts vīza vai uzturēšanās atļauja iegūta, izmantojot viltotus vai nepatiesus dokumentus vai sniedzot nepatiesus apgalvojumus, vai

                           —

                           persona neatbilst vīzai pievienotajiem nosacījumiem.

         3.   Pēc dalībvalsts pieprasījuma Melnkalne uzņem atpakaļ arī bijušās Sociālistiskās Dienvidslāvijas Federālās Republikas bijušos pilsoņus, kuriem nav citas pilsonības un kuru dzimšanas vieta un pastāvīgā dzīvesvieta 1992. gada 27. aprīlī bija Melnkalnes teritorijā ar noteikumu, ka to var apstiprināt Melnkalnes iestādes atpakaļuzņemšanas pieprasījuma iesniegšanas dienā.
   4.   Pēc tam, kad Melnkalne ir apstiprinājusi atpakaļuzņemšanas pieprasījumu, pieprasījuma iesniedzēja dalībvalsts izsniedz personai, kuras atpakaļuzņemšana ir apstiprināta, ES standarta ceļošanas dokumentu izraidīšanas vajadzībām (1).
   II IEDAĻA
   KOPIENAS ATPAKAĻUZŅEMŠANAS PIENĀKUMI
   4. pants
   Savas valsts pilsoņu atpakaļuzņemšana
   1.   Pēc Melnkalnes pieprasījuma dalībvalsts bez papildu formalitātēm, kas nav paredzētas šajā nolīgumā, uzņem atpakaļ visas personas, kuras neatbilst vai vairs neatbilst spēkā esošajiem ieceļošanas, atrašanās vai uzturēšanās nosacījumiem attiecībā uz Melnkalnes teritoriju, ja ir pierādīts vai, balstoties uz sniegtiem prima facie pierādījumiem, var pamatoti uzskatīt, ka šīs personas ir attiecīgās dalībvalsts pilsoņi.
   2.   Dalībvalsts uzņem atpakaļ arī:
   personu, kas minētas 1. punktā, nepilngadīgos, neprecētos bērnus, neņemot vērā viņu dzimšanas vietu vai pilsonību, izņemot, ja viņiem ir patstāvīgas uzturēšanās tiesības Melnkalnē,
   personu, kas minētas 1. punktā, laulātos, kuriem ir citas valsts pilsonība, ar noteikumu, ka viņiem ir tiesības ieceļot un uzturēties vai ir tiesības saņemt ieceļošanas un uzturēšanās atļauju dalībvalstī, izņemot, ja viņiem ir patstāvīgas uzturēšanās tiesības Melnkalnē.
   3.   Dalībvalsts uzņem atpakaļ arī personas, kurām pēc ieceļošanas Melnkalnes teritorijā atņemta dalībvalsts pilsonība vai kuras atteikušās no tās, ja vien Melnkalne vismaz nav solījusi šīs personas naturalizēt.
   4.   Pēc tam, kad pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts ir apstiprinājusi atpakaļuzņemšanas pieprasījumu, kompetentā attiecīgās dalībvalsts diplomātiskā pārstāvniecība vai konsulārā iestāde nekavējoties un ne vēlāk kā 3 darba dienu laikā izsniedz atpakaļ uzņemamās personas atgriešanai nepieciešamos ceļošanas dokumentus ar derīguma termiņu vismaz 3 mēneši. Ja juridisku vai faktisku iemeslu dēļ attiecīgo personu nevar pārvietot sākotnēji izsniegtā ceļošanas dokumenta derīguma termiņa laikā, attiecīgās dalībvalsts kompetentā diplomātiskā pārstāvniecība vai konsulārā iestāde 14 kalendāro dienu laikā izsniedz jaunu ceļošanas dokumentu ar tādu pašu derīguma termiņu.
   5.   Melnkalne ņem vērā personas izvēli attiecībā uz atpakaļ uzņemšanas valsti, ja personai papildus pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts pilsonībai ir arī citas trešās valsts pilsonība.
   5. pants
   Trešās valsts pilsoņu un bezvalstnieku atpakaļuzņemšana
   1.   Pēc Melnkalnes pieprasījuma dalībvalsts bez papildu formalitātēm, kas nav paredzētas šajā nolīgumā, uzņem atpakaļ visus trešās valsts pilsoņus un bezvalstniekus, kuri neatbilst vai vairs neatbilst spēkā esošajiem ieceļošanas, atrašanās vai uzturēšanās nosacījumiem attiecībā uz Melnkalnes teritoriju, ja ir pierādīts vai var pamatoti uzskatīt, balstoties uz sniegtiem prima facie pierādījumiem, ka:

               a)

               šādām personām ir vai ieceļošanas laikā bija pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts izsniegta derīga vīza vai uzturēšanās atļauja vai

               b)

               šādas personas nelegāli tieši ieceļojušas Melnkalnes teritorijā pēc tam, kad tās uzturējušās pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts teritorijā vai šķērsojušas to tranzītā.

         2.   Šā panta 1. punktā minēto atpakaļuzņemšanas pienākumu nepiemēro, ja:

               a)

               trešās valsts pilsonis vai bezvalstnieks bijis tikai gaisa ceļojuma tranzītā caur starptautisko lidostu pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī vai

               b)

               Melnkalne trešās valsts pilsonim vai bezvalstniekam ir izsniegusi vīzu vai uzturēšanās atļauju pirms vai pēc ieceļošanas tās teritorijā, izņemot gadījumus, ja:

                           —

                           attiecīgajai personai ir pieprasījuma saņēmējas valsts izsniegta vīza vai uzturēšanās atļauja un šā dokumenta derīguma termiņš ir garāks par Melnkalnes izsniegtā dokumenta termiņu vai

                           —

                           Melnkalnes vīza vai uzturēšanās atļauja iegūta, izmantojot viltotus vai nepatiesus dokumentus vai sniedzot nepatiesus apgalvojumus, vai

                           —

                           persona neatbilst vīzai pievienotajiem nosacījumiem.

         3.   Šā panta 1. punktā minētais atpakaļuzņemšanas pienākums attiecas uz dalībvalsti, kas izsniegusi vīzu vai uzturēšanās atļauju. Ja divas vai vairākas dalībvalstis izsniegušas vīzu vai uzturēšanās atļauju, 1. punktā minētais atpakaļuzņemšanas pienākums attiecas uz dalībvalsti, kas izsniegusi dokumentu, kam ir garāks derīguma termiņš, vai – ja vienam vai vairākiem no tiem beidzies derīguma termiņš – dokumentu, kas joprojām ir derīgs. Ja visiem dokumentiem beidzies derīguma termiņš, 1. punktā minētais atpakaļuzņemšanas pienākums attiecas uz dalībvalsti, kas izsniegusi dokumentu, kam ir nesenākais derīguma termiņš. Ja tāds dokuments nav pieejams, 1. punktā minētais atpakaļuzņemšanas pienākums attiecas uz dalībvalsti, no kuras persona pēdējo reizi izceļoja.
   4.   Kad dalībvalsts ir apstiprinājusi atpakaļuzņemšanas pieprasījumu, Melnkalne izsniedz personas, kuras atpakaļuzņemšana ir apstiprināta, atgriešanai nepieciešamo ceļošanas dokumentu.
   III IEDAĻA
   ATPAKAĻUZŅEMŠANAS KĀRTĪBA
   6. pants
   Principi
   1.   Izņemot 2. punktā minētos gadījumus, lai pārsūtītu personu, kas jāuzņem atpakaļ, pamatojoties uz vienu no 2. līdz 5. pantā minētajiem pienākumiem, ir jāiesniedz atpakaļuzņemšanas pieprasījums pieprasījuma saņēmējas valsts kompetentai iestādei.
   2.   Atpakaļuzņemšanas pieprasījums nav vajadzīgs, ja personai, kas jāuzņem atpakaļ, ir derīgs ceļošanas dokuments un atbilstošos gadījumos pieprasījuma saņēmējas valsts derīga vīza vai uzturēšanās atļauja.
   7. pants
   Atpakaļuzņemšanas pieprasījums
   1.   Visos atpakaļuzņemšanas pieprasījumos iekļauj šādas ziņas:

               a)

               ziņas par personu, kura jāuzņem atpakaļ (piemēram, vārdi, uzvārdi, dzimšanas datums un, ja iespējams, dzimšanas vieta un pēdējā dzīvesvieta, un atbilstošos gadījumos arī ziņas par nepilngadīgajiem, neprecētajiem bērniem un/vai laulātajiem);

               b)

               norādes par pierādījumiem vai prima facie pierādījumiem par pilsonību, tranzītu, trešās valsts un bezvalstnieku atpakaļuzņemšanas nosacījumiem un nelikumīgu ieceļošanu un uzturēšanos;

               c)

               personas, kura jāuzņem atpakaļ, fotogrāfija.

         2.   Iespēju robežās atpakaļuzņemšanas pieprasījumā ir arī šāda informācija:

               a)

               paziņojums par to, ka personai, kura jāuzņem atpakaļ, var būt vajadzīga palīdzība vai aprūpe, ja attiecīgā persona nepārprotami piekritusi šādam paziņojumam;

               b)

               jebkurš cits aizsardzības vai drošības pasākums vai informācija par personas veselību, kas varētu būt vajadzīga konkrētajā pārsūtīšanas gadījumā.

         3.   Vienota veidlapa, kas izmantojama atpakaļuzņemšanas pieprasījumiem, ir pievienota šim nolīgumam kā 6. pielikums.
   8. pants
   Pierādījumi attiecībā uz pilsonību
   1.   Saskaņā ar 2. panta 1. punktu un 4. panta 1. punktu pilsonību var pierādīt jo īpaši ar šā nolīguma 1. pielikumā minētajiem dokumentiem, pat ja to derīguma termiņš ir beidzies. Ja uzrāda šādus dokumentus, dalībvalstis un Melnkalne savstarpēji atzīst attiecīgo pilsonību, neprasot papildu izmeklēšanu. Pilsonību nevar pierādīt ar viltotiem dokumentiem.
   2.   Saskaņā ar 2. panta 1. punktu un 4. panta 1. punktu pilsonību ar prima facie pierādījumiem var pierādīt jo īpaši ar šā nolīguma 2. pielikumā minētajiem dokumentiem, pat ja to derīguma termiņš ir beidzies. Ja uzrāda šādus dokumentus, dalībvalstis un Melnkalne uzskata, ka pilsonība ir konstatēta, ja vien tās nevar pierādīt citādi. Pilsonību nevar pierādīt prima facie ar viltotiem dokumentiem.
   3.   Ja nevar uzrādīt nevienu no 1. vai 2. pielikumā minētajiem dokumentiem, attiecīgās pieprasījuma saņēmējas valsts kompetentās diplomātiskās vai konsulārās pārstāvniecības pēc pieprasījuma, bez liekas kavēšanas un vēlākais piecu darba dienu laikā pēc pieprasījuma saņemšanas intervē personu, lai konstatētu tās pilsonību.
   9. pants
   Pierādījumi attiecībā uz trešās valsts pilsoņiem un bezvalstniekiem
   1.   Nolīguma 3. panta 1. punktā un 5. panta 1. punktā paredzēto trešās valsts pilsoņu un bezvalstnieku atpakaļuzņemšanas nosacījumu izpildi var īpaši pierādīt ar šā nolīguma 3. pielikumā minētajiem pierādījumiem; to nevar pierādīt ar viltotiem dokumentiem. Dalībvalstis un Melnkalne savstarpēji atzīst jebkuru tādu pierādījumu, neprasot papildu izmeklēšanu.
   2.   Nolīguma 3. panta 1. punktā un 5. panta 1. punktā paredzēto trešās valsts pilsoņu un bezvalstnieku atpakaļuzņemšanas nosacījumu izpildi prima facie var īpaši pierādīt ar šā nolīguma 4. pielikumā minētajiem pierādījumiem; to nevar pierādīt ar viltotiem dokumentiem. Ja uzrāda tādu prima facie pierādījumu, dalībvalstis un Melnkalne uzskata, ka nosacījumi ir konstatēti, ja vien tās nevar pierādīt citādi.
   3.   Ieceļošanas, atrašanās vai uzturēšanās nelikumību konstatē no attiecīgās personas ceļošanas dokumentiem, kuros trūkst vajadzīgās vīzas vai citas uzturēšanās atļaujas attiecībā uz pieprasījuma iesniedzējas valsts teritoriju. Pieprasījuma iesniedzējas valsts paziņojums par konstatējumu, ka attiecīgajai personai nav vajadzīgo ceļošanas dokumentu, vīzas vai uzturēšanas atļaujas, tāpat ir nelikumīgas ieceļošanas, atrašanās vai uzturēšanās prima facie pierādījums.
   4.   Nolīguma 3. panta 3. punktā paredzēto bijušās Sociālistiskās Dienvidslāvijas Federālās Republikas bijušo pilsoņu atpakaļuzņemšanas nosacījumu izpildi var īpaši pierādīt ar šā nolīguma 5.a pielikumā minētajiem pierādījumiem; to nevar pierādīt ar viltotiem dokumentiem. Melnkalne atzīst jebkuru tādu pierādījumu, neprasot papildu izmeklēšanu, ar noteikumu, ka pastāvīgo dzīvesvietu 1992. gada 27. aprīlī var apstiprināt Melnkalnes iestādes atpakaļuzņemšanas pieprasījuma iesniegšanas dienā.
   5.   Nolīguma 3. panta 3. punktā paredzēto bijušās Sociālistiskās Dienvidslāvijas Federālās Republikas bijušo pilsoņu atpakaļuzņemšanas nosacījumu izpildi prima facie var īpaši pierādīt ar šā nolīguma 5.b pielikumā minētajiem pierādījumiem; to nevar pierādīt ar viltotiem dokumentiem. Ja tiek uzrādīti šādi prima facie pierādījumi, Melnkalne uzskata, ka nosacījumi ir konstatēti, ja vien tā nevar pierādīt pretējo.
   6.   Ja nevar uzrādīt nevienu no 5.a vai 5.b pielikumā minētajiem dokumentiem, attiecīgās Melnkalnes kompetentās diplomātiskās un konsulārās pārstāvniecības pēc pieprasījuma, bez liekas kavēšanas un vēlākais trīs darba dienu laikā pēc pieprasījuma saņemšanas intervē personu, lai konstatētu tās pilsonību.
   10. pants
   Termiņi
   1.   Atpakaļuzņemšanas pieprasījums ir jāiesniedz pieprasījuma saņēmējas valsts kompetentajai iestādei viena gada laikā no dienas, kad pieprasījuma iesniedzējas valsts kompetentā iestāde ir ieguvusi informāciju par to, ka trešās valsts pilsonis vai bezvalstnieks neatbilst vai vairs neatbilst nosacījumiem, kas ir spēkā attiecībā uz ieceļošanu, atrašanos vai uzturēšanos. Ja iesniegt pieprasījumu laikā traucē juridiski vai faktiski šķēršļi, termiņš pēc pieprasījuma iesniedzējas valsts lūguma var tikt pagarināts, bet tikai līdz brīdim, kad šķēršļi ir novērsti.
   2.   Atbildi uz atpakaļuzņemšanas pieprasījumu visos gadījumos sniedz rakstiski 12 kalendāro dienu laikā. Šis termiņš sākas no atpakaļuzņemšanas pieprasījuma saņemšanas dienas. Ja šajā termiņā atbilde nav saņemta, uzskata, ka pārsūtīšana ir apstiprināta.
   3.   Ja ir kādi juridiski vai faktiski šķēršļi, kuru dēļ nav iespējams atbildēt 12 kalendāro dienu laikā, termiņu pēc pienācīgi pamatota lūguma var pagarināt, bet ne vairāk kā par 6 kalendārajām dienām. Ja atbilde nav saņemta pagarinātajā termiņā, uzskata, ka pārsūtīšana ir apstiprināta.
   4.   Atpakaļuzņemšanas pieprasījuma noraidījumam norāda iemeslus.
   5.   Pēc apstiprinājuma saņemšanas vai attiecīgi pēc 2. punktā minētā termiņa beigām attiecīgo personu pārsūta trīs mēnešu laikā. Pēc pieprasījuma iesniedzējas valsts lūguma šo termiņu var pagarināt uz tik ilgu laiku, cik nepieciešams juridisko vai praktisko šķēršļu novēršanai.
   11. pants
   Pārsūtīšanas kārtība un transportēšanas veids
   1.   Pirms personas atpakaļnosūtīšanas Melnkalnes un attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes iepriekš rakstiski vienojas par pārsūtīšanas datumu, ieceļošanas punktu, iespējamiem konvojiem un citiem ar pārsūtīšanu saistītiem jautājumiem.
   2.   Pārvešanu var veikt pa gaisu, jūru vai sauszemi. Atpakaļnosūtīšanai pa gaisu izmanto ne tikai Melnkalnes vai dalībvalsts nacionālos pārvadātājus, bet arī citus, un to var veikt, izmantojot plānotos vai čārterreisus. Konvojētas atgriešanās gadījumā šādus konvojus izvēlas ne tikai no pieprasījuma iesniedzējas valsts pilnvarotām personām, bet izmantojot arī citas, ar noteikumu, ka tās ir Melnkalnes vai jebkuras dalībvalsts pilnvarotas personas.
   12. pants
   Kļūdaina atpakaļuzņemšana
   Pieprasījuma iesniedzēja valsts uzņem jebkuru personu, kas ir uzņemta atpakaļ pieprasījuma saņēmējā valstī, ja 3 mēnešu laikā pēc attiecīgās personas nodošanas ir noskaidrots, ka nav izpildītas šā nolīguma 2. vai 5. pantā noteiktās prasības.
   Šādos gadījumos šā nolīguma procedurālos noteikumos piemēro mutatis mutandis, un ir jāpaziņo visa pieejamā informācija par uzņemamās personas patieso identitāti un pilsonību.
   IV IEDAĻA
   TRANZĪTA OPERĀCIJAS
   13. pants
   Principi
   1.   Dalībvalstīm un Melnkalnei ir jācenšas trešo valstu pilsoņu vai bezvalstnieku tranzītu veikt tikai tajos gadījumos, kad šādas personas tieši pārvest uz galamērķa valsti nevar.
   2.   Melnkalne atļauj trešo valstu pilsoņu vai bezvalstnieku tranzītu, ja to lūdz dalībvalsts, un dalībvalsts dod atļauju trešo valstu pilsoņu vai bezvalstnieku tranzītam, ja to lūdz Melnkalne, ja ir nodrošināts turpmākais ceļojums iespējamās citās tranzītvalstīs un atpakaļuzņemšana galamērķa valstī.
   3.   Melnkalne vai dalībvalsts var atteikt tranzītu:

               a)

               ja trešās valsts pilsonim vai bezvalstniekam galamērķa valstī vai citā tranzītvalstī draud spīdzināšana, necilvēcīga vai pazemojoša apiešanās vai sods, vai nāves sods, vai vajāšana viņa rases, reliģijas, pilsonības, piederības kādai sociālai grupai dēļ vai viņa politiskās pārliecības dēļ vai

               b)

               ja trešās valsts pilsonim vai bezvalstniekam pieprasījuma saņēmējā valstī vai citā tranzītvalstī draud kriminālsankcijas; vai

               c)

               sabiedrības veselības, iekšējās drošības, sabiedriskās kārtības un citu pieprasījuma saņēmējas valsts interešu dēļ.

         4.   Melnkalne vai dalībvalsts var atcelt jebkādu izsniegtu atļauju, ja vēlāk rodas vai kļūst zināmi 3. punktā minētie apstākļi, kas traucē tranzīta operācijai, vai ja turpmākais ceļojums iespējamās tranzītvalstīs vai atpakaļuzņemšana galamērķa valstī vairs nav nodrošināta. Šajā gadījumā, ja vajadzīgs, pieprasījuma iesniedzēja valsts bez kavēšanās uzņem atpakaļ trešās valsts pilsoni vai bezvalstnieku.
   14. pants
   Tranzīta procedūra
   1.   Pieprasījumu par tranzīta operāciju iesniedz pieprasījuma saņēmējas valsts kompetentajai iestādei rakstiskā veidā, un tajā ir šāda informācija:

               a)

               tranzīta veids (pa gaisu, jūru vai sauszemi), citas iespējamās tranzīta valstis un paredzētais galamērķis;

               b)

               attiecīgās personas dati (piemēram, vārds, uzvārds, pirmslaulību uzvārds, citi vārdi, kas ir lietoti/pēc kuriem persona ir pazīstama, vai pseidonīmi, dzimšanas datums, dzimums un, ja iespējams, dzimšanas vieta, pilsonība, valoda, ceļošanas dokumenta veids un numurs);

               c)

               paredzētā ieceļošanas vieta, pārvešanas laiks un iespējamā konvoja izmantošana;

               d)

               deklarācija par to, ka no pieprasījuma iesniedzējas valsts viedokļa 13. panta 2. punkta nosacījumi ir izpildīti un nav zināmi nekādi iemesli atteikumam saskaņā ar 13. panta 3. punktu.

         Vienota veidlapa, kas izmantojama tranzīta pieprasījumiem, ir pievienota šim nolīgumam kā 7. pielikums.
   2.   Pieprasījuma saņēmēja valsts 5 kalendāro dienu laikā rakstiski informē pieprasījuma iesniedzēju valsti par savu piekrišanu, apstiprinot ieceļošanas vietu un paredzēto ieceļošanas laiku, vai arī informē to par atteikumu un šāda atteikuma iemesliem.
   3.   Ja tranzīta operācija notiek pa gaisu, atpakaļ uzņemamo personu un iespējamos konvojus atbrīvo no lidostas tranzītvīzas saņemšanas.
   4.   Pieprasījuma saņēmējas valsts kompetentās iestādes pēc abpusējām apspriedēm palīdz veikt tranzīta operācijas, jo īpaši sniedzot palīdzību attiecīgo personu novērošanā un nodrošinot šim nolūkam piemērotus līdzekļus.
   V IEDAĻA
   IZMAKSAS
   15. pants
   Transporta un tranzīta izmaksas
   Neskarot kompetento iestāžu tiesības atgūt ar atpakaļuzņemšanu saistītās izmaksas no atpakaļ uzņemtajām personām vai trešām personām, visas transporta izmaksas līdz galamērķa valsts robežai, kas radušās saistībā ar atpakaļuzņemšanu un tranzīta operācijām saskaņā ar šo nolīgumu, sedz pieprasījuma iesniedzēja valsts.
   VI IEDAĻA
   DATU AIZSARDZĪBA UN NEIETEKMĒSANAS KLAUZULA
   16. pants
   Datu aizsardzība
   Personas datu paziņošana notiek tikai tad, ja šāda paziņošana ir vajadzīga Melnkalnes vai dalībvalsts kompetentām iestādēm šā nolīguma īstenošanai. Personas datu apstrādi un darbu ar tiem konkrētā gadījumā nosaka Melnkalnes tiesību akti un, ja datu apstrādes iestāde ir dalībvalsts kompetentā iestāde, Direktīva 95/46/EK (2), un attiecīgās dalībvalsts tiesību akti, kas pieņemti saskaņā ar minēto direktīvu. Papildus ievēro šādus principus:

               a)

               personas datu apstrāde jāveic godīgi un likumīgi;

               b)

               personas dati jāvāc konkrētam, precīzi formulētam un likumīgam nolūkam, lai īstenotu šo nolīgumu, un ne paziņotāja iestāde, ne saņēmēja iestāde nedrīkst tos turpmāk apstrādāt veidā, kas nav saderīgs ar šiem nolūkiem;

               c)

               personas datiem jābūt adekvātiem, atbilstīgiem un samērīgiem apjoma ziņā ar nolūkiem, kādiem tie savākti un/vai tālāk apstrādāti, jo īpaši paziņotie personas dati var skart tikai:

                           —

                           ziņas par pārsūtamo personu (piemēram, vārdi, uzvārdi, jebkādi bijuši vārdi, citi vārdi, kas lietoti/pēc kuriem persona ir pazīstama, vai pseidonīmi, dzimums, ģimenes stāvoklis, dzimšanas datums un vieta, pašreizējā un jebkāda agrākā pilsonība),

                           —

                           pasi, identifikācijas karti vai vadītāja apliecību (numurs, derīguma termiņš, izdošanas datums, izdevēja iestāde, izdošanas vieta),

                           —

                           pieturvietas un maršrutus,

                           —

                           citu informāciju, kas vajadzīga atpakaļ nosūtāmās personas identificēšanai vai atpakaļuzņemšanas prasību izskatīšanai atbilstoši šim nolīgumam;

               d)

               personas datiem jābūt precīziem un nepieciešamības gadījumā atjauninātiem;

               e)

               personas dati jāuzglabā veidā, kas pieļauj datu subjektu identifikāciju ne ilgāk, kā tas nepieciešams nolūkiem, kuriem datus vāca vai kuriem tos turpmāk apstrādā;

               f)

               gan paziņotāja iestāde, gan saņēmēja iestāde veic visus atbilstīgos pasākumus, lai vajadzības gadījumā nodrošinātu labošanu, dzēšanu vai piekļuves noslēgšanu gadījumos, kad apstrāde neatbilst šā panta noteikumiem, īpaši, ja šie dati nav adekvāti, piederīgi, precīzi vai ja tie ir pārmērīgi attiecībā uz apstrādes nolūkiem. Tas paredz ziņot otrai pusei par jebkādu datu labošanu, izdzēšanu un bloķēšanu;

               g)

               saņēmēja iestāde pēc pieprasījuma informē izplatītāju iestādi par izplatīto datu izmantošanu un par iegūtajiem rezultātiem;

               h)

               personas datus var paziņot tikai kompetentām iestādēm. To tālāka nosūtīšana citām iestādēm iepriekš jāsaskaņo ar nosūtītāju iestādi;

               i)

               paziņotājas iestādes un saņēmējas iestādes pienākums ir rakstiski reģistrēt personas datu paziņošanu un saņemšanu.

         17. pants
   Neietekmēšanas klauzula
   1.   Šis nolīgums neierobežo Kopienas, dalībvalstu un Melnkalnes tiesības, pienākumus un atbildību, kas izriet no starptautiskiem tiesību aktiem un jo īpaši no:

               —

               1951. gada 28. jūlija Konvencijas par bēgļu statusu, kurā grozījumi izdarīti ar 1967. gada 31. janvāra Protokolu par bēgļu statusu,

               —

               starptautiskām konvencijām, kas nosaka dalībvalsti, kura ir atbildīga par patvēruma pieteikuma izskatīšanu,

               —

               1950. gada 4. novembra Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas,

               —

               1984. gada 10. decembra konvencijas pret spīdzināšanu un citu nežēlīgu, necilvēcīgu vai pazemojošu izturēšanos vai sodīšanu,

               —

               starptautiskām konvencijām par izdošanu un tranzītu,

               —

               daudzpusējām starptautiskām konvencijām un nolīgumiem par ārvalstu pilsoņu atpakaļuzņemšanu.

         2.   Nekas šajā nolīgumā nekavē personas atgriešanos saskaņā ar kādu citu formālu vai neformālu vienošanos.
   VII IEDAĻA
   ĪSTENOŠANA UN PIEMĒROŠANA
   18. pants
   Apvienotā atpakaļuzņemšanas komiteja
   1.   Līgumslēdzējas puses sniedz savstarpēju palīdzību šā nolīguma piemērošanā un interpretēšanā. Tālab tās izveido Apvienoto atpakaļuzņemšanas komiteju (turpmāk “Komiteja”), kas jo īpaši:

               a)

               uzraudzīs šā nolīguma piemērošanu;

               b)

               lems par īstenošanas pasākumiem, kas vajadzīgi šā nolīguma vienādai piemērošanai;

               c)

               regulāri apmainīsies ar informāciju par īstenošanas protokoliem, kurus saskaņā ar 19. pantu izstrādājušas atsevišķas dalībvalstis un Melnkalne;

               d)

               ieteiks grozījumus šajā nolīgumā un tā pielikumos.

         2.   Komitejas lēmumi ir saistoši Līgumslēdzējām pusēm.
   3.   Komitejas sastāvā ir Kopienas un Melnkalnes pārstāvji; Kopienu pārstāv Komisija.
   4.   Komiteja vajadzības gadījumā tiekas pēc kādas Līgumslēdzējas puses lūguma.
   5.   Komiteja izstrādā savu reglamentu.
   19. pants
   Īstenošanas protokoli
   1.   Pēc dalībvalsts vai Melnkalnes lūguma Melnkalne un dalībvalsts izstrādā īstenošanas protokolu, kurā ietver noteikumus par:

               a)

               kompetento iestāžu norīkošanu, robežšķērsošanas punktiem un kontaktpunktu apmaiņu;

               b)

               nosacījumiem konvojētām atpakaļnosūtīšanām, tostarp trešo valstu pilsoņu un bezvalstnieku tranzītu konvoja pavadībā;

               c)

               līdzekļiem un dokumentiem papildus tiem, kas uzskaitīti šā nolīguma 1. līdz 5. pielikumā.

         2.   Šā panta 1. punktā minētie īstenošanas protokoli stājas spēkā tikai pēc tam, kad par tiem ir paziņots 18. pantā minētajai atpakaļuzņemšanas komitejai.
   3.   Melnkalne piekrīt piemērot jebkuru noteikumu īstenošanas protokolā, kuru tā izstrādājusi ar kādu dalībvalsti, arī savās attiecībās ar jebkuru citu dalībvalsti, ja to lūdz pēdējā minētā dalībvalsts, ja vien tas praktiski ir iespējams.
   20. pants
   Saistība ar dalībvalstu divpusējiem atpakaļuzņemšanas nolīgumiem vai vienošanām
   Šā nolīguma noteikumi ir prioritāri attiecībā pret jebkuru divpusēju nolīgumu vai vienošanos par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras valstī uzturas nelikumīgi, kas saskaņā ar 19. pantu ir noslēgta vai var būt noslēgta starp atsevišķu dalībvalsti un Melnkalni, ciktāl šāda nolīguma vai vienošanās noteikumi nav saderīgi ar šā nolīguma noteikumiem.
   VIII IEDAĻA
   NOBEIGUMA NOTEIKUMI
   21. pants
   Piemērošanas teritorija
   1.   Ievērojot 2. punktu, šo nolīgumu piemēro teritorijā, kurā ir piemērojams Eiropas Kopienas dibināšanas līgums, un Melnkalnes teritorijā.
   2.   Šo nolīgumu nepiemēro Dānijas Karalistes teritorijā.
   22. pants
   Spēkā stāšanās, ilgums un izbeigšana
   1.   Līgumslēdzējas puses šo nolīgumu ratificē vai apstiprina saskaņā ar savām attiecīgajām procedūrām.
   2.   Šis nolīgums stājas spēkā otrā mēneša pirmajā dienā pēc dienas, kad Līgumslēdzējas puses rakstveidā viena otrai paziņojušas, ka šā panta pirmajā daļā minētās procedūras ir pabeigtas.
   3.   Šis nolīgums ir noslēgts uz nenoteiktu laiku.
   4.   Katra Līgumslēdzēja puse var, oficiāli paziņojot par to otrai Līgumslēdzējai Pusei un iepriekš konsultējoties ar 18. pantā minēto Komiteju, pilnībā vai daļēji uz laiku pārtraukt šī nolīguma īstenošanu attiecībā uz trešo valstu pilsoņiem un bezvalstniekiem drošības, sabiedriskās kārtības vai sabiedrības veselības aizsardzības iemeslu dēļ. Pārtraukums stājas spēkā otrajā dienā pēc minētā paziņojuma.
   5.   Katra Līgumslēdzēja puse var denonsēt šo nolīgumu, oficiāli paziņojot par to otrai Līgumslēdzējai pusei. Šo nolīgumu beidz piemērot sešus mēnešus pēc šādas paziņošanas dienas.
   23. pants
   Pielikumi
   Šā nolīguma 1. līdz 7. pielikums ir tā sastāvdaļa.

      Nolīgums ir sagatavots divi tūkstoši septītā gada septembra astoņpadsmitajā datumā divos eksemplāros visās Līgumslēdzēju pušu oficiālajās valodās, un visi teksti ir vienlīdz autentiski.

         За Европейската общност
         Por la Comunidad Europea
         Za Evropské společenství
         For Det Europæiske Fællesskab
         Für die Europäische Gemeinschaft
         Euroopa Ühenduse nimel
         Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
         For the European Community
         Pour la Communauté européenne
         Per la Comunità europea
         Eiropas Kopienas vārdā
         Europos bendrijos vardu
         Az Európai Közösség részéről
         Għall-Komunitá Ewropea
         Voor de Europese Gemeenschap
         W imieniu Wspólnoty Europejskiej
         Pela Comunidade Europeia
         Pentru Comunitatea Europeană
         Za Európske spoločenstvo
         Za Evropsko skupnost
         Euroopan yhteisön puolesta
         För Europeiska gemenskapen
         Za Evropsku Zajednicu

         За Република Черна гора
         Por la República de Montenegro
         Za Republiku Ċerná Hora
         For Republikken Montenegro
         Für die Republik Montenegro
         Montenegro Vabariigi nimel
         Για τη Δημοκρατία του Μαυροβουνίου
         For the Republic of Montenegro
         Pour la République du Monténégro
         Per la Repubblica del Montenegro
         Melnkalnes Republikas vārdā
         Juodkalnijos Respublikos vardu
         A Montenegrói Köztársaság részéről
         Għar-Repubblika ta' Montenegro
         Voor de Republiek Montenegro
         W imieniu Republiki Czarnogóry
         Pela República do Montenegro
         Pentru Republica Muntenegru
         Za Čiernohorskú republiku
         Za Republiko Črno goro
         Montenegron tasavallan puolesta
         För Republiken Montenegro
         Za Republiku Crnu Goru

      (1)  Saskaņā ar ES Padomes 1994. gada 30. novembra ieteikumā noteikto formu.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.).
   1. PIELIKUMS
   DOKUMENTU SARAKSTS, KURU UZRĀDĪŠANA IR UZSKATĀMA PAR PILSONĪBAS PIERĀDĪJUMU
   (2. PANTA 1. PUNKTS, 4. PANTA 1. PUNKTS UN 8. PANTA 1. PUNKTS)
   Ja pieprasījuma saņēmēja valsts ir kāda no dalībvalstīm:

               —

               jebkāda veida pases (valsts pases, diplomātiskās pases, dienesta pases, grupu pases un aizvietotājpases, ieskaitot bērnu pases),

               —

               jebkāda veida personas apliecības (tajā skaitā pagaidu apliecības),

               —

               karaklausības apliecības un militārā dienesta apliecības,

               —

               jūrnieka grāmatiņas un kapteiņa dienesta apliecības.

         Ja pieprasījuma saņēmēja valsts ir Melnkalne:

               —

               ceļošanas dokumenti (valsts pases vai kolektīvās pases), ko izdevusi Melnkalnes Republikas Iekšlietu ministrija pēc 1997. gada 15. jūnija (“zilās pases”), un ceļošanas dokumenti (diplomātiskas pases un dienesta pases), ko izdevusi Melnkalnes Republikas Ārlietu ministrija, kā arī ceļošanas dokumenti, ko turpmāk izdos saskaņā ar Ceļošanas dokumentu likumu,

               —

               personas apliecības, ko izdevusi Melnkalnes Republikas Iekšlietu ministrija pēc 1994. gada 1. maija, kā arī personas apliecības, ko turpmāk izdos saskaņā ar Personas apliecību likumu,

               —

               karaklausības apliecības un Melnkalnes armijas militārā dienesta apliecības,

               —

               jūrnieka grāmatiņas un kapteiņa dienesta apliecības.

         2. PIELIKUMS
   DOKUMENTU SARAKSTS, KURU UZRĀDĪŠANA IR UZSKATĀMA PAR PILSONĪBAS PIERĀDĪJUMU PRIMA FACIE

   (2. PANTA 1. PUNKTS, 4. PANTA 1. PUNKTS UN 8. PANTA 2. PUNKTS)
   Ja pieprasījuma saņēmēja valsts ir kāda no dalībvalstīm vai Melnkalne:

               —

               jebkuru šā nolīguma 1. pielikumā minēto dokumentu fotokopijas,

               —

               autovadītāja apliecības vai to fotokopijas,

               —

               dzimšanas apliecības vai to fotokopijas,

               —

               jebkurš cits oficiāls dokuments, ko izdevušas pieprasījuma saņēmējas valsts iestādes, kas var palīdzēt noteikt attiecīgās personas pilsonību,

               —

               pilsonības apliecības un citu veidu oficiāli dokumenti, kuros minēta vai norādīta pilsonība.

         Ja pieprasījuma saņēmēja valsts ir Melnkalne:

               —

               pases, ko izdevusi Melnkalnes Republikas Iekšlietu ministrija pirms 1997. gada 15. jūnija (“sarkanās pases”) un to fotokopijas,

               —

               personas apliecības, ko izdevusi Melnkalnes Republikas Iekšlietu ministrija pirms 1994. gada 1. maija, un to fotokopijas.

         3. PIELIKUMS
   VIENOTAIS DOKUMENTU SARAKSTS, KURUS VAR UZSKATĪT PAR PIERĀDĪJUMU TREŠO VALSTU PILSOŅU UN BEZVALSTNIEKU ATPAKAĻUZŅEMŠANAS NOSACĪJUMIEM
   (3. PANTA 1. PUNKTS, 5. PANTA 1. PUNKTS UN 9. PANTA 1. PUNKTS)

               —

               Iebraukšanas/izbraukšanas zīmogi vai līdzīgi apstiprinājumi attiecīgās personas ceļošanas dokumentā, vai cita veida pierādījums par iebraukšanu/izbraukšanu (piemēram, fotogrāfiju veidā),

               —

               biļetes un/vai pasažieru saraksti lidmašīnu, vilcienu, tālsatiksmes autobusu un kuģu maršrutos, kuros norādīts personas vārds un kas pierāda attiecīgās personas uzturēšanos un pārvietošanos saņēmējas valsts teritorijā,

               —

               oficiāli paziņojumi, jo īpaši tādi, kurus veikuši robežkontroles dienesta darbinieki un citi liecinieki, kas var liecināt, ka attiecīgā persona ir šķērsojusi robežu,

               —

               attiecīgās personas oficiāla liecība administratīvos vai tiesu procesos, kas norāda uz attiecīgās personas klātbūtni vai ceļojumu pieprasījuma saņēmējas valsts teritorijā.

         4. PIELIKUMS
   VIENOTAIS DOKUMENTU SARAKSTS, KURUS UZSKATA PAR PRIMA FACIE PIERĀDĪJUMU TREŠO VALSTU PILSOŅU UN BEZVALSTNIEKU ATPAKAĻUZŅEMŠANAS NOSACĪJUMIEM
   (3. PANTA 1. PUNKTS, 5. PANTA 1. PUNKTS UN 9. PANTA 2. PUNKTS)

               —

               Pieprasījuma iesniedzējas valsts attiecīgo iestāžu sniegts vietas un apstākļu apraksts, kuros attiecīgā persona ir pārtverta pēc ieceļošanas šīs valsts teritorijā,

               —

               starptautiskas organizācijas sniegtas ziņas par personas identitāti un/vai tās uzturēšanos (piemēram, ANO augstais komisārs bēgļu jautājumos),

               —

               ģimenes locekļu, ceļabiedru u. c. sniegtie paziņojumi/informācijas apstiprinājumi,

               —

               biļetes, kā arī jebkāda veida apliecinājumi un rēķini (piemēram, viesnīcas rēķini, ārsta/zobārsta apmeklējuma kartes, valsts/privātu iestāžu ieejas kartes, automašīnu nomas līgumi, kredītkaršu kvītis u. c.), kas skaidri liecina, ka attiecīgā persona ir uzturējusies pieprasījuma saņēmējas valsts teritorijā,

               —

               informācija, kas liecina, ka attiecīgā persona ir izmantojusi vīzu kurjera vai ceļojumu biroja pakalpojumus.

         5. PIELIKUMS
   VIENOTAIS DOKUMENTU SARAKSTS, KURUS UZSKATA PAR PIERĀDĪJUMIEM VAI PRIMA FACIE PIERĀDĪJUMIEM BIJUŠĀS SOCIĀLISTISKĀS DIENVIDSLĀVIJAS FEDERĀLĀS REPUBLIKAS BIJUŠO PILSOŅU ATPAKAĻUZŅEMŠANAS NOSACĪJUMIEM
   (3. PANTA 3. PUNKTS, 9. PANTA 4. PUNKTS UN 9. PANTA 5. PUNKTS)
   5.a pielikums (Dokumenti, kurus uzskata par pierādījumu)

               —

               Bijušās Sociālistiskās Dienvidslāvijas Federālās Republikas izsniegtas dzimšanas apliecības vai to fotokopijas,

               —

               publiski dokumenti, ieskaitot personas apliecības vai to fotokopijas, ko izsniegusi Melnkalne, bijusī Dienvidslāvijas Federālā Republika, bijusī Serbijas un Melnkalnes valstu savienība vai bijusī Sociālistiskā Dienvidslāvijas Federālā Republika, kuros ir norādīta dzimšanas vieta un/vai pastāvīgā dzīvesvieta, kā noteikts 3. panta 3. punktā.

         5.b pielikums (Dokumenti, kurus uzskata par prima facie pierādījumu)

               —

               Citi dokumenti vai apliecības, vai to fotokopijas, kas norāda Melnkalni par dzimšanas vietu un/vai pastāvīgo dzīvesvietu,

               —

               attiecīgās personas oficiāla liecība administratīvos vai tiesu procesos.

         6. PIELIKUMS

   7. PIELIKUMS

   KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA ATTIECĪBĀ UZ 2. PANTA 4. PUNKTU UN 4. PANTA 4. PUNKTU
   Līdz brīdim, kamēr ES dalībvalstīs ir izveidotas Melnkalnes Republikas diplomātiskās un konsulāras pārstāvniecības, ceļošanas dokumentus, kas minēti nolīguma 2. panta 4. punktā, izsniedz Serbijas Republikas diplomātiskā pārstāvniecība vai konsulārā iestāde saskaņā ar Melnkalnes Republikas un Serbijas Republikas Savstarpējās saprašanās memoranda 6. pantu vai citu valstu, kas pārstāv Melnkalni, diplomātiskās pārstāvniecības vai konsulārās iestādes.
   Ja pieprasījuma saņēmējai valstij nav diplomātiskās pārstāvniecības vai konsulārās iestādes Melnkalnes Republikā, ceļošanas dokumentu, kas jāizsniedz saskaņā ar nolīguma 4. panta 4. punktu, izsniedz tās dalībvalsts diplomātiskā pārstāvniecība vai konsulārā iestāde, kas pārstāv pieprasījuma saņēmēju dalībvalsti. Ceļošanas dokumentu izsniedz pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts vārdā, iepriekš saņemot tās piekrišanu.
   KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA ATTIECĪBĀ UZ 3. UN 5. PANTU
   Puses centīsies katru trešās valsts pilsoni, kurš neatbilst vai vairs neatbilst spēkā esošajiem ieceļošanas, atrašanās vai uzturēšanās tiesiskajiem nosacījumiem attiecībā uz attiecīgās valsts teritoriju, atgriezt viņa vai viņas izcelsmes valstī.
   KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA PAR 3. PANTA 1. PUNKTU
   Puses vienojas, ka šo noteikumu nozīmē persona “ieceļo tieši” no Melnkalnes teritorijas, ja šāda persona ierodas pieprasījuma iesniedzējas valsts teritorijā pa gaisu, sauszemi vai jūru, pa ceļam nešķērsojot nevienu citu valsti. Gaisa ceļojuma tranzīta uzturēšanos trešā valstī neuzskata par ieceļošanu.
   KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA PAR DĀNIJU
   Līgumslēdzējas puses ņem vērā, ka šo nolīgumu nepiemēro Dānijas Karalistes teritorijai, kā arī Dānijas Karalistes pilsoņiem. Šādos apstākļos Melnkalnei un Dānijai būtu lietderīgi noslēgt atpakaļuzņemšanas nolīgumu ar tādiem pašiem noteikumiem kā šajā nolīgumā.
   KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA PAR ĪSLANDI UN NORVĒĢIJU
   Līgumslēdzējas puses ņem vērā ciešās attiecības starp Eiropas Kopienu un Īslandi un Norvēģiju, jo īpaši pamatojoties uz 1999. gada 18. maija Nolīgumu par šo valstu asociāciju Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un izstrādē. Šādos apstākļos ir lietderīgi, ka Melnkalne ar Īslandi un Norvēģiju noslēdz atpakaļuzņemšanas nolīgumu ar tādiem pašiem noteikumiem kā šajā nolīgumā.
   KOPĪGĀ DEKLARĀCIJA PAR ŠVEICI
   Līgumslēdzējas puses ņem vērā, ka Eiropas Savienība, Eiropas Kopiena un Šveice ir parakstījušas nolīgumu par Šveices iesaistīšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā. Šādos apstākļos ir lietderīgi, ka pēc minētā nolīguma spēkā stāšanās Melnkalne un Šveice noslēdz atpakaļuzņemšanas nolīgumu ar tādiem pašiem noteikumiem kā šajā atpakaļuzņemšanas nolīgumā.