title: Padomes Lēmums (ES) 2017/1842 (2017. gada 9. oktobris) par Padomes atklāto datu politiku un Padomes dokumentu atkalizmantošanu

text:
               12.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 262/1

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2017/1842
   (2017. gada 9. oktobris)
   par Padomes atklāto datu politiku un Padomes dokumentu atkalizmantošanu
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 240. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Jaunas informācijas un komunikāciju tehnoloģijas ir radījušas nepieredzētas iespējas apkopot un apvienot dažādu informācijas avotu saturu. Tendence virzīties uz informācijas un zināšanu sabiedrību ietekmē visu iedzīvotāju dzīvi visā Savienībā, ļaujot viņiem rast jaunus veidus, kā piekļūt zināšanām un iegūt tās.

               (2)

               Publiskā sektora informācija ir svarīgs zināšanu un inovācijas avots privātajā sektorā un palīdz veidot labākus digitālos pakalpojumus iedzīvotājiem un uzņēmumiem visā Eiropā.

               (3)

               Padome un citas ES iestādes vāc, sagatavo un izplata plašu informācijas klāstu, kas attiecas uz Savienības politikas jomām un darbības sfērām. ES iestāžu rīcībā ir dokumenti, ko varētu atkalizmantot digitālajos produktos un pakalpojumos un kas varētu kļūt par noderīgu satura avotu kā iedzīvotājiem, tā uzņēmumiem.

               (4)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/98/EK (1) ir izklāstīti minimālie noteikumi valsts sektora informācijas atkalizmantošanai dalībvalstīs, un dalībvalstis tajā tiek mudinātas pārsniegt minētos minimālos noteikumus un pieņemt atklāto datu politiku.

               (5)

               Pēc Komisijas Lēmuma 2011/833/ES (2) pieņemšanas Eiropas Komisija 2012. gadā izveidoja Eiropas Savienības atklāto datu portālu (“ES ADP”), kura mērķis – būt par vienotu piekļuves punktu datiem no ES iestādēm un citām Savienības struktūrām.

               (6)

               Savienība 2013. gada jūnijā deva apstiprinājumu G8 Atklāto datu hartai un apņēmās īstenot vairākus atklāto datu pasākumus, kas noteikti minētajā hartā paredzētajā G8 Kolektīvās rīcības plānā.

               (7)

               Eiropadome 2013. gada 24. un 25. oktobra secinājumos noteica, ka atklātie dati ir neizmantots resurss ar milzīgu potenciālu izveidot spēcīgākas un labāk savienotas sabiedrības, kas labāk atbilst iedzīvotāju vajadzībām, un aicināja aktīvi veicināt publiskā sektora informācijas atkārtotu izmantošanu.

               (8)

               Savos 2015. gada 2. marta secinājumos Padome uzsvēra, ka tādu instrumentu un pakalpojumu pilnīga un efektīva izmantošana kā atklātie dati var veicināt lielāku ražīgumu un labākus pakalpojumus un tādēļ būtu jāveicina to lietošana. Turklāt 2015. gada 29. maija secinājumos Padome mudināja veidot tādu datiem draudzīgu politisko vidi, kura veicina valdības datu sadarbspēju, izmantošanu un atkārtotu izmantošanu pētniecības un inovāciju nolūkos, vienlaikus nodrošinot datu nepieciešamo aizsardzību.

               (9)

               ES ADP pašlaik satur lielu skaitu datu kopu un saišu uz dalībvalstu atklāto datu portāliem. Padome kopš 2015. gada ir piedalījusies ES ADP, izmantojot šādas trīs datu kopas: Padomes dokumentu publiskā reģistra metadatus, metadatus attiecībā uz lūgumiem par publisku piekļuvi Padomes dokumentiem un Padomes balsojumus par leģislatīvajiem aktiem.

               (10)

               Līdz šim Padome ES ADP ir piedalījusies ar pilotprojektiem. Tā kā minētie pilotprojekti ir bijuši veiksmīgi, Padomes dokumentiem būtu jānosaka atklāto datu politika, lai izmantotu un palielinātu līdz šim gūto pieredzi un ļautu Padomei definēt nosacījumus, kas reglamentē tās dokumentu publicēšanu un atkalizmantošanu.

               (11)

               Atklāto datu politika attiecībā uz Padomes dokumentiem uzlabotu informācijas plūsmu starp Padomi un plašāku sabiedrību; tā ļautu plašāk izmantot un izplatīt informāciju par Savienību; tā uzlabotu Padomes reputāciju attiecībā uz atklātību un pārredzamību; un tā stiprinātu Padomes kā publiskās iestādes pārskatatbildību.

               (12)

               Atklāto datu politikai attiecībā uz Padomes dokumentiem būtu jāveicina tādu rīku un lietojumprogrammu izstrāde, kas lietotājiem palīdz meklēt un apzināt dokumentus atkalizmantošanai.

               (13)

               Šis lēmums nebūtu jāpiemēro dokumentiem, kuru atkalizmantošanu Padome nevar atļaut, ievērojot trešo personu intelektuālā īpašuma tiesības vai piekļuves tiesību režīmus dalībvalstīs.

               (14)

               Tiesības piekļūt Padomes dokumentiem joprojām tiek reglamentētas ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (3).

               (15)

               Šim lēmumam nebūtu jāskar noteikumi par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi, kā arī drošības noteikumi ES klasificētas informācijas aizsardzībai, un tas būtu jāīsteno un jāpiemēro, ievērojot minētos noteikumus,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Priekšmets un mērķis
   1.   Ar šo lēmumu izveido Padomes atklāto datu politiku (“atklāto datu politika”), definējot principus, nosacījumus un ierobežojumus, kas reglamentē Padomes rīcībā esošu un tās sagatavotu dokumentu, kā definēts 2. panta 1. punktā, atkalizmantošanu un praktiskos līdzekļus to atkalizmantošanas atvieglināšanai.
   2.   Atklāto datu politikai ir šādi mērķi:

               a)

               uzlabot informācijas plūsmu starp Padomi un plašāku sabiedrību; un

               b)

               atvieglināt plašu informācijas atkalizmantošanu.

         2. pants
   Darbības joma
   1.   Šo lēmumu piemēro Padomes rīcībā esošiem un tās sagatavotiem dokumentiem, ko Padome ir publiskojusi.
   2.   Šo lēmumu nepiemēro Padomes rīcībā esošiem un tās sagatavotiem dokumentiem, kuru atkalizmantošanu Padome nevar atļaut, ievērojot:

               a)

               trešo personu intelektuālā īpašuma tiesības; vai

               b)

               piekļuves tiesību režīmus dalībvalstīs.

         3.   Šis lēmums neskar turpmāk minētos noteikumus, un to īsteno un piemēro saskaņā ar:

               a)

               noteikumiem par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 45/2001 (4);

               b)

               noteikumiem par publisku piekļuvi Padomes dokumentiem un jo īpaši Regulu (EK) Nr. 1049/2001; un

               c)

               drošības noteikumiem ES klasificētas informācijas aizsardzībai un jo īpaši Padomes Lēmumu 2013/488/ES (5).

         3. pants
   Definīcijas
   Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:

               1)

               “dokuments” ir:

                           a)

                           jebkāds saturs uz jebkāda nesēja (rakstīts uz papīra vai saglabāts elektroniskā formā vai kā skaņas, vizuālais vai audiovizuālais ieraksts), kas skar jautājumus, kuri attiecas uz Padomes institucionālās atbildības sfērā esošu politiku, darbību un lēmumiem;

                           b)

                           šāda satura jebkāda daļa;

               2)

               “atkalizmantošana” ir dokumentu izmantošana, ko veic fiziskas vai juridiskas personas komerciāliem vai nekomerciāliem nolūkiem, kas nav sākotnējais dokumenta sagatavošanas nolūks;

               3)

               “personas dati” ir dati, kā definēts Regulas (EK) Nr. 45/2001 2. panta a) punktā;

               4)

               “atvērts formāts” ir datnes formāts, kas ir platformneatkarīgs un kas ir darīts pieejams sabiedrībai bez jebkādiem ierobežojumiem, kuri traucē dokumentu atkalizmantošanu;

               5)

               “mašīnlasāms formāts” ir formāts, kas ir strukturēts tā, lai lietojumprogrammas varētu uzticami identificēt atsevišķas faktoloģiskas vienības un to iekšējo struktūru.

         4. pants
   Vispārīgi principi
   Padomes Ģenerālsekretariāts (“PĢS”) nodrošina, ka dokumenti tiek darīti pieejami atkalizmantošanai:

               a)

               visiem;

               b)

               neparedzot vajadzību iesniegt individuālu pieteikumu;

               c)

               bez maksas; un

               d)

               komerciāliem un nekomerciāliem nolūkiem.

         5. pants
   Nediskriminēšana un ekskluzīvas tiesības
   1.   Visi piemērojamie dokumentu atkalizmantošanas nosacījumi ir nediskriminējoši attiecībā uz salīdzināmām atkalizmantošanas kategorijām.
   2.   Dokumentu atkalizmantošana ir pieejama visiem iespējamiem tirgus dalībniekiem. Ekskluzīvas tiesības netiek piešķirtas.
   6. pants
   Nosacījumi atkalizmantošanai
   1.   Dokumentus dara pieejamus atkalizmantošanai ar šādiem nosacījumiem:

               a)

               atkalizmantotājam ir pienākums norādīt dokumenta avotu;

               b)

               pienākums nesagrozīt dokumenta sākotnējo nozīmi vai vēstījumu;

               c)

               Padome nav atbildīga par jebkādām atkalizmantošanas sekām.

         2.   Ja nepieciešams, PĢS var piemērot citus nosacījumus kādam konkrētam dokumentu veidam.
   3.   PĢS veic atbilstīgus pasākumus, lai aizsargātu Padomes tiesības, intereses un publisko tēlu visos attiecīgajos forumos.
   7. pants
   Pieejamie formāti
   1.   PĢS dokumentus dara pieejamus:

               a)

               jebkādā esošā formātā vai valodas versijā, kas ir Padomes rīcībā;

               b)

               internetā; un

               c)

               ja tas ir iespējams un ir lietderīgi, atvērtā un mašīnlasāmā formātā.

         2.   PĢS nav pienākuma:

               a)

               radīt, pielāgot vai atjaunināt dokumentus;

               b)

               nodrošināt izrakstus, ja tas būtu saistīts ar nesamērīgām pūlēm, kas prasa vairāk nekā vienu vienkāršu darbību;

               c)

               tulkot dokumentus citās oficiālo valodu versijās nekā tās, kuras jau ir pieejamas; vai

               d)

               turpināt sagatavot noteikta veida dokumentus vai uzglabāt dokumentus noteiktā formātā to atkalizmantošanas nolūkā.

         8. pants
   Ziņojums
   Līdz 2022. gada 10. oktobrim PĢS iesniedz Padomei ziņojumu par šā lēmuma piemērošanu, tostarp par īstenošanas pasākumiem, ko PĢS veicis, lai dokumentus darītu pieejamus atkalizmantošanai atvērtā un mašīnlasāmā formātā.
   9. pants
   Stāšanās spēkā
   Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Luksemburgā, 2017. gada 9. oktobrī

            Padomes vārdā –

            Priekšsēdētājs

         S. KIISLER

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/98/EK (2003. gada 17. novembris) par valsts sektora informācijas atkalizmantošanu (OV L 345, 31.12.2003., 90. lpp.).

      (2)  Komisijas Lēmums 2011/833/ES (2011. gada 12. decembris) par Komisijas dokumentu atkalizmantošanu (OV L 330, 14.12.2011., 39. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 31.5.2001., 43. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp.).

      (5)  Padomes Lēmums 2013/488/ES (2013. gada 23. septembris) par drošības noteikumiem ES klasificētas informācijas aizsardzībai (OV L 274, 15.10.2013., 1. lpp.).


title: 2014/814/ES: Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums ( 2014. gada 22. oktobris ) par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu saskaņā ar 13. punktu Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (Nīderlandes pieteikums EGF/2014/002 NL/ Gelderland-Overijssel būvniecība)

text:
               20.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 333/15

         EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS
   (2014. gada 22. oktobris)
   par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu saskaņā ar 13. punktu Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīgumā par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (Nīderlandes pieteikums EGF/2014/002 NL/Gelderland-Overijssel būvniecība)

      (2014/814/ES)

   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1309/2013 par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu (2014–2020) un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1927/2006 (1) un jo īpaši tās 15. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes 2013. gada 2. decembra Regulu (ES, Euratom) Nr. 1311/2013, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam (2), un jo īpaši tās 12. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (3) un jo īpaši tā 13. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonds (EGF) tika izveidots, lai sniegtu atbalstu darba ņēmējiem, kas atlaisti no darba, un pašnodarbinātām personām, kuru darbība ir beigusies, tādēļ ka globalizācijas dēļ ir notikušas lielas strukturālas pārmaiņas pasaules tirdzniecības modeļos, un lai palīdzētu viņiem no jauna iekļauties darba tirgū.

               (2)

               EGF nepārsniedz maksimālo apjomu EUR 150 miljoni gadā (2011. gada cenās), kā noteikts Regulas (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 12. pantā.

               (3)

               Nīderlande 2014. gada 20. februārī iesniedza pieteikumu EGF izmantošanai saistībā ar darbinieku atlaišanu 89 uzņēmumos, kas darbojas NACE 2. red. 41. nodaļā minētajā nozarē (ēku būvniecība) (4) blakusesošos NUTS 2. līmeņa reģionos Gelderlandē un Overeiselā, un vēlāk papildināja minēto pieteikumu, sniedzot papildu informāciju, kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1309/2013 8. panta 3. punktā. Šis pieteikums atbilst Regulas (ES) Nr. 1309/2013 13. pantā norādītajām prasībām EGF finansiālā ieguldījuma noteikšanai.

               (4)

               Tādēļ EGF būtu jāizmanto, lai sniegtu finansiālu ieguldījumu EUR 1 625 781 apmērā saistībā ar Nīderlandes iesniegto pieteikumu,

         IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Eiropas Savienības 2014. finanšu gada vispārējā budžetā izmanto Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu, lai piešķirtu EUR 1 625 781 saistību un maksājumu apropriācijās.
   2. pants
   Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Strasbūrā, 2014. gada 22. oktobrī

            Eiropas Parlamenta vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. SCHULZ

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         B. DELLA VEDOVA

      (1)  OV L 347, 20.12.2013., 855. lpp.

      (2)  OV L 347, 20.12.2013., 884. lpp.

      (3)  OV C 373, 20.12.2013., 1. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 1893/2006, ar ko izveido NACE 2. red. saimniecisko darbību statistisko klasifikāciju, kā arī groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3037/90 un dažas EK regulas par īpašām statistikas jomām (OV L 393, 30.12.2006., 1. lpp.).


title: 2005/202/EK: Padomes Lēmums (2005. gada 31. janvāris) par Papildprotokola noslēgšanu Ekonomikas partnerattiecību, politikas koordinācijas un sadarbības nolīgumam starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Meksikas Savienotajām Valstīm, no otras puses, lai ņemtu vērā Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai

text:
               12.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 66/22

         PADOMES LĒMUMS
   (2005. gada 31. janvāris)
   par Papildprotokola noslēgšanu Ekonomikas partnerattiecību, politikas koordinācijas un sadarbības nolīgumam starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Meksikas Savienotajām Valstīm, no otras puses, lai ņemtu vērā Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai
   (2005/202/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 57. panta 2. punktu, 71. pantu, 80. panta 2. punktu, 133. panta 1. un 5. punktu un 181. pantu saistībā ar 300. panta 2. punkta pirmās daļas pirmo un otro teikumu un 300. panta 3. punkta pirmo daļu,
   ņemot vērā 2003. gada Pievienošanās aktu, un jo īpaši tā 6. panta 2. punktu (1),
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Papildprotokols Ekonomikas partnerattiecību, politikas koordinācijas un sadarbības nolīgumam starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Meksikas Savienotajām Valstīm, no otras puses, lai ņemtu vērā Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (2), Eiropas Kopienas un tās dalībvalstu vārdā tika parakstīts 2004. gada 29. aprīlī.

               (2)

               Minētais papildprotokols būtu jāapstiprina,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo Eiropas Kopienas un tās dalībvalstu vārdā ir apstiprināts Papildprotokols Ekonomikas partnerattiecību, politikas koordinācijas un sadarbības nolīgumam starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Meksikas Savienotajām Valstīm, no otras puses, lai ņemtu vērā Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai.
   Papildprotokola teksts ir pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Padomes priekšsēdētājs sniedz Papildprotokola 5. pantā paredzēto paziņojumu.

      Briselē, 2005. gada 31. janvārī

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         J. ASSELBORN

      (1)  OV L 236, 23.9.2003., 34. lpp.

      (2)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 24 lpp.
   PAPILDPROTOKOLS
   Ekonomikas partnerattiecību, politikas koordinācijas un sadarbības nolīgumam starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Meksikas Savienotajām Valstīm, no otras puses, lai ņemtu vērā Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai
   BEĻĢIJAS KARALISTE,
   DĀNIJAS KARALISTE,
   VĀCIJAS FEDERATĪVĀ REPUBLIKA,
   GRIEĶIJAS REPUBLIKA,
   SPĀNIJAS KARALISTE,
   FRANCIJAS REPUBLIKA,
   ĪRIJA,
   ITĀLIJAS REPUBLIKA,
   LUKSEMBURGAS LIELHERCOGISTE,
   NĪDERLANDES KARALISTE,
   AUSTRIJAS REPUBLIKA,
   PORTUGĀLES REPUBLIKA,
   SOMIJAS REPUBLIKA,
   ZVIEDRIJAS KARALISTE,
   LIELBRITĀNIJAS UN ZIEMEĻĪRIJAS APVIENOTĀ KARALISTE,
   turpmāk – “Eiropas Kopienas dalībvalstis”,
   EIROPAS KOPIENA,
   turpmāk – “Kopiena”,
   MEKSIKAS SAVIENOTĀS VALSTIS,
   turpmāk – “Meksika”,
   un
   ČEHIJAS REPUBLIKA,
   IGAUNIJAS REPUBLIKA,
   KIPRAS REPUBLIKA,
   LATVIJAS REPUBLIKA,
   LIETUVAS REPUBLIKA,
   UNGĀRIJAS REPUBLIKA,
   MALTAS REPUBLIKA,
   POLIJAS REPUBLIKA,
   SLOVĒNIJAS REPUBLIKA,
   SLOVĀKIJAS REPUBLIKA,
   turpmāk – “jaunās dalībvalstis”,
   TĀ KĀ Ekonomikas partnerattiecību, politikas koordinācijas un sadarbības nolīgumu starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Meksiku, no otras puses, turpmāk – “Nolīgums”, parakstīja Briselē 1997. gada 8. decembrī un tas stājās spēkā 2000. gada 1. oktobrī;
   TĀ KĀ Līgumu par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (turpmāk – “Pievienošanās līgums”) parakstīja Atēnās 2003. gada 16. aprīlī;
   TĀ KĀ saskaņā ar Pievienošanās līguma 6. panta 2. punktu jauno dalībvalstu iekļaušana Nolīgumā tiks formalizēta ar Nolīguma protokola noslēgšanu;
   TĀ KĀ Nolīguma 55. pantā ir teikts: “Šajā nolīgumā “puses” ir Kopiena vai tās dalībvalstis vai Kopiena un tās dalībvalstis atbilstīgi to kompetencei, kas izriet no Eiropas Kopienas dibināšanas līguma, no vienas puses, un Meksika, no otras puses”;
   TĀ KĀ Nolīguma 56. pantā ir teikts: “Šo nolīgumu piemēro saskaņā ar nosacījumiem, ko paredz Eiropas Kopienas dibināšanas līgums, teritorijās, kurās piemēro minēto līgumu, no vienas puses, un Meksikas Savienoto Valstu teritorijā, no otras puses”;
   TĀ KĀ Nolīguma 59. pantā ir teikts: “Šis nolīgums ir sagatavots divos eksemplāros angļu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, itāļu, portugāļu, somu, spāņu, vācu un zviedru valodā, un tā teksts visās šajās valodās ir vienlīdz autentisks”;
   TĀ KĀ, ņemot vērā dienu, kad jaunās dalībvalstis pievienojās Eiropas Savienībai, Kopienai varbūt būs jāpiemēro šis protokols, pirms būs pabeigtas visas iekšējās procedūras, kas vajadzīgas, lai protokols stātos spēkā;
   TĀ KĀ šā protokola 5. panta 3. punkts atļautu Eiropas Kopienai un tās dalībvalstīm protokolu provizoriski piemērot, pirms tās būs pabeigušas savas iekšējās procedūras, kas vajadzīgas, lai protokols stātos spēkā,
   IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀK IZKLĀSTĪTO.
   1. pants
   Ar šo Čehijas Republiku, Igaunijas Republiku, Kipras Republiku, Latvijas Republiku, Lietuvas Republiku, Ungārijas Republiku, Maltas Republiku, Polijas Republiku, Slovēnijas Republiku un Slovākijas Republiku iekļauj kā puses Ekonomikas partnerattiecību, politikas koordinācijas un sadarbības nolīgumā starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Meksikas Savienotajām Valstīm, no otras puses.
   2. pants
   Sešos mēnešos pēc šā protokola parafēšanas Eiropas Kopiena dalībvalstīm un Meksikai dara zināmu Nolīguma čehu, igauņu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, slovāku, slovēņu un ungāru valodas versijas. Šim protokolam stājoties spēkā, Nolīguma jauno valodu versijas kļūst autentiskas saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem, ko piemēro Nolīguma pašreizējo valodu versijām.
   3. pants
   Šis protokols ir Ekonomikas partnerattiecību, politikas koordinācijas un sadarbības nolīguma sastāvdaļa.
   4. pants
   Šis protokols ir sagatavots divos eksemplāros angļu, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, igauņu, itāļu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu un zviedru valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski.
   5. pants
   1.   Eiropas Kopiena, dalībvalstu vārdā – Eiropas Savienības Padome, un Meksikas Savienotās Valstis apstiprina šo protokolu saskaņā ar savām procedūrām.
   2.   Šis protokols stājas spēkā tā mēneša pirmajā dienā, kurš seko dienai, kad puses paziņo viena otrai par šim nolūkam vajadzīgo procedūru pabeigšanu.
   3.   Neatkarīgi no 2. punkta, puses vienojas, ka līdz tam, kad Eiropas Kopiena un tās dalībvalstis pabeidz savas iekšējās procedūras, kas vajadzīgas, lai šis protokols stātos spēkā, tās piemēro šo protokolu ilgākais 12 mēnešus no tā mēneša pirmās dienas, kurš seko dienai, kad Eiropas Kopiena un tās dalībvalstis paziņo, ka tās ir pabeigušas savas procedūras, kas vajadzīgas šim nolūkam, un Meksika paziņo, ka tā ir pabeigusi savas procedūras, kas vajadzīgas, lai šis protokols stātos spēkā.
   4.   Paziņojumu nosūta Eiropas Savienības Padomes ģenerālsekretāram, kas ir Nolīguma depozitārs.


title: 2010/757/ES: Padomes Lēmums ( 2010. gada 18. novembris ), ar ko izraugās Eiropas Kultūras galvaspilsētu 2015. gadam Beļģijā

text:
               8.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 322/42

         PADOMES LĒMUMS
   (2010. gada 18. novembris),
   ar ko izraugās Eiropas Kultūras galvaspilsētu 2015. gadam Beļģijā
   (2010/757/ES)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1622/2006/EK (2006. gada 24. oktobris), ar ko nosaka Kopienas rīcību pasākumam “Eiropas Kultūras galvaspilsēta” no 2007. līdz 2019. gadam (1), un jo īpaši tā 9. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā atlases žūrijas 2010. gada februāra ziņojumus par Eiropas Kultūras galvaspilsētas atlases procesu Beļģijā,
   tā kā:
   ņemot vērā, ka Lēmuma Nr. 1622/2006/EK 4. pantā minētie kritēriji ir pilnībā izpildīti,
   IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Monsa ir izraudzīta par “Eiropas Kultūras galvaspilsētu 2015. gadam” Beļģijā.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2010. gada 18. novembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         F. LAANAN

      (1)  OV L 304, 3.11.2006., 1. lpp.


title: 2004/828/EK: Padomes Lēmums (2004. gada 2. novembris) par nolīguma parakstīšanu starp Eiropas Kopienu un Andoras Firstisti, ar ko paredz līdzvērtīgus pasākumus tiem, kuri noteikti Padomes Direktīvā 2003/48/EK par procentu ienākumu no uzkrājumiem aplikšanu ar nodokli un par nolīgumu papildinošā Saprašanās memoranda apstiprināšanu un parakstīšanu

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 359/32

         PADOMES LĒMUMS
   (2004. gada 2. novembris)
   par nolīguma parakstīšanu starp Eiropas Kopienu un Andoras Firstisti, ar ko paredz līdzvērtīgus pasākumus tiem, kuri noteikti Padomes Direktīvā 2003/48/EK par procentu ienākumu no uzkrājumiem aplikšanu ar nodokli un par nolīgumu papildinošā Saprašanās memoranda apstiprināšanu un parakstīšanu
   (2004/828/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 94. pantu saistībā ar 300. panta 2. punkta pirmo daļu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               2001. gada 16. oktobrī Padome pilnvaroja Komisiju apspriest ar Šveici, Amerikas Savienotajām Valstīm, Andoru, Lihtenšteinu, Monako un Sanmarīno nolīgumu, kas ļautu šīm valstīm pieņemt līdzvērtīgus pasākumus tiem, kuri jāpiemēro Kopienā, lai nodrošinātu procentu ienākumu no uzkrājumiem efektīvu aplikšanu ar nodokli.

               (2)

               Nolīguma teksts, kas izriet no šīm sarunām, atbilst sarunu pamatnostādnēm, kuras pieņēmusi Padome. Šim tekstam pievienots Saprašanās memorands starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm un Andoras Firstisti.

               (3)

               Ņemot vērā lēmuma pieņemšanu par nolīguma noslēgšanu, nākamajā posmā ir vēlams parakstīt divus dokumentus, kuri parafēti 2004. gada 1. jūlijā un kurus apstiprināja Padome, pieņemot Saprašanās memorandu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠĀDU LĒMUMU.
   1. pants
   Ņemot vērā lēmuma pieņemšanu par nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Kopienu un Andoras Firstisti, ar ko paredz līdzvērtīgus pasākumus tiem, kuri noteikti Padomes Direktīvā 2003/48/EK (1) par procentu ienākumu no uzkrājumiem aplikšanu ar nodokli, Padomes priekšsēdētājs ar šo ir pilnvarots nosaukt personas, kas ir pilnvarotas Eiropas Kopienas vārdā parakstīt nolīgumu un to papildinošo Saprašanās memorandu, kā arī Eiropas Kopienas vēstules, kas minētas nolīguma 19. panta 2. punktā un Saprašanās memoranda pēdējā daļā.
   Saprašanās memoranda tekstu ir apstiprinājusi Padome.
   Nolīguma teksts un Saprašanās memoranda teksts ir pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2004. gada 2. novembrī

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         B. R. BOT

      (1)  OV L 157, 26.6.2003., 38. lpp.
   NOLĪGUMS
   starp Eiropas Kopienu un Andoras Firstisti, ar ko nosaka līdzvērtīgus pasākumus tiem, kuri noteikti Padomes Direktīvā 2003/48/EK par procentu ienākumu no uzkrājumiem aplikšanu ar nodokli
   EIROPAS KOPIENA
   un
   ANDORAS FIRSTISTE,
   turpmāk tekstā – “Līgumslēdzēja puse” vai “Līgumslēdzējas puses” atkarībā no konteksta,
   lai noteiktu līdzvērtīgus pasākumus tiem, kuri noteikti Padomes 2003. gada 3. jūnija Direktīvā 2003/48/EK par procentu ienākumu no uzkrājumiem aplikšanu ar nodokli, turpmāk – “direktīva”, saskaņā ar sadarbību, kas ievēro katras Līgumslēdzējas puses likumīgās intereses, un tādā kontekstā, kurā citas trešās valstis līdzīgā situācijā kā Andoras Firstiste arī piemēros līdzvērtīgus pasākumus tiem, kas minēti direktīvā,
   IR NOSLĒGUŠAS ŠĀDU NOLĪGUMU.
   1. pants
   Mērķis
   1.   Sadarbojoties Eiropas Kopienai un Andoras Firstistei, procentu ienākumi no uzkrājumiem, kuri Andoras Firstistē izmaksāti faktiskajiem īpašniekiem – fiziskām personām, kas ir Eiropas Kopienas dalībvalsts rezidenti, – tiek pakļauti ieturējuma nodokļa ieturēšanai, ko, ievērojot 7. pantā minētos nosacījumus, 3. pantā noteiktajā kārtībā ietur Andoras Firstistē reģistrētie izmaksātāji.
   Šo ieturējuma nodokli iekasē, ja vien netiek piemērota brīvprātīga datu izpaušana, pamatojoties uz noteikumiem, kas izklāstīti 9. pantā. Ienākumi, kas atbilst iekasētajām ieturējuma nodokļa summām saskaņā ar 7. un 9. pantu, tiek sadalīti starp Eiropas Kopienas dalībvalstīm un Andoras Firstisti saskaņā ar noteikumiem, kas izklāstīti 8. pantā.
   Lai nodrošinātu, ka šis nolīgums ir līdzvērtīgs direktīvai, šos pasākumus papildina ar 12. pantā izklāstītajiem noteikumiem par informācijas apmaiņu pēc pieprasījuma un ar 13. pantā aprakstītajām apspriešanās un pārskata procedūrām.
   2.   Līgumslēdzējas puses veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu šā nolīguma īstenošanu. Konkrēti, Andoras Firstiste veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tās teritorijā reģistrētie izmaksātāji neatkarīgi no tā aizņēmēja reģistrācijas vietas, pret kuru vērstā parādprasība rada procentus, veic to uzdevumu izpildi, kas vajadzīgi šā nolīguma īstenošanai, un skaidri paredz noteikumus par procedūrām un soda naudām.
   2. pants
   Faktiskā īpašnieka definīcija
   1.   Šajā nolīgumā “faktiskais īpašnieks” ir jebkura fiziska persona, kas saņem procentu maksājumu, vai jebkura fiziska persona, kuras labā tiek nodrošināta procentu maksājuma veikšana, ja vien šī persona nesniedz pierādījumus, ka maksājums nav saņemts vai nodrošināts tieši tās labā, proti, ja:

               a)

               tā darbojas kā izmaksātājs 4. panta nozīmē vai

               b)

               tā darbojas saskaņā ar uzdevumu, ko devusi juridiska persona, vienība, kuras peļņai tiek uzlikti nodokļi saskaņā ar vispārējiem noteikumiem par uzņēmējdarbības aplikšanu ar nodokļiem, pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmums, kas izveidots Eiropas Kopienas dalībvalstī vai Andoras Firstistē; vai

               c)

               tā darbojas tādas citas fiziskas personas uzdevumā, kas ir faktiskais īpašnieks, un atklāj izmaksātājam šā faktiskā īpašnieka identitāti saskaņā ar 3. panta 1. punktu.

         2.   Ja izmaksātājam ir informācija, kas liek domāt, ka fiziskā persona, kura saņem procentu maksājumu vai kuras labā tiek nodrošināta procentu maksājuma veikšana, varētu nebūt faktiskais īpašnieks, tam jāveic pamatoti pasākumi, lai noteiktu faktiskā īpašnieka identitāti saskaņā ar 3. panta 1. punktu. Ja izmaksātājs nevar noteikt faktiskā īpašnieka identitāti, tas rīkojas attiecībā pret attiecīgo fizisko personu tā, kā pret faktisko īpašnieku.
   3. pants
   Faktiskā īpašnieka identitāte un rezidences valsts
   1.   Izmaksātājs nosaka faktiskā īpašnieka identitāti, ko veido viņa vārds, uzvārds un adrese, saskaņā ar noteikumiem par nelikumīgi iegūtu naudas līdzekļu legalizācijas novēršanu, ko piemēro Andoras Firstistē.
   2.   Izmaksātājs nosaka faktiskā īpašnieka rezidences valsti, pamatojoties uz standartiem, kas atšķiras atkarībā no laika, kad noslēgtas attiecības starp izmaksātāju un procentu faktisko īpašnieku. Saskaņā ar turpmāk izklāstītajiem nosacījumiem uzskata, ka rezidences valsts atrodas valstī, kur ir faktiskā īpašnieka pastāvīgā adrese:

               a)

               attiecībā uz līgumattiecībām, kas noslēgtas līdz 2004. gada 1. janvārim, izmaksātājs nosaka faktiskā īpašnieka rezidences valsti saskaņā ar Andoras Firstistē spēkā esošajiem noteikumiem par nelikumīgi iegūtu naudas līdzekļu legalizācijas novēršanu;

               b)

               attiecībā uz līgumattiecībām, kas noslēgtas 2004. gada 1. janvārī vai vēlāk, vai arī attiecībā uz darījumiem, kas šādā laikā veikti, nepastāvot līgumattiecībām, izmaksātājs nosaka faktiskā īpašnieka rezidences valsti, pamatojoties uz adresi, kas minēta oficiālā personu apliecinošā dokumentā, vai, ja nepieciešams, pamatojoties uz jebkādu citu identitāti apstiprinošu dokumentu, ko uzrāda faktiskais īpašnieks, ievērojot šādu procedūru: fiziskām personām, kuras uzrāda oficiālu personu apliecinošu dokumentu, ko izsniegusi Eiropas Kopienas dalībvalsts, bet kuras paziņo, ka ir trešās valsts rezidenti, rezidences valsti nosaka, izmantojot rezidences apliecību vai dokumentu, kas apstiprina rezidenci, ko izdevusi tās trešās valsts kompetentā iestāde, par kuru fiziskā persona apgalvo, ka ir tās rezidents. Ja nav uzrādīta šāda rezidences apliecība vai rezidenci apstiprinošs dokuments, par rezidences valsti uzskata Eiropas Kopienas dalībvalsti, kas izsniegusi oficiālu personu apliecinošu dokumentu.

         4. pants
   Izmaksātāja definīcija
   Šajā nolīgumā “izmaksātājs” ir jebkura Andoras Firstistē reģistrēta saimnieciskā vienība, kas veic procentu maksājumus vai nodrošina, ka procenti tiek maksāti tieši faktiskā īpašnieka labā, vai nu saimnieciskajai vienībai pašai esot parādniekam, pret kuru ir parādprasība, kas rada procentus, vai arī, ja parādnieks vai faktiskais īpašnieks uzdod saimnieciskajai vienībai maksāt procentus vai nodrošināt, ka tie tiek maksāti.
   5. pants
   Kompetentās iestādes definīcija
   1.   Šajā nolīgumā Līgumslēdzēju pušu “kompetentās iestādes” ir tās, kas norādītas I pielikumā sniegtajā sarakstā.
   2.   Trešās valstīs kompetentā iestāde ir tā, kas noteikta divpusēju vai daudzpusēju nodokļu konvenciju vajadzībām, vai, ja tādas nav, tāda cita iestāde, kuras kompetencē ir izsniegt rezidences apliecības nodokļu vajadzībām.
   6. pants
   Procentu maksājuma definīcija
   1.   Šajā nolīgumā “procentu maksājums” ir:

               a)

               procenti, kurus iemaksā vai ieskaita kontā un kuri attiecas uz visa veida parādprasībām neatkarīgi no tā, vai tās ir nodrošinātas ar hipotēku vai nav, vai tās dod tiesības saņemt daļu no parādnieka peļņas vai ne, un jo īpaši uz ienākumiem no valsts vērtspapīriem un ienākumiem no obligācijām vai ķīlu zīmēm, tostarp prēmijām un balvām, kas attiecināmas uz šādiem vērtspapīriem, obligācijām vai ķīlu zīmēm; kavējuma naudas maksājumus par novēlotiem maksājumiem neuzskata par procentu maksājumiem;

               b)

               procenti, kas uzkrāti vai kapitalizēti, pārdodot, atmaksājot vai izpērkot a) apakšpunktā minētās parādprasības;

               c)

               ienākumi, kas rodas no procentu maksājumiem, kurus tieši vai ar direktīvas 4. panta 2. punktā minētās vienības starpniecību izmaksā:

                           i)

                           kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi, kas izveidoti Eiropas Kopienas dalībvalstī vai Andoras Firstistē;

                           ii)

                           vienības, kas var izmantot direktīvas 4. panta 3. punktā minēto izvēli; un

                           iii)

                           kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi, kas izveidoti ārpus 17. pantā minētās teritorijas;

               d)

               ienākumi, kas gūti, pārdodot, atmaksājot vai izpērkot akcijas vai daļas šādos turpmāk minētos uzņēmumos vai vienībās, ja tie tieši vai netieši ar citu tādu kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu vai vienību starpniecību, kas norādīti turpmāk, iegulda vairāk nekā 40 % no saviem aktīviem a) apakšpunktā minētajās parādprasībās:

                           i)

                           kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi, kas izveidoti Eiropas Kopienas dalībvalstī vai Andoras Firstistē;

                           ii)

                           vienības, kas var izmantot direktīvas 4. panta 3. punktā minēto izvēli;

                           iii)

                           kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi, kas izveidoti ārpus 17. pantā minētās teritorijas.

         Tomēr Andoras Firstiste var izvēlēties iekļaut d) apakšpunktā minētos ienākumus procentu maksājumu definīcijā tikai tad, ja šādi ienākumi atbilst ieņēmumiem, kas tieši vai netieši gūti no procentu maksājumiem a) un b) apakšpunkta nozīmē.
   2.   Attiecībā uz 1. punkta c) un d) apakšpunktu – ja izmaksātājam nav informācijas par to, cik liela ienākumu daļa gūta no procentu maksājumiem, par procentu maksājumu uzskata kopējo ienākumu summu.
   3.   Attiecībā uz 1. punkta d) apakšpunktu – ja izmaksātājam nav informācijas par to, cik liela procentuālā daļa no aktīviem ieguldīta parādprasībās, akcijās vai daļās, kā noteikts minētajā punktā, uzskata, ka šāda procentuālā daļa ir lielāka nekā 40 %. Ja izmaksātājs nevar noteikt ienākumu summu, kādu guvis faktiskais īpašnieks, uzskata, ka ienākums atbilst ieņēmumiem no akciju vai daļu pārdošanas, atmaksājuma vai izpirkšanas.
   4.   Attiecībā uz 1. punkta b) un d) apakšpunktu Andoras Firstiste var izvēlēties pieprasīt izmaksātājiem tās teritorijā apkopot procentu summu par laikposmu, kas nevar pārsniegt vienu gadu, un uzskatīt šādu apkopoto procentu summu par procentu maksājumiem pat tad, ja šajā laikposmā nav notikusi pārdošana, izpirkšana vai atmaksājums.
   5.   Ienākumus, kas gūti no vienībām vai uzņēmumiem, kas ir ieguldījuši līdz 15 % no saviem aktīviem 1. punkta a) apakšpunktā minētajās parādprasībās, neuzskata par procentu maksājumiem 1. punkta c) un d) apakšpunkta nozīmē.
   6.   1. punkta d) apakšpunktā un 3. punktā minētā procentuālā daļa no 2011. gada 1. janvāra ir 25 %.
   7.   Procentuālās daļas, kas minētas 1. punkta d) apakšpunktā un 5. punktā, nosaka, atsaucoties uz fonda noteikumos vai attiecīgo uzņēmumu vai vienību dibināšanas dokumentos noteikto ieguldījumu politiku un, ja tādu nav, atsaucoties uz attiecīgo uzņēmumu vai vienību aktīvu faktisko sastāvu.
   7. pants
   Ieturējuma nodoklis
   1.   Andoras Firstiste pirmajos trīs gados, skaitot no šā nolīguma piemērošanas, iekasē 15 %, turpmākajos trīs gados 20 %, bet pēc tam 35 % ieturējuma nodokli, ja faktiskais īpašnieks ir Eiropas Kopienas dalībvalsts rezidents.
   2.   Izmaksātājs iekasē ieturējuma nodokli šādi:

               a)

               par procentu maksājumu, kas minēts 6. panta 1. punkta a) apakšpunktā: par samaksāto vai ieskaitīto procentu summu;

               b)

               par procentu maksājumu, kas minēts 6. panta 1. punkta b) vai d) apakšpunktā: par to procentu vai ienākumu summu, kas norādīti minētajos punktos, vai ar līdzvērtīgas iedarbības nodevu, kura ienākuma saņēmējam jāmaksā par visu ieņēmumu summu, kas gūta, veicot pārdošanu, izpirkšanu vai atmaksāšanu;

               c)

               par procentu maksājumu, kas minēts 6. panta 1. punkta c) apakšpunktā: par to ienākumu summu, kas norādīti minētajā punktā;

               d)

               ja Andoras Firstiste izmanto izvēli, kas minēta 6. panta 4. punktā: par apkopoto procentu summu.

         3.   Piemērojot 2. punkta a) un b) apakšpunktu, ieturējuma nodokli ietur proporcionāli par laikposmu, kurā faktiskais īpašnieks ir bijis parādprasības īpašnieks. Ja izmaksātājs nevar noteikt īpašuma laikposmu, pamatojoties uz tā rīcībā esošo informāciju, tas rīkojas attiecībā pret faktisko īpašnieku tā, it kā viņš būtu bijis parādprasības īpašnieks visu tās pastāvēšanas laiku, ja vien viņš neuzrāda pierādījumus par tās iegūšanas dienu.
   4.   Ieturējuma nodokli, ko aprēķina saskaņā ar 1. līdz 3. punktu, samazina par to uzlikto un ieturēto nodokļu summām, kuri nav šajā nolīgumā noteiktais ieturējuma nodoklis, ja tos uzliek tam pašam procentu maksājumam.
   5.   Ņemot vērā 10. pantu, ja ieturējuma nodokli iekasē Andoras Firstistē reģistrēts maksājuma pārstāvis, tas neliedz Eiropas Kopienas dalībvalstij, kas ir faktiskā īpašnieka rezidences valsts, uzlikt ieturējuma nodokli saskaņā ar savu tiesību aktu noteikumiem.
   Gadījumā, ja nodokļu maksātājs Andoras Firstistē reģistrēta izmaksātāja izmaksātu procentu ienākumu deklarē tās Eiropas Kopienas dalībvalsts nodokļu administrācijai, kura ir viņa rezidences valsts, tad šis ienākums ir apliekams ar nodokli pēc tādām pašām likmēm kā šajā dalībvalstī gūtais procentu ienākums.
   8. pants
   Ieņēmumu sadale
   1.   Andoras Firstiste patur 25 % no ieņēmumiem, kas iekasēti kā 7. pantā minētais ieturējuma nodoklis un pārskaita 75 % procentus no ieņēmumiem Eiropas Kopienas dalībvalstij, kas ir procentu faktiskā īpašnieka rezidences valsts.
   2.   Šādus pārskaitījumus veic ar vienu operāciju katrai dalībvalstij par katru kalendāro gadu ne vēlāk kā sešu mēnešu laikā pēc kalendārā gada beigām, kura laikā veikta nodokļa ieturēšana.
   Andoras Firstiste veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu ieņēmumu sadales sistēmas pareizu darbību.
   9. pants
   Brīvprātīga informācijas sniegšana
   1.   Andoras Firstiste paredz procedūru, kas ļauj faktiskajiem īpašniekiem izvairīties no 7. pantā minētā ieturējuma nodokļa iekasēšanas, ja faktiskais īpašnieks uzrāda savam izmaksātājam apliecību, ko kompetentā iestāde dalībvalstī, kas ir viņa rezidences valsts, viņam izsniegusi saskaņā ar šā panta 2. punktu.
   2.   Pēc faktiskā īpašnieka pieprasījuma kompetentā iestāde dalībvalstī, kas ir viņa rezidences valsts nodokļu vajadzībām, izsniedz apliecību, kurā norāda:

               a)

               faktiskā īpašnieka vārdu, uzvārdu, adresi un nodokļu identifikācijas numuru vai, ja tāda nav, faktiskā īpašnieka dzimšanas laiku un vietu;

               b)

               izmaksātāja vārdu vai nosaukumu un adresi;

               c)

               faktiskā īpašnieka konta numuru vai, ja tāda nav, vērtspapīra identifikāciju.

         Šādas apliecības derīguma termiņš nav ilgāks par trīs gadiem. To izsniedz ikvienam faktiskajam īpašniekam, kas to pieprasa, divu mēnešu laikā pēc šāda pieprasījuma iesniegšanas.
   10. pants
   Nodokļu dubultās uzlikšanas novēršana
   1.   Eiropas Kopienas dalībvalsts, kas ir faktiskā īpašnieka rezidences valsts nodokļu vajadzībām, saskaņā ar šā panta 2. un 3. punktu nodrošina, ka tiek novērsta nodokļu dubultā uzlikšana, kas var notikt, piemērojot 7. pantā minēto ieturējuma nodokli.
   2.   Ja procentiem, ko saņēmis faktiskais īpašnieks, bijis piemērots 7. pantā minētais ieturējuma nodoklis Andoras Firstistē, tad Eiropas Kopienas dalībvalsts, kas ir faktiskā īpašnieka rezidences valsts nodokļu vajadzībām, atbilstīgi saviem tiesību aktiem piešķir viņam maksājamā nodokļa samazinājumu, kas ir vienāds ar ieturētā nodokļa summu. Ja šī summa pārsniedz nodokļa summu, kāda jāmaksā saskaņā ar tās tiesību aktiem, dalībvalsts, kas ir rezidences valsts nodokļu vajadzībām, atmaksā faktiskajam īpašniekam summu, par kādu ieturētā nodokļa summa pārsniedz maksājamā nodokļa summu.
   3.   Ja papildus 7. pantā minētajam ieturējuma nodoklim faktiskā īpašnieka saņemtajiem procentiem bijis piemērots jebkāda cita veida ieturējuma nodoklis un Eiropas Kopienas dalībvalsts, kas ir viņa rezidences valsts nodokļu vajadzībām, piešķir maksājamā nodokļa samazinājumu par šādu ieturējuma nodokli saskaņā ar saviem tiesību aktiem vai konvencijām par dubultās nodokļu uzlikšanas novēršanu, maksājamā nodokļa samazinājumu par šādu citu ieturējuma nodokli piemēro pirms 2. punktā noteiktās procedūras piemērošanas.
   4.   Eiropas Kopienas dalībvalsts, kas ir faktiskā īpašnieka rezidences valsts nodokļu vajadzībām, var aizstāt 2. un 3. punktā minēto maksājamā nodokļa samazinājuma mehānismu ar 7. pantā minētā ieturējuma nodokļa atmaksājumu.
   11. pants
   Tirgojami parāda vērtspapīri
   1.   Sākot no šā nolīguma piemērošanas datuma vai tik ilgi, kamēr Andoras Firstiste piemēro 7. pantā paredzēto ieturējuma nodokli un vismaz viena Eiropas Kopienas dalībvalsts piemēro līdzīgu ieturējuma nodokli, bet vēlākais līdz 2010. gada 31. decembrim, vietējās un starptautiskās obligācijas un citus tirgojamus parāda vērtspapīrus, kuri pirmo reizi emitēti līdz 2001. gada 1. martam vai kuru sākotnējos emisijas prospektus līdz šim datumam apstiprinājušas kompetentās iestādes Padomes Direktīvas 80/390/EEK nozīmē vai atbildīgās iestādes Andoras Firstistē, vai arī atbildīgās iestādes trešās valstīs, neuzskata par parādprasībām 6. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē, ja nenotiek turpmākas šādu tirgojamu parāda vērtspapīru emisijas 2002. gada 1. martā vai vēlāk.
   2.   Tomēr tik ilgi, kamēr vismaz viena Eiropas Kopienas dalībvalsts arī piemēro līdzīgus noteikumus, šā panta noteikumus turpina piemērot pēc 2010. gada 31. decembra attiecībā pret tirgojamiem parāda vērtspapīriem:

               —

               kas ietver bruto maksājumu un pirmstermiņa izpirkšanas klauzulas, un

               —

               ja izmaksātājs, kas noteikts 4. pantā, ir reģistrēts Andoras Firstistē, un

               —

               šis izmaksātājs maksā procentus vai nodrošina, ka procenti tiek maksāti kāda faktiskā īpašnieka labā, kurš ir Eiropas Kopienas dalībvalsts rezidents.

         Ja visas Eiropas Kopienas dalībvalstis pārtrauc piemērot līdzīgus noteikumus, šo pantu turpina piemērot attiecībā pret tirgojamiem parāda vērtspapīriem:

               —

               kas ietver bruto maksājumu un pirmstermiņa izpirkšanas klauzulas, un

               —

               ja emitenta izmaksātājs ir reģistrēts Andoras Firstistē, un

               —

               šis izmaksātājs maksā procentus vai nodrošina, ka procenti tiek maksāti kāda faktiskā īpašnieka labā, kurš ir Eiropas Kopienas dalībvalsts rezidents.

         Ja valdība vai saistīta vienība, kura darbojas kā valsts iestāde vai kuras loma atzīta ar starptautisku līgumu, 2002. gada 1. martā vai vēlāk veic iepriekš minēto tirgojamo parāda vērtspapīru turpmāku emisiju, tad visu šādu vērtspapīru emisiju, ko veido sākotnējā emisija un jebkura turpmāka emisija, uzskata par parādprasību 6. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē.
   Ja iepriekš minēto tirgojamo parāda vērtspapīru turpmāku emisiju 2002. gada 1. martā vai vēlāk veic kāds cits emitents, uz kuru neattiecas iepriekšējais teikums, tad šādu turpmāku emisiju uzskata par parādprasību 6. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē.
   3.   Šis pants neliedz Eiropas Kopienas dalībvalstīm un Andoras Firstistei uzlikt nodokļus ienākumiem no 1. punktā minētajiem tirgojamiem parāda vērtspapīriem saskaņā ar šo valstu tiesību aktiem.
   12. pants
   Informācijas apmaiņa pēc pieprasījuma
   1.   Andoras Firstistes un Eiropas Kopienas dalībvalstu kompetentās iestādes apmainās ar informāciju par ienākumiem, kas noteikti šajā nolīgumā, un par darbībām, kas veido nodokļu krāpšanas noziegumu, pamatojoties uz valsts, kurai lūdz informāciju, likumu vai līdzvērtīgu likumpārkāpumu. Ar “līdzvērtīgu likumpārkāpumu” tiek saprasts likumpārkāpums, kas, pamatojoties uz valsts, kurai lūdz informāciju, likumu, attiecas uz tādas pašas smaguma pakāpes pārkāpumu kā darbības, kas veido nodokļu krāpšanas noziegumu.
   Kamēr Andoras Firstiste iekšējā likumdošanā nav ieviesusi nodokļu krāpšanas nozieguma koncepciju, ja tā ir valsts, kurai lūdz informāciju, tā iepriekšminētā vajadzībām apņemas uzskatīt par nodokļu krāpšanu darbības, kas maldināšanas dēļ kaitē tās valsts nodokļu administrācijas iespējām iekasēt nodokļus, kura lūdz informāciju, un veido nodokļu krāpšanas noziegumu saskaņā ar Andoras Firstistes likumu par krāpšanas noziegumu.
   Atbildot uz pienācīgi pamatotu prasību, valsts, kurai lūdz informāciju, sniedz informāciju, kas attiecas uz šajā pantā iepriekš minētiem jautājumiem, kuri valstī, kas lūdz informāciju, ir vai varētu būt pakļauti kriminālizmeklēšanai vai citai izmeklēšanai.
   2.   Lai noteiktu, vai atbildot uz pieprasījumu var sniegt pieprasīto informāciju, valsts, kurai lūdz informāciju, piemēro noilguma noteikumus saskaņā ar tās valsts, kura lūdz informāciju, nevis tās valsts, kurai lūdz informāciju, likumiem.
   3.   Valsts, kurai lūdz sniegt informāciju, to sniedz, ja valstij, kura lūdz sniegt informāciju, ir pamatotas aizdomas par darbībām, kas veido nodokļu krāpšanas noziegumu vai līdzvērtīgu likumpārkāpumu. Ja valsts, kurai lūdz sniegt informāciju, ir Andoras Firstiste, tās tiesu iestādēm divu mēnešu laikā jāizvērtē, vai lūgums sniegt informāciju ir akceptējams saistībā ar šajā pantā paredzētajiem nosacījumiem.
   4.   Valsts, kura lūdz informāciju, aizdomām, ka izdarīts pārkāpums, par pamatu var būt:

               a)

               apliecināti un neapliecināti dokumenti, kas ietver grāmatvedības grāmatas vai dokumentus vai dokumentus, kas attiecas uz bankas rēķiniem;

               b)

               nodokļu maksātāju liecības;

               c)

               informācija, ko sniedzis ziņotājs vai cita trešā persona, kas darbojas neatkarīgi, vai citādi šķiet uzticama; vai

               d)

               netieši pierādījumi.

         5.   Jebkuru informāciju, kas sniegta šādā veidā, uzskata par konfidenciālu, un to var atklāt vienīgi tām Līgumslēdzējas puses personām vai kompetentām iestādēm, kuru kompetencē ir 1. pantā minētā nodokļu uzlikšana procentu maksājumiem, vai nu saistībā ar 7. un 8. pantā minēto ieturējuma nodokli un no tā gūtajiem ieņēmumiem, vai saistībā ar brīvprātīgas informācijas sniegšanas kārtību, kas paredzēta 9. pantā. Šīs personas vai iestādes var atklāt saņemto informāciju atklātās tiesas sēdēs vai tiesas lēmumos par šādu nodokļu iekasēšanu.
   Informāciju var nodot kādai citai personai vai iestādei tikai ar rakstisku un iepriekšēju tās puses kompetentās iestādes piekrišanu, kas sniedz šo informāciju.
   6.   Andoras Firstiste piekrīt sākt divpusējas sarunas ar katru no dalībvalstīm, kas to vēlas, lai noteiktu individuālas kategorijas gadījumiem, kad pastāv atbilstība “līdzvērtīga likumpārkāpuma” kritērijam saskaņā ar šīs valsts piemēroto procedūru.
   13. pants
   Apspriešanās un pārskatīšana
   1.   Līgumslēdzējas puses savstarpēji apspriežas vismaz ik pēc trim gadiem vai pēc vienas vai otras puses pieprasījuma, lai pārbaudītu un – ja tās uzskata par vajadzīgu – lai uzlabotu šā nolīguma tehnisku darbību, kā arī lai novērtētu starptautiskās izmaiņas. Apspriedes notiek viena mēneša laikā pēc pieprasījuma vai – steidzamības gadījumā – pēc iespējas ātrāk.
   Pamatojoties uz šādu novērtējumu, Līgumslēdzējas puses var savstarpēji apspriesties, lai pārbaudītu, vai nolīgumā ir jāveic grozījumi saistībā ar starptautiskām izmaiņām.
   2.   Tiklīdz Līgumslēdzējas puses ir ieguvušas pietiekamu pieredzi, pilnībā īstenojot nolīguma 7. panta 1. punktu, tās savstarpēji apspriežas, lai izskatītu vajadzību veikt grozījumus nolīgumā saistībā ar starptautiskām izmaiņām.
   3.   Iepriekš 1. un 2. punktā minētās apspriešanās nolūkā Līgumslēdzējas puses informē viena otru par jebkurām izmaiņām, kas varētu ietekmēt šā nolīguma pienācīgu darbību. Tas ietver arī jebkuru atbilstīgu vienošanos starp vienu no Līgumslēdzējām pusēm un kādu trešo valsti.
   4.   Ja starp Andoras Firstistes kompetentajām iestādēm un vienu vai vairākām dalībvalstu kompetentām iestādēm rodas nesaskaņas, saskaņā ar šā nolīguma 5. pantu, kas attiecas uz tā interpretāciju un piemērošanu, šīs iestādes nesaskaņas cenšas atrisināt vienošanās ceļā. Tās nekavējoties informē Eiropas Kopienu Komisiju, kā arī pārējo Eiropas Kopienas dalībvalstu kompetentās iestādes par apspriešanās iznākumu. Komisija var piedalīties apspriedēs pēc jebkuras kompetentās iestādes lūguma attiecībā uz interpretāciju.
   14. pants
   Piemērošana
   1.   Šā nolīguma piemērošanu nosaka tādu pasākumu pieņemšana un īstenošana no dalībvalstīm atkarīgo vai asociēto teritoriju puses, kas minētas Padomes (Ekonomikas un finanšu padome) ziņojumā Eiropadomes 2000. gada 19. un 20. jūnija sanāksmē Santamarija da Feirā, kā arī no Amerikas Savienoto Valstu, Monako, Lihtenšteinas, Šveices un Sanmarīno puses, kas ir attiecīgi identiski vai līdzvērtīgi tiem, kuri noteikti direktīvā vai šajā nolīgumā, un paredzot tādus pašus ieviešanas datumus.
   2.   Līgumslēdzējas puses, savstarpēji vienojoties, vismaz sešus mēnešus pirms 6. punktā minētā datuma izlemj, vai ir izpildīti 1. punktā paredzētie nosacījumi, kas attiecas uz attiecīgo pasākumu spēkā stāšanās datumiem trešās valstīs un attiecīgajās atkarīgajās vai asociētajās teritorijās. Ja Līgumslēdzējas puses nepieņem lēmumu, ka nosacījumi ir izpildīti, tās vienojas par jaunu datumu, piemērojot 6. punktu.
   3.   Neatkarīgi no tās institucionālās kārtības Andoras Firstiste īsteno šo nolīgumu 6. punktā paredzētajā datumā un dara šo pasākumu zināmu Eiropas Kopienai.
   4.   Nolīguma vai atsevišķu tā daļu piemērošanu Līgumslēdzēja puse var apturēt, par to nekavējoties brīdinot otru Līgumslēdzēju pusi, ja direktīva vai tās attiecīgā daļa saskaņā ar Eiropas Kopienas tiesībām īslaicīgi vai pastāvīgi netiek piemērota vai ja kāda Eiropas Kopienas dalībvalsts pārtrauc piemērot direktīvas īstenošanas tiesību aktus.
   5.   Katra Līgumslēdzēja puse var arī apturēt šā nolīguma īstenošanu, brīdinot otru Līgumslēdzēju pusi, ja kāda no iepriekšminētajām piecām trešām valstīm (Amerikas Savienotās Valstis, Monako, Lihtenšteina, Šveice un Sanmarīno) vai kāda no 1. punktā minētajām Eiropas Kopienas dalībvalstu atkarīgām vai asociētām teritorijām pārtrauc piemērot pasākumus, kas ir līdzvērtīgi vai identiski tiem, kuri ir noteikti direktīvā. Īstenošanas pārtraukšana notiek ne ātrāk kā divus mēnešus pēc brīdinājuma. Nolīgumu sāk atkal piemērot, tiklīdz pasākumi tiek atjaunoti.
   6.   Līgumslēdzējas puses pieņem normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai īstenotu šo nolīgumu ne vēlāk kā līdz 2005. gada 1. jūlijam.
   15. pants
   Parakstīšana, stāšanās spēkā un darbības izbeigšana
   1.   Šo nolīgumu Līgumslēdzējas puses ratificē vai apstiprina saskaņā ar savām iekšējām procedūrām. Līgumslēdzējas puses paziņo viena otrai par šo procedūru pabeigšanu. Šis nolīgums stājas spēkā otrā mēneša pirmajā dienā pēc pēdējā paziņojuma.
   2.   Viena vai otra Līgumslēdzēja puse var izbeigt šo nolīgumu, par to informējot otru Līgumslēdzēju pusi. Šādā gadījumā nolīgums vairs nav piemērojams 12 mēnešus pēc minētā paziņojuma.
   16. pants
   Prasības un beidzamais maksājums
   1.   Šā nolīguma izbeigšana vai pilnīga vai daļēja apturēšana neietekmē fizisku personu iesniegtās prasības.
   2.   Šādā gadījumā Andoras Firstiste veic galīgo aprēķinu, pirms beidzas šā nolīguma piemērošana, un veic beidzamo maksājumu Eiropas Kopienas dalībvalstīm.
   17. pants
   Teritoriālā darbības joma
   Šo nolīgumu piemēro teritorijās, kur tiek piemērots Eiropas Kopienas dibināšanas līgums, un saskaņā ar nosacījumiem, kas paredzēti minētajā līgumā, no vienas puses, un Andoras Firstistes teritorijā, no otras puses.
   18. pants
   Pielikumi
   1.   Divi pielikumi ir šā nolīguma sastāvdaļas.
   2.   I pielikumā esošo kompetento iestāžu sarakstu var mainīt, vienkārši informējot otru Līgumslēdzēju pusi: Andoras Firstiste informē par minētā pielikuma a) punktā minēto iestādi, un Eiropas Kopiena – par citām iestādēm.
   II pielikumā minēto saistīto vienību sarakstu var mainīt pēc kopējas vienošanās.
   19. pants
   Valodas
   1.   Šis nolīgums sastādīts divos eksemplāros angļu, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, igauņu, itāliešu, katalāņu, latviešu, lietuviešu, poļu, portugāļu, ungāru, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, vācu un zviedru valodā; visi teksti ir vienlīdz autentiski.
   2.   Maltiešu valodas versijas īstenumu apliecinās Līgumslēdzējas puses, veicot vēstuļu apmaiņu. Šīs versijas teksts arī būs autentisks, tāpat kā iepriekšējā daļā minēto valodu versijas.
   TO APLIECINOT, attiecīgi pilnvarotās personas ir parakstījušas šo nolīgumu.

      Hecho en Bruselas, el quince de noviembre del dos mil cuatro.
      V Bruselu dne patnáctého listopadu dva tisíce čtyři.
      Udfærdiget i Bruxelles den femtende november to tusind og fire.
      Geschehen zu Brüssel am fünfzehnten November zweitausendundvier.
      Kahe tuhande neljanda aasta novembrikuu viieteistkümnendal päeval Brüsselis.
      Έγινε στις Βρυξέλλες, στις δέκα πέντε Νοεμβρίου δύο χιλιάδες τέσσερα.
      Done at Brussels on the fifteenth day of November in the year two thousand and four.
      Fait à Bruxelles, le quinze novembre deux mille quatre.
      Fatto a Bruxelles, addì quindici novembre duemilaquattro.
      Briselē, divi tūkstoši ceturtā gada piecpadsmitajā novembrī.
      Pasirašyta du tūkstančiai ketvirtų metų lapkričio penkioliktą dieną Briuselyje.
      Kelt Brüsszelben, a kétezer-negyedik év november havának tizenötödik napján.
      Magħmul fi Brussel fil-ħmistax il-jum ta' Novembru tas-sena elfejn u erbgħa.
      Gedaan te Brussel, de vijftiende november tweeduizendvier.
      Sporządzono w Brukseli w dniu piętnastego października roku dwutysięcznego czwartego.
      Feito em Bruxelas, em quinze de Novembro de dois mil e quatro.
      V Bruseli pätnásteho novembra dvetisícštyri.
      V Bruslju, petnajstega novembra leta dva tisoč štiri.
      Tehty Brysselissä viidentenätoista päivänä marraskuuta vuonna kaksituhattaneljä.
      Som skedde i Bryssel den femtonde november tjugohundrafyra.
      Fet a Brussel les el dia quinze de novembre de l'any dos mil quatre.

         Por la Comunidad Europea
         Za Evropské společenství
         For Det Europæiske Fællesskab
         Für die Europäische Gemeinschaft
         Euroopa Ühenduse nimel
         Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
         For the European Community
         Pour la Communauté européenne
         Per la Comunità europea
         Eiropas Kopienas vārdā
         Europos bendrijos vardu
         az Európai Közösség részéről
         Għall-Komunità Ewropea
         Voor de Europese Gemeenschap
         W imieniu Wspólnoty Europejskiej
         Pela Comunidade Europeia
         Za Európske spoločenstvo
         za Evropsko skupnost
         Euroopan yhteisön puolesta
         På Europeiska gemenskapens vägnar
         Per la Comunitat Europea

         Pel Principat d’Andorra

   I PIELIKUMS
   LĪGUMSLĒDZĒJU PUŠU KOMPETENTO IESTĀŽU SARAKSTS
   Šajā nolīgumā kompetentās iestādes ir:

               a)

               Andoras Firstistē: El Ministre eucarregat de les Finances vai pilnvarotais pārstāvis; 3. panta piemērošanai kompetentā iestāde ir el Ministre eucarregat de l’Interior vai pilnvarotais pārstāvis;

               b)

               Beļģijas Karalistē: De Minister van Financiën/Le Ministre des Finances vai pilnvarotais pārstāvis;

               c)

                Čehijas Republikā: Ministr financí vai pilnvarotais pārstāvis;

               d)

               Dānijas Karalistē: Skatteministeren vai pilnvarotais pārstāvis;

               e)

               Vācijas Federatīvajā Republikā: Der Bundesminister der Finanzen vai pilnvarotais pārstāvis;

               f)

               Igaunijas Republikā: Rahandusminister vai pilnvarotais pārstāvis;

               g)

               Grieķijas Republikā: Ο Υπουργός Οικονομίας και Οικονομικών vai pilnvarotais pārstāvis;

               h)

               Spānijas Karalistē: El Ministro de Economía y Hacienda vai pilnvarotais pārstāvis;

               i)

               Francijas Republikā: Le Ministre chargé du budget vai pilnvarotais pārstāvis;

               j)

               Īrijā: The Revenue Commissioners vai pilnvarotais pārstāvis;

               k)

               Itālijas Republikā: Il Capo del Dipartimento per le Politiche Fiscali vai pilnvarotais pārstāvis;

               l)

               Kipras Republikā: Υπουργός Οικονομικών vai pilnvarotais pārstāvis;

               m)

               Latvijas Republikā: Finanšu ministrs vai pilnvarotais pārstāvis;

               n)

               Lietuvas Republikā: Finansų ministras vai pilnvarotais pārstāvis;

               o)

               Luksemburgas Lielhercogistē: Le Ministre des Finances vai pilnvarotais pārstāvis; tomēr, lai piemērotu 12. pantu, kompetentā iestāde ir le Procureur Général d'État luxembourgeois;

               p)

               Ungārijas Republikā: A pénzügyminiszter vai pilnvarotais pārstāvis;

               q)

               Maltas Republikā: Il-Ministru responsabbli għall-Finanzi vai pilnvarotais pārstāvis;

               r)

               Nīderlandes Karalistē: De Minister van Financiën vai pilnvarotais pārstāvis;

               s)

               Austrijas Republikā: Der Bundesminister für Finanzen vai pilnvarotais pārstāvis;

               t)

               Polijas Republikā: Minister Finansów vai pilnvarotais pārstāvis;

               u)

               Portugāles Republikā: O Ministro das Finanças vai pilnvarotais pārstāvis;

               v)

               Slovēnijas Republikā: Minister za financií vai pilnvarotais pārstāvis;

               w)

               Slovākijas Republikā: Minister financií vai pilnvarotais pārstāvis;

               x)

               Somijas Republikā: Valtiovarainministeriö/Finansministeriet vai pilnvarotais pārstāvis;

               y)

               Zviedrijas Karalistē: Chefen för Finansdepartementet vai pilnvarotais pārstāvis;

               z)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajā Karalistē un Eiropas teritorijās, par kuru ārējām attiecībām Lielbritānija ir atbildīga: the Commissioners of Inland Revenue vai pilnvarotais pārstāvis, kā arī Gibraltāra kompetentā iestāde, kuru Lielbritānija nosaka saskaņā ar Saskaņotiem pasākumiem, kas izstrādāti, ņemot vērā ES un EK dokumentus un atbilstīgos līgumus, kas paziņoti ES dalībvalstīm un institūcijām 2000. gada 19. aprīlī, un kuru kopiju Andoras Firstistei nosūta Eiropas Savienības Padomes ģenerālsekretārs un kurus piemēros šim nolīgumam.

         II PIELIKUMS
   SAISTĪTO VIENĪBU SARAKSTS
   Piemērojot šā nolīguma 11. pantu, šādas turpmāk norādītas vienības uzskata par “saistītām vienībām, kuras darbojas kā valsts iestādes vai kuru loma ir atzīta ar starptautisku līgumu”.
   VIENĪBAS EIROPAS SAVIENĪBĀ:

               Beļģija

                           —

                              Région flamande (Vlaams Gewest)

                           —

                              Région wallonne

                           —

                              Région bruxelloise (Brussels Gewest)

                           —

                              Communauté française

                           —

                              Communauté flamande (Vlaamse Gemeenschap)

                           —

                              Communauté germanophone (Deutschsprachige Gemeinschaft)

               Spānija

                           —

                              Xunta de Galicia (Galīcijas reģiona izpildiestāde)

                           —

                              Junta de Andalucía (Andalūzijas reģiona izpildiestāde)

                           —

                              Junta de Extremadura (Estremadūras reģiona izpildiestāde)

                           —

                              Junta de Castilla-La Mancha (Kastīlijas un Lamančas reģiona izpildiestāde)

                           —

                              Junta de Castilla-León (Kastīlijas un Leonas reģiona izpildiestāde)

                           —

                              Gobierno Foral de Navarra (Navarras reģiona pašvaldība)

                           —

                              Govern de les Illes Balears (Baleāru salu reģiona pašvaldība)

                           —

                              Generalitat de Catalunya (Katalonijas autonomā novada pašvaldība)

                           —

                              Generalitat de Valencia (Valensijas autonomā reģiona pašvaldība)

                           —

                              Diputación General de Aragón (Aragonas reģiona padome)

                           —

                              Gobierno de las Islas Canarias (Kanāriju salu pašvaldība)

                           —

                              Gobierno de Murcia (Mursijas pašvaldība)

                           —

                              Gobierno de Madrid (Madrides reģiona pašvaldība)

                           —

                              Gobierno de la Comunidad Autónoma del País Vasco/Euzkadi (Basku zemes autonomās kopienas valdība)

                           —

                              Diputación Foral de Guipúzcoa (Gipuskojas reģiona padome)

                           —

                              Diputación Foral de Vizcaya/Bizkaia (Biskajas reģiona padome)

                           —

                              Diputación Foral de Alava (Alavas reģiona padome)

                           —

                              Ayuntamiento de Madrid (Madrides pilsētas dome)

                           —

                              Ayuntamiento de Barcelona (Barselonas pilsētas dome)

                           —

                              Cabildo Insular de Gran Canaria (Grankanārijas salas padome)

                           —

                              Cabildo Insular de Tenerife (Tenerifes salas padome)

                           —

                              Instituto de Crédito Oficial (Valsts kredītiestāde)

                           —

                              Instituto Catalán de Finanzas (Katalonijas Finanšu iestāde)

                           —

                              Instituto Valenciano de Finanzas (Valensijas Finanšu iestāde)

               Grieķija

                           —

                              Оργανισμός Тηλεπικοινωνιών Ελλάδος (Nacionālā telekomunikāciju organizācija)

                           —

                              Оργανισμός Σιδηροδρόμων Ελλάδος (Nacionālā dzelzceļa organizācija)

                           —

                              Δημόσια Επιχείρηση Ηλεκτρισμού (Valsts elektrības sabiedrība)

               Francija

                           —

                              La Caisse d'amortissement de la dette sociale (CADES)

                           —

                              L'Agence française de développement (AFD)

                           —

                              Réseau Ferré de France (RFF)

                           —

                              Caisse Nationale des Autoroutes (CNA)

                           —

                              Assistance publique Hôpitaux de Paris (APHP)

                           —

                              Charbonnages de France (CDF)

                           —

                              Entreprise minière et chimique (EMC)

               Itālija

                           —

                           Reģioni

                           —

                           Provinces

                           —

                           Kopienas

                           —

                              Cassa Depositi e Prestiti (Noguldījumu un aizdevumu fonds)

               Latvija

                           —

                           Pašvaldības

               Polija

                           —

                              gminy (municipalitātes)

                           —

                              powiaty (rajoni)

                           —

                              województwa (provinces)

                           —

                              związki gmin (komūnu asociācijas)

                           —

                              związki powiatów (rajonu asociācijas)

                           —

                              związki województw (provinču asociācijas)

                           —

                              miasto stołeczne Warszawa (galvaspilsēta Varšava)

                           —

                              Agencja Restrukturyzacji i Modernizacji Rolnictwa (Lauksaimniecības pārstrukturizācijas un modernizācijas aģentūra)

                           —

                              Agencja Nieruchomości Rolnych (Lauksaimniecības īpašumu aģentūra)

               Portugāle

                           —

                              Região Autónoma da Madeira (Madeiras autonomais apgabals)

                           —

                              Região Autónoma dos Açores (Azoru salu autonomais apgabals)

                           —

                           Municipalitātes

               Slovākija

                           —

                              mestá a obce (municipalitātes)

                           —

                              Železnice Slovenskej republiky (Slovākijas Dzelzceļa sabiedrība)

                           —

                              Štátny fond cestného hospodárstva (Valsts Autoceļu fonds)

                           —

                              Slovenské elektrárne (Slovākijas Elektrostacijas)

                           —

                              Vodohospodárska výstavba (Racionālas ūdens izmantošanas sabiedrība)

         STARPTAUTISKĀS VIENĪBAS:

               —

               Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banka

               —

               Eiropas Investīciju banka

               —

               Āzijas Attīstības banka

               —

               Āfrikas Attīstības banka

               —

               Pasaules Banka/SRAB/SVF

               —

               Starptautiskā Finanšu sabiedrība

               —

               Amerikas Attīstības banka

               —

               Eiropas Padomes Sociālās attīstības fonds

               —

               Eiropas Atomenerģijas kopiena

               —

               Eiropas Kopiena

               —

               Andu Attīstības sabiedrība

               —

                  Eurofima

               —

               Eiropas Ogļu un tērauda kopiena

               —

               Ziemeļvalstu Investīciju banka

               —

               Karību jūras baseina valstu attīstības banka

         11. pants neskar starptautiskās saistības, kādas Līgumslēdzējas puses var būt noslēgušas attiecībā uz iepriekšminētajām starptautiskajām vienībām.
   VIENĪBAS TREŠĀS VALSTĪS
   Vienības, kas atbilst šādiem kritērijiem:

               1.

               Vienību uzskata par valsts iestādi saskaņā ar valsts kritērijiem.

               2.

               Šī valsts iestāde ir ārpustirgus ražotājs, kas pārvalda un finansē darbību grupu, galvenokārt ārpustirgus preces un ārpustirgus pakalpojumus, kuri paredzēti Kopienai, un ko efektīvi kontrolē valsts pārvaldes iestādes.

               3.

               Šī valsts iestāde ir liels un regulārs parāda vērtspapīru emitents.

               4.

               Attiecīgā valsts var garantēt, ka šī valsts iestāde neizmantos pirmstermiņa izpirkšanu bruto maksājumu klauzulu gadījumā.

         SAPRAŠANĀS MEMORANDS
   starp Eiropas Kopienu, Beļģijas Karalisti, Čehijas Republiku, Dānijas Karalisti, Vācijas Federatīvo Republiku, Igaunijas Republiku, Grieķijas Republiku, Spānijas Karalisti, Francijas Republiku, Īriju, Itālijas Republiku, Kipras Republiku, Latvijas Republiku, Lietuvas Republiku, Luksemburgas Lielhercogisti, Ungārijas Republiku, Maltas Republiku, Nīderlandes Karalisti, Austrijas Republiku, Polijas Republiku, Portugāles Republiku, Slovēnijas Republiku, Slovākijas Republiku, Somijas Republiku, Zviedrijas Karalisti, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti un Andoras Firstisti
   EIROPAS KOPIENA,
   BEĻĢIJAS KARALISTE,
   ČEHIJAS REPUBLIKA,
   DĀNIJAS KARALISTE,
   VĀCIJAS FEDERATĪVĀ REPUBLIKA,
   IGAUNIJAS REPUBLIKA,
   GRIEĶIJAS REPUBLIKA,
   SPĀNIJAS KARALISTE,
   FRANCIJAS REPUBLIKA,
   ĪRIJA,
   ITĀLIJAS REPUBLIKA,
   KIPRAS REPUBLIKA,
   LATVIJAS REPUBLIKA,
   LIETUVAS REPUBLIKA,
   LUKSEMBURGAS LIELHERCOGISTE,
   UNGĀRIJAS REPUBLIKA,
   MALTAS REPUBLIKA,
   NĪDERLANDES KARALISTE,
   AUSTRIJAS REPUBLIKA,
   POLIJAS REPUBLIKA,
   PORTUGĀLES REPUBLIKA,
   SLOVĒNIJAS REPUBLIKA,
   SLOVĀKIJAS REPUBLIKA,
   SOMIJAS REPUBLIKA,
   ZVIEDRIJAS KARALISTE,
   LIELBRITĀNIJAS UN ZIEMEĻĪRIJAS APVIENOTĀ KARALISTE
   un
   ANDORAS FIRSTISTE
   IR VIENOJUŠĀS PAR SEKOJOŠO.
   Noslēdzot nolīgumu, kas nosaka līdzvērtīgus pasākumus tiem, kuri noteikti Padomes Direktīvā 2003/48/EK par procentu ienākumu no uzkrājumiem aplikšanu ar nodokli (turpmāk –“direktīva”), Eiropas Kopiena, tās dalībvalstis un Andoras Firstiste ir parakstījušas šo Saprašanās memorandu, kurš papildina šo nolīgumu.

               1.

               Šā Saprašanās memoranda parakstītāji uzskata, ka iepriekšminētais nolīgums starp Eiropas Kopienu un Andoras Firstisti un šis Saprašanās memorands ir pieņemams nolīgums, kas aizsargā pušu likumīgās intereses. Tādējādi tās labā ticībā piemēro pieņemtos pasākumus un atturas ar vienpusēju rīcību kaitēt šim nolīgumam bez pamatota iemesla. Ja konstatēta būtiska atšķirība 2003. gada 3. jūnijā pieņemtās direktīvas un nolīguma piemērošanas jomā, jo īpaši attiecībā uz nolīguma 4. un 6. pantu, Līgumslēdzējas puses nekavējoties savstarpēji apspriežas saskaņā ar nolīguma 13. panta 4. punktu, lai nodrošinātu, ka tiek saglabāti līdzvērtīgi pasākumi tiem, kuri paredzēti nolīgumā.

               2.

               Iepriekšminētajā direktīvā paredzētajā pārejas laikā Eiropas Kopiena apņemas sākt diskusijas ar citiem svarīgiem finanšu centriem, lai nodrošinātu, ka šīs jurisdikcijas piemēro līdzvērtīgus pasākumus tiem, kuri paredzēti direktīvā.

               3.

               Lai piemērotu iepriekšminētā nolīguma 12. pantu, Andoras Firstiste nolīguma piemērošanas pirmajā gadā apņemas ieviest savos tiesību aktos nodokļu krāpšanas nozieguma koncepciju, kas ietver vismaz kļūdainu, viltotu un attiecībā uz to saturu par nederīgiem atzītu dokumentu izmantošanu, lai maldinātu nodokļu administrāciju attiecībā uz ienākumu no uzkrājumiem aplikšanu ar nodokļiem. Šā Saprašanās memoranda parakstītāji pieņem zināšanai, ka šī nodokļu krāpšanas definīcija attiecas vienīgi uz ienākumu no uzkrājumiem aplikšanu ar nodokli saskaņā ar šo nolīgumu, un tā neskar attīstību un/vai lēmumus saistībā ar nodokļu krāpšanu citos nosacījumos un citā kontekstā.

               4.

               Andoras Firstiste un jebkura Eiropas Kopienas dalībvalsts, kas to vēlas, sāk divpusējas sarunas, lai precizētu informācijas apmaiņas administratīvo procedūru.

               5.

               Šā Saprašanās memoranda parakstītāji svinīgi paziņo, ka nolīguma par procentu ienākumu no uzkrājumiem aplikšanu ar nodokli parakstīšana un sarunu uzsākšana par monetāro nolīgumu ietver būtiskus soļus sadarbības nostiprināšanā starp Firstisti un Eiropas Savienību.
               Šādā padziļinātā kontekstā, kā arī divpusējās sarunās, ko paredz 4. punkts, Andoras Firstiste un katra Eiropas Kopienas dalībvalsts sāk apspriedes, lai paplašinātu fiskālo un ekonomisko sadarbību. Šīs apspriedes norisinās sadarbības gaisotnē, kas ņem vērā izlīdzinājumu fiskālajā jomā, kuru sasniegusi Andoras Firstiste, un ko nostiprina ar šā nolīguma parakstīšanu. Konkrēti, šo apspriežu rezultātā varētu īstenot:

                           —

                           ekonomiskās sadarbības divpusējās programmas, lai veicinātu Andoras ekonomikas integrāciju Eiropas ekonomikā,

                           —

                           divpusēju sadarbību nodokļu jomā, kas paredz izvērtēt nosacījumus, kādos varētu tikt atcelti vai samazināti nodokļi, ko dalībvalstis ietur no ienākumiem par pakalpojumu sniegšanu un finanšu pakalpojumiem.

      Saprašanās memorands sastādīts Briselë, 2004. gada 15. novembrī, divos eksemplāros angļu, dāņu, čehu, igauņu, franču, grieķu, holandiešu itāliešu, katalāņu, latviešu, lietuviešu, poļu, portugāļu, somu, ungāru, slovāku, slovēņu, spāņu, vācu un zviedru valodā; visi teksti ir vienlīdz autentiski.
      Maltiešu valodas nolīguma versijas autentiskumu apliecina parakstītāji, veicot vēstuļu apmaiņu. Šīs versijas teksts būs vienlīdz autentisks, tāpat kā iepriekšējā daļā minēto valodu versijas.

         Pour le Royaume de Belgique
         Voor het Koninkrijk België
         Für das Königreich Belgien

         Za Českou republiku

         På Kongeriget Danmarks vegne

         Für die Bundesrepublik Deutschland

         Eesti Vabariigi nimel

         Για την Ελληνική Δημοκρατία

         Por el Reino de España

         Pour la République française

         Thar cheann Na hÉireann
         For Ireland

         Per la Repubblica italiana

         Για την Κυπριακή Δημοκρατία

         Latvijas Republikas vārdā

         Lietuvos Respublikos vardu

         Pour le Grand-Duché de Luxembourg

         A Magyar Köztársaság részéről

         Għar-Repubblika ta' Malta

         Voor het Koninkrijk der Nederlanden

         Für die Republik Österreich

         W imieniu Rzeczypospolitej Polskiej

         Pela República Portuguesa

         Za Republiko Slovenijo

         Za Slovenskú republiku

         Suomen tasavallan puolesta
         För Republiken Finland

         För Konungariket Sverige

         For the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland

         Por la Comunidad Europea
         Za Evropské společenství
         For Det Europæiske Fællesskab
         Für die Europäische Gemeinschaft
         Euroopa Ühenduse nimel
         Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
         For the European Community
         Pour la Communauté européenne
         Per la Comunità europea
         Eiropas Kopienas vārdā
         Europos bendrijos vardu
         az Európai Közösség részéről
         Għall-Komunità Ewropea
         Voor de Europese Gemeenschap
         W imieniu Wspólnoty Europejskiej
         Pela Comunidade Europeia
         Za Európske spoločenstvo
         za Evropsko skupnost
         Euroopan yhteisön puolesta
         På Europeiska gemenskapens vägnar

         Pel Principat d’Andorra


title: Padomes Lēmums (ES) 2015/284 ( 2015. gada 17. februāris ) par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz EEZ līguma grozījumu, ko izdara EEZ līguma 4. protokolā par izcelsmes noteikumiem (Horvātijas pievienošanās)

text:
               21.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 50/10

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/284
   (2015. gada 17. februāris)
   par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem EEZ Apvienotajā komitejā attiecībā uz EEZ līguma grozījumu, ko izdara EEZ līguma 4. protokolā par izcelsmes noteikumiem (Horvātijas pievienošanās)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. pantu saistībā ar 218. panta 9. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 2894/94 (1994. gada 28. novembris) par Eiropas Ekonomikas zona līguma īstenošanas kārtību (1) un jo īpaši tās 1. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Līgums par Eiropas Ekonomikas zonu (2) (“EEZ līgums”) stājās spēkā 1994. gada 1. janvārī.

               (2)

               Saskaņā ar EEZ līguma 98. pantu EEZ Apvienotā komiteja citstarp var lemt par EEZ līguma 4. protokola (“4. protokols”) grozīšanu.

               (3)

               4. protokolā ir iekļauti noteikumi un kārtība attiecībā uz izcelsmes noteikumiem.

               (4)

               EEZ līgumā jāatspoguļo noteikti pārejas noteikumi attiecībā uz izcelsmes noteikumu piemērošanu pēc Nolīguma par Horvātijas Republikas dalību Eiropas Ekonomikas zonā un trīs ar to saistītajiem nolīgumiem (3) piemērošanas pagaidu kārtībā.

               (5)

               Tāpēc 4. protokols būtu jāgroza.

               (6)

               Tādēļ Savienības nostājai EEZ Apvienotajā komitejā būtu jāpamatojas uz pievienoto lēmuma projektu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Nostāja, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem EEZ Apvienotajā komitejā par ierosināto grozījumu EEZ līguma 4. protokolā par izcelsmes noteikumiem, ir balstīta uz EEZ Apvienotās komitejas lēmuma projektu, kas pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2015. gada 17. februārī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. REIRS

      (1)  OV L 305, 30.11.1994., 6. lpp.

      (2)  OV L 1, 3.1.1994., 3. lpp.

      (3)  OV L 170, 11.6.2014., 5. lpp.

      PROJEKTS
      EEZ APVIENOTĀS KOMITEJAS LĒMUMS Nr. …/2015,
      (… gada …)
      ar ko groza EEZ līguma 4. protokolu (izcelsmes noteikumi)
      EEZ APVIENOTĀ KOMITEJA,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (“EEZ līgums”) un jo īpaši tā 98. pantu,
      tā kā:

                  (1)

                  EEZ līguma 4. protokols attiecas uz izcelsmes noteikumiem.

                  (2)

                  Horvātijas Republika pievienojās Eiropas Savienībai 2013. gada 1. jūlijā.

                  (3)

                  Pēc Eiropas Savienības paplašināšanās sarunu veiksmīgas pabeigšanas Horvātijas Republika iesniedza pieteikumu, lai pievienotos EEZ līgumam.

                  (4)

                  Nolīgums par Horvātijas Republikas dalību Eiropas Ekonomikas zonā un trīs ar to saistītie nolīgumi (“EEZ paplašināšanās nolīgums”) (1) tika parafēts 2013. gada 20. decembrī.

                  (5)

                  EEZ paplašināšanās nolīgums tika parakstīts 2014. gada 11. aprīlī un ir bijis piemērojams pagaidu kārtībā no 2014. gada 12. aprīļa.

                  (6)

                  EEZ līgumā jāatspoguļo noteikti pārejas noteikumi attiecībā uz izcelsmes noteikumu piemērošanu pēc EEZ paplašināšanās nolīguma piemērošanas pagaidu kārtībā,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
      1. pants
      EEZ līguma 4. protokolu groza, kā noteikts šā lēmuma pielikumā.
      2. pants
      Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā ar noteikumu, ka EEZ Apvienotajai komitejai ir iesniegti visi paziņojumi saskaņā ar EEZ līguma 103. panta 1. punktu (2).
      To piemēro no 2013. gada 1. jūlija.
      3. pants
      Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša EEZ iedaļā un tā EEZ papildinājumā.

         Briselē,

               EEZ Apvienotās komitejas vārdā –

               priekšsēdētājs

            […]

               EEZ Apvienotās komitejas

               sekretāri –

            […]

         (1)  OV L 170, 11.6.2014., 5. lpp.

         (2)  [Konstitucionālās prasības nav norādītas.] [Konstitucionālās prasības norādītas.]

         PIELIKUMS
         EEZ Apvienotās komitejas Lēmumam Nr. […]
         EEZ līguma 4. protokolā pēc 40. panta pievieno šādu tekstu:

            “41. pants
            Pārejas noteikumi attiecībā uz Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai
            1.   Izcelsmes apliecinājumus, ko pienācīgā kārtībā izdevusi kāda EBTA valsts vai Horvātijas Republika vai kuri sagatavoti saskaņā ar preferenču nolīgumu, ko piemēro starp EBTA valstīm un Horvātijas Republiku, uzskata par apliecinājumu preferenciālai EEZ izcelsmei ar noteikumu, ka:

                        a)

                        izcelsmes apliecinājums un transporta dokumenti tika izdoti vai sagatavoti ne vēlāk kā vienu dienu pirms Horvātijas Republikas pievienošanās dienas Eiropas Savienībai, un

                        b)

                        izcelsmes apliecinājums ir iesniegts muitas iestādēm četru mēnešu laikā no Horvātijas Republikas pievienošanās dienas Eiropas Savienībai.

                  Ja preces ir deklarētas ievešanai no EBTA valsts vai no Horvātijas Republikas attiecīgi Horvātijas Republikā vai EBTA valstī pirms datuma, kad Horvātijas Republika pievienojās Eiropas Savienībai, atbilstoši preferenču nolīgumiem, kuri tajā brīdī bija spēkā starp EBTA valsti un Horvātijas Republiku, EBTA valstīs vai Horvātijas Republikā var pieņemt arī saskaņā ar šiem nolīgumiem retrospektīvi izsniegtu izcelsmes apliecinājumu ar noteikumu, ka to iesniedz muitas iestādēm četru mēnešu laikā no Horvātijas Republikas pievienošanās dienas Eiropas Savienībai.
            2.   EBTA valstis, no vienas puses, un Horvātijas Republika, no otras puses, ir pilnvarotas saglabāt derīgumu atļaujām, ar kurām piešķirts “apstiprināta eksportētāja” statuss saistībā ar nolīgumiem, kas noslēgti starp EBTA valstīm, no vienas puses, un Horvātijas Republiku, no otras puses, ja apstiprinātie eksportētāji piemēro šī protokola izcelsmes noteikumus.
            EBTA valstis, no vienas puses, un Horvātija, no otras puses, ne vēlāk kā vienu gadu pēc Horvātijas pievienošanās Eiropas Savienībai apsver nepieciešamību aizvietot šīs atļaujas ar jaunām atļaujām, kas izsniegtas saskaņā ar šo protokolu.
            3.   Pieprasījumus turpmākai tādu izcelsmes apliecinājumu pārbaudei, kuri izsniegti vai sagatavoti saskaņā ar 1. un 2. punktā minētajiem preferenču nolīgumiem, EBTA valstu un Horvātijas Republikas kompetentie muitas dienesti pieņem trīs gadu laikposmā pēc attiecīgā izcelsmes apliecinājuma izsniegšanas vai sagatavošanas, un šos pieprasījumus minētie dienesti var iesniegt triju gadu laikposmā no tā izcelsmes apliecinājuma pieņemšanas, kas kopā ar importa deklarāciju iesniegts minētajiem dienestiem.
            4.   Nolīguma noteikumus var piemērot no Horvātijas Republikas uz EBTA valstīm vai no EBTA valstīm uz Horvātijas Republiku eksportētām precēm, kas atbilst šī protokola noteikumiem un kuras Horvātijas pievienošanās dienā Eiropas Savienībai ir tranzītā, pagaidu uzglabāšanā muitas noliktavā vai brīvajā zonā EBTA valstī vai Horvātijas Republikā.
            5.   Preferenciālo režīmu gadījumos, kas minēti 4. punktā, var nodrošināt, ja retrospektīvi izdots eksportēšanas valsts muitas dienesta izcelsmes apliecinājums četru mēnešu laikā no Horvātijas Republikas pievienošanās dienas Eiropas Savienībai tiek iesniegts importējošās valsts muitas dienestiem.”