title: Padomes Lēmums ( 2006. gada 9. marts ) ar ko ieceļ Arhitektūras izglītības padomdevēju komitejas locekļus un to vietniekus

text:
               21.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/6

      PADOMES LĒMUMS

   (2006. gada 9. marts)
   ar ko ieceļ Arhitektūras izglītības padomdevēju komitejas locekļus un to vietniekus
   (2006/C 68/03)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1985. gada 10. jūnija Lēmumu 85/385/EEK, ar ko izveido Arhitektūras izglītības padomdevēju komiteju, un jo īpaši tā 3. un 4. pantu (1),
   ņemot vērā 2003. gada Pievienošanās aktu, un jo īpaši tā 52. panta 1. punktu,
   ņemot vērā, ka saskaņā ar minētā lēmuma 3. pantu Komitejā ir trīs eksperti no katras dalībvalsts un viens vietnieks katram no ekspertiem un ka saskaņā ar šā paša lēmuma 4. pantu Komitejas locekļu pilnvaru termiņš ir trīs gadi,
   tā kā ar 2001. gada 23. oktobra (2) un 2002. gada 1. marta (3) Lēmumiem Padome ir iecēlusi Arhitektūras izglītības padomdevēju komitejas locekļus un to vietniekus uz laiku līdz 2004. gada 22. oktobrim;
   tā kā divdesmit divu dalībvalstu valdības ir pieteikušas kandidātus komitejas locekļu un to vietnieku iecelšanai amatā, aizstāšanai vai pilnvaru atjaunošanai,
   IR NOLĒMUSI ŠĀDI
   Vienīgais pants
   Ar šo par Arhitektūras izglītības padomdevēju komitejas locekļiem un to vietniekiem uz trīs gadiem, sākot no šā lēmuma datuma, ir iecelti:
   A.   Eksperti no praktizējošu arhitektu vidus

               Valsts

               Locekļi

               Vietnieki

               Beļģija

                  Jos LEYSSENS kungs

                  Michel DE KEYSER kungs

               Čehijas Republika

                  Petr BÍLEK kungs

                  Michal KOHOUT kungs

               Vācija

               Prof. Ralf NIEBERGALL kungs

                  Wolfgang SCHNEIDER kungs

               Igaunija

                  Tõnu LAIGU kungs

                  Veljo KAASIK kungs

               Grieķija

                  Dionyssios DIGENIS kungs

                  Sotiris PAPADOPOULOS kungs

               Spānija

                  Don Jordi QUEROL i PIERA kungs

               Īrija

                  John E. O'REILLY kungs

                  Eoin O'COFAIGH kungs

               Itālija

                  Leopoldo FREYRIE kungs

                  Pierluigi MISSIO kungs

               Kipra

                  Vasos CHRISTOU kungs

                  Sokratis STRATIS kungs

               Latvija

                  Sergejs ŅIKIFOROVA kungs

               mgr. arch. Dace KALVĀNE

               Lietuva

                  Kęstutis PEMPĖ kungs

                  Linas TULEIKIS kungs

               Ungārija

               Dr. Ferenc MAKOVÉNYI

                  Sandor PÁLFI kungs

               Malta

                  David PACE kungs

                  David FELICE kungs

               Nīderlande

                  S.D. NIEUWENDIJK kundze

                  R. van der SLUYS kungs

               Austrija

                  Alexander RUNSER kungs

                  Johannes Simon STEINER kungs

               Polija

                  Tomasz TCZEWSKI kungs

                  Stanislaw DEŃKO kungs

               Slovēnija

               Dr. Viktor PUST

                  Vladimir KRAJCAR kungs

               Slovākija

                  Branislav SOMORA kungs

                  Maria LICHVÁROVÁ kundze

               Somija

                  Veikko VASKO kungs

                  Pekka SALMINEN kungs

               Zviedrija

                  Anders BODIN kungs

                  Katarina NILSSON kundze

               Apvienotā Karaliste

                  R. C. SHRIMPLIN kungs

                  Ken TAYLOR kungs

         B.   Eksperti no universitātēm vai līdzvērtīgām izglītības iestādēm arhitektūras jomā

               Valsts

               Locekļi

               Vietnieki

               Beļģija

                  Yvon CLOSSEN kungs

                  Johan RUTGEERTS kungs

               Čehijas Republika

                  Ladislav LÁBUS kungs

                  Alois NOVÝ kungs

               Vācija

               Prof. H. BÜHLER

               Prof. Rudolf SCHÄFER

               Igaunija

               Dr. Jüri SOOLEP

                  Andres ALVERI kungs

               Grieķija

                  Constantin-Victor SPYRIDONIDIS kungs

               Īrija

                  James HORAN kungs

               Prof. Loughlin KEALY

               Itālija

               Prof. Mario DOCCI

               Prof. Piero ALBISINNI

               Kipra

                  Christos CHATZICHRISTOS kungs

                  Mario FOKAS kungs

               Latvija

               Dr. habil., prof. Jānis KRASTIŅŠ

               Dr. arh., prof. Jānis BRIŅĶIS

               Lietuva

                  Gintaras ČAIKAUSKAS kungs

               Prof. Juozas PALAIMA

               Ungārija

               Prof. Balázs BALOGH

               Prof. Bálint BACHMANN

               Malta

                  Joseph FALZON kungs

                  Dennis DE LUCCA kungs

               Nīderlande

               Prof. L. VAN DUIN kungs

                  Aart OXENAAR kungs

               Austrija

                  Christian KÜHN kungs

               Prof. Wolf D. PRIX

               Polija

               Prof. Stefan WRONA

               Prof. Andrzej KADŁUCZKA

               Slovēnija

                  Peter GABRIJELČ
                  I
                  Č kungs

               Dr. Tadeja ZUPANČIČ STROJAN

               Slovākija

               Prof. Julián KEPPL

                  Lubica VITKOVÁ kundze

               Somija

               Prof. Juhani KATAINEN

               Prof. Simo PAAVILAINEN

               Zviedrija

                  Finn WERNE kungs

                  Hasse ERNEFELDT kungs

               Apvienotā Karaliste

               Prof. James A. LOW

                  Lawrence JOHNSTON kungs

         C.   Eksperti no dalībvalstu kompetentajām iestādēm

               Valsts

               Locekļi

               Vietnieki

               Beļģija

                  Olivier REMACLE kungs

                  Benjamin HOUET kungs

               Čehijas Republika

                  Zuzana BĚHOUNKOVÁ kungs

                  Lenka RUDÁ kundze

               Vācija

                  Vera STAHL kundze

                  Michael ELZER kungs

               Igaunija

                  Priit ENOK kungs

                  Martin LEPP kungs

               Grieķija

                  Nikolaos KATSIMBINIS kungs

                  Margarita KARAVASSILI kundze

               Īrija

                  Michael McCARTHY kungs

                  Nancy CALLAGHAN kundze

               Itālija

               Dott.ssa Teresa CUOMO

               Kipra

                  Lilia PAPADOURY kundze

                  Antroula FLORIDOU kundze

               Latvija

                  Dainis OZOLIŅA kungs

                  Gunta ARĀJAS kundze

               Lietuva

                  Gintautas TIŠKUS kungs

                  Gediminas BUDREIKA kungs

               Ungārija

                  Mária BÁNÓNÉ NYÉKHELYI kundze

                  Zsuzsanna SZABÓ kundze

               Malta

                  Raymond FARRUGIA kungs

               Carmel MIFSUD BORG

               Nīderlande

                  M. VAN HECK kungs

               Portugāle

                  António Vasco MASSAPINA kungs

                  Fernando Rocha PINTO kungs

               Austrija

                  Wolfgang LENTSCH kungs

                  Evelyn NOWOTNY kundze

               Polija

                  Kazimierz Andrzej KOBYLECKI kungs

                  Monika MAJEWSKA kundze

               Slovēnija

                  Pavli KOC kundze

                  Saša GALONJA kungs

               Slovākija

                  Milan MARHAVÝ kungs

                  Viktória KOSÁROVÁ kundze

               Somija

                  Anita LEHIKOINEN kundze

               Zviedrija

                  Nina KOWALEWSKA kundze

                  Karin DAHL BERGENDORFF kundze

               Apvienotā Karaliste

               Dr Jon LEVETT

                  David PETHERICK kungs

      Briselē, 2006. gada 9. martā

            Padomes vārdā —

            Priekšsēdētājs

         J. PRÖLL

      (1)  OV L 223, 21.8.2005., 26. lpp.

      (2)  OV C 320, 15.11.2001., 2. lpp.

      (3)  OV C 72, 21.3.2002., 1. lpp.


title: 2002/262/: EBTA Uzraudzības iestādes Lēmums Nr. 262/02/COL ( 2002. gada 18. decembris ), ar kuru trīsdesmit piekto reizi groza procedūras un materiālo tiesību noteikumus valsts atbalsta jomā, ieviešot jaunas pamatnostādnes attiecībā uz metodiku ar balasta izmaksām saistīta valsts atbalsta analizēšanai

text:
               10.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 123/1

      EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES LĒMUMS

   Nr. 262/02/COL
   (2002. gada 18. decembris),
   ar kuru trīsdesmit piekto reizi groza procedūras un materiālo tiesību noteikumus valsts atbalsta jomā, ieviešot jaunas pamatnostādnes attiecībā uz metodiku ar balasta izmaksām saistīta valsts atbalsta analizēšanai
   EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE,
   ŅEMOT VĒRĀ Eiropas Ekonomikas zonas līgumu (1), jo īpaši tā 61.-63. pantu,
   ŅEMOT VĒRĀ nolīgumu starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanu (2), jo īpaši tā 24. pantu un 3. protokola 1. pantu,
   TĀ KĀ saskaņā ar Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanas nolīguma 24. pantu EBTA Uzraudzības iestāde īsteno EEZ līguma noteikumus par valsts atbalstu,
   TĀ KĀ saskaņā ar Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanas nolīguma 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu EBTA Uzraudzības iestāde sniedz paziņojumus vai pamatnostādnes par EEZ līgumā iztirzātajiem jautājumiem, ja šis līgums vai Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanas nolīgums to skaidri paredz vai ja EBTA Uzraudzības iestāde to uzskata par nepieciešamu,
   ŅEMOT VĒRĀ procedūras un materiālo tiesību noteikumus valsts atbalsta jomā (3), ko EBTA Uzraudzības iestāde pieņēma 1994. gada 19. janvārī (4),
   TĀ KĀ Komisija 2001. gada 26. jūlijā pieņēma paziņojumu, norādot principus, ar kādiem tā analizēs valsts atbalstu saistībā ar balasta izmaksām elektroenerģijas nozarē (5),
   TĀ KĀ šis paziņojums ir būtisks arī Eiropas Ekonomikas zonai,
   TĀ KĀ ir jānodrošina EEZ valsts atbalsta noteikumu vienāda piemērošana visā Eiropas Ekonomikas zonā,
   TĀ KĀ saskaņā ar EEZ līguma XV pielikuma beigu daļas II punktu nodaļā “VISPĀRĒJS” EBTA Uzraudzības iestādei pēc apspriešanās ar Komisiju ir jāpieņem tiesību akti, kas atbilst EK Komisijas pieņemtajiem tiesību aktiem, lai saglabātu līdzvērtīgus konkurences apstākļus,
   APSPRIEDUSIES ar Eiropas Komisiju,
   ATGĀDINOT, ka EBTA Uzraudzības iestāde 2001. gada 19. oktobrī par šo tēmu ir apspriedusies ar EBTA valstīm daudzpusējā sanāksmē,
   IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1.

               Valsts atbalsta pamatnostādnes groza, pievienojot jaunu 21. nodaļu “Metodika ar balasta izmaksām saistīta valsts atbalsta analizēšanai”. Jaunā nodaļa ir iekļauta šā lēmuma I pielikumā.

               2.

               EBTA valstīm par to paziņo vēstulē, kam pievieno lēmuma un I pielikuma kopiju. EBTA valstis tiek lūgtas rakstiski darīt zināmu savu piekrišanu attiecībā uz ierosināto lietderīgo pasākumu (ziņošanas pienākums 21.4. panta 5. punkta c) apakšpunktā), kas izklāstīts I pielikumā, 20 darba dienu laikā pēc vēstules paziņošanas dienas.

               3.

               Saskaņā ar EEZ līguma 27. protokola d) punktu Eiropas Komisiju informē ar šā lēmuma kopiju, pievienojot I pielikumu.

               4.

               Lēmumu, ieskaitot I pielikumu, publicē Eiropas Kopienu Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un EEZ pielikumā pēc tam, kad EBTA valstis ir rakstiski apliecinājušas, ka piekrīt lietderīgajiem pasākumiem.

               5.

               Lēmums ir autentisks angļu valodā.

      Briselē, 2002. gada 18. decembrī.

            EBTA uzraudzības iestādes vārdā

         Einar M. BULL

            Priekšsēdētājs

         Hannes HAFSTEIN

            Kolēģijas loceklis

      (1)  Še turpmāk saukts “EEZ līgums”.

      (2)  Še turpmāk saukts “Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanas nolīgums”.

      (3)  Še turpmāk sauktas “valsts atbalsta pamatnostādnes”.

      (4)  Pirmoreiz publicēts OV L 231, 3.9.1994., EEZ pielikumā Nr. 32.

      (5)  Paziņojums ir pieejams šajā Komisijas tīmekļa vietnē:
   http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/legislation/stranded_costs/en.pdf

      PIELIKUMS

         “21.   METODIKA AR BALASTA IZMAKSĀM SAISTĪTA VALSTS ATBALSTA ANALIZĒŠANAI
         21.1.   IEVADS

                     (1)

                     Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 19. decembra Direktīva 96/92/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu (1) (še turpmāk saukta “Direktīva” vai “Direktīva 96/92/EK”) noteica principus, ar kādiem Eiropas elektroenerģijas nozari atver konkurencei.

                     (2)

                     Minētā direktīva ar EEZ Apvienotās komitejas Lēmumu Nr. 168/1999 (2) bija iekļauta EEZ līgumā.

                     (3)

                     Pakāpeniskajai pārejai no situācijas, kurā konkurence ir ļoti ierobežota, uz situāciju ar patiesu konkurenci EEZ mērogā jānotiek ar pieņemamiem ekonomiskajiem nosacījumiem, kur ņemtas vēra elektroenerģijas nozares raksturīgās iezīmes. Šis apsvērums ir jau ļoti plaši atspoguļots pašā direktīvas tekstā.

                     (4)

                     Lai EBTA valstis varētu tikt galā ar vairākām ļoti specifiskām situācijām, direktīvas 24. pants tām ļauj pārejas laikā atlikt dažu direktīvas noteikumu piemērošanu. Valsts atbalsta mehānismi, kas paredzēti tam, lai ļautu elektroenerģijas uzņēmumiem pielāgoties konkurences ieviešanai ar atvieglotiem nosacījumiem, neietilpst to atkāpju jomā, kas paredzētas 24. pantā.

                     (5)

                     Šo pamatnostādņu uzdevums ir precizēt, kā Uzraudzības iestāde, ņemot vērā Direktīvu 96/92/EK, paredz piemērot šim valsts atbalsta veidam EEZ līguma noteikumus. Šīs pamatnostādnes neskar tādus noteikumus par valsts atbalstu, kas izriet no citām attiecīgām ietvarprogrammām, pamatnostādnēm un paziņojumiem. Uzraudzības iestāde turpina atļaut reģionālo atbalstu un atbalstu vides aizsardzībai saskaņā ar attiecīgajām pamatnostādnēm. Tāpat arī jautājumu par atbalstu, kuru nevarēja atļaut atbilstoši EEZ līguma 61. pantam, attiecīgā gadījumā var pārbaudīt, ņemot vērā EEZ līguma 59. panta 2. punktu.

               21.2.   PĀREJAS PASĀKUMI UN VALSTS ATBALSTS

                     (1)

                     Direktīvas 96/92/EK, kas pielāgota ar EEZ Apvienotās komitejas 1999. gada 26. novembra Lēmuma Nr. 168/1999 1. panta i) punktu, 24. pantā ir noteikts, ka Uzraudzības iestāde var atļaut pārejas pasākumus, ar kuriem uz laiku atkāpjas no direktīvas noteikumiem (3):
                     “Tās EBTA valstis, kurās darbības saistības un garantijas, kas sniegtas pirms EEZ Apvienotās komitejas 1999. gada 26. novembra Lēmuma Nr. 168/1999 stāšanās spēkā, netiek nodrošinātas minētā lēmuma noteikumu dēļ, var pieprasīt pārejas režīmu saskaņā ar 24. panta 1. un 2. punktu. Par pieteikumiem izmantot pārejas režīmu jāpaziņo EBTA Uzraudzības iestādei ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc EEZ Apvienotās komitejas 1999. gada 26. novembra Lēmuma Nr. 168/1999 stāšanās spēkā”.

                     (2)

                     Šajā situācijā Uzraudzības iestāde uzskata, ka tās saskaņā ar 24. pantu pieņemtie lēmumi var radīt pārejas režīmu tikai tad, ja tā ir iepriekš konstatējusi, ka pasākumi, par kuriem EBTA dalībvalstis paziņoja saskaņā ar minēto pantu, nav saderīgi ar direktīvas noteikumiem, kas izklāstīti IV, V, VI un VII nodaļā. Atbilstoši direktīvas 24. pantam Uzraudzības iestāde var vienpusēji atļaut atkāpties no šiem noteikumiem.

                     (3)

                     Līdz ar to maksājumu sistēma, ko kāda EBTA valsts ievieš ar fonda palīdzību, lai kompensētu tādu saistību vai garantiju izmaksas, ko nevarēja nodrošināt Lēmuma Nr. 168/1999 piemērošanas dēļ, nav pasākums, kam varēja izmantot Uzraudzības iestādes lēmumu, kurā piešķir pārejas režīmu saskaņā ar Direktīvas 96/92/EK 24. pantu; šādam pasākumam nav nepieciešama atkāpšanās no attiecīgajām direktīvas nodaļām. No otras puses, tas var būt valsts atbalsts, uz kuru attiecas EEZ līguma 61. pants un EBTA valstu nolīguma par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanu 3. protokols.

                     (4)

                     Šo pamatnostādņu uzdevums ir izklāstīt, kā Uzraudzības iestāde paredz piemērot EEZ līguma noteikumus par valsts atbalstu tādu atbalsta pasākumu gadījumā, kam jākompensē saistību vai garantiju izmaksas, ko vairs nevarēja nodrošināt Lēmuma 168/1999 piemērošanas dēļ. Jo īpaši pamatnostādnes neattiecas uz pasākumiem, ko nevarēja klasificēt par valsts atbalstu EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē.

               21.3.   ATTAISNOTO BALASTA IZMAKSU NOTEIKŠANA

                     (1)

                     Šādas darbības saistības vai garantijas parasti sauc par “balasta izmaksām”. Tās var būt dažādos veidos – kā ilgtermiņa pirkšanas līgumi, ieguldījumi, ko veic ar tiešā vai netiešā veidā izteiktu pārdošanas garantiju, ieguldījumi, ko veic ārpus parastās darbības jomas, u.c. Lai šādas saistības vai garantijas varētu uzskatīt par attaisnotām balasta izmaksām, ko var atzīt Uzraudzības iestāde, tām jāatbilst šādiem kritērijiem:

                                 (a)

                                 “Darbības saistībām vai garantijām”, no kurām varēja rasties balasta izmaksas, bija jāpastāv pirms 1999. gada 27. novembra – dienas, kad stājās spēkā Lēmums Nr. 168/1999.

                                 (b)

                                 Šādu saistību un garantiju pastāvēšanas faktu un spēkā esību nosaka tie tiesību aktu un līgumu noteikumi, uz kuriem tās balstās, un to uzņemšanās juridiskais konteksts.

                                 (c)

                                 Šādām darbības saistībām vai garantijām jāparedz risks, ka tās var netikt nodrošinātas Direktīvas 96/92/EK noteikumu dēļ. Saistības vai garantijas var kvalificēt par balasta izmaksām tikai tad, ja tās tādēļ ir direktīvas ietekmes rezultātā kļuvušas ekonomiski neizdevīgas un ievērojami pasliktina attiecīgā uzņēmuma konkurētspēju. Cita starpā pastāv priekšnoteikums, ka tā rezultātā uzņēmumam ir jāizdara uzskaites ieraksti (piem., rezerves), kuru uzdevums ir atspoguļot šo saistību vai garantijas paredzamo ietekmi.
                                 Īpaši tad, ja minēto saistību vai garantijas ietekmē var tikt apdraudēta uzņēmuma dzīvotspēja, ja nav atbalsta vai jebkāda pārejas pasākuma, ir uzskatāms, ka saistības vai garantijas atbilst iepriekšējā daļā izklāstītajām prasībām.
                                 Šādu saistību vai garantiju ietekmi uz attiecīgā uzņēmuma konkurētspēju vai dzīvotspēju novērtē konsolidēti. Saistības vai garantijas ir balasta izmaksas tikai tad, ja ir iespējams konstatēt cēloņsakarību starp Lēmuma 168/1999 stāšanos spēkā un attiecīgo uzņēmumu grūtībām pildīt šādas saistības vai garantijas vai nodrošināt to ievērošanu. Nosakot šādu cēloņsakarību, Uzraudzības iestāde ņem vērā visas elektroenerģijas cenas samazināšanās un tirgus daļas zaudējumus, kas radušies attiecīgajiem uzņēmumiem. Tādas saistības un garantijas, ko nevarēja nodrošināt neatkarīgi no Lēmuma 168/1999 stāšanās spēkā, nav balasta izmaksas.

                                 (d)

                                 Šīm saistībām vai garantijām jābūt neatsaucamām. Ja uzņēmumam ir iespēja atsaukt šādu saistību vai garantiju maksājumu vai grozīt tās, tad šo faktu ņem vērā, aprēķinot attaisnotās balasta izmaksas.

                                 (e)

                                 Saistības un garantijas tādu uzņēmumu starpā, kas pieder pie vienas uzņēmumu grupas, principā nevar uzskatīt par balasta izmaksām.

                                 (f)

                                 Balasta izmaksas ir saimnieciskās izmaksas, kam jāatbilst summām, kas ir faktiski ieguldītas vai samaksātas vai ir jāmaksā atbilstīgi tām saistībām vai garantijām, kuru rezultātā tās rodas – tādēļ fiksētas summas aprēķinus nevar pieņemt, izņemot gadījumus, ja iespējams parādīt, ka tie atspoguļo saimnieciskās darbības realitāti.

                                 (g)

                                 Balasta izmaksām jāatspoguļo summas neto izteiksmē, kas nesatur ienākumus, peļņu un pievienoto vērtību saistībā ar tām garantijām vai saistībām, no kurām tās izriet.

                                 (h)

                                 Balasta summas jāvērtē neto izteiksmē, kas nesatur atbalstus, kas ir samaksāti vai ir jāmaksā par tiem aktīviem, uz ko tās attiecas. Jo īpaši, ja darbības saistības vai garantija atbilst tādam ieguldījumam, kas ir valsts atbalsta objekts, tad atbalsta vērtība ir jāatskaita no visām balasta izmaksām, ko rada šīs saistības vai garantija.

                                 (i)

                                 Gadījumos, kad balasta izmaksas rodas no saistībām vai garantijām, ko ir grūti nodrošināt sakarā ar Lēmumu 168/1999, attaisnoto balasta izmaksu aprēķināšanā ņem vērā faktiskās to saimniecisko un konkurences apstākļu izmaiņas, kas pastāv valstu un kopējā elektroenerģijas tirgū. Jo īpaši tad, ja saistības vai garantijas varētu būt balasta izmaksas sakarā ar paredzamo elektrības cenu samazināšanos, balasta izmaksu aprēķināšanā jāņem vērā faktiskās elektroenerģijas cenu izmaiņas.

                                 (j)

                                 Izmaksas, kas amortizētas pirms Lēmuma 168/1999 pārņemšanas valsts tiesību aktos, nevar radīt balasta izmaksas. Tomēr tādas rezerves vai aktīvu amortizācija, ko iekļāva attiecīgā uzņēmuma bilancē ar skaidri izteiktu mērķi ņemt vērā paredzamo direktīvas ietekmi, var atbilst balasta izmaksām.

                                 (k)

                                 Attaisnotās balasta izmaksas nedrīkst pārsniegt minimālo apjomu, kas vajadzīgs, lai attiecīgie uzņēmumi varētu turpināt pildīt vai nodrošināt atbilstību saistībām vai garantijām, ko skar Lēmums 168/1999 (4). Tādēļ to aprēķināšanā ir jāņem vērā visekonomiskākais risinājums (nepastāvot nekādam atbalstam) no attiecīgā uzņēmuma viedokļa. Tas cita starpā var ietvert to saistību vai garantiju apturēšanu, no kurām izriet balasta izmaksas, vai visu vai dažu to aktīvu realizēšanu, kas rada balasta izmaksas (ja tas nav pretrunā pašu saistību vai garantiju principiem).

                                 (l)

                                 Izmaksas, kas atsevišķiem uzņēmumiem varētu rasties pēc direktīvas 26. pantā norādītā laika (2006. gada 26. novembris), principā nevar būt attaisnotās balasta izmaksas šīs metodikas nozīmē (5). Tomēr, ja tas izrādās nepieciešami, Uzraudzības iestāde var savlaicīgi ņemt vērā šādas saistības vai garantijas un attiecīgā gadījumā uzskatīt tās par attaisnotām balasta izmaksām nākošajā kopējā elektroenerģijas tirgus atvēršanas stadijā.

                                 (m)

                                 Tādām EBTA valstīm, kuras atver savu tirgu agrāk, nekā tas ir prasīts EEZ Apvienotās komitejas Lēmumā Nr. 168/1999, Uzraudzības iestāde var piekrist uzskatīt par attaisnotām balasta izmaksām atbilstoši šai metodikai tādas izmaksas, kas atsevišķiem uzņēmumiem varētu rasties pēc direktīvas 26. pantā norādītā laika, ja šīs izmaksas izriet no tādām saistībām vai garantijām, kas atbilst 21.3. panta a) līdz l) punktā noteiktajiem kritērijiem, un ja to laiks ir ierobežots, nepārsniedzot 2010. gada 31. decembra.

               21.4.   BALASTA IZMAKSAS UN VALSTS ATBALSTS

                     (1)

                     Saskaņā ar EEZ līguma 61. panta 1. punktā noteikto vispārējo principu valsts atbalsts ir aizliegts. Tomēr minētā panta 2. un 3. punktā ir paredzētas vairākas atkāpes no šā vispārējā noteikuma. Turklāt saskaņā ar EEZ līguma 59. panta 2. punktu “uzņēmumiem, kuriem uzticēti pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi vai kuri darbojas kā fiskāli monopoli”, ir saistoši EEZ līgumā ietvertie noteikumi, konkrēti, konkurences noteikumi, ja vien šo noteikumu piemērošana netraucē de iure vai de facto veikt tiem uzticētos konkrētos uzdevumus. Jebkurā gadījumā tirdzniecību nedrīkst ietekmēt tādā mērā, ka tas būtu pretrunā līgumslēdzēju pušu interesēm.

                     (2)

                     Valsts atbalstam, kas atbilst šajās pamatnostādnēs definētajām attaisnotajām balasta izmaksām, ir jāatvieglo elektroenerģijas uzņēmumu pāreja uz tādu elektroenerģijas tirgu, kas orientēts uz konkurenci. Uzraudzības iestāde šādu atbalstu var uzlūkot labvēlīgi, ciktāl konkurences traucējumus līdzsvaro atbalsta ieguldījums tāda kopēja mērķa sasniegšanai, ko nevar panākt tirgus spēki. Tirgus traucējumi, kas izriet no tāda atbalsta, ko maksā, lai atvieglotu elektroenerģijas uzņēmumu pāreju no slēgta tirgus uz daļēji liberalizētu, patiešām nevar būt pretrunā kopējām interesēm, ja ir ierobežots tā darbības laiks un izpausme, jo elektroenerģijas tirgus liberalizācija ir EEZ tirgus vispārējās interesēs un tā papildina iekšējā tirgus izveidošanu. Uzraudzības iestāde arī uzskata, ka par balasta izmaksām piešķirts atbalsts ļauj elektroenerģijas uzņēmumiem samazināt risku attiecībā uz to pastāvošajām saistībām vai ieguldījumiem un tādēļ var tiem radīt stimulu ilgstoši saglabāt savus ieguldījumus. Visbeidzot, ja nebūtu kompensācijas par balasta izmaksām, rastos lielāks risks, ka attiecīgie uzņēmumi var visas savu neekonomisko saistību vai garantiju izmaksas attiecināt tālāk uz saviem ierobežotā tirgus klientiem.

                     (3)

                     Atbalstu balasta izmaksu kompensēšanai elektroenerģijas rūpniecībā salīdzinot ar citām liberalizētām nozarēm var pamatot ar faktu, ka elektroenerģijas tirgus liberalizācijai nesekoja straujāka tehnoloģijas attīstība un pieprasījuma pieaugums, kā arī to, ka no vides aizsardzības, energoapgādes drošības un EEZ valstu tautsaimniecības vienmērīgas darbības aspekta nav iedomājams nogaidīt tik ilgi, līdz elektroenerģijas uzņēmumi nonāk grūtībās, pirms tiek izlemts, vai tiem ir jāpiešķir valsts atbalsts.

                     (4)

                     Šajā sakarā Uzraudzības iestāde uzskata, ka atbalsts, kas paredzēts balasta izmaksu kompensēšanai, parasti atbilst tam, lai piemērotu atkāpi saskaņā ar EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu, ja tas palīdz attīstīt atsevišķas saimnieciskās darbības, nemainot tirdzniecības apstākļus tiktāl, ka tie būtu pretrunā vispārējām interesēm.

                     (5)

                     Neskarot īpašos noteikumus, kas izriet no Uzraudzības iestādes pamatnostādnēm par EEZ valsts atbalsta noteikumu piemērošanu, ieskaitot pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai (6), Uzraudzības iestāde var principā uzskatīt par atbilstošu EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktam tādu atbalstu, kas paredzēts balasta izmaksu kompensēšanai, kuras atbilst šādiem tālāk minētiem kritērijiem.

                                 (a)

                                 Ar atbalstu ir jākompensē skaidri noteiktas un nodalītas attaisnotās balasta izmaksas. Tas nekādā gadījumā nedrīkst pārsniegt attaisnotās balasta izmaksas.

                                 (b)

                                 Atbalsta maksāšanas kārtībai ir jābūt tādai, kas ļauj ņemt vērā turpmāko konkurences attīstību. Šādu attīstību konkrēti var izmērīt ar kvantitatīvi nosakāmiem faktoriem (cenām, tirgus daļām, citiem attiecīgiem faktoriem, ko norādījusi EBTA valsts). Tā kā konkurences nosacījumu izmaiņas tieši ietekmē attaisnoto balasta izmaksu lielumu, maksājamā atbalsta summa noteikti ir saistāma ar nosacījumu par patiesas konkurences veidošanos un izmaksātā atbalsta aprēķināšanā jāņem vērā attiecīgo faktoru izmaiņas, lai novērtētu sasniegto konkurences pakāpi.

                                 (c)

                                 EBTA valstij ir jāapņemas nosūtīt Uzraudzības iestādei gada pārskatu, kurā tiek konkrēti aprakstīta konkurences situācijas attīstība tās elektroenerģijas tirgū, cita starpā norādot konstatētās izmaiņas attiecīgajos kvantitatīvi nosakāmajos faktoros. Gada pārskatā sīki izklāsta, kā ir aprēķinātas tās balasta izmaksas, ko ņem vērā attiecīgajā gadā, un sniedz izmaksāto atbalsta summu uzskaitījumu.

                                 (d)

                                 Uzraudzības iestāde vērtēs pozitīvi to, ja balasta izmaksu kompensēšanai paredzētais atbalsts pakāpeniski samazināsies – tas attiecīgajam uzņēmumam palīdz straujāk sagatavoties liberalizētam elektroenerģijas tirgum.

                                 (e)

                                 Maksimālā atbalsta summa, ko var maksāt uzņēmumam balasta izmaksu kompensēšanai, ir jānosaka iepriekš. Tajā jāņem vērā iespējamais uzņēmuma ražīguma pieaugums.
                                 Tāpat arī iepriekš ir skaidri jānosaka sīki izstrādāta kārtība, kādā aprēķina un finansē balasta izmaksu kompensēšanai paredzēto atbalstu, un maksimālais šāda atbalsta piešķiršanas termiņš. Paziņojumā par atbalstu jo īpaši norāda, kā balasta izmaksu aprēķināšanā ņem vērā dažādo b) punktā uzskaitīto faktoru izmaiņas.

                                 (f)

                                 Lai novērstu jebkādu atbalsta kumulāciju, EBTA valsts iepriekš apņemas tādiem uzņēmumiem, kas izmantos atbalstu attiecībā uz balasta izmaksām, nemaksāt glābšanas un pārstrukturēšanas atbalstu. Uzraudzības iestāde uzskata, ka kompensācijas maksāšana par tādām balasta izmaksām, kas saistītas ar ieguldījumiem aktīvos, kuriem nav ilgstošas dzīvotspējas izredžu, neveicina elektroenerģijas nozares pāreju uz liberalizētu tirgu un tādēļ neatbilst tam, lai piemērotu atkāpi saskaņā ar EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu.

                     (6)

                     Tomēr Uzraudzības iestāde apsver ļoti nopietnas atrunas attiecībā uz tādu balasta izmaksu kompensēšanai paredzētu atbalstu, kas neatbilst minētajiem kritērijiem vai kas varētu izraisīt konkurences traucējumus pretēji vispārējām interesēm šādu tālāk minētu iemeslu dēļ.

                                 (a)

                                 Atbalsts nav saistīts ar tādām attaisnotām balasta izmaksām, kuras atbilstu šeit iepriekš sniegtajai definīcijai, vai skaidri definētām un konkretizētām balasta izmaksām, vai tā apjoms pārsniedz attaisnoto balasta izmaksu apjomu.

                                 (b)

                                 Atbalsts ir paredzēts tam, lai nodrošinātu visus vai atsevišķus pirms Lēmuma 168/1999 stāšanās spēkā radušos ieņēmumus, neņemot precīzi vērā attaisnotās balasta izmaksas, kas varētu rasties sakarā ar konkurences ieviešanu.

                                 (c)

                                 Atbalsta apjomu nevar pielāgot tam, lai pienācīgi ņemtu vērā atšķirības starp sākotnējiem tautsaimniecības un tirgus aprēķiniem laikā, kad tika noteiktas balasta izmaksas, un laika gaitā tajos notikušajām faktiskajām izmaiņām.

               21.5.   BALASTA IZMAKSU KOMPENSĒŠANAI PAREDZĒTA ATBALSTA FINANSĒŠANAS METODE

                     (1)

                     EBTA valstis var brīvi izvēlēties tādas balasta izmaksu kompensēšanai paredzēta atbalsta finansēšanas metodes, ko tās uzskata par vispiemērotākajām. Tomēr Uzraudzības iestāde pirms šāda atbalsta atļaušanas pārliecinās, vai finansēšanas pasākumi neizraisa tādu iedarbību, kas ir pretrunā Direktīvas 96/92/EK mērķiem vai līgumslēdzēju pušu interesēm. Līgumslēdzēju pušu intereses cita starpā ievēro patērētāju aizsardzības, preču un pakalpojumu brīvas aprites un konkurences principu.

                     (2)

                     Finansēšanas pasākumi nedrīkst kavēt ārēju uzņēmumu vai jaunu dalībnieku ienākšanu atsevišķos valsts vai reģionālajos tirgos. Jo īpaši balasta izmaksu kompensēšanai paredzēto atbalstu nedrīkst finansēt no maksājumiem par elektroenerģijas tranzītu EEZ valstu starpā vai no maksājumiem, kas saistīti ar attālumu starp ražotāju un patērētāju.

                     (3)

                     Uzraudzības iestāde arī nodrošina, lai balasta izmaksu kompensēšanai paredzētā atbalsta finansēšanas pasākumu rezultātā būtu vienlīdzīga attieksme pret tiesīgiem patērētājiem un tādiem patērētājiem, kas nav tiesīgie patērētāji. Šim nolūkam gada pārskatā, kas minēts 21.4. panta c) punktā, sniedz balasta izmaksu kompensēšanai paredzēto finansēšanas avotu iedalījumu tiesīgos patērētājos un tādos patērētājos, kas nav tiesīgi patērētāji. Ja patērētāji, kas nav tiesīgie patērētāji, piedalās balasta izmaksu finansēšanā tieši caur elektroenerģijas iegādes tarifu, tas ir skaidri jānorāda. Jebkurai no abām patērētāju grupām (tiesīgie patērētāji un tādi patērētajai, kas nav tiesīgie patērētāji) uzliktais apjoms nedrīkst pārsniegt kompensējamo balasta izmaksu samēru, kas atbilst šo patērētāju tirgus daļai.

                     (4)

                     Ja piesaista privātu uzņēmumu līdzekļus, lai finansētu tādus atbalsta mehānismus, kas paredzēti balasta izmaksu kompensēšanai, šo līdzekļu pārvaldība ir skaidri jānodala no šo uzņēmumu parastajiem resursiem. Uzņēmumi, kas pārvalda šos ieguldījumus, nedrīkst no tiem gūt labumu.

               21.6.   CITI VĒRTĒŠANAS FAKTORI

                     (1)

                     Uzraudzības iestāde, pārbaudot balasta izmaksu kompensēšanai paredzētu valsts atbalstu, jo īpaši ņem vērā attiecīgās sistēmas apjomu un savienojuma pakāpi, kā arī elektroenerģijas rūpniecības struktūru. Būtisku konkurences traucējumu izraisīšanas iespēja varētu būt mazāka tāda atbalsta rezultātā, ko sniedz mazākai sistēmai, kuras savienojuma pakāpe ar pārējo EEZ ir zema.

                     (2)

                     Šī balasta izmaksu noteikšanas metodika neskar valsts reģionālā atbalsta pamatnostādņu (7) piemērošanu tajos reģionos, uz ko attiecas EEZ līguma 61. panta 3. punkta a) apakšpunkts. Saskaņā ar EEZ līguma 59. panta 2. punktu, ja valsts atbalsta noteikumu piemērošana balasta izmaksām de jure vai de facto traucē veikt uzdotos konkrētos uzdevumus tādiem uzņēmumiem, kam uzticēts sniegt pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi vai kas darbojas kā fiskāli monopoli, šiem noteikumiem var piemērot atkāpi, ja tirdzniecība netiek ietekmēta tādā mērā, kas ir pretrunā līgumslēdzēju pušu interesēm.

                     (3)

                     Noteikumus, kas izklāstīti šajā metodikā attiecībā uz tādu balasta izmaksu kompensēšanai paredzētu valsts atbalstu, kas izriet no Lēmuma 168/1999, piemēro neatkarīgi no tā, vai attiecīgie uzņēmumi pieder valstij vai tie ir privāti.”

         (1)  OV L 27, 30.1.1997., 20. lpp.

         (2)  OV L 61, 1.3.2001., 23. lpp., un EEZ pielikums Nr. 11, 1.3.2001, 221. lpp.

         (3)  Lēmuma Nr. 168/1999 3. pantā ir teikts: “Šis lēmums stājas spēkā 1999. gada 27. novembra, ja EEZ Apvienotajai komitejai ir sniegti visi paziņojumi, ko paredz Līguma 103. panta 1. punkts.”

         (4)  Lēmuma Nr. 168/1999 3. pantā ir teikts: “Šis lēmums stājas spēkā 1999. gada 27. novembrī, ja EEZ Apvienotajai komitejai ir sniegti visi paziņojumi, ko paredz Līguma 103. panta 1. punkts.”

         (5)  Tas jāsaprot tā, ka ieguldījumi, kurus nevar atgūt vai kas nav ekonomiski dzīvotspējīgi sakarā ar iekšējā elektroenerģijas tirgus liberalizāciju, var būt balasta izmaksas šīs metodikas nozīmē, ieskaitot gadījumus, kad to ilgums principā pārsniedz 2006. gadu. Turklāt tādas saistības vai garantijas, kas noteikti ir jāturpina nodrošināt pēc 2006. gada 26. novembra, jo pretējā gadījumā rodas liels risks vides aizsardzībai, sabiedrības drošībai, darbinieku sociālajai aizsardzībai vai elektrotīkla drošībai, var būt attaisnotās balasta izmaksas saskaņā ar šo metodiku, ja tās tiek pienācīgi pamatotas.

         (6)  OV L 237, 6.9.2001., 16. lpp.

         (7)  OV L 111, 29.4.1999. un EEZ pielikums Nr. 18. Šajā sakarā skat. Valsts atbalsta pamatnostādņu 25. nodaļu.


title: 2011/407/ES: Padomes Lēmums ( 2011. gada 6. jūnijs ) par nostāju, kas Eiropas Savienībai jāieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz grozījumu EEZ līguma VI pielikumā (Sociālais nodrošinājums) un 37. protokolā

text:
               12.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 182/12

         PADOMES LĒMUMS
   (2011. gada 6. jūnijs)
   par nostāju, kas Eiropas Savienībai jāieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz grozījumu EEZ līguma VI pielikumā (Sociālais nodrošinājums) un 37. protokolā
   (2011/407/ES)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 48. pantu saistībā ar 218. panta 9. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 2894/94 (1994. gada 28. novembris) par kārtību, lai īstenotu Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (1), un jo īpaši tās 1. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu (“EEZ līgums”) VI pielikums ietver īpašus noteikumus par sociālo nodrošinājumu, un 37. protokols ietver to komiteju sarakstu, kurās piedalās EEZ EBTA valstis.

               (2)

               EEZ līgumā ir lietderīgi iekļaut Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (2), Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 988/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu un ar ko nosaka tās pielikumu saturu (3), un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 987/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (4). Papildus ir lietderīgi iekļaut vairākus Administratīvās komisijas lēmumus un ieteikumus. Turklāt būtu jāgroza 37. protokols nolūkā iekļaut komiteju sarakstā Administratīvo komisiju sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai, kas izveidota ar Regulu (EK) Nr. 883/2004.

               (3)

               Attiecīgi būtu jāgroza EEZ līguma VI pielikums un 37. protokols,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   Vienīgais pants
   Nostāja, kas Savienībai jāieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz paredzētajiem grozījumiem EEZ līguma VI pielikumā (Sociālais nodrošinājums) un 37. protokolā, pamatojas uz EEZ Apvienotās komitejas lēmuma projektu, kas pievienots šim lēmumam.

      Briselē, 2011. gada 6. jūnijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         RÉTHELYI M.

      (1)  OV L 305, 30.11.1994., 6. lpp.

      (2)  OV L 166, 30.4.2004.,1. lpp.

      (3)  OV L 284, 30.10.2009., 43. lpp.

      (4)  OV L 284, 30.10.2009., 1. lpp.

      PROJEKTS
      EEZ APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMS Nr. …/2011
      (… gada …),
      ar ko groza EEZ līguma VI pielikumu (Sociālais nodrošinājums) un 37. protokolu
      EEZ APVIENOTĀ KOMITEJA,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, kurā grozījumi izdarīti ar Protokolu, ar ko pielāgo Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, un jo īpaši tā 98. un 101. pantu,
      tā kā:

                  (1)

                  VI pielikums Līgumam par Eiropas Ekonomikas zonu, kurā grozījumi izdarīti ar Protokolu, ar ko pielāgo Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (“Līgums”), ir grozīts ar EEZ Apvienotās komitejas … Lēmumu Nr. …/… (1).

                  (2)

                  Līguma 37. protokols tika grozīts ar EEZ Apvienotās komitejas … Lēmumu Nr. …/… (2).

                  (3)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (3).

                  (4)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 988/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu un ar ko nosaka tās pielikumu saturu (4).

                  (5)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 987/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (5).

                  (6)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Lēmums Nr. A1 (2009. gada 12. jūnijs) par dialoga un saskaņošanas procedūras izveidošanu jautājumos par dokumentu derīgumu, piemērojamo tiesību aktu noteikšanu un par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 883/2004 paredzēto pabalstu sniegšanu (6).

                  (7)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Lēmums Nr. A2 (2009. gada 12. jūnijs) par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 12. pantu par tiesību aktiem, ko piemēro darbā ārpus kompetentās valsts uz laiku norīkotiem darba ņēmējiem un personām, kuras veic darbību pašnodarbinātas personas statusā (7).

                  (8)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Lēmums Nr. E1 (2009. gada 12. jūnijs) par praktiskiem pasākumiem attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 4. pantā minētās datu elektroniskās apmaiņas pārejas periodu (8).

                  (9)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Lēmums Nr. F1 (2009. gada 12. jūnijs) par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 68. pantu attiecībā uz prioritāriem tiesību aktiem, ko piemēro gadījumā, kad tiesības uz pabalstiem pārklājas (9).

                  (10)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Lēmums Nr. H1 (2009. gada 12. jūnijs) par pamatu pārejai no Padomes Regulas (EEK) Nr. 1408/71 un Regulas (EEK) Nr. 574/72 uz Regulu (EK) Nr. 883/2004 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 987/2009 un par to, kā piemērot sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanas Administratīvās komisijas lēmumus un ieteikumus (10).

                  (11)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Lēmums Nr. H2 (2009. gada 12. jūnijs) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanas Administratīvās komisijas Datu apstrādes tehniskās komisijas darba metodēm un sastāvu (11).

                  (12)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Lēmums Nr. P1 (2009. gada 12. jūnijs) par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 50. panta 4. punktu, 58. pantu un 87. panta 5. punktu attiecībā uz invaliditātes pensiju, vecuma pensiju un apgādnieka zaudējuma pabalstu (12).

                  (13)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Lēmums Nr. S1 (2009. gada 12. jūnijs) par Eiropas veselības apdrošināšanas karti (13).

                  (14)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Lēmums Nr. S2 (2009. gada 12. jūnijs) par Eiropas veselības apdrošināšanas kartes tehniskajām specifikācijām (14).

                  (15)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Lēmums Nr. S3 (2009. gada 12. jūnijs), ar ko nosaka pabalstus, uz kuriem attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 19. panta 1. punkts un 27. panta 1. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 25. panta A) punkta 3. apakšpunkts (15).

                  (16)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Lēmums Nr. U1 (2009. gada 12. jūnijs) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 54. panta 3. punktu saistībā ar bezdarbnieka pabalstu palielināšanu par apgādībā esošiem ģimenes locekļiem (16).

                  (17)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Lēmums Nr. U2 (2009. gada 12. jūnijs) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 65. panta 2. punkta darbības jomu attiecībā uz tādu pilnīgu bezdarbnieku tiesībām saņemt bezdarbnieka pabalstus, kuri nav pierobežas darbinieki, kas savas pēdējās darbības laikā nodarbinātas vai pašnodarbinātas personas statusā dzīvojuši dalībvalstī, kura nav kompetentā dalībvalsts (17).

                  (18)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Lēmums Nr. U3 (2009. gada 12. jūnijs) par jēdziena “daļējs bezdarbs” piemērošanas jomu attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 65. panta 1. punktā minētajiem bezdarbniekiem (18).

                  (19)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Ieteikums Nr. P1 (2009. gada 12. jūnijs) par spriedumu Gottardo lietā, no kā izriet, ka gadījumos, kad dalībvalsts noslēdz divpusēju sociālā nodrošinājuma līgumu ar trešo valsti, šai dalībvalstij ir pienākums nodrošināt darba ņēmējiem, kuri ir citas dalībvalsts pilsoņi, tādas pat priekšrocības, kādas iegūst tās pašas pilsoņi atbilstīgi šim līgumam (19).

                  (20)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Ieteikums Nr. U1 (2009. gada 12. jūnijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami bezdarbniekiem, kuri iesaistās nepilnas slodzes profesionālās vai aroda darbībās dalībvalstī, kas nav šo personu dzīvesvietas valsts (20).

                  (21)

                  Līgumā būtu jāiekļauj Ieteikums Nr. U2 (2009. gada 12. jūnijs) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 64. panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērošanu bezdarbniekiem, kuri pavada dzīvesbiedru vai partneri, kurš veic profesionālo vai aroda darbību dalībvalstī, kas nav kompetentā valsts (21).

                  (22)

                  Lai nodrošinātu Līguma sekmīgu darbību, būtu jāgroza tā 37. protokols, lai iekļautu Administratīvo komisiju sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai, kas izveidota ar Regulu (EK) Nr. 883/2004, kā arī būtu jāgroza VI pielikums, lai konkretizētu procedūras dalībai minētajā komisijā un tai piesaistītajās struktūrās.

                  (23)

                  Ar Regulu (EK) Nr. 883/2004 atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1408/71 (22), kas ir iekļauta Līgumā un kas tāpēc saskaņā ar Līgumu būtu jāatceļ.

                  (24)

                  Ar Regulu (EK) Nr. 987/2009 no 2010. gada 1. maija atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 574/72 (23), kas ir iekļauta Līgumā un kas tāpēc saskaņā ar Līgumu būtu jāatceļ.

                  (25)

                  Visi tiesību akti zem virsraksta “Tiesību akti, kurus līgumslēdzējas puses ņem vērā” un “Tiesību akti, ko līgumslēdzējas puses pieņem zināšanai” ir novecojuši un tāpēc saskaņā ar Līgumu būtu jāatceļ,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
      1. pants
      Līguma VI pielikumu groza, kā norādīts šā lēmuma pielikumā.
      2. pants
      Līguma 37. protokola (kurā ietverts 101. pantā paredzētais saraksts) 5. punkta (Migrējošo darba ņēmēju sociālā nodrošinājuma administratīvā komisija) tekstu aizstāj ar šādu:

         “Administratīvā komisija sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijai (Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 883/2004).”

      3. pants
      Regulu (EK) Nr. 883/2004, (EK) Nr. 987/2009 un (EK) Nr. 988/2009, Lēmumu Nr. A1, A2, E1, F1, H1, H2, P1, S1, S2, S3, U1, U2 un U3, kā arī Ieteikumu Nr. P1, U1 un U2 teksts islandiešu un norvēģu valodā, kas jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ papildinājumā, ir autentisks.
      4. pants
      Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc dienas, kad EEZ Apvienotajai komitejai iesniegts pēdējais paziņojums saskaņā ar Līguma 103. panta 1. punktu (24).
      5. pants
      Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un tā EEZ papildinājumā.

         Briselē, …

               EEZ Apvienotās komitejas vārdā –

               priekšsēdētājs

               EEZ Apvienotās komitejas

               sekretāri

         (1)  OV L …

         (2)  OV L …

         (3)  OV L 166, 30.4.2004., 1. lpp.

         (4)  OV L 284, 30.10.2009., 43. lpp.

         (5)  OV L 284, 30.10.2009., 1. lpp.

         (6)  OV C 106, 24.4.2010., 1. lpp.

         (7)  OV C 106, 24.4.2010., 5. lpp.

         (8)  OV C 106, 24.4.2010., 9. lpp.

         (9)  OV C 106, 24.4.2010., 11. lpp.

         (10)  OV C 106, 24.4.2010., 13. lpp.

         (11)  OV C 106, 24.4.2010., 17. lpp.

         (12)  OV C 106, 24.4.2010., 21. lpp.

         (13)  OV C 106, 24.4.2010., 23. lpp.

         (14)  OV C 106, 24.4.2010., 26. lpp.

         (15)  OV C 106, 24.4.2010., 40. lpp.

         (16)  OV C 106, 24.4.2010., 42. lpp.

         (17)  OV C 106, 24.4.2010., 43. lpp.

         (18)  OV C 106, 24.4.2010., 45. lpp.

         (19)  OV C 106, 24.4.2010., 47. lpp.

         (20)  OV C 106, 24.4.2010., 49. lpp.

         (21)  OV C 106, 24.4.2010., 51. lpp.

         (22)  OV L 149, 5.7.1971., 2. lpp.

         (23)  OV L 74, 27.3.1972., 1. lpp.

         (24)  [Konstitucionālās prasības nav norādītas.] [Konstitucionālās prasības ir norādītas.]

         PIELIKUMS

            EEZ APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMAM Nr. …

         Līguma VI pielikuma tekstu aizstāj ar šādu:

            “IEVADS
            Ja šajā pielikumā minētie tiesību akti satur jēdzienus vai atsaucas uz procedūrām, kas ir raksturīgas Kopienas tiesību sistēmai, piemēram:

                        —

                        preambulas,

                        —

                        Kopienas tiesību aktu adresāti,

                        —

                        atsauces uz EK teritorijām vai valodām,

                        —

                        norādes uz EK dalībvalstu, to valsts iestāžu, uzņēmumu vai privātpersonu savstarpējām tiesībām un pienākumiem un

                        —

                        atsauces uz informēšanas un paziņošanas procedūrām,

                  piemēro 1. protokolu par horizontāliem pielāgojumiem, ja vien šajā pielikumā nav paredzēts citādi.
            SEKTORĀLIE PIELĀGOJUMI

                        I.

                        Šajā pielikumā un neatkarīgi no 1. protokola ar terminu “dalībvalsts(-is)”, kas ietverts tajos tiesību aktos, uz kuriem dotas atsauces, saprot, ka tas papildus savai nozīmei attiecīgajos EK tiesību aktos ietver arī Islandi, Lihtenšteinu un Norvēģiju.

                        II.

                        Piemērojot šajā pielikumā minēto tiesību aktu noteikumus šā Līguma mērķiem, EEZ Apvienotā komiteja atbilstīgi Līguma VII daļai uzņemas tiesības un pienākumus, kas piešķirti Administratīvajai komisijai sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai, kura pievienota EK Komisijai, un tiesības un pienākumus, kas piešķirti Revīzijas padomei un Datu apstrādes tehniskajai komisijai, kuras pievienotas minētajai Administratīvajai komisijai.

                  I.   VISPĀRĒJĀ SOCIĀLĀ NODROŠINĀJUMA KOORDINĀCIJA

            TIESĪBU AKTI, UZ KURIEM DOTAS ATSAUCES

                        1.

                           32004 R 0883: Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 166, 30.4.2004., 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar:

                                    —

                                       32009 R 0988: Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 988/2009 (2009. gada 16. septembris) (OV L 284, 30.10.2009., 43. lpp.).

                              Regulas (EK) Nr. 883/2004 noteikumus šā Līguma vajadzībām pielāgo šādi:

                                    a)

                                    regulas 87. panta 10. punktam pievieno šādu daļu:
                                    “Attiecībā uz Lihtenšteinu 65. panta 2. un 3. punkta otrā teikuma noteikumus piemēro vēlākais no 2012. gada 1. maija.”;

                                    b)

                                    regulas I pielikuma I nodaļai pievieno šādu tekstu:
                                    “ISLANDE
                                    Uztura maksājumu avansi saskaņā ar Likumu Nr. 100/2007 par sociālo nodrošinājumu.
                                    LIHTENŠTEINA
                                    Uztura maksājumu avansi saskaņā ar 1989. gada 21. jūnija Likumu par uztura avansu piešķiršanu, ar grozījumiem.
                                    NORVĒĢIJA
                                    Bērna uztura maksājumu avansi saskaņā ar 1989. gada 17. februāra Bērnu uztura maksājumu avansu likumu Nr. 2.”;

                                    c)

                                    regulas I pielikuma II nodaļai pievieno šādu tekstu:
                                    “ISLANDE
                                    Vienreizēji maksājumi, kas paredzēti, lai segtu starptautiskās adopcijas izmaksas saskaņā ar Likumu Nr. 152/2006 par adopcijas maksājumiem.
                                    NORVĒĢIJA
                                    Vienreizēji maksājumi, kas izmaksājami pēc bērna piedzimšanas saskaņā ar Valsts apdrošināšanas aktu.
                                    Vienreizēji maksājumi, kas izmaksājami pēc bērna adopcijas saskaņā ar Valsts apdrošināšanas aktu.”;

                                    d)

                                    regulas II pielikumam pievieno šādu tekstu:
                                    “ISLANDE – DĀNIJA
                                    7. pants 2003. gada 18. augusta Ziemeļvalstu Konvencijā par sociālo nodrošinājumu (attiecas uz papildu ceļa izdevumu segšanu slimības gadījumā, uzturoties citā ziemeļvalstī, saistībā ar ko izmaksas par atgriešanos mītnes valstī ir lielākas).
                                    ISLANDE – SOMIJA
                                    7. pants 2003. gada 18. augusta Ziemeļvalstu Konvencijā par sociālo nodrošinājumu (attiecas uz papildu ceļa izdevumu segšanu slimības gadījumā, uzturoties citā ziemeļvalstī, saistībā ar ko izmaksas par atgriešanos mītnes valstī ir lielākas).
                                    ISLANDE – ZVIEDRIJA
                                    7. pants 2003. gada 18. augusta Ziemeļvalstu Konvencijā par sociālo nodrošinājumu (attiecas uz papildu ceļa izdevumu segšanu slimības gadījumā, uzturoties citā ziemeļvalstī, saistībā ar ko izmaksas par atgriešanos mītnes valstī ir lielākas).
                                    ISLANDE – NORVĒĢIJA
                                    7. pants 2003. gada 18. augusta Ziemeļvalstu Konvencijā par sociālo nodrošinājumu (attiecas uz papildu ceļa izdevumu segšanu slimības gadījumā, uzturoties citā ziemeļvalstī, saistībā ar ko izmaksas par atgriešanos mītnes valstī ir lielākas).
                                    NORVĒĢIJA – DĀNIJA
                                    7. pants 2003. gada 18. augusta Ziemeļvalstu Konvencijā par sociālo nodrošinājumu (attiecas uz papildu ceļa izdevumu segšanu slimības gadījumā, uzturoties citā ziemeļvalstī, saistībā ar ko izmaksas par atgriešanos mītnes valstī ir lielākas).
                                    NORVĒĢIJA – SOMIJA
                                    7. pants 2003. gada 18. augusta Ziemeļvalstu Konvencijā par sociālo nodrošinājumu (attiecas uz papildu ceļa izdevumu segšanu slimības gadījumā, uzturoties citā ziemeļvalstī, saistībā ar ko izmaksas par atgriešanos mītnes valstī ir lielākas).
                                    NORVĒĢIJA – ZVIEDRIJA
                                    7. pants 2003. gada 18. augusta Ziemeļvalstu Konvencijā par sociālo nodrošinājumu (attiecas uz papildu ceļa izdevumu segšanu slimības gadījumā, uzturoties citā ziemeļvalstī, saistībā ar ko izmaksas par atgriešanos mītnes valstī ir lielākas).”;

                                    e)

                                    regulas III pielikumam pievieno šādu tekstu:
                                    “ISLANDE
                                    NORVĒĢIJA”;

                                    f)

                                    regulas IV pielikumam pievieno šādu tekstu:
                                    “ISLANDE
                                    LIHTENŠTEINA”;

                                    g)

                                    regulas VIII pielikuma 1. daļai pievieno šādu tekstu:
                                    “ISLANDE
                                    Visi pieteikumi no vecuma pamata pensiju sistēmas un valsts darbinieku fiksēto pabalstu sistēmas.
                                    LIHTENŠTEINA
                                    Visi pieteikumi vecuma pensijām un apdrošināšanas maksājumiem no tiesību aktos paredzētās pensiju shēmas apgādnieka zaudējuma un invaliditātes gadījumā, kā arī sociālās arodnodrošinājuma shēmas vecuma, apgādnieka zaudējuma un invaliditātes pensijām, ciktāl attiecīgā pensiju fonda nolikumi nesatur noteikumus attiecībā uz samazinājumu.
                                    NORVĒĢIJA
                                    Visi pieteikumi vecuma pensijām, izņemot tām pensijām, kas minētas IX pielikumā.”;

                                    h)

                                    regulas VIII pielikuma 2. daļai pievieno šādu tekstu:
                                    “ISLANDE
                                    Vecuma darba pensijas shēma.
                                    LIHTENŠTEINA
                                    Vecuma, apgādnieka zaudējuma un invaliditātes pensijas no sociālā arodnodrošinājuma shēmas.”;

                                    i)

                                    regulas IX pielikuma I nodaļai pievieno šādu tekstu:
                                    “ISLANDE
                                    Bērna pensija saskaņā ar Likumu Nr. 100/2007 par sociālo nodrošinājumu un bērna pensija saskaņā ar Likumu Nr. 129/1997 par obligāto pensiju apdrošināšanu un pensiju fondu darbībām.”;

                                    j)

                                    regulas IX pielikuma II nodaļai pievieno šādu tekstu:
                                    “ISLANDE
                                    Invaliditātes pensija pamata pensijas, pensijas piemaksas vai ar vecumu saistītas pensijas piemaksas veidā saskaņā ar Likumu Nr. 100/2007 par sociālo nodrošinājumu.
                                    Invaliditātes pensija saskaņā ar Likumu Nr. 129/1997 par obligāto pensiju apdrošināšanu un pensiju fondu darbībām.
                                    NORVĒĢIJA
                                    Norvēģijas invaliditātes pensija, arī – ja tā, sasniedzot pensijas vecumu, tiek pārvērsta vecuma pensijā, un visas pensijas (apgādnieka zaudējuma un vecuma pensijas), kuru pamatā ir mirušas personas pensiju ieņēmumi.”;

                                    k)

                                    regulas X pielikumam pievieno šādu tekstu:
                                    “LIHTENŠTEINA

                                                a)

                                                Pabalsti neredzīgajiem (1970. gada 17. decembra Likums par pabalstu piešķiršanu neredzīgajiem, ar grozījumiem);

                                                b)

                                                maternitātes piemaksas (1981. gada 25. novembra Likums par maternitātes piemaksu piešķiršanu, ar grozījumiem);

                                                c)

                                                papildu piemaksas vecuma, apgādnieka zaudējuma un invaliditātes apdrošināšanai (1965. gada 10. decembra Likums par papildu piemaksām vecuma, apgādnieka zaudējuma un invaliditātes apdrošināšanai, ar grozījumiem).

                                          NORVĒĢIJA

                                                a)

                                                Garantēta minimālā papildu pensija personām, kas ir piedzimušas ar invaliditāti vai kļuvušas par invalīdiem agrā vecumā saskaņā ar Valsts apdrošināšanas aktu;

                                                b)

                                                īpaši pabalsti saskaņā ar 2005. gada 29. aprīļa Aktu Nr. 21 par papildu pabalstiem personām, kuras īslaicīgi uzturas Norvēģijā.”;

                                    l)

                                    regulas XI pielikumam pievieno šādu tekstu:
                                    “ISLANDE

                                                1.

                                                            a)

                                                            Neatkarīgi no 6. panta personas, kas nav strādājušas algotu darbu vienā vai vairākās dalībvalstīs vai EBTA dalībvalstīs, ir tiesīgas saņemt Islandes sociālo pensiju tikai tad, ja tās ir vai iepriekš ir bijušas Islandes pastāvīgie iedzīvotāji vismaz trīs gadus saskaņā ar Islandes tiesību aktu noteiktajiem vecuma ierobežojumiem.

                                                            b)

                                                            Iepriekš minētos noteikumus nepiemēro tiesībām Islandes sociālo pensiju saņemt to personu ģimenes locekļiem, kas strādā vai ir strādājušas algotu darbu Islandē, vai studentiem vai to ģimenes locekļiem.

                                                2.

                                                Ja nodarbinātība vai pašnodarbinātība Islandē tiek pārtraukta un tas notiek nodarbinātības vai pašnodarbinātības laikā citā valstī, uz kuru attiecas šī regula, un ja ne sociālās nodrošināšanas programmas, ne papildpensijas shēmas invaliditātes pensija vairs neietver laikposmu starp notikumu un pensijas vecumu (nākotnē), tad saistībā ar nākotnes datuma prasību ņem vērā apdrošināšanas periodu saskaņā ar citas valsts, uz kuru attiecas šī regula, likumiem, it kā tie būtu apdrošināšanas periodi Islandē.

                                          LIHTENŠTEINA

                                                1.

                                                Obligātā apdrošināšana saskaņā ar Lihtenšteinas slimības apdrošināšanas shēmu attiecībā uz pabalstiem natūrā (“Krankenpflegeversicherung”) un iespējamie izņēmumi:

                                                            a)

                                                            Lihtenšteinas tiesību normas, kas reglamentē obligāto slimības apdrošināšanu attiecībā uz pabalstiem natūrā, piemēro šādām personām, kuras nedzīvo Lihtenšteinā:

                                                                        i)

                                                                        personām, uz kurām saskaņā ar regulas II sadaļu attiecas Lihtenšteinas tiesību normas;

                                                                        ii)

                                                                        personām, kuru pabalstu izmaksas saskaņā ar regulas 24., 25. un 26. pantu sedz Lihtenšteina;

                                                                        iii)

                                                                        personām, kas saņem Lihtenšteinas bezdarbnieka pabalstus;

                                                                        iv)

                                                                        to personu, kas minētas i) un iii) punktā, vai nodarbinātu vai pašnodarbinātu personu, kuras uzturas Lihtenšteinā un ir apdrošinātas saskaņā ar Lihtenšteinas slimību apdrošināšanas shēmu, ģimenes locekļiem;

                                                                        v)

                                                                        to personu, kas minētas ii) punktā, vai pensionāra, kas uzturas Lihtenšteinā un ir apdrošināts saskaņā ar Lihtenšteinas slimību apdrošināšanas shēmu, ģimenes locekļiem.

                                                                  Par ģimenes locekļiem uzskata personas, kas atbilst ģimenes locekļu definīcijai dzīvesvietas valsts tiesību aktos;

                                                            b)

                                                            šā punkta a) apakšpunktā minētās personas pēc to pieprasījuma var atbrīvot no obligātās apdrošināšanas saistībā ar pabalstiem natūrā, ja šīs personas dzīvo Austrijā un var pierādīt, ka tām ir tiesības uz apdrošināšanas segumu slimības gadījumā saskaņā ar tiesību aktos paredzētu vai līdzvērtīgu apdrošināšanu slimības gadījumā. Šo atbrīvojumu nevar atsaukt, izņemot gadījumā, ja mainās darba devējs.

                                                      Šis pieprasījums:

                                                            i)

                                                            jāiesniedz trīs mēnešos no dienas, kad stājas spēkā obligātā apdrošināšana Lihtenšteinā; ja pamatotos gadījumos pieprasījumu iesniedz pēc šā termiņa, atbrīvojums stājas spēkā no obligātās apdrošināšanas sākuma dienas. Personas, kas regulas spēkā stāšanās EEZ brīdī jau ir apdrošinātas Austrijā, tiek uzskatītas par atbrīvotām no Lihtenšteinas obligātās apdrošināšanas attiecībā uz pabalstiem natūrā;

                                                            ii)

                                                            attiecas uz visiem ģimenes locekļiem, kuri dzīvo tajā pašā valstī.

                                                2.

                                                Regulas 19. pantā paredzētās priekšrocības var izmantot personas, kas strādā Lihtenšteinā, bet tur nedzīvo un kam saskaņā ar 1. punkta b) apakšpunktu ir tiesību aktos paredzēts vai līdzvērtīgs apdrošināšanas segums dzīvesvietas valstī, kā arī šo personu ģimenes locekļi, uzturoties Lihtenšteinā.

                                                3.

                                                Piemērojot regulas 18., 19., 20. un 27. pantu Lihtenšteinā, visas rēķinos uzrādītās izmaksas sedz kompetentais apdrošinātājs.

                                                4.

                                                Ja uz personām, uz kurām saskaņā ar regulas II sadaļu attiecas Lihtenšteinas tiesību normas, slimības apdrošināšanas gadījumā piemērojot 1. punkta b) apakšpunktu, attiecas kādas citas šā nolīguma valsts tiesību normas, izmaksas par pabalstiem natūrā attiecībā uz negadījumiem ārpus darba savā starpā vienādi sadala Lihtenšteinas apdrošinātājs, kas veic negadījumu darbā un ārpus darba un arodslimību apdrošināšanu, un kompetentā slimības apdrošināšanas iestāde, ja personai ir tiesības uz pabalstiem natūrā no abām iestādēm. Lihtenšteinas apdrošinātājs, kas veic negadījumu darbā un ārpus darba un arodslimību apdrošināšanu, sedz visas ar negadījumiem darbā, negadījumiem ceļā uz darbu un arodslimībām saistītās izmaksas arī tad, ja personai ir tiesības uz dzīvesvietas valsts slimības apdrošināšanas iestādes pabalstiem.

                                          NORVĒĢIJA

                                                1.

                                                Norvēģijas tiesību aktu pārejas noteikumus, kuri paredz apdrošināšanas perioda samazināšanu, kas nepieciešams pilnas papildpensijas saņemšanai pirms 1937. gada dzimušajām personām, par tik gadiem, cik nepieciešams pēc to sešpadsmitās dzimšanas dienas un pirms 1967. gada 1. janvāra, piemēro personām, uz kurām attiecas šī regula, ar noteikumu, ka tās ir bijušas Norvēģijas pastāvīgi iedzīvotāji vai Norvēģijā ir strādājušas algotu darbu vai bijušas pašnodarbinātas personas. Šī prasība ir viens gads par katru gadu no attiecīgā laikposma starp personas dzimšanas gadu un 1937. gadu.

                                                2.

                                                Personai, kas ir apdrošināta saskaņā ar Valsts apdrošināšanas aktu un kas aprūpē vecus cilvēkus, invalīdus vai slimus cilvēkus, saskaņā ar paredzētajiem nosacījumiem par šādiem laikposmiem piešķir pensijas punktus. Līdzīgi, un neskarot Regulas (EK) Nr. 987/2009 44. pantu, personai, kura aprūpē mazus bērnus, piešķir pensijas punktus, tai uzturoties citā valstī, uz kuru attiecas šī regula, ar noteikumu, ka attiecīgā persona atrodas bērna kopšanas atvaļinājumā saskaņā ar Norvēģijas darba likumu.

                                                3.

                                                            a)

                                                            Neatkarīgi no 6. panta personas, kas nav strādājušas algotu darbu vienā vai vairākās EK dalībvalstīs vai EBTA dalībvalstīs, ir tiesīgas saņemt Norvēģijas sociālo pensiju tikai tad, ja tās ir vai iepriekš ir bijušas Norvēģijas pastāvīgie iedzīvotāji vismaz trīs gadus saskaņā ar Norvēģijas tiesību aktu noteiktajiem vecuma ierobežojumiem.

                                                            b)

                                                            Iepriekš minētos noteikumus nepiemēro tiesībām Norvēģijas sociālo pensiju saņemt to personu ģimenes locekļiem, kas strādā vai ir strādājušas algotu darbu Norvēģijā, vai studentiem vai to ģimenes locekļiem.”

                              KĀRTĪBA EBTA VALSTU DALĪBAI ADMINISTRATĪVAJĀ KOMISIJĀ SOCIĀLĀS NODROŠINĀŠANAS SISTĒMU KOORDINĀCIJAI, KĀ ARĪ DATU APSTRĀDES TEHNISKAJĀ KOMISIJĀ UN REVĪZIJAS PADOMĒ, KURAS IR PIEVIENOTAS ADMINISTRATĪVAJAI KOMISIJAI, SASKAŅĀ AR LĪGUMA 101. PANTU
                        Islande, Lihtenšteina un Norvēģija katra var nosūtīt pārstāvi, kurš padomdevēja (novērotāja) statusā piedalās Eiropas Komisijai pievienotās Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai sanāksmēs, kā arī Datu apstrādes tehniskās komisijas un Revīzijas padomes, kuras savukārt ir pievienotas Administratīvajai komitejai, sanāksmēs.

                        2.

                           32009 R 0987: Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 987/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 284, 30.10.2009., 1. lpp.).
                        Regulas (EK) Nr. 987/2009 noteikumus šā Līguma vajadzībām pielāgo šādi:

                                    a)

                                    regulas 1. pielikumam pievieno šādu tekstu:
                                    “ISLANDE – DĀNIJA
                                    2003. gada 18. augusta Ziemeļvalstu Konvencijas par sociālo nodrošinājumu 15. pants: Nolīgums par savstarpēju atteikumu atmaksāt izdevumus, kā noteikts Regulas (EEK) Nr. 1408/71 36., 63. un 70. pantā (pabalstu natūrā izmaksas saistībā ar slimību un maternitāti, nelaimes gadījumiem darbā un arodslimībām, un bezdarbnieka pabalstiem) un Regulas (EEK) Nr. 574/72 105. pantā (administratīvo un medicīnisko pārbaužu izmaksas).
                                    ISLANDE – LUKSEMBURGA
                                    2001. gada 30. novembra Noteikumi par izdevumu kompensāciju sociālā nodrošinājuma jomā.
                                    ISLANDE – SOMIJA
                                    2003. gada 18. augusta Ziemeļvalstu Konvencijas par sociālo nodrošinājumu 15. pants: Nolīgums par savstarpēju atteikumu atmaksāt izdevumus, kā noteikts Regulas (EEK) Nr. 1408/71 36., 63. un 70. pantā (pabalstu natūrā izmaksas saistībā ar slimību un maternitāti, nelaimes gadījumiem darbā un arodslimībām, un bezdarbnieka pabalstiem) un Regulas (EEK) Nr. 574/72 105. pantā (administratīvo un medicīnisko pārbaužu izmaksas).
                                    ISLANDE – ZVIEDRIJA
                                    2003. gada 18. augusta Ziemeļvalstu Konvencijas par sociālo nodrošinājumu 15. pants: Nolīgums par savstarpēju atteikumu atmaksāt izdevumus, kā noteikts Regulas (EEK) Nr. 1408/71 36., 63. un 70. pantā (pabalstu natūrā izmaksas saistībā ar slimību un maternitāti, nelaimes gadījumiem darbā un arodslimībām, un bezdarbnieka pabalstiem) un Regulas (EEK) Nr. 574/72 105. pantā (administratīvo un medicīnisko pārbaužu izmaksas).
                                    ISLANDE – NORVĒĢIJA
                                    2003. gada 18. augusta Ziemeļvalstu Konvencijas par sociālo nodrošinājumu 15. pants: Nolīgums par savstarpēju atteikumu atmaksāt izdevumus, kā noteikts Regulas (EEK) Nr. 1408/71 36., 63. un 70. pantā (pabalstu natūrā izmaksas saistībā ar slimību un maternitāti, nelaimes gadījumiem darbā un arodslimībām, un bezdarbnieka pabalstiem) un Regulas (EEK) Nr. 574/72 105. pantā (administratīvo un medicīnisko pārbaužu izmaksas).
                                    NORVĒĢIJA – DĀNIJA
                                    2003. gada 18. augusta Ziemeļvalstu Konvencijas par sociālo nodrošinājumu 15. pants: Nolīgums par savstarpēju atteikumu atmaksāt izdevumus, kā noteikts Regulas (EEK) Nr. 1408/71 36., 63. un 70. pantā (pabalstu natūrā izmaksas saistībā ar slimību un maternitāti, nelaimes gadījumiem darbā un arodslimībām, un bezdarbnieka pabalstiem) un Regulas (EEK) Nr. 574/72 105. pantā (administratīvo un medicīnisko pārbaužu izmaksas).
                                    NORVĒĢIJA – LUKSEMBURGA
                                    1998. gada 19. marta Nolīguma par izmaksu segšanas kārtību sociālā nodrošinājuma jomā 2. līdz 4. pants.
                                    NORVĒĢIJA – NĪDERLANDE
                                    2007. gada 23. janvāra Nolīgums par natūrā piešķirtu pabalstu izmaksu atmaksāšanu saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 1408/71 un (EEK) Nr. 574/72.
                                    NORVĒĢIJA – PORTUGĀLE
                                    2000. gada 24. novembra Nolīgums saskaņā ar 36. panta 3. punktu un 63. panta 3. punktu Regulā (EEK) Nr. 1408/71 un 105. panta 2. punktu Regulā (EEK) Nr. 574/72 par savstarpēju atteikumu atmaksāt izdevumus par pabalstiem natūrā saistībā ar slimību, maternitāti, nelaimes gadījumiem darbā un arodslimībām, kā arī izmaksām, kas rodas, veicot minētajās regulās paredzētās administratīvās un medicīniskās pārbaudes.
                                    NORVĒĢIJA – SOMIJA
                                    2003. gada 18. augusta Ziemeļvalstu Konvencijas par sociālo nodrošinājumu 15. pants: Nolīgums par savstarpēju atteikumu atmaksāt izdevumus, kā noteikts Regulas (EEK) Nr. 1408/71 36., 63. un 70. pantā (pabalstu natūrā izmaksas saistībā ar slimību un maternitāti, nelaimes gadījumiem darbā un arodslimībām, un bezdarbnieka pabalstiem) un Regulas (EEK) Nr. 574/72 105. pantā (administratīvo un medicīnisko pārbaužu izmaksas).
                                    NORVĒĢIJA – ZVIEDRIJA
                                    2003. gada 18. augusta Ziemeļvalstu Konvencijas par sociālo nodrošinājumu 15. pants: Nolīgums par savstarpēju atteikumu atmaksāt izdevumus, kā noteikts Regulas (EEK) Nr. 1408/71 36., 63. un 70. pantā (pabalstu natūrā izmaksas saistībā ar slimību un maternitāti, nelaimes gadījumiem darbā un arodslimībām, un bezdarbnieka pabalstiem) un Regulas (EEK) Nr. 574/72 105. pantā (administratīvo un medicīnisko pārbaužu izmaksas).
                                    NORVĒĢIJA – APVIENOTĀ KARALISTE
                                    1997. gada 20. marta un 3. aprīļa vēstuļu apmaiņa par Regulas (EEK) Nr. 1408/71 36. panta 3. punktu un 63. panta 3. punktu (atlīdzība vai atteikšanās no atlīdzības par izmaksām par pabalstiem natūrā) un Regulas (EEK) Nr. 574/72 105. pantu (atteikšanās no izmaksu atlīdzības par administratīvām pārbaudēm un medicīnisko izmeklēšanu).”;

                                    b)

                                    regulas 3. pielikumam pievieno šādu tekstu:
                                    “NORVĒĢIJA”;

                                    c)

                                    regulas 5. pielikumam pievieno šādu tekstu:
                                    “LIHTENŠTEINA
                                    NORVĒĢIJA”.

                  TIESĪBU AKTI, KO LĪGUMSLĒDZĒJAS PUSES ŅEM VĒRĀ

                        3.1.

                           32010 D 0424(01): Lēmums Nr. A1 (2009. gada 12. jūnijs) par dialoga un saskaņošanas procedūras izveidošanu jautājumos par dokumentu derīgumu, piemērojamo tiesību aktu noteikšanu un par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 883/2004 paredzēto pabalstu sniegšanu (OV C 106, 24.4.2010., 1. lpp.).

                        3.2.

                           32010 D 0424(02): Lēmums Nr. A2 (2009. gada 12. jūnijs) par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 12. pantu par tiesību aktiem, ko piemēro darbā ārpus kompetentās valsts uz laiku norīkotiem darba ņēmējiem un personām, kuras veic darbību pašnodarbinātas personas statusā (OV C 106, 24.4.2010., 5. lpp.).

                        4.1.

                           32010 D 0424(03): Lēmums Nr. E1 (2009. gada 12. jūnijs) par praktiskiem pasākumiem attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 4. pantā minētās datu elektroniskās apmaiņas pārejas periodu (OV C 106, 24.4.2010., 9. lpp.).

                        5.1.

                           32010 D 0424(04): Lēmums Nr. F1 (2009. gada 12. jūnijs) par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 68. pantu attiecībā uz prioritāriem tiesību aktiem, ko piemēro gadījumā, kad tiesības uz pabalstiem pārklājas (OV C 106, 24.4.2010., 11. lpp.).

                        6.1.

                           32010 D 0424(05): Lēmums Nr. H1 (2009. gada 12. jūnijs) par pamatu pārejai no Padomes Regulas (EEK) Nr. 1408/71 un Regulas (EEK) Nr. 574/72 uz Regulu (EK) Nr. 883/2004 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 987/2009 un par to, kā piemērot sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanas Administratīvās komisijas lēmumus un ieteikumus (OV C 106, 24.4.2010., 13. lpp.).

                        6.2.

                           32010 D 0424(06): Lēmums Nr. H2 (2009. gada 12. jūnijs) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanas Administratīvās komisijas Datu apstrādes tehniskās komisijas darba metodēm un sastāvu (OV C 106, 24.4.2010., 17. lpp.).

                        7.1.

                           32010 D 0424(07): Lēmums Nr. P1 (2009. gada 12. jūnijs) par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 50. panta 4. punktu, 58. pantu un 87. panta 5. punktu attiecībā uz invaliditātes pensiju, vecuma pensiju un apgādnieka zaudējuma pabalstu (OV C 106, 24.4.2010., 21. lpp.).

                        8.1.

                           32010 D 0424(08): Lēmums Nr. S1 (2009. gada 12. jūnijs) par Eiropas veselības apdrošināšanas karti (OV C 106, 24.4.2010., 23. lpp.).

                        8.2.

                           32010 D 0424(09): Lēmums Nr. S2 (2009. gada 12. jūnijs) par Eiropas veselības apdrošināšanas kartes tehnisko specifikāciju (OV C 106, 24.4.2010., 26. lpp.).
                        Lēmuma Nr. S2 noteikumus, piemērojot šo Līgumu, lasa ar šādu pielāgojumu:
                        Neatkarīgi no 3.3.2. punkta lēmuma pielikumā EBTA valstīm tomēr ir iespēja iekļaut Eiropas zvaigznes Eiropas apdrošināšanas kartēs, ko tās izdos.

                        8.3.

                           32010 D 0424(10): Lēmums Nr. S3 (2009. gada 12. jūnijs), ar ko nosaka pabalstus, uz kuriem attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 19. panta 1. punkts un 27. panta 1. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 25. panta A) punkta 3. apakšpunkts (OV C 106, 24.4.2010., 40. lpp.).

                        9.1.

                           32010 D 0424(11): Lēmums Nr. U1 (2009. gada 12. jūnijs) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 54. panta 3. punktu saistībā ar bezdarbnieka pabalstu palielināšanu par apgādībā esošiem ģimenes locekļiem (OV C 106, 24.4.2010., 42. lpp.).

                        9.2.

                           32010 D 0424(12): Lēmums Nr. U2 (2009. gada 12. jūnijs) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 65. panta 2. punkta darbības jomu attiecībā uz tādu pilnīgu bezdarbnieku tiesībām saņemt bezdarbnieka pabalstus, kuri nav pierobežas darbinieki, kas savas pēdējās darbības laikā nodarbinātas vai pašnodarbinātas personas statusā dzīvojuši dalībvalstī, kura nav kompetentā dalībvalsts (OV C 106, 24.4.2010., 43. lpp.).

                        9.3.

                           32010 D 0424(13): Lēmums Nr. U3 (2009. gada 12. jūnijs) par jēdziena “daļējs bezdarbs” piemērošanas jomu attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 65. panta 1. punktā minētajiem bezdarbniekiem (OV C 106, 24.4.2010., 45. lpp.).

                  TIESĪBU AKTI, KO LĪGUMSLĒDZĒJAS PUSES PIEŅEM ZINĀŠANAI

                        10.1.

                           32010 H 0424(01): Ieteikums Nr. P1 (2009. gada 12. jūnijs) par spriedumu Gottardo lietā, no kā izriet, ka gadījumos, kad dalībvalsts noslēdz divpusēju sociālā nodrošinājuma līgumu ar trešo valsti, šai dalībvalstij ir pienākums nodrošināt darba ņēmējiem, kuri ir citas dalībvalsts pilsoņi, tādas pat priekšrocības, kādas iegūst tās pašas pilsoņi atbilstīgi šim līgumam (OV C 106, 24.4.2010., 47. lpp.).

                        11.1.

                           32010 H 0424(02): Ieteikums Nr. U1 (2009. gada 12. jūnijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami bezdarbniekiem, kuri iesaistās nepilnas slodzes profesionālās vai aroda darbībās dalībvalstī, kas nav šo personu dzīvesvietas valsts (OV C 106, 24.4.2010., 49. lpp.).

                        11.2.

                           32010 H 0424(03): Ieteikums Nr. U2 (2009. gada 12. jūnijs) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 64. panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērošanu bezdarbniekiem, kuri pavada dzīvesbiedru vai partneri, kurš veic profesionālo vai aroda darbību dalībvalstī, kas nav kompetentā valsts (OV C 106, 24.4.2010., 51. lpp.).

                  II.   PAPILDU PENSIJAS TIESĪBU SAGLABĀŠANA

            TIESĪBU AKTI, UZ KURIEM DOTAS ATSAUCES

                        12.

                           398 L 0049: Padomes Direktīva 98/49/EK (1998. gada 29. jūnijs) par papildu pensijas tiesību saglabāšanu darbiniekiem un pašnodarbinātām personām, kas pārvietojas Kopienā (OV L 209, 25.7.1998., 46. lpp.).”