title: Komisijas Lēmums (ES) 2018/1471 (2018. gada 19. septembris) par ierosināto pilsoņu iniciatīvu “APTURĒT KRĀPŠANOS ar ES LĪDZEKĻIEM un to ļaunprātīgu izmantošanu: ieviest labāku lēmumu, īstenošanas un sankciju kontroli” (izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 6077)

text:
                  2.10.2018

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 246/46

         KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2018/1471
         (2018. gada 19. septembris)
         par ierosināto pilsoņu iniciatīvu “APTURĒT KRĀPŠANOS ar ES LĪDZEKĻIEM un to ļaunprātīgu izmantošanu: ieviest labāku lēmumu, īstenošanas un sankciju kontroli”

               (izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 6077)

         (Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)
         EIROPAS KOMISIJA,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
         ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulu (ES) Nr. 211/2011 par pilsoņu iniciatīvu (1) un jo īpaši tās 4. pantu,
         tā kā:

                     (1)

                     Ierosinātās pilsoņu iniciatīvas “APTURĒT KRĀPŠANOS ar ES LĪDZEKĻIEM un to ļaunprātīgu izmantošanu: ieviest labāku lēmumu, īstenošanas un sankciju kontroli” priekšmets ir šāds: “Eiropas iestādēm vajadzētu būt tiesīgām piemērot uzlabotu (t. sk. ex ante) kontroli un stingrākas sankcijas ES dalībvalstīs, kuras nav Eiropas Prokuratūras locekles.”

                     (2)

                     Ierosinātās pilsoņu iniciatīvas mērķi ir izklāstāmi šādi: “Lai novērstu un sodītu krāpšanu ar ES līdzekļiem un to ļaunprātīgu izmantošanu, Eiropas iestādēm vajadzētu būt tiesīgām piemērot pastiprinātu kontroli dalībvalstīs, kuras nepiedalās Eiropas Prokuratūras sadarbībā. Tas ietvertu ex ante kontroli attiecībā uz finansēšanas un iepirkuma lēmumiem riskantās jomās. Mēs ierosinām, ka šādai padziļinātai kontrolei būtu jāietver visu apstākļu pilnīga izpēte un arī krāpniecisku darbību un citu nodarījumu publicēšana, kuri apdraud ES finanšu intereses.”

                     (3)

                     Saskaņā ar minētās regulas 3. panta 2. punktu ir izveidota pilsoņu komiteja un ieceltas kontaktpersonas, un ierosinātā pilsoņu iniciatīva nav nedz acīmredzami aizskaroša, nenozīmīga vai provokatīva, nedz acīmredzami pretrunā Savienības vērtībām, kas noteiktas Līguma par Eiropas Savienību (LES) 2. pantā.

                     (4)

                     Savienības tiesību aktus Līgumu īstenošanas nolūkā var pieņemt:

                                 a)

                                 lai noteiktu struktūrfondu uzdevumus, prioritāros mērķus un organizāciju, kas var ietvert fondu grupēšanu, saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 177. pantu;

                                 b)

                                 daudzgadu pamatprogrammas pieņemšanai, kurā izklāstītas visas Savienības darbības pētniecības un tehnoloģiju attīstības jomā; attiecībā uz konkrētām programmām, kas izstrādātas saistībā ar katru daudzgadu pamatprogrammas pasākumu; un attiecībā uz daudzgadu pamatprogrammas īstenošanu saskaņā ar LESD 182. un 183. pantu;

                                 c)

                                 par finanšu noteikumiem, kuros cita starpā noteikta Savienības budžeta izpildes procedūra saskaņā ar LESD 322. pantu;

                                 d)

                                 krāpšanas, kas skar Savienības finanšu intereses, novēršanas un apkarošanas jomā, lai nodrošinātu efektīvu un līdzvērtīgu aizsardzību dalībvalstīs un visās Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās saskaņā ar LESD 325. pantu.

                     (5)

                     Katra dalībvalsts brīvprātīgi lemj par to, vai piedalīties ciešākā sadarbībā, piemēram, ciešākā sadarbībā, kuras rezultātā tika izveidota Eiropas Prokuratūra. Tāpēc Savienības tiesību aktos Līgumu īstenošanas nolūkā principā nevajadzētu nošķirt dalībvalstis tikai atkarībā no to piedalīšanās vai nepiedalīšanās ciešākā sadarbībā. Tomēr, īstenojot Savienības tiesību aktus, dalībvalstis var nošķirt, ja tam ir objektīvs pamatojums, piemēram, ja, ņemot vērā visus attiecīgos apsvērumus, praksē pastāvētu atšķirīgs Savienības finansiālo interešu aizsardzības līmenis starp dalībvalstīm.

                     (6)

                     LES ir nostiprināta Savienības pilsonība, un tas pilnveido Savienības demokrātisko darbību, citstarp nosakot, ka katram pilsonim ir tiesības piedalīties Savienības demokrātijas norisēs, organizējot Eiropas pilsoņu iniciatīvu.

                     (7)

                     Tālab pilsoņu iniciatīvai vajadzīgajām procedūrām un nosacījumiem jābūt skaidriem, vienkāršiem, viegli īstenojamiem un samērīgiem ar pilsoņu iniciatīvas būtību, lai tiktu veicināta pilsoņu līdzdalība un Savienība kļūtu viņiem pieejamāka.

                     (8)

                     Minēto iemeslu dēļ ierosinātā pilsoņu iniciatīva “APTURĒT KRĀPŠANOS ar ES LĪDZEKĻIEM un to ļaunprātīgu izmantošanu: ieviest labāku lēmumu, īstenošanas un sankciju kontroli” nav acīmredzami ārpus Komisijas pilnvarām iesniegt Savienības tiesību akta priekšlikumu, lai īstenotu Līgumus saskaņā ar 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu, un tāpēc būtu jāreģistrē. Paziņojumi par atbalstu attiecībā uz šo ierosināto pilsoņu iniciatīvu būtu jāvāc tiktāl, ciktāl iniciatīvas mērķis Līgumu īstenošanas nolūkā ir izstrādāt Komisijas priekšlikumus Savienības tiesību aktiem, kuri, vienlaikus uzlabojot Savienības finanšu interešu aizsardzību, nenošķir dalībvalstis tikai pēc to piedalīšanās vai nepiedalīšanās ciešākā sadarbībā Eiropas Prokuratūras izveidei,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants

               1.   Ar šo tiek reģistrēta ierosinātā pilsoņu iniciatīva “APTURĒT KRĀPŠANOS ar ES LĪDZEKĻIEM un to ļaunprātīgu izmantošanu: ieviest labāku lēmumu, īstenošanas un sankciju kontroli”.

               2.   Paziņojumi par atbalstu attiecībā uz šo ierosināto pilsoņu iniciatīvu būtu jāvāc, pamatojoties uz izpratni, ka iniciatīvas mērķis Līgumu īstenošanas nolūkā ir izstrādāt Komisijas priekšlikumus Savienības tiesību aktiem, kuri, vienlaikus uzlabojot Savienības finanšu interešu aizsardzību, nenošķir dalībvalstis tikai pēc to piedalīšanās vai nepiedalīšanās ciešākā sadarbībā Eiropas Prokuratūras izveidei.

            2. pants
            Šis lēmums stājas spēkā 2018. gada 27. septembrī.

            3. pants
            Šis lēmums ir adresēts ierosinātās pilsoņu iniciatīvas “APTURĒT KRĀPŠANOS ar ES LĪDZEKĻIEM un to ļaunprātīgu izmantošanu; ieviest labāku lēmumu, īstenošanas un sankciju kontroli” organizētājiem (pilsoņu komitejas locekļiem), ko pārstāv kontaktpersonas Zoltán KERESZTÉNY un Balázs FEHÉR.

            Briselē, 2018. gada 19. septembrī

                  Komisijas vārdā –

                  pirmais priekšsēdētāja vietnieks

               Frans TIMMERMANS

            (1)  OV L 65, 11.3.2011., 1. lpp.


               11.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 369/164

      P8_TA(2017)0480
      Pieprasījums atcelt Ingeborg Gräßle imunitāti
      Eiropas Parlamenta 2017. gada 12. decembra lēmums par pieprasījumu atcelt Ingeborg Gräßle imunitāti (2017/2220(IMM))
      (2018/C 369/19)

         Eiropas Parlaments,

                  —

                  ņemot vērā pieprasījumu atcelt Ingeborg Gräßle imunitāti, kuru Elvangenas Prokuratūra (Vācija) ir nosūtījusi 2017. gada 27. jūlijā saistībā ar kriminālprocesu lietā Nr. 21 Js 11263/17 un par kuru ir paziņots 2017. gada 2. oktobra plenārsēdē,

                  —

                  pēc Ingeborg Gräßle uzklausīšanas saskaņā ar Reglamenta 9. panta 6. punktu,

                  —

                  ņemot vērā 7. protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 9. pantu, kā arī 1976. gada 20. septembra Akta par Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšanu tiešās vispārējās vēlēšanās 6. panta 2. punktu,

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas 1964. gada 12. maija, 1986. gada 10. jūlija, 2008. gada 15. un 21. oktobra, 2010. gada 19. marta, 2011. gada 6. septembra un 2013. gada 17. janvāra spriedumu (1),

                  —

                  ņemot vērā Vācijas Federatīvās republikas Pamatlikuma 46. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Reglamenta 5. panta 2. punktu, 6. panta 1. punktu un 9. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu (A8-0397/2017),

                  A.

                  ta kā Elvangenas Prokuratūra ir nosūtījusi pieprasījumu par Vācijas Federatīvās Republikas Eiropas Parlamenta deputātes Ingeborg Gräßle imunitāti, jo viņa esot izdarījusi Vācijas Kriminālkodeksa 229. pantā paredzēto noziedzīgo nodarījumu; tā kā kriminālvajāšana jo īpaši attiecas uz aizdomām par miesas nodarījumu nodarīšanu bez tieša nodoma;

                  B.

                  tā kā 2017. gada 10. jūnijāGräßle kundze, atrazdamās pie savas automašīnas stūres, Heidenheimā Brenzstrasse un Ploucquetstrasse ielu krustojumu ir šķērsojusi pie sarkanās gaismas un ir izraisījusi ceļu satiksmes negadījumu, kurā kāda fiziska persona ir guvusi pleca savainojumu; tā kā ir saņemta cietušās personas sūdzība;

                  C.

                  tā kā papildus tam saskaņā ar Protokola Nr. 7 par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 9. pantu Eiropas Parlamenta locekļiem savā valstī ir imunitāte, ko piešķir attiecīgās valsts parlamenta locekļiem;

                  D.

                  tā kā Vācijas Federatīvās Republikas Pamatlikuma 46. pantā ir noteikts, ka deputātu, par kura rīcību pienākas sods, var saukt pie atbildības vai aizturēt tikai ar Bundestāga piekrišanu, ja vien deputāts netiek aizturēts noziedzīga nodarījuma izdarīšanas brīdī vai nākamajā dienā pēc minētā noziedzīgā nodarījuma izdarīšanas;

                  E.

                  tā kā tikai Parlaments var lemt par imunitātes atcelšanu vai neatcelšanu šajā gadījumā; tā kā Parlaments, pieņemot lēmumu par kāda deputāta imunitātes atcelšanu vai neatcelšanu, var ņemt vērā attiecīgā deputāta viedokli (2);

                  F.

                  tā kā iespējamajam noziedzīgajam nodarījumam nav tieša sakara ar Gräßle kundzes darbu Eiropas Parlamenta deputātes amatā, kā arī tā nav uzskatāma par viedokli, kuru viņa ir paudusi, vai balsojumu, kuru viņa ir veikusi, pildot savas Eiropas Parlamenta deputātes funkcijas, kā tas ir noteikts Protokola Nr. 7 par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 8. pantā;

                  G.

                  tā kā šajā lietā Parlamentam nav pierādījumu par fumus persecutionis, proti, pietiekami pamatotas un precīzas aizdomas par to, ka kriminālprocess ir ierosināts, lai kaitētu deputāta politiskajai darbībai;

                  1.

                  nolemj atcelt Ingeborg Gräßle imunitāti;

                  2.

                  uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu un atbildīgās komitejas ziņojumu nekavējoties nosūtīt Vācijas Federatīvās Republikas kompetentajai iestādei un Ingeborg Gräßle.

         (1)  Tiesas 1964. gada 12. maija spriedums, Wagner/Fohrmann un Krier, 101/63, ECLI:EU:C:1964:28; Tiesas 1986. gada 10. jūlija spriedums, Wybot/Faure u. c., 149/85, ECLI:EU:C:1986:310; Tiesas 2008. gada 15. oktobra spriedums, Mote/Parlaments, T-345/05, ECLI:EU:T:2008:440; Tiesas 2008. gada 21. oktobra spriedumi, Marra/De Gregorio un Clemente, C-200/07 un C-201/07, ECLI:EU:C:2008:579; Tiesas 2010. gada 19. marta spriedums, Gollnisch/Parlaments, T-42/06, ECLI:EU:T:2010:102; Tiesas 2011. gada 6. septembra spriedums, Patriciello, C-163/10, ECLI: EU:C:2011:543; Tiesas 2013. gada 17. janvāra spriedumi, Gollnisch/Parlaments, T-346/11 un T-347/11, ECLI:EU:T:2013:23.

         (2)  Iepriekš minētā lieta T-345/05, Mote / Parlement, 28. punkts


Komisijas 10.10.2018. Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu (Lieta Nr. COMP/M.9055 - LSF Pacific Holdings S.à r.l. / CaixaBank, S.A.) saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004 (Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)


Komisijas 09.10.2018. Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu (Lieta Nr. COMP/M.9102 - Carlyle European Partners IV / Investindustrial / B&B Italia) saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004 (Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)


Komisijas 08.10.2018. Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu (Lieta Nr. COMP/M.9116 - Morgan Stanley Bank AG / VTG) saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004 (Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)


title: Padomes Lēmums (ES) 2018/1573 (2018. gada 15. oktobris), ar ko nosaka nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem EPN komitejā, kura izveidota ar Ekonomisko partnerattiecību pagaidu nolīgumu starp Ganu, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, par EPN komitejas lēmuma pieņemšanu attiecībā uz Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai

text:
                  19.10.2018

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 262/57

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2018/1573
         (2018. gada 15. oktobris),
         ar ko nosaka nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem EPN komitejā, kura izveidota ar Ekonomisko partnerattiecību pagaidu nolīgumu starp Ganu, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, par EPN komitejas lēmuma pieņemšanu attiecībā uz Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. pantu un 218. panta 9. punktu,
         ņemot vērā Ekonomisko partnerattiecību pagaidu nolīgumu starp Ganu, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses (1) (“nolīgums”),
         ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     Ievērojot Padomes Lēmumu (ES) 2016/1850 (2), nolīgums tika parakstīts Savienības vārdā 2016. gada 28. jūlijā un tiek provizoriski piemērots kopš 2016. gada 15. decembra.

                     (2)

                     2011. gada 9. decembrī tika parakstīts Līgums par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (“Savienība”), un 2013. gada 1. jūlijā tas stājās spēkā.

                     (3)

                     Horvātijas Republika nolīgumam pievienojās 2017. gada 8. novembrī, deponējot savu pievienošanās aktu.

                     (4)

                     Ievērojot nolīguma 77. pantu, EPN komiteja var lemt par grozījumu izdarīšanas pasākumiem, kas varētu būt nepieciešami pēc jaunu dalībvalstu pievienošanās Savienībai.

                     (5)

                     Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā ir jāieņem attiecībā uz EPN komitejas lēmuma pieņemšanu tās gadskārtējā sanāksmē par nolīguma grozījumiem, kas ir nepieciešami pēc Horvātijas Republikas pievienošanās Savienībai,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants
            Nostājas, kas Eiropas Savienības vārdā ir jāieņem EPN komitejā, kura izveidota ar Ekonomisko partnerattiecību pagaidu nolīgumu starp Ganu, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, par EPN komitejas lēmuma pieņemšanu tās gadskārtējā sanāksmē attiecībā uz Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai, pamatā ir EPN komitejas lēmuma projekts, kas pievienots šim lēmumam.

            2. pants
            Pēc EPN komitejas lēmuma pieņemšanas to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

            Luksemburgā, 2018. gada 15. oktobrī

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētāja

               F. MOGHERINI

            (1)  OV L 287, 21.10.2016., 3. lpp.

            (2)  Padomes Lēmums (ES) 2016/1850 (2008. gada 21. novembris) par to, lai parakstītu un provizoriski piemērotu Ekonomisko partnerattiecību pagaidu nolīgumu starp Ganu, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses (OV L 287, 21.10.2016., 1. lpp.).

            PROJEKTS
            Ar Ekonomisko partnerattiecību pagaidu nolīgumu starp Ganu, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, izveidotās
            EPN KOMITEJAS LĒMUMS Nr. …/2018
            (… gada …)
            attiecībā uz Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai
            EPN KOMITEJA,
            ņemot vērā Ekonomisko partnerattiecību pagaidu nolīgumu starp Ganu, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses (“nolīgums”), kas parakstīts Briselē 2016. gada 28. jūlijā un ko provizoriski piemēro no 2016. gada 15. decembra, un jo īpaši tā 76., 77. un 81. pantu,
            ņemot vērā Līgumu par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (“Savienība”) un Aktu par pievienošanos nolīgumam, ko Horvātijas Republika deponējusi 2017. gada 8. novembrī,
            tā kā:

                        (1)

                        Nolīgums ir piemērojams, no vienas puses, teritorijām, kurās piemēro Līgumu par Eiropas Savienības darbību, un saskaņā ar minētajā Līgumā paredzētajiem nosacījumiem un, no otras puses, Ganas teritorijai.

                        (2)

                        Ievērojot nolīguma 77. pantu, EPN komiteja var lemt par grozījumu izdarīšanas pasākumiem, kas varētu būt nepieciešami pēc jaunu dalībvalstu pievienošanās Savienībai,

                  IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants
               Horvātijas Republika, būdama nolīguma Puse, tādā pašā veidā kā pārējās Savienības dalībvalstis attiecīgi pieņem un ņem vērā nolīguma, kā arī tam pievienoto pielikumu, protokolu un deklarāciju tekstu.

               2. pants
               Nolīguma 81. pantu aizstāj ar šādu:

                     “81. pants
                     Autentiskie teksti
                     Šis nolīgums ir sagatavots divos eksemplāros angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, horvātu, igauņu, itāļu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu un zviedru valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski.”

               3. pants
               Savienība nosūta Ganai nolīgumu horvātu valodas redakcijā.

               4. pants

                  1.   Nolīguma noteikumus piemēro no Ganas uz Horvātijas Republiku vai no Horvātijas Republikas uz Ganu eksportētām precēm, kuras atbilst izcelsmes noteikumiem, kas ir spēkā nolīguma Pušu teritorijā, un kuras 2016. gada 15. decembrī bija tranzītā vai pagaidu glabāšanā, muitas noliktavā vai brīvajā zonā Ganā vai Horvātijas Republikā.

                  2.   Šā panta 1. punktā minētajos gadījumos piemēro preferenciālo režīmu ar noteikumu, ka četru mēnešu laikā no šā lēmuma spēkā stāšanās dienas importētājvalsts muitas iestādēm ir iesniegts izcelsmes apliecinājums, ko ar atpakaļejošu spēku ir izdevušas eksportētājvalsts muitas iestādes.

               5. pants
               Gana apņemas saistībā ar Horvātijas Republikas pievienošanos Savienībai necelt prasības un nesniegt pieprasījumus vai iesniegumus, kā arī negrozīt un neatcelt nekādas koncesijas atbilstīgi 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (GATT) XXIV panta 6. punktam un XXVIII pantam vai Vispārējās vienošanās par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) XXI pantam.

               6. pants
               Šis lēmums stājas spēkā tā parakstīšanas dienā.
               Tomēr 3. un 4. pantu piemēro no 2016. gada 15. decembra.

               …,

                     Ganas vārdā –

                     Eiropas Savienības vārdā –


title: Komisijas Lēmums (ES) 2018/1575 (2018. gada 9. augusts) par Grieķijas īstenotajiem pasākumiem attiecībā uz dažiem Grieķijas kazino SA.28973 – C 16/2010 (ex NN 22/2010, ex CP 318/2009) (izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 5267) (Dokuments attiecas uz EEZ.)

text:
                  19.10.2018

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 262/61

         KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2018/1575
         (2018. gada 9. augusts)
         par Grieķijas īstenotajiem pasākumiem attiecībā uz dažiem Grieķijas kazino SA.28973 – C 16/2010 (ex NN 22/2010, ex CP 318/2009)

               (izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 5267)

         (Autentisks ir tikai teksts grieķu valodā)
         (Dokuments attiecas uz EEZ)
         EIROPAS KOMISIJA,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
         pēc uzaicinājuma ieinteresētajām personām iesniegt savas piezīmes saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem (1),
         tā kā:
         1.   PROCEDŪRA

                     (1)

                     Konsorcijs Loutraki SA – Club Hotel Loutraki SA (2) (turpmāk “sūdzības iesniedzējs” jeb “Casino Loutraki”) 2009. gada 8. jūlijā iesniedza Eiropas Komisijai (turpmāk “Komisija”) sūdzību par Grieķijas tiesību aktiem, ar ko paredz nodevu sistēmu attiecībā uz ieejas maksu kazino, kurā apgalvots, ka šī sistēma ir uzskatāma par valsts atbalstu dažiem kazino operatoriem. Sūdzības iesniedzējs 2009. gada 7. oktobra e-pasta vēstulē norādīja, ka neiebilst pret savas identitātes atklāšanu. 2009. gada 14. oktobrī notika Komisijas dienestu un sūdzības iesniedzēja pārstāvju tikšanās. Sūdzības iesniedzējs 2009. gada 26. oktobra vēstulē sniedza papildu informāciju, ar ko pamatoja savu sūdzību.

                     (2)

                     Komisija 2009. gada 21. oktobrī pārsūtīja sūdzību Grieķijai un lūdza sniegt paskaidrojumus par sūdzībā minētajiem jautājumiem. Grieķija sniedza Komisijai atbildi 2009. gada 27. novembrī.

                     (3)

                     Komisija 2009. gada 15. decembrī pārsūtīja Grieķijas atbildi sūdzības iesniedzējam, kurš 2009. gada 29. decembrī iesniedza savus apsvērumus par Grieķijas atbildi.

                     (4)

                     Komisija 2010. gada 25. februārī, 4. un 23. martā, kā arī 13. aprīlī pieprasīja Grieķijai papildu informāciju, un Grieķija atbildēja uz pieprasījumu 2010. gada 10. martā un 1. un 21. aprīlī.

                     (5)

                     Ar 2010. gada 6. jūlija lēmumu (turpmāk “lēmums par procedūras sākšanu”) Komisija paziņoja Grieķijai, ka tā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 108. panta 2. punktu sāk formālu izmeklēšanas procedūru attiecībā uz Grieķijas īstenoto pasākumu, proti, zemāku nodokļu noteikšanu ieejas maksai dažos kazino (turpmāk “Pasākums”). Lēmums par procedūras sākšanu tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (1), un ieinteresētās personas tika aicinātas iesniegt piezīmes.

                     (6)

                     Komisija 2010. gada 4. augustā saņēma piezīmes attiecībā uz lēmumu par procedūras sākšanu no abiem iespējamiem šā pasākuma nodrošinātā atbalsta saņēmējiem: kazino Mont Parnès (3) un Saloniku kazino (4).

                     (7)

                     Komisija 2010. gada 6. oktobrī saņēma Grieķijas piezīmes attiecībā uz lēmumu par procedūras sākšanu. Savukārt 2010. gada 12. oktobrī Grieķijas iestādes iesniedza papildu informāciju par apstrīdēto pasākumu.

                     (8)

                     Sūdzības iesniedzējs 2010. gada 8. un 25. oktobra vēstulē sniedza savas piezīmes attiecībā uz lēmumu par procedūras sākšanu.

                     (9)

                     Komisija ar 2010. gada 29. oktobra vēstuli nosūtīja Grieķijas iestādēm kazino Mont Parnès un Saloniku kazino iesniegtās piezīmes. Grieķijas iestādes ar 2010. gada 6. decembra vēstuli iesniedza savus komentārus par trešo pušu izteiktajām piezīmēm.

                     (10)

                     Komisija 2011. gada 24. maijā pieņēma Lēmumu 2011/716/ES (5) (turpmāk “2011. gada galīgais lēmums”), kurā secināja, ka šis pasākums ir uzskatāms par nesaderīgu, nelikumīgu valsts atbalstu, un uzdeva atgūt valsts atbalsta līdzekļus.

                     (11)

                     Ar 2011. gada 3. augustā Vispārējās tiesas kancelejā iesniegto pieteikumu Grieķijas Republika iesniedza prasību atcelt 2011. gada galīgo lēmumu (lieta T-425/11). Šādas prasības iesniedza arī Etaireia Akiniton Dimosiou AE (lieta T-419/11), Saloniku kazino (lieta T-635/11), kazino Mont Parnès (lieta T-14/12) un Athens Resort Casino AE Symmetochon (lieta T-36/12), kas ir Saloniku kazino un kazino Mont Parnès akcionārs.

                     (12)

                     Ar 2014. gada 11. septembra spriedumu lietā T-425/11, Grieķija/Komisija (6) (turpmāk “2014. gada spriedums”) Vispārējā tiesa atcēla 2011. gada galīgo lēmumu, secinot, ka Komisijai nav izdevies pierādīt valsts atbalsta esību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

                     (13)

                     Komisija 2014. gada 22. novembrī pārsūdzēja 2014. gada spriedumu. Ar 2015. gada 22. oktobra rīkojumu lietā C-530/14 P, Komisija/Grieķija (7) (turpmāk “2015. gada rīkojums”) Tiesa noraidīja Komisijas pārsūdzību un apstiprināja 2014. gada spriedumu. Līdz ar to Vispārējā tiesa noteica, ka Etaireia Akiniton Dimosiou AE, Saloniku kazino, kazino Mont Parnès un Athens Resort Casino AE Symmetochon iesniegtajās prasībās par 2011. gada galīgā lēmuma atcelšanu strīda priekšmets vairs nepastāv un tās nav jāizskata.

                     (14)

                     Tāpēc Komisijai bija jāpārskata pasākums un jāpieņem par to jauns galīgais lēmums.

                     (15)

                        Casino Loutraki2017. gada 14. aprīlī iesniedza jaunu sūdzību, prasot, lai Komisija pieņem jaunu galīgo lēmumu, kurā tā konstatētu, ka pasākums ir pretrunā LESD 108. panta 3. punktam un nav saderīgs ar iekšējo tirgu, un kurā uzdotu atgūt valsts atbalsta līdzekļus.

                     (16)

                     Komisija 2017. gada 17. novembrī pārsūtīja jauno sūdzību Grieķijai un lūdza sniegt komentārus. Atbildot uz Grieķijas pieprasījumu nodrošināt tulkojumus grieķu valodā, Komisija 2017. gada 20. decembrī atkārtoti nosūtīja visus dokumentus grieķu valodā. Grieķija sniedza Komisijai atbildi 2018. gada 26. janvārī.

               2.   ATTIECĪGAIS PASĀKUMS

         2.1.   Pasākums

                     (17)

                     Vērtējamais pasākums ir nodevu sistēma, kas līdz 2012. gada novembrim Grieķijā pastāvēja attiecībā uz ieejas maksu kazino. Saskaņā ar šo sistēmu ieejas maksai kazino Grieķijā piemēroja atšķirīgas nodevas atkarībā no tā, vai kazino piederēja valsts vai privātajam sektoram.

                     (18)

                     Kopš 1995. gada visiem kazino Grieķijā ir pienākums no katra apmeklētāja iekasēt ieejas maksu 15 EUR apmērā. 80 % no šīs maksas (12 EUR) kazino ir jāmaksā Grieķijas valstij kā nodoklis par kazino ieejas maksu. Atlikušos 20 % no šīs maksas (3 EUR) tiem ir tiesības paturēt kā maksu par biļetes izsniegšanu un izdevumu segšanai.

                     (19)

                     Izņēmums attiecībā uz kazino iekasētās ieejas maksas apmēru tika piemērots valsts īpašumā esošajiem kazino (turpmāk “valsts kazino”) un privātīpašumā esošajam Saloniku kazino. Šiem kazino no katra apmeklētāja ir jāiekasē 6 EUR. 80 % no šīs maksas (4,80 EUR) kazino ir jāmaksā Grieķijas valstij kā nodoklis par ieejas maksu. Atlikušos 20 % no šīs maksas (1,20 EUR) tiem ir tiesības paturēt kā maksu par biļetes izsniegšanu un izdevumu segšanai.

                     (20)

                     Pasākuma ieviešanas rezultātā privātie kazino valstij pārskaita 12 EUR par katru apmeklētāju, savukārt valsts kazino un Saloniku kazino par katru apmeklētāju valstij pārskaita 4,80 EUR. Attiecīgajā tiesību aktā kazino ir atļauts noteiktos apstākļos piešķirt apmeklētājiem bezmaksas ieeju, taču arī tādā gadījumā kazino ir pienākums maksāt valstij ieejas maksas nodokli 12 EUR vai 4,80 EUR apmērā par katru attiecīgo apmeklētāju, lai gan ieejas maksa netiek iekasēta.

               2.2.   Grieķijas tiesību aktu attiecīgie noteikumi

                     (21)

                     Pirms Grieķijas kazino tirgus liberalizācijas, kas notika 1994. gadā, Grieķijā darbojās tikai trīs kazino, proti, kazino Mont Parnès, Korfu salas kazino un Rodas salas kazino. Tolaik šie kazino bija valsts uzņēmumi, un Grieķijas Valsts tūrisma organizācija (turpmāk “EOT”) tos vadīja kā valsts īpašumā esošus pakalpojumu klubus (8). Šo kazino ieejas maksa tika noteikta ar EOT ģenerālsekretāra lēmumu (9) – 1 500 GRD (aptuveni 4,50 EUR) vai 2 000 GRD (aptuveni 6 EUR) apmērā. Pēc euro ieviešanas Grieķijā (2002. gadā) valsts kazino ieejas biļešu regulētā cena mainījās uz 6 EUR.

                     (22)

                     Likuma 2206/1994 (10) pieņemšanas rezultātā 1994. gadā tika atvērts Grieķijas kazino tirgus, un esošajiem trim valsts kazino pievienojās seši jaunizveidoti privātie kazino. Likuma 2206/1994 2. panta 10. punktā bija paredzēts, ka ieejas maksu kazino konkrētos apgabalos noteiks ar ministra lēmumu, ar ko noteiktu arī procentuālo daļu no ieejas maksas, kuru Grieķijas valsts iegūs kā ieņēmumus. Finanšu ministrs ar 1995. gada 16. novembra Ministra lēmumu (11) (turpmāk “ministra 1995. gada lēmums”) noteica, ka, sākot no 1995. gada 15. decembra visiem kazino operatoriem saskaņā ar Likumu 2206/1994 (12) ir jāiekasē ieejas maksa 5 000 GDR (13) (aptuveni 15 EUR) apmērā. Atbilstīgi ministra 1995. gada lēmumam kazino uzņēmumiem tika noteikts arī juridisks pienākums paturēt 20 % no šīs maksas (ieskaitot PVN) kā atlīdzību par biļetes izsniegšanu un izdevumu segšanai, atlikušo summu uzskatot par valsts nodevu (14). Ministra 1995. gada lēmumā ir paredzēts, ka konkrētos gadījumos kazino var piešķirt arī bezmaksas ieeju (15). Arī šajos gadījumos 80 % no regulētās ieejas maksas kazino bija jānodod valstij, lai gan tie ieejas maksu nesaņēma (16). Saskaņā ar ministra 1995. gada lēmumu katrs kazino šos valsts nodevas maksājumus veica reizi mēnesī (17). Ministra lēmumā ir arī noteiktas konkrētas biļešu cenas atlaides, kas var būt spēkā 15 vai 30 dienas (18). Pēc euro ieviešanas Grieķijā (2002. gadā) kazino ieejas biļešu regulētā standarta cena tika noteikta 15 EUR apmērā.

                     (23)

                     Lai gan kazino darbību Grieķijā galvenokārt reglamentē Likums 2206/1994 un ministra 1995. gada lēmums, valstij piederošie kazino Mont Parnès, Korfu salas kazino un Rodas salas kazino bija atbrīvoti no šā likuma un lēmuma piemērošanas līdz brīdim, kad kazino komisija piešķirs tiem licences. Konkrētāk, Likumā 2160/1993 tika paredzēts, ka minētie kazino turpinās darboties kā EOT pakalpojumu klubi, pamatojoties uz to tiesību aktu noteikumiem, kuri reglamentē EOT, proti, Likuma 1624/1951 (19), Dekrēta 4109/1960 (20) un Likuma 2160/1993 (21) noteikumiem. Tādējādi kazino Mont Parnès, Korfu salas kazino un Rodas salas kazino turpināja iekasēt ieejas maksu 6 EUR apmērā.

                     (24)

                     Savukārt visi jaunie privātie kazino, kas tika izveidoti pēc Likuma 2206/1994 pieņemšanas, izņemot Saloniku kazino, īstenoja ministra 1995. gada lēmumu un iekasēja ieejas maksu 15 EUR apmērā. Lai gan Saloniku kazino tika dibināts un licencēts 1995. gadā saskaņā ar Likumu 2206/1994, tas līdz 2012. gada novembrim iekasēja samazināto ieejas maksu 6 EUR apmērā, ko iekasēja valsts īpašumā esošie kazino, pamatojoties uz Likumu 2687/1953 (22), kurā noteikts, ka ārvalstu investīciju rezultātā izveidotajiem uzņēmumiem jāsaņem vismaz tādas pašas priekšrocības, kādas tiek piemērotas līdzīgiem uzņēmumiem valstī (23). Kopš 1995. gada, kad Saloniku kazino saņēma licenci, tam bija jāievēro prasība maksāt valstij 80 % no ieejas biļešu nominālvērtības (24).

                     (25)

                     Atbilstīgi Grieķijas sniegtajai informācijai īpašie noteikumi, ko piemēro valsts kazino, kuri pastāvēja pirms Likuma 2206/1994 pieņemšanas, būtu uzskatāmi par Likuma 2206/1994 un ministra 1995. gada lēmuma vispārīgo noteikumu izņēmumiem. Tādējādi līdz dienai, kad šiem valsts kazino tika piešķirtas licences saskaņā ar Likumu 2206/1994, ministra 1995. gada lēmums netika uzskatīts par piemērojamu valsts kazino ne attiecībā uz prasību par standarta ieejas maksu 15 EUR apmērā, nedz arī attiecībā uz prasību 80 % no šīs summas maksāt valstij. Taču, tā kā valsts kazino ieejas maksa izņēmuma kārtā tika saglabāta 6 EUR apmērā, pamatojoties uz jau piemērojamiem EOT lēmumiem, kas tika uzskatīti par īpašiem izņēmuma noteikumiem (jau pastāvošais lex specialis), ko neskāra Likuma 2206/1994 un ministra 1995. gada lēmuma vispārīgie noteikumi, valsts kazino kā nodevu maksāja tikai 80 % no 6 EUR maksas. EOT lēmumus pārstāja uzskatīt par piemērojamiem tikai pēc kazino privatizācijas, kad tie vairs nepiederēja valstij. Tikai pēc šo kazino privatizācijas tie sāka iekasēt standarta ieejas maksu 15 EUR apmērā un tiem tika noteikts pienākums maksāt 80 % no šiem 15 EUR kā nodevu valstij.

                     (26)

                     Vēl viena atkāpe no Likuma 2206/1994 un ministra 1995. gada lēmuma vispārīgo noteikumu piemērošanas tika piešķirta kazino Mont Parnès pēc tā daļējas privatizācijas, pamatojoties uz Likumu 3139/2003, kurā bija skaidri noteikts, ka kazino Mont Parnès ieejas maksa saglabāsies 6 EUR apmērā.

                     (27)

                     2000. gadā EOT kā Korfu salas kazino un kazino Mont Parnès operatoru aizstāja Ellinika Touristika Akinita AE (ETA), kas pilnīgi piederēja Grieķijas valstij. No 2000. gada beigām līdz brīdim, kad šiem kazino 2003. gadā tika piešķirtas licences atbilstīgi Likumam 2206/1994, ETA (25), vispirms brīvprātīgi, bet vēlāk saskaņā ar Likuma 2919/2001 24. pantu, sāka pakāpeniski pielāgoties Likuma 2206/1994 prasībām attiecībā uz kazino, lai sagatavotu abus kazino, kuri agrāk bija valstij piederoši kazino klubi, pilnīgai licencēšanai un privatizācijai. Šajā pārejas periodā ETA maksāja valstij 80 % no kazino Mont Parnès un Korfu salas kazino ieejas maksas, t. i., no 6 EUR. Atbilstīgi Komisijai sniegtajai informācijai jauns ministra lēmums tā arī netika pieņemts un Korfu salas kazino turpināja iekasēt ieejas maksu 6 EUR apmērā līdz tā privatizācijai 2010. gada augustā (26), pēc kuras tas sāka iekasēt ieejas maksu 15 EUR apmērā.

                     (28)

                     Rodas salas kazino licenci, ko piešķir saskaņā ar Likumu 2206/1994, saņēma 1996. gadā (27). Taču kazino turpināja iekasēt samazināto ieejas maksu līdz 1999. gadam un to mainīja uz 15 EUR tikai pēc tā privatizācijas, kas notika 1999. gada aprīlī.

                     (29)

                     Grieķija 2012. gada novembrī pieņēma jaunu tiesību aktu (28), ar ko noteica visu – gan valsts, gan privāto – kazino ieejas maksu 6 EUR apmērā un paredzēja visiem kazino pienākumu paturēt 20 % (1,20 EUR) no ieejas maksas kā nodevu par biļetes izsniegšanu un izdevumu segšanai un atlikušo daļu, t. i., 80 % (4,80 EUR), katru mēnesi pārskaitīt valstij kā valsts nodevu. Grieķija ir apstiprinājusi, ka šis tiesību akts joprojām ir spēkā.

               3.   PROCEDŪRAS SĀKŠANAS PAMATOJUMS

                     (30)

                     Komisija sāka LESD 108. panta 2. punktā paredzēto formālo izmeklēšanas procedūru, jo pastāvēja šaubas par iespējamu diskriminējošu nodokļu režīmu, kas piemērots vairākiem konkrēti norādītiem Grieķijas kazino, kuriem bija noteikts izdevīgāks nodokļu režīms nekā citiem kazino valstī.

                     (31)

                     Komisija uzskatīja, ka apstrīdētā pasākuma īstenošanā ir saskatāmas atkāpes no Grieķijas vispārīgajām tiesību normām, kurās ir paredzēts no kazino ieejas maksas iekasējamais standarta nodevas apmērs, tādējādi uzlabojot atbalsta saņēmēju konkurētspēju.

                     (32)

                     Komisija novēroja, ka apstrīdētais pasākums, šķiet, radīja Grieķijas valstij līdzekļu zaudējumus un piešķīra priekšrocības kazino ar zemākām cenām. Uz Grieķijas iestāžu apgalvojumu, ka tiešais ieguvējs no zemākas ieejas maksas ir klients, Komisija atbildēja, ka subsīdijas patērētājiem var tikt uzskatītas par valsts atbalstu uzņēmumiem, ja tās ir atkarīgas no konkrētas uzņēmuma pārdotas preces vai sniegta pakalpojuma izmantošanas (29).

                     (33)

                     Komisija arī norādīja, ka tai radās priekšstats, ka nodevas apmērs netika pielāgots katra kazino individuālajiem apstākļiem (30), tāpēc tā provizoriski secināja, ka pasākums bija selektīvs (31).

                     (34)

                     Komisija uzskatīja, ka apstrīdētais pasākums varēja izkropļot konkurenci Grieķijas kazino vidū un Eiropas uzņēmumu pārņemšanas tirgū. Komisija piebilda, ka tā pilnīgi respektē dalībvalstu tiesības reglamentēt azartspēles to teritorijā saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, bet nepiekrīt tam, ka no minētajiem argumentiem izriet, ka apspriežamais pasākums nekropļo konkurenci un neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. Uzņēmumi, kas darbojas šajā nozarē, bieži vien ir starptautiskas viesnīcu grupas, kuru lēmumus par ieguldījumu veikšanu varētu ietekmēt šis pasākums, un kazino var būt viens no Grieķijas tūristu piesaistes objektiem. Tāpēc Komisija secināja, ka pasākums var izkropļot konkurenci un ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm (32).

                     (35)

                     Komisija provizoriski secināja, ka pasākums bija nelikumīgs atbalsts, jo Grieķijas iestādes to īstenoja bez Komisijas iepriekšējas piekrišanas, un tāpēc šis atbalsts būs jāatgūst (33) saskaņā ar tolaik piemērojamās Procedūras regulas (Padomes Regula (EK) Nr. 659/1999 (34)) 15. pantu.

                     (36)

                     Komisija nebija atradusi nekādu pamatojumu, lai apstrīdēto pasākumu uzskatītu par saderīgu ar iekšējo tirgu, jo šķita, ka pasākums ietver nepamatotu darbības atbalstu tiem kazino, kuri bija šā atbalsta saņēmēji (35).

                     (37)

                     Visbeidzot, Komisija norādīja, ka, ja tās šaubas par nesaderīgu valsts atbalstu pasākuma satvarā apstiprinātos, tai būtu pienākums saskaņā ar Procedūras regulas 14. panta 1. punktu pieprasīt, lai Grieķija atgūst sniegto atbalstu no tā saņēmējiem, ja vien tas nav pretrunā vispārīgajiem tiesību principiem (36).

               4.   GRIEĶIJAS UN IEINTERESĒTO TREŠO PUŠU PIEZĪMES

                     (38)

                     Formālās izmeklēšanas procedūras laikā Komisija saņēma piezīmes no Grieķijas, kazino Mont Parnès, Saloniku kazino un Casino Loutraki.

               4.1.   Grieķijas, kazino Mont Parnès un Saloniku kazino piezīmes

                     (39)

                     Tā kā atbalsta saņēmēju – kazino Mont Parnès un Saloniku kazino – pārstāvja un Grieķijas iestāžu iesniegtās piezīmes būtībā ir identiskas, tās ir rezumētas šajā iedaļā.

                     (40)

                     Gan Grieķija, gan kazino Mont Parnès un Saloniku kazino noliedz, ka pastāv jebkāds valsts atbalsts, apgalvojot, ka valsts nezaudē nekādus ieņēmumus un ka, ja tā tomēr notiek, kazino negūst nekādas priekšrocības.

                     (41)

                     Grieķijas iestādes apgalvo, ka cenu atšķirība ir tikai cenu regulēšanas jautājums, jo nodokļos tiek iekasēta vienāda procentuālā daļa no izsniegto ieejas biļešu attiecīgās cenas.

                     (42)

                     Saskaņā ar Grieķijas iestāžu sniegto informāciju ieejas maksas noteikšanas un prasības maksāt valstij mērķis ir nevis paaugstināt valsts ieņēmumus, bet gan atturēt personas ar zemiem ienākumiem no azartspēlēm. Fakts, ka ieejas maksa arī nodrošina valstij ieņēmumus, nemaina šā režīma kā kontroles pasākuma būtību. Tāpēc Grieķijas iestādes uzskata, ka prasība izsniegt ieejas biļetes par noteiktu cenu klientiem, kuri apmeklē kazino spēļu zonas, ir apgrūtinošs administratīvs kontroles pasākums, kas būtībā nav nodoklis un nevar tikt uzskatīts par nodokļu slogu saskaņā ar Valsts padomes (augstākā administratīvā tiesa Grieķijā) spriedumu Nr. 4027/1998.

                     (43)

                     Par dažādu kazino cenu atšķirībām Grieķija apgalvo, ka šiem kazino ir atšķirīgi un nesalīdzināmi ekonomiskie un sociālie apstākļi. Grieķijas iestādes uzstāj, ka ieejas maksu atšķirības pamatā ir sabiedriskās kārtības apsvērumi, tostarp tas, ka “ikvienam kazino piemērotie nosacījumi pamato un pilnīgi atbilst praksei noteikt atšķirīgu ieejas maksu kazino, kas atrodas tuvu lielpilsētu centriem (..), un kazino lauku apvidos (..), ko galvenokārt apdzīvo lauku iedzīvotāji, no kuriem vairākumam ir zemāki ienākumi un izglītības līmenis, un nepieciešamība atturēt šos iedzīvotājus no azartspēlēm ir lielāka nekā pilsētu iedzīvotāju gadījumā”.

                     (44)

                     Komentējot sūdzības iesniedzēja Casino Loutraki norādi par to, ka pēc Korfu salas kazino privatizēšanas, kas notika 2010. gadā, tā ieejas maksa pieauga no 6 EUR līdz 15 EUR, Grieķijas iestādes atbildēja, ka Korfu salas attālās ģeogrāfiskās atrašanās vietas dēļ šis kazino nekonkurē ar pārējiem Grieķijas kazino (tādējādi tas nekropļo konkurenci). Turklāt Grieķijas iestādes apgalvo, ka ieejas maksai jābūt atturošai, lai aizsargātu Korfu salas iedzīvotājus, jo kazino darbības nosacījumu izmaiņas pēc privatizācijas nenovēršami ļaus ievērojami pagarināt tā darba laiku, palielināt kopējo aktivitāti un pievilcīgumu.

                     (45)

                     Ja arī kazino, kuru cenas ir zemākas, ir radītas kādas priekšrocības (jo tie piesaista vairāk klientu), Grieķijas iestādes, kazino Mont Parnès un Saloniku kazino apstrīd viedokli, ka tās noteikti rada valsts līdzekļu zaudējumus. Turklāt nevar apgalvot, ka tad, ja ieejas maksa būtu augstāka, šie iespējamie atbalsta saņēmēji radītu valstij vairāk ieņēmumu, tāpēc iespējamie ieņēmumu zaudējumi ir tikai hipotētiski. Grieķijas iestādes, kazino Mont Parnès un Saloniku kazino arī norāda, ka zemāka ieejas maksa ir ieguvums klientiem un ka kazino paturētā ieejas maksas daļa ir lielāka tajos kazino, kuri iekasē ieejas maksu 15 EUR apmērā, tādējādi šiem kazino tiek radīts ieguvums.

                     (46)

                     Grieķijas iestādes, kazino Mont Parnès un Saloniku kazino arīdzan apgalvo, ka konkurence vai tirdzniecība netiek ietekmēta, jo katrs no šiem kazino darbojas vietējā tirgū. Tie apstrīd iespējamo konkurenci citu veidu azartspēļu jomās, kas ir minēta lēmumā par procedūras sākšanu, un norāda, ka interneta azartspēles Grieķijā patlaban ir nelikumīgas.

                     (47)

                     Grieķijas iestādes, kazino Mont Parnès un Saloniku kazino arī uzstāj, ka, pat tad, ja tiktu uzskatīts, ka samazinātā ieejas maksa 6 EUR apmērā varētu būt ietekmējusi vai varētu ietekmēt ārvalsts uzņēmuma lēmumu ieguldīt Grieķijas kazino nozarē, attiecīgajam ārvalsts uzņēmumam vienmēr būtu iespēja atsaukties uz Likumu 2687/1953, kā to Saloniku kazino gadījumā darīja uzņēmums Hyatt Regency Hotels and Tourism (Thessaloniki) S.A.

                     (48)

                     Sūdzības iesniedzējs norādīja, ka atbalsta saņēmēji var piedāvāt bezmaksas ieeju, taču tiem joprojām jāmaksā nodeva 80 % apmērā, kas, viņaprāt, ļoti skaidri parāda to, ka pasākums ir uzskatāms par valsts atbalstu. Komentējot šo norādi, Grieķijas iestādes apgalvo, ka šāda prakse ir izņēmums – kazino to galvenokārt izmanto, lai piedāvātu bezmaksas ieeju (kā īpašu laipnību) kazino īpaši nozīmīgām personām (VIP) vai klientiem, kuri ir slavenības, un šāda prakse ir pretrunā nodokļu tiesību aktiem (Likumam 2238/1994), jo no uzņēmuma līdzekļiem veikts maksājums valstij 80 % apmērā no ieejas biļetes cenas netiek uzskatīts par produktīviem izdevumiem un nevar tikt atskaitīts no uzņēmuma ienākumiem (šādu praksi īstenojošam uzņēmumam tiek radīts liels nodokļu slogs).

                     (49)

                     Grieķijas iestādes, kazino Mont Parnès un Saloniku kazino vērš Komisijas uzmanību arī uz citām kazino savstarpējām atšķirībām dažādu nodokļu un reglamentējošo pasākumu ziņā. Tie piebilst, ka šīs atšķirības sūdzības iesniedzējam Casino Loutraki nāk par labu un līdzsvaro priekšrocības, ko atbalsta saņēmēji saņem zemākas ieejas maksas dēļ. Tie jo īpaši min faktu, ka ikviens kazino valstij maksā daļu no savas ikgadējās bruto peļņas, bet saskaņā ar tiesību aktiem Casino Loutraki maksā mazāku daļu nekā pārējie kazino. Komentējot šo apgalvojumu, Komisija norādīja, ka, pirmkārt, ja Grieķijas iestāžu, kazino Mont Parnès un Saloniku kazino minētie citi pasākumi patiešām pastāv, tie var būt uzskatāmi par atsevišķu atbalsta pasākumu par labu Casino Loutraki, ja tas atbilst visiem piemērojamiem Savienības valsts atbalsta tiesību aktu nosacījumiem. Tomēr minētie pasākumi jebkurā gadījumā atšķiras no vērtējamā pasākuma un tāpēc neietilpst šā lēmuma darbības jomā.

                     (50)

                     Grieķijas iestādes, kazino Mont Parnès un Saloniku kazino nav iesnieguši nekādus apsvērumus par atbalsta saderību un likumību.

                     (51)

                     Reaģējot uz sūdzības iesniedzēja jauno iesniegumu, kas saņemts 2017. gada 14. aprīlī, un jo īpaši uz apgalvojumu, ka atbalstu saņēmušo kazino lielāka pievilcība, kuras cēlonis ir zemāka ieejas maksa un plašā apmērā īstenotā bezmaksas biļešu izsniegšanas prakse, ir radījusi pieprasījuma novirzes un lielākus kopējos ieņēmumus, tādējādi radot priekšrocības (sk. 56. apsvērumu turpmāk tekstā), Grieķijas iestādes apgalvo, ka ne pazeminātā ieejas maksa, ne arī bezmaksas biļešu izsniegšana nav nekādā veidā saistīta ar attiecīgo kazino kopējo ienākumu pieaugumu.

               4.2.
               Casino Loutraki iesniegtās piezīmes

                     (52)

                        Casino Loutraki apgalvo, ka valsts tiesību aktos paredzētie pasākumi rada fiskālu diskrimināciju par labu konkrētiem kazino, ciktāl prasība maksāt valstij vienoto nodevu 80 % apmērā no kazino ieejas biļešu maksas attiecas uz atšķirīgu nodokļu bāzi, proti, divām dažādajām valsts noteiktajām ieejas biļešu cenām. Tā kā atbalsta saņēmējos kazino ieejas maksa ir ievērojami zemāka nekā pārējos kazino (6 EUR, nevis 15 EUR), valstij tiek radīti ieņēmumu zaudējumi, tādējādi, ņemot vērā radīto konkurences izkropļojumu, šis pasākums ir uzskatāms par valsts atbalstu.

                     (53)

                        Casino Loutraki arī argumentē, ka pasākumam nav objektīva pamatojuma, jo zemākas ieejas maksas noteikšana atbalsta saņēmējiem kazino faktiski ir pretrunā sociālajam mērķim un kazino ieejas maksas noteikšanas pamatojumam un raksturojumam, kas ir aprakstīts Grieķijas Valsts padomes Spriedumā Nr. 4027/1998. Casino Loutraki uzskata, ka nav nekāda pamata apgalvot, ka, nosakot dažādas ieejas maksas, var īstenot administratīvo kontroli un sabiedrības aizsardzību – kazino Mont Parnès, kas atrodas tikai aptuveni 20 km no Atēnu pilsētas centra, ieejas maksa ir 6 EUR, savukārt Casino Loutraki, kas atrodas aptuveni 85 km no Atēnu pilsētas centra, par ieeju jāmaksā 15 EUR, tāpat arī Saloniku kazino, kas atrodas aptuveni 8 km no Saloniku pilsētas centra, ieejas maksa ir 6 EUR, savukārt Halkidiki kazino, kas atrodas aptuveni 120 km no Saloniku pilsētas centra, tā ir 15 EUR.

                     (54)

                        Casino Loutraki norāda – Grieķija iepriekš apgalvoja, ka samazināto ieejas maksu 6 EUR apmērā var pamatot ar katra atbalsta saņēmēja kazino īpašajiem apstākļiem, kas galvenokārt ir saistīti ar ģeogrāfisko atrašanās vietu (kas nosaka attiecīgus ekonomiskos, sociālos, demogrāfiskos un citus specifiskus aspektus), taču, kad Korfu salas kazino 2010. gada augustā pēc privatizēšanas sāka iekasēt ieejas maksu 15 EUR apmērā, netika paskaidrots, kāpēc šos īpašos apstākļus vairs neņēma vērā.

                     (55)

                     Saistībā ar Grieķijas un kazino Mont Parnès minētajiem atsevišķajiem pasākumiem, kas, iespējams, ir labvēlīgi Casino Loutraki (galvenokārt tādā ziņā, ka Casino Loutraki būtu jāmaksā valstij mazāka daļa no tā ikgadējās bruto peļņas nekā pārējiem kazino), tas norāda, ka realitātē tas ir maksājis tādu pašu summu kā konkurenti, pamatojoties uz atsevišķu līgumu ar valsts iestādēm.

                     (56)

                     Savā jaunajā iesniegumā, kas saņemts 2017. gada 14. aprīlī pēc tam, kad Vispārējā tiesa atcēla 2011. gada galīgo lēmumu, Casino Loutraki uzsver, ka aplūkotā pasākuma radītā priekšrocība ir atbalsta saņēmēju kazino lielāka pievilcība, kā arī ar to saistītais šo kazino kopējo ienākumu pieaugums. Casino Loutraki norāda, ka Komisijai vajadzētu konstatēt šo priekšrocību un pieņemt jaunu galīgo lēmumu, kurā secinātu, ka attiecīgais pasākums ir radījis šādu priekšrocību atbalsta saņēmējiem kazino, ņemot vērā visu informāciju, ko Grieķijas iestādes iesniedza pirms 2011. gada galīgā lēmuma pieņemšanas īstenotās procedūras gaitā.

                     (57)

                     Turklāt Casino Loutraki apgalvo, ka atbalsta saņēmēju kazino plaši īstenotā prakse izsniegt bezmaksas ieejas biļetes ir uzskatāma par atsevišķu – trešo – piešķirtās priekšrocības elementu. Saistībā ar šo elementu Casino Loutraki aicina Komisiju sniegt visu informāciju un pierādījumus, kas nepieciešami, lai konstatētu, ka bezmaksas ieejas biļešu izsniegšanas prakse bija izplatīta un plaši īstenota, un bija saistīta ne tikai ar ministra 1995. gada lēmumā paredzētā izņēmuma mērķiem.

                     (58)

                        Casino Loutraki uzskata, ka šis pasākums atbilst arī citiem valsts atbalsta kritērijiem un nav saderīgs ar iekšējo tirgu un ka tāpēc Komisijai būtu jāpieņem jauns galīgais lēmums, kurā secinātu, ka pasākums ir īstenots nelikumīgi, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, un uzdotu atgūt valsts atbalsta līdzekļus.

               5.   PASĀKUMA NOVĒRTĒJUMS

                     (59)

                     Saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem, un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm. Pasākumu var uzskatīt par atbalstu šā punkta izpratnē, ja ir izpildīti visi šajā tiesību normā paredzētie nosacījumi. Pirmkārt, pasākumam jābūt saistītam ar valsts iejaukšanos vai valsts līdzekļu izmantošanu. Otrkārt, pasākumam jābūt tādam, kas var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm. Treškārt, tam jābūt tādam, ar ko tiek radīta selektīva priekšrocība tā saņēmējam. Ceturtkārt, pasākumam jābūt tādam, kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus (37).

                     (60)

                     Par trešo atbalsta konstatēšanas nosacījumu jānorāda, ka priekšrocības nosacījumi tiek nodalīti no selektivitātes nosacījumiem, lai nodrošinātu, ka par valsts atbalstu ir uzskatāmi nevis visi valsts pasākumi, kas sniedz priekšrocību (t. i., uzlabo uzņēmuma neto finansiālo stāvokli), bet gan tikai tādi, kuri šādu priekšrocību selektīvi piešķir konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētām uzņēmumu kategorijām, vai konkrētām ekonomikas nozarēm (38).

                     (61)

                     Priekšrocība ir ikviens saimnieciskais labums, ko uzņēmums negūtu parastos tirgus apstākļos, tas ir, bez valsts iejaukšanās (39). Tiek ņemta vērā vienīgi pasākuma ietekme uz uzņēmumu, nevis valsts iejaukšanās iemesls vai mērķis (40). Priekšrocība pastāv tad, ja uzņēmuma finanšu stāvoklis uzlabojas tādas valsts iejaukšanās rezultātā, kuras nosacījumi atšķiras no parastajiem tirgus nosacījumiem. Lai to izvērtētu, uzņēmuma finanšu stāvoklis pēc pasākuma būtu jāsalīdzina ar tā finanšu stāvokli situācijā, ja pasākums nebūtu veikts (40). Tā kā vērā tiek ņemta tikai pasākuma ietekme uz uzņēmumu, nav svarīgi, vai attiecīgā priekšrocība uzņēmumam ir obligāta tādā ziņā, ka uzņēmums no tās nevarēja izvairīties vai atteikties (41).

                     (62)

                     Nosakot, vai pasākums uzņēmumam rada priekšrocību, nav svarīga arī pasākuma forma (42). No valsts atbalsta jēdziena skatupunkta nozīme ir ne tikai pozitīvu ekonomisku priekšrocību piešķiršanai – par priekšrocību var būt uzskatāma arī saimnieciskā sloga samazināšana. Tā ir plaša kategorija, kurā ietilpst jebkāds to izdevumu samazinājums, kurus parasti sedz no uzņēmuma budžeta (43). Tas attiecas uz visām situācijām, kurās ekonomikas dalībniekiem tiek samazinātas to saimnieciskajai darbībai raksturīgās izmaksas (44).

                     (63)

                     Vispārējā tiesa 2014. gada spriedumā nolēma, ka atšķirīgās nodokļa likmes, ko piemēro ieejas maksai valsts un privātajos kazino Grieķijā, nav nodokļa samazinājums, kas būtu uzskatāms par valsts kazino piešķirtu priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Saskaņā ar Vispārējās tiesas spriedumu “no aplūkotā pasākuma izriet, ka summas, ko kazino samaksā valstij kā nodokli par ieejas biļetēm, ir tikai prorata no tā, ko katrs kazino saņem kā maksu par ieejas biļeti. Līdz ar to (..) izvērtējamais pasākums neatbilst nodokļu bāzes samazināšanai, jo summas, kas katram kazino jāmaksā valstij, ir prorata 80 % apmērā no visas faktiski iekasētās ieejas maksas. (..) [T]ā kā nodeva, ko visi kazino maksā valstij 80 % apmērā, tiek aprēķināta proporcionāli no tā, ko tie ir faktiski saņēmuši kā maksu par pārdotajām ieejas biļetēm” (45), “ar to, ka izvērtējamā pasākuma sekas ir tādas, ka kazino, kuru ieejas maksa ir noteikta EUR 6 apmērā, maksā valstij mazākas summas par tām, ko valstij maksā kazino, kuru ieejas maksa ir noteikta EUR 15 apmērā, nepietiek, lai pierādītu, ka pirmajā kategorijā ietilpstošie kazino saņem priekšrocību” (46).

                     (64)

                     Tiesa 2015. gada rīkojumā apstiprināja šo pamatojumu, norādot, ka “Vispārējā tiesa pamatoti atsaucās uz to, ka atšķirība starp abām absolūtajām līdzekļu summām, kas atmaksājamas Grieķijai, atbilst tai pašai dažādo summu procentuālajai daļai, ko saņēmuši abu kategoriju kazino” (47).

                     (65)

                     Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija secina, ka aplūkotais pasākums nepiešķir priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

                     (66)

                     Par bezmaksas biļešu izsniegšanas praksi jānorāda, ka Vispārējā tiesa savā 2014. gada spriedumā nolēma, ka “kazino, kuru ieejas maksa ir noteikta EUR 6 apmērā, atrodas izdevīgākā situācijā, ciktāl par identisku saņemto ieejas maksu (kas ir nulle), tie valstij maksā mazāku nodokli nekā kazino, kuru ieejas maksa ir noteikta EUR 15 apmērā” (48). Taču vēlāk Vispārējā tiesa atzina, ka, tā kā sistēma, ko Grieķija īsteno attiecībā uz ieejas maksu kazino, nenodrošina priekšrocības tiem kazino, kuri iekasē ieejas maksu 6 EUR apmērā, tad nevar uzskatīt, ka bezmaksas biļešu piešķiršanas sistēma pastiprinātu šīs sistēmas piešķirto priekšrocību (49). Tā arī nolēma, ka “[t]ā kā ieejas maksas sistēma kazino nepiešķir priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, ciktāl tā attiecas uz pārdotajām ieejas biļetēm, un tā kā attiecīgā dalībvalsts var pieļaut bezmaksas biļešu izsniegšanu tādu konkrētu un pamatotu iemeslu dēļ kā veicināšana vai sociālais pienākums, ir pamatoti, ka šī dalībvalsts kā papildnosacījumu noteic, ka nodokļi, kas tai citādi tiktu pārskaitīti, tiek pārskaitīti arī bezmaksas biļešu gadījumā” (50). Tāpēc Vispārējā tiesa nekonstatēja, ka pastāv atsevišķas un īpašas priekšrocības, kas izriet no bezmaksas biļešu piedāvāšanas (51).

                     (67)

                     Tiesa 2015. gada rīkojumā apstiprināja šo pamatojumu, norādot, ka, tā kā “Vispārējā tiesa pamatoti nosprieda, ka atšķirība starp naudas summām, kas valstij samaksātas par katru pārdoto ieejas biļeti, kā tāda nekādi nenodrošina priekšrocības kazino, kuru ieejas maksa ir EUR 6”, tad bezmaksas biļešu piešķiršanas prakse nevar pastiprināt šo priekšrocību (52).

                     (68)

                     Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija secina, ka bezmaksas biļešu izsniegšanas prakse nepiešķir priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

                     (69)

                     Visbeidzot, sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka sistēma, ko Grieķija īsteno attiecībā uz ieejas maksu kazino, padara valsts kazino pievilcīgākus sabiedrībai, jo tajos ir zemāka regulētā ieejas maksa, un palielina to kopējos ienākumus (t. i., rada citus ienākumu avotus, piemēram, azartspēles, viesnīcas pakalpojumi, bāru un restorānu pakalpojumi), ko nodrošina papildu apmeklētāji, kurus piesaista zemāka ieejas maksa. Gluži tāpat kā bezmaksas ieejas biļešu gadījumā jāņem vērā, ka sistēma, ko Grieķija īsteno attiecībā uz ieejas maksu kazino, pati par sevi nenodrošina priekšrocības valsts kazino, un līdz ar to nevar uzskatīt, ka lielāka pievilcība vai papildu ieņēmumi no papildu apmeklētājiem, kurus piesaista zemāka ieejas maksa, nodrošina priekšrocības. Jebkurā gadījumā pat tad, ja šādas priekšrocības pastāvēšanu varētu pierādīt, par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē parasti ir uzskatāmas tikai tās priekšrocības, kas ir tieši vai netieši piešķirtas, izmantojot valsts līdzekļus (53). Tiesa ir norādījusi, ka reglamentējošo pasākumu radīta netieša negatīva ietekme uz valsts ieņēmumiem nav uzskatāma par valsts līdzekļu piešķiršanu, ja pasākumam ir raksturīga šāda ietekme (54). Piemēram, valsts regulējums, ar ko nosaka atsevišķu preču minimālo cenu, neietver valsts līdzekļu piešķiršanu (55). Tā kā valsts un privātie kazino maksā Grieķijai atšķirīgas nodokļu summas, valsts līdzekļi tiek zaudēti, taču tie netiek zaudēti tāpēc vien, ka valsts kazino tika atļauts iekasēt mazāku ieejas maksu nekā privātajiem kazino. Tāpēc Komisija secina, ka priekšrocība, uz kuru norāda sūdzības iesniedzējs, netiek piešķirta no valsts līdzekļiem LESD 107. panta 1. punkta izpratnē pat tad, ja tās pastāvēšana tiktu pierādīta.

                     (70)

                     Tā kā, lai pasākums būtu uzskatāms par valsts atbalstu, tam jāatbilst visiem četriem kumulatīvajiem nosacījumiem, kas paredzēti LESD 107. panta 1. punktā, šajā gadījumā nav jāpārbauda, vai pārējie nosacījumi ir izpildīti.

               6.   SECINĀJUMS

                     (71)

                     Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija secina, ka nodevu sistēma, ko Grieķija līdz 2012. gada novembrim piemēroja ieejas maksai kazino, nav uzskatāma par atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants
            Nodevu sistēma, ko Grieķija līdz 2012. gada novembrim piemēroja ieejas maksai kazino, nav uzskatāma par atbalstu Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē.

            2. pants
            Šis lēmums ir adresēts Grieķijas Republikai.

            Briselē, 2018. gada 9. augustā

                  Komisijas vārdā –

                  Komisijas locekle

               Margrethe VESTAGER

            (1)  OV C 235, 31.8.2010., 3. lpp.

            (2)  Consortium – Loutraki S.A. – Club Hotel Casino Loutraki S.A. (Κοινοπραξια Δ.Α.Ε.Τ.- Λουτρακι Α.Ε.- Κλαμπ Οτελ Λουτρακι Α.Ε.), Voukourestiou 11, Aktí Poseidonos 48, Loutraki, Atēnas 10671, Grieķija.

            (3)  Casino Mont Parnès, société anonyme “Elliniko Kasino Parnithas A.E.”, Agiou Konstantinou 49, 15124 Marousi Attikis, Grieķija.

            (4)  Regency Entertainment Psychagogiki kai Touristiki A.E., Agiou Konstantinou 49, 15124 Marousi Attikis, Grieķija un Saloniku-Polijiras ceļa 13. kilometrs, 55103 Saloniki, Grieķija.

            (5)  Komisija 2011. gada 24. maija Lēmums 2011/716/ES par Grieķijas piešķirto valsts atbalstu dažiem Grieķijas kazino C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09) (OV L 285, 1.11.2011., 25. lpp.).

            (6)  Vispārējās tiesas 2014. gada 11. septembra spriedums, Grieķijas Republika/Eiropas Komisija, lieta T-425/11, ECLI:EU:T:2014:768.

            (7)  Tiesas 2015. gada 22. oktobra rīkojums, Eiropas Komisija/Grieķijas Republika, lieta C-530/14 P, ECLI:EU:C:2015:727.

            (8)  Minētie trīs kazino tika vadīti kā EOT uzņēmumi saskaņā ar Likumu 1624/1951, Dekrētu 4109/1960 un Likumu 2160/1993. Vēlāk EOT kā Korfu salas kazino un kazino Mont Parnès operatoru aizstāja Grieķijas Tūrisma attīstības iestāde (ETA), kas pilnīgi piederēja Grieķijas valstij saskaņā ar Likumiem 2636/1998 un 2837/2000; ETA vadīja šos divus kazino, līdz tiem tika piešķirtas licences saskaņā ar Likumu 3139/2003. EOT vadīja Rodas salas kazino, līdz tam tika piešķirta licence 1996. gadā.

            (9)  Konkrētāk, EOT ģenerālsekretāra lēmumi tika izdoti saskaņā ar Likumu 1624/1951 un Dekrētu 4109/1960, un tie bija šādi: EOT1991. gada 21. novembra lēmums 535633 (ar ko nosaka kazino Mont Parnès ieejas maksu 2 000 GRD apmērā), EOT1992. gada 24. marta lēmums 508049 (ar ko nosaka Korfu salas kazino un Rodas salas kazino ieejas maksu 1 500 GRD apmērā) un EOT1997. gada 24. novembra lēmums 532691 (ar ko Korfu salas kazino ieejas maksu paaugstina līdz 2 000 drahmu).

            (10)  Likums 2206/1994 par kazino izveidošanu, organizāciju, darbību un kontroli, kā arī citiem jautājumiem, Νόμος 2206, Δημοσιεύθηκε στο ΦΕΚ 62 – 20.4.1994.

            (11)  Ministra lēmums Y.A 1128269/1226/0015/ΠΟΛ.1292/16.11.1995. – ΦΕΚ 982/B'/1995.

            (12)  Ministra 1995. gada lēmuma 1. punkts: “Sākot no 1995. gada 15. decembra, kazino operatoriem (Likums 2206/1994) jānodrošina, ka katrai personai tiek izsniegta ieejas biļete saskaņā ar turpmākajos punktos minētajiem noteikumiem.”

            (13)  Ministra 1995. gada lēmuma 5. punkts: “Vienotā ieejas maksa spēļu automātu un galda spēļu zonās ir pieci tūkstoši (5 000) drahmu.”

            (14)  Ministra 1995. gada lēmuma 7. punkta pirmajā daļā ir noteikts: “Divdesmit procentus (20 %) no kopējās biļetes cenas patur kazino uzņēmums kā maksu par biļetes izsniegšanu un izdevumu segšanai, ieskaitot PVN, bet pārējā summa tiek samaksāta valstij kā nodeva.”

            (15)  Ministra 1995. gada lēmuma 6. punktā ir noteikts: “Lai reģistrētu gadījumus, kad veicināšanas nolūkā vai sociālā pienākuma dēļ kazino neiekasē ieejas maksu, tas izsniedz biļeti ar apzīmējumu Honoris Causa/Free admission (Goda biļete/Bezmaksas ieeja) no īpašas biļešu sērijas vai īpaši šim nolūkam paredzētas nodokļu iestāžu apstiprināta kases aparāta skaitļošanas ierīces.”

            (16)  Ministra 1995. gada lēmuma 7. punkta otrajā daļā ir noteikts: “Valsts nodevu par bezmaksas biļetēm maksā, pamatojoties uz biļešu cenu attiecīgajā dienā, kā noteikts šā lēmuma 5. punktā.”

            (17)  Ministra 1995. gada lēmuma 10. punkta pirmajā daļā ir noteikts: “Valsts nodevas iemaksā kompetentajā ienākuma nodokļa iestādē līdz katra mēneša desmitajam datumam, pievienojot paziņojumu par iepriekšējā mēnesī iekasētajām nodevām.”

            (18)  Ministra 1995. gada lēmuma 8. punkta pirmajā un otrajā daļā ir noteikts: “Saskaņā ar iepriekš minēto 2.–7. punktu [kazino operatoriem] ir atļauts izsniegt ilgtermiņa biļetes, kas ir derīgas 15–30 dienas pēc kārtas vai vienu kalendāro mēnesi pēc nepieciešamības. Šādu ilgtermiņa biļešu cenai var piemērot atlaidi saskaņā ar šādiem noteikumiem:

                     a)

                     biļetēm, kas ir derīgas 15 dienas, atlaide var būt 40 % apmērā no 15 dienas biļešu kopējās vērtības. Ja šīs biļetes izsniedz uz divām kalendārajām nedēļām, mēneša pēdējās divas nedēļas aptver periodu, kas sākas sešpadsmitajā dienā un beidzas mēneša beigās;

                     b)

                     biļetēm, kas ir derīgas 30 dienas vai vienu mēnesi, atlaide var būt 50 % apmērā no 30 dienas biļešu kopējās vērtības.”

            (19)  Likums 1624/1951, ar ko ratificē, groza un papildina Likumu 1565/1950 par Grieķijas Tūrisma organizācijas izveidi, Νόμος 1624, Δημοσιεύθηκε στο ΦΕΚ 7 – 8.1.1951.

            (20)  Dekrēts 4109/1960, ar ko groza un papildina tiesību aktus, kuri attiecas uz Grieķijas Tūrisma organizāciju, un atsevišķus citus noteikumus, Νομοθετικό Διάταγμα 4109, Δημοσιεύθηκε στο ΦΕΚ 153 – 29.9.1960.

            (21)  Likums 2160/1993 par tūrismu un citiem jautājumiem, Νόμος 2160, Δημοσιεύθηκε στο ΦΕΚ 118 – 19.7.1993.

            (22)  Likums 2687/1953 par investīcijām un ārvalstu kapitāla aizsardzību, Νομοθετικό Διάταγμα 2687, Δημοσιεύθηκε στο ΦΕΚ 317 – 10.11.1953.

            (23)  Prezidenta dekrētā Π.Λ. 290/1995 (ar ko tika apstiprināts, ka Hyatt Regency Hotel un Tourism Enterprise ir veicis ārvalstu kapitāla investīcijas, Προεδρικό Διάταγμα 290, Δημοσιεύθηκε στο ΦΕΚ 163 – 9.8.1995.) bija noteikts, ka attiecībā uz Saloniku kazino jāpiemēro Likuma 2687/1953 noteikumi un tam jāsaņem tādas pašas priekšrocības kā kazino Mont Parnès un Korfu salas kazino.

            (24)  Sk. Lēmuma par procedūras sākšanu 16., 17. un 18. punktu.

            (25)  Kazino Mont Parnès darbību nodrošina Elliniko Kasino Parnithas A.E. (EKP), ko 2001. gadā izveidoja kā ETA meitassabiedrību, kuru pilnīgi kontrolē Grieķijas valsts.

            (26)  Atbilstīgi informācijai, ko Grieķijas iestādes sniedza formālās izmeklēšanas gaitā, Korfu salas kazino tika privatizēts 2010. gada 30. augustā, pārdodot – starptautiskā uzaicinājumā iesniegt piedāvājumus – visas Corfu Hellenic Casino S.A. (EKK) kapitāldaļas uzņēmumam V&T Corfu Casino S.A., kuru izveidoja izraudzītais pretendents, proti, konsorcijs Vivere Entertainment Commercial & Holding S.A. – Theros International Gaming Inc. EKK tika izveidota 2001. gadā kā ETA meitassabiedrība.

            (27)  Atbilstīgi ministra 1996. gada 29. maija lēmumam Τ/633.

            (28)  Likums 4093/2012, valdības 2012. gada 12. novembraOficiālais Vēstnesis I 222.

            (29)  Sk. Lēmuma par procedūras sākšanu 19.–23. punktu.

            (30)  Sk. Lēmuma par procedūras sākšanu 26., 27., 28. un 37. punktu.

            (31)  Sk. Lēmuma par procedūras sākšanu 24.–29. punktu.

            (32)  Sk. Lēmuma par procedūras sākšanu 30., 31. un 32. punktu.

            (33)  Sk. Lēmuma par procedūras sākšanu 34. un 35. punktu.

            (34)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 83, 27.3.1999., 1. lpp.).

            (35)  Sk. Lēmuma par procedūras sākšanu 36., 37. un 38. punktu.

            (36)  Sk. Lēmuma par procedūras sākšanu 39. un 40. punktu.

            (37)  Tiesas 2016. gada 21. decembra spriedums, apvienotās lietas C-20/15 P un C-21/15 P, Komisija/World Duty Free Group, ECLI:EU:C:2016:981, 53. punkts un šajā spriedumā citētā judikatūra.

            (38)  Skatīt lietu C-20/15 P un C-21/15 P, Komisija/World Duty Free Group, ECLI:EU:C:2016:981, 56. punktu un lietas C-6/12 P Oy, ECLI:EU:C:2013:525, 18. punktu.

            (39)  Tiesas 1996. gada 11. jūlija spriedums lietā SFEI un citi, C-39/94, ECLI:EU:C:1996:285, 60. punkts, kā arī Tiesas 1999. gada 29. aprīļa spriedums lietā Spānija/Komisija, C-342/96, ECLI:EU:C:1999:210, 41. punkts.

            (40)  Tiesas 1974. gada 2. jūlija spriedums lietā Itālija/Komisija, 173/73, ECLI:EU:C:1974:71, 13. punkts.

            (41)  Komisijas 2003. gada 15. oktobra Lēmums 2004/339/EK par Itālijas īstenotajiem pasākumiem attiecībā uz RAI SpA (OV L 119, 23.4.2004., 1. lpp.), 69. apsvērums; ģenerāladvokāta Fennelly1998. gada 26. novembra secinājumi, Francija/Komisija, C-251/97, ECLI:EU:C:1998:572, 26. punkts.

            (42)  Tiesas 2003. gada 24. jūlija spriedums, Altmark Trans, C-280/00, ECLI:EU:C:2003:415, 84. punkts.

            (43)  Tiesas 1994. gada 15. marta spriedums, Banco Exterior de España, C-387/92, ECLI:EU:C:1994:100, 13. punkts; Tiesas 2000. gada 19. septembra spriedums, Vācija/Komisija, C-156/98, ECLI:EU:C:2000:467, 25. punkts; Tiesas 1999. gada 19. maija spriedums, Itālija/Komisija, C-6/97, ECLI:EU:C:1999:251, 15. punkts; Tiesas 2005. gada 3. marta spriedums, Heiser, C-172/03, ECLI:EU:C:2005:130, 36. punkts.

            (44)  Tiesas 2003. gada 20. novembra spriedums, GEMO SA, C-126/01, ECLI:EU:C:2003:622, 28.–31. punkts.

            (45)  2014. gada spriedums, 55. punkts.

            (46)  Turpat, 57. punkts.

            (47)  2015. gada rīkojums, 35. punkts.

            (48)  2014. gada spriedums, 76. punkts.

            (49)  Turpat, 77. punkts.

            (50)  Turpat, 78. punkts.

            (51)  Turpat, 80. punkts.

            (52)  2015. gada rīkojums, 55. punkts.

            (53)  Tiesas 1978. gada 24. janvāra spriedums, Van Tiggele, 82/77, ECLI:EU:C:1978:10, 25. un 26. punkts; Vispārējās tiesas 1996. gada 12. decembra spriedums, Air France/Komisija, T-358/94, ECLI:EU:T:1996:194, 63. punkts.

            (54)  Tiesas 2001. gada 13. marta spriedums, Preussen Elektra, C-379/98, ECLI:EU:C:2001:160, 62. punkts.

            (55)  Tiesas 1978. gada 24. janvāra spriedums, Van Tiggele, 82/77, ECLI:EU:C:1978:10, 25. un 26. punkts.


title: Padomes Lēmums (ES) 2018/2020 (2018. gada 4. decembris), ar ko konstatē, ka Rumānija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu

text:
                  19.12.2018

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 323/16

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2018/2020
         (2018. gada 4. decembris),
         ar ko konstatē, ka Rumānija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
         ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 10. panta 2. punkta ceturto daļu,
         ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     Padome 2018. gada 22. jūnijā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 121. panta 4. punktu nolēma, ka Rumānijā ir novērojama nozīmīga novirze no korekcijām vidēja termiņa budžeta (–1 % no IKP) mērķa sasniegšanai.

                     (2)

                     Ņemot vērā, ka tika konstatēta nozīmīga novirze, Padome 2018. gada 22. jūnijā izdeva ieteikumu Rumānijai (2) veikt nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu (3) nominālā pieauguma temps nepārsniedz 3,3 % 2018. gadā un 5,1 % 2019. gadā, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,8 % apmērā no IKP (katrā no šiem gadiem). Tā arī ieteica Rumānijai izmantot visus neparedzētos papildu ieņēmumus budžeta deficīta samazināšanai, savukārt budžeta konsolidācijas pasākumiem būtu jānodrošina stabili uzlabojumi vispārējās valdības strukturālā budžeta bilancē tādā veidā, kas labvēlīgs izaugsmei. Padome noteica, ka Rumānijai līdz 2018. gada 15. oktobrim ir jāziņo par pasākumiem, kas veikti, reaģējot uz minēto ieteikumu.

                     (3)

                     Komisija 2018. gada 27. un 28. septembrī Rumānijā rīkoja pastiprinātas uzraudzības misiju nolūkā veikt uzraudzību uz vietas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 -11. panta 2. punktu. Pēc tam, kad Komisija bija nosūtījusi savus pagaidu konstatējumus Rumānijas iestādēm, aicinot tās sniegt savus komentārus, Komisija 2018. gada 21. novembrī par saviem konstatējumiem ziņoja Padomei. Pēcāk šie konstatējumi tika publiskoti. Komisijas ziņojumā ir konstatēts, ka Rumānijas iestādes 2018. gada nominālā deficīta mērķi uztur nedaudz zem 3 % no IKP un tādējādi neplāno rīkoties atbilstoši Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumam. Valdības plāni attiecībā uz 2019. gadu paredz samazināt nominālo deficītu līdz 2,38 % no IKP, tomēr vēl atliek konkretizēt veicamos pasākumus.

                     (4)

                     Rumānijas iestādes 2018. gada 16. oktobrī iesniedza ziņojumu par tās iedarbīgo rīcību, kas veikta, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu (4). Ziņojumā iestādes atkārtoti norāda, ka to mērķis 2018. gadam ir sasniegt nominālo deficītu 2,96 % apmērā no IKP. Attiecībā uz 2019. gadu iestāžu plānotais deficīta mērķrādītājs ir 2,38 % apmērā no IKP. Ziņojumā nav minēti jauni, vēl 2018. gadā veicami pasākumi. Attiecībā uz 2019. gadu ziņojumā uzsvars ir likts uz to izdevumu ierobežošanu, kas saistīti ar darbinieku atalgojumu, kā arī precēm un pakalpojumiem, taču tai nav piesaistīti pietiekami detalizēti un pieņemti vai vismaz ticami publiskoti pasākumi. Attiecībā uz ieņēmumiem ziņojumā ir minēta jau spēkā esošu pasākumu pagarināšana un daži pasākumi, kuru mērķis ir palielināt atbilstību nodokļu saistību izpildei. Visumā paziņoto pasākumu fiskālā ietekme neatbilst prasībai, kas minēta Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumā.

                     (5)

                     Balstoties uz Komisijas 2018. gada rudens prognozi, 2018. gadā valdības neto primāro izdevumu pieaugums paredzēts 11,3 %, kas ir ievērojami augstāks par izdevumu etalonvērtību (3,3 %). Ir paredzēts, ka 2018. gadā strukturālā bilance saglabāsies visumā stabila, proti, 3,3 % no IKP. Tādēļ abi pīlāri liecina par risku novirzīties no ieteiktās korekcijas. Izdevumu kritērijs norāda uz novirzi 2,3 % apmērā no IKP. Strukturālā bilance apstiprina šādu interpretāciju, liecinot par mazāku novirzi (0,8 % no IKP). Strukturālo bilanci ir pozitīvi ietekmējis ievērojami lielāks IKP deflators un augstāka aplēse par potenciālo IKP pieaugumu salīdzinājumā ar vidēja termiņa vidējo rādītāju, kas ir pamatā izdevumu etalonrādītājam. Šo ietekmi daļēji kompensē publisko ieguldījumu palielinājums, kura ietekme attiecībā uz izdevumu etalonrādītāju ir izlīdzināta. Tādēļ vispārējais novērtējums apliecina to, ka pastāv liela novirze no Padomes ieteiktās korekcijas.

                     (6)

                     Komisijas 2018. gada rudens prognoze liecina, ka 2019. gadā valdības nominālo izdevumu pieaugums, atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus un vienreizējos pasākumus, sasniegs 7,5 %, kas ievērojami pārsniedz izdevumu etalonrādītāju 5,1 % (novirze 0,7 % no IKP no ieteiktās korekcijas). Ir sagaidāms, ka strukturālā bilance samazināsies par 0,1 % no IKP, sasniedzot deficītu 3,4 % apmērā (novirze 0,9 % no IKP). Tādēļ, tā kā abi pīlāri liecina par līdzīgu novirzi no nepieciešamās korekcijas arī 2019. gadā, vispārējais novērtējums apstiprina novirzi no Padomes ieteiktās korekcijas.

                     (7)

                     Turklāt Komisijas 2018. gada rudens prognozē tiek prognozēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts 2018. gadā būs 3,3 %, bet 2019. gadā – 3,4 % no IKP, kas pārsniedz Līgumā noteikto atsauces vērtību – 3 % no IKP.

                     (8)

                     Minētie konstatējumi ļauj secināt, ka Rumānijas veiktie pasākumi, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu, ir bijuši nepietiekami. Fiskālo stimulu pasākumi nav pietiekami, lai nodrošinātu to, ka valdības neto primāro izdevumu nominālās izaugsmes rādītājs nepārsniedz 3,3 % 2018. gadā un 5,1 % 2019. gadā, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,8 % apmērā no IKP (katrā no šiem gadiem),

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants
            Rumānija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu.

            2. pants
            Šis lēmums ir adresēts Rumānijai.

            Briselē, 2018. gada 4. decembrī

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               H. LÖGER

            (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

            (2)  Padomes Ieteikums (2018. gada 22. jūnijs) ar mērķi koriģēt būtisku novēroto novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai Rumānijā (OV C 223, 27.6.2018., 3. lpp.).

            (3)  Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

            (4)  Pieejams adresē http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-13279-2018-INIT/en/pdf.


               19.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 458/76

      P8_TA(2018)0012
      Iebildumu neizteikšana pret īstenošanas aktu: Savienības reģistra izveidošana
      Eiropas Parlamenta lēmums par iebildumu neizteikšanu pret projektu Komisijas regulai, ar kuru groza Komisijas Regulu (ES) Nr. 389/2013, ar ko izveido Savienības reģistru (D054274-02 – 2017/3013(RPS))
      (2018/C 458/09)

         Eiropas Parlaments,

                  —

                  ņemot vērā projektu Komisijas regulai, ar kuru groza Komisijas Regulu (ES) Nr. 389/2013, ar ko izveido Savienības reģistru (D054274-02),

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (1), un jo īpaši tās 12. panta 19. punktu,

                  —

                  ņemot vērā minētās direktīvas 23. panta 1. punktā noteiktās komitejas 2017. gada 30. novembra atzinumu,

                  —

                  ņemot vērā Komisijas 2017. gada 5. decembra vēstuli, kurā tā lūdz Parlamentam paziņot, ka tas neizteiks iebildumus pret regulas projektu,

                  —

                  ņemot vērā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas 2018. gada 11. janvāra vēstuli Komiteju priekšsēdētāju konferences priekšsēdētājam,

                  —

                  ņemot vērā 5.a pantu Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumā 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (2),

                  —

                  ņemot vērā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas ieteikumu lēmumam,

                  —

                  ņemot vērā Reglamenta 106. panta 4. punkta d) apakšpunktu un 105. panta 6. punktu,

                  —

                  ņemot vērā to, ka netika izteikti iebildumi Reglamenta 105. panta 6. punkta trešajā un ceturtajā ievilkumā noteiktajā termiņā, kurš beidzās 2018. gada 17. janvārī,

                  A.

                  tā kā, lai aizsargātu ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas (“ES ETS”) ekoloģisko integritāti, gaisa kuģu operatoriem un citiem operatoriem ir aizliegts izmantot ES ETS kvotas, ko izsniegusi dalībvalsts, attiecībā uz kuru beidzas gaisakuģu operatoriem un citiem operatoriem noteikto saistību termiņš un tādēļ būtu jāpieņem vajadzīgie aizsardzības pasākumi;

                  B.

                  tā kā Direktīvas 2003/87/EK 19. pants pilnvaro Komisiju pieņemt pasākumus attiecībā uz standartizētu un drošu reģistru sistēmu saskaņā ar regulatīvo kontroles procedūru (RPS);

                  C.

                  tā kā Komisija 2017. gada 8. decembrī oficiāli iesniedza Parlamentam projektu Komisijas regulai, ar kuru groza Komisijas Regulu (ES) Nr. 389/2013, ar ko izveido Savienības reģistru (turpmāk tekstā — “RPS pasākuma projekts”), tādējādi uzsākot trīs mēnešu pārbaudes periodu, lai Parlaments varētu iebilst pret minētā tiesību akta projektu;

                  D.

                  tā kā RPS projektā iekļautajiem aizsardzības pasākumiem būtu jāstājas spēkā steidzamības kārtā, lai pasākumi varētu stāties spēkā un lai kvotas varētu tikt piešķirtas bez maksas, saņemtas apmaiņā pret starptautiskajiem kredītiem vai izsolītas 2018. gadā, un tā kā, Parlamentam pilnībā izmantot pieejamo trīs mēnešu periodu, nepaliktu pietiekami daudz laika, lai RPS pasākuma projekts stātos spēkā pirms 2018. gada kvotu izsniegšanas,

                  1.

                  paziņo, ka tas neizsaka iebildumus pret Komisijas regulas projektu;

                  2.

                  uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu nosūtīt Komisijai un informēšanas nolūkā Padomei.

         (1)  OV L 275, 25.10.2003., 32. lpp.

         (2)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.


               19.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 458/224

      P8_TA(2018)0007
      Revīzijas palātas locekļa iecelšana — Eva Lindström

      Eiropas Parlamenta 2018. gada 17. janvāra lēmums par priekšlikumu iecelt Eva Lindström par Revīzijas palātas locekli (C8-0401/2017 – 2017/0819(NLE))
      (Apspriešanās)
      (2018/C 458/13)

         Eiropas Parlaments,

                  —

                  ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 286. panta 2. punktu, saskaņā ar kuru Padome ar to ir apspriedusies (C8-0401/2017),

                  —

                  ņemot vērā Reglamenta 121. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu (A8-0003/2018),

                  A.

                  tā kā Parlamenta Budžeta kontroles komiteja pārbaudīja amata kandidātes atbilstību, jo īpaši ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 286. panta 1. punktā noteiktās prasības;

                  B.

                  tā kā Budžeta kontroles komiteja 2018. gada 11. janvāra sanāksmē uzklausīja Padomes izvirzīto Revīzijas palātas locekļa amata kandidāti,

                  1.

                  sniedz labvēlīgu atzinumu par Padomes priekšlikumu iecelt Eva Lindström par Revīzijas palātas locekli;

                  2.

                  uzdod priekšsēdētājai šo lēmumu nosūtīt Padomei un informēšanas nolūkā Revīzijas palātai, kā arī pārējām Eiropas Savienības iestādēm un dalībvalstu revīzijas iestādēm.


               19.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 458/225

      P8_TA(2018)0008
      Revīzijas palātas locekļa iecelšana — Tony James Murphya

      Eiropas Parlamenta 2018. gada 17. janvāra lēmums par priekšlikumu iecelt Tony James Murphy par Revīzijas palātas locekli (C8-0402/2017 – 2017/0820(NLE))
      (Apspriešanās)
      (2018/C 458/14)
      Eiropas Parlaments,

                  —

                  ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 286. panta 2. punktu, saskaņā ar kuru Padome ar to ir apspriedusies (C8-0402/2017),

                  —

                  ņemot vērā Reglamenta 121. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu (A8-0002/2018),

                  A.

                  tā kā Parlamenta Budžeta kontroles komiteja pārbaudīja amata kandidāta atbilstību, jo īpaši ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 286. panta 1. punktā noteiktās prasības;

                  B.

                  tā kā Budžeta kontroles komiteja 2018. gada 11. janvāra sanāksmē uzklausīja Padomes izvirzīto Revīzijas palātas locekļa amata kandidātu,

                  1.

                  sniedz labvēlīgu atzinumu par Padomes priekšlikumu iecelt Tony James Murphy par Revīzijas palātas locekli;

                  2.

                  aicina dalībvalstis, izvēloties savu kandidātu, pieņemt zināšanai un, ja iespējams, ņemt par paraugu atklāta konkursa modeli, ko izmanto Īrija.

                  3.

                  uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu nosūtīt Padomei un informēšanas nolūkā Revīzijas palātai, kā arī pārējām Eiropas Savienības iestādēm un dalībvalstu revīzijas iestādēm.


Komisijas 31.10.2018. Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu (Lieta Nr. COMP/M.9099 - Jinjiang International Holdings Co., Ltd / Radisson Hotel Group) saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004 (Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)


Komisijas 19.12.2018. Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu (Lieta Nr. COMP/M.9215 - Sumitomo Corporation / Toyota Motor Corporation) saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004 (Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)


title: Padomes Lēmums (KĀDP) 2018/2055 (2018. gada 21. decembris), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2015/778 par Eiropas Savienības militāro operāciju Vidusjūras apgabala centrālās daļas dienvidos (EU NAVFOR MED operācija SOPHIA)

text:
                  21.12.2018

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  LI 327/9

         PADOMES LĒMUMS (KĀDP) 2018/2055
         (2018. gada 21. decembris),
         ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2015/778 par Eiropas Savienības militāro operāciju Vidusjūras apgabala centrālās daļas dienvidos (EU NAVFOR MED operācija SOPHIA)
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 42. panta 4. punktu un 43. panta 2. punktu,
         ņemot vērā Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos priekšlikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     Padome 2015. gada 18. maijā pieņēma Lēmumu (KĀDP) 2015/778 (1) par Eiropas Savienības militāro operāciju Vidusjūras apgabala centrālās daļas dienvidos (EU NAVFOR MED operācija SOPHIA).

                     (2)

                     Padome 2017. gada 25. jūlijā pieņēma Lēmumu (KĀDP) 2017/1385 (2), ar kuru Lēmumu (KĀDP) 2015/778 pagarināja līdz 2018. gada 31. decembrim.

                     (3)

                     Politikas un drošības komiteja 2018. gada 14. decembrī, paužot gatavību turpināt strādāt pie risinājuma attiecībā uz EU NAVFOR MED operāciju SOPHIA, kas būtu daļa no plašāka risinājuma, ko izstrādā saistībā ar Eiropadomes 2018. gada jūnija secinājumiem, vienojās EU NAVFOR MED operācijas SOPHIA pilnvaru termiņu pagarināt līdz 2019. gada 31. martam.

                     (4)

                     Lēmums (KĀDP) 2015/778 būtu attiecīgi jāgroza.

                     (5)

                     Saskaņā ar 5. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās ar aizsardzību saistītu Savienības lēmumu un rīcību izstrādē un īstenošanā. Tādēļ Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai tas nav saistošs un nav jāpiemēro, un tā nepiedalās šīs operācijas finansēšanā,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants
            Lēmumu (KĀDP) 2015/778 groza šādi:

                        1)

                        lēmuma 11. pantam pievieno šādu punktu:

                           “5.   Finanšu atsauces summa EU NAVFOR MED operācijas SOPHIA kopējām izmaksām laikposmā no 2019. gada 1. janvāra līdz 2019. gada 31. martam ir 1 100 000 EUR. Lēmuma (KĀDP) 2015/528 25. panta 1. punktā minētā finanšu atsauces summas procentuālā daļa ir 30 % attiecībā uz saistībām un 30 % attiecībā uz maksājumiem.”;

                        2)

                        lēmuma 13. panta otro daļu aizstāj ar šādu:
                        “EU NAVFOR MED operācijas SOPHIA darbība beidzas 2019. gada 31. martā.”

            2. pants
            Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

            Briselē, 2018. gada 21. decembrī

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētāja

               J. BOGNER-STRAUSS

            (1)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2015/778 (2015. gada 18. maijs) par Eiropas Savienības militāro operāciju Vidusjūras apgabala centrālās daļas dienvidos (EU NAVFOR MED operācija SOPHIA) (OV L 122, 19.5.2015., 31. lpp.).

            (2)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2017/1385 (2017. gada 25. jūlijs), ar ko groza Lēmumu (KĀDP) 2015/778 par Eiropas Savienības militāro operāciju Vidusjūras apgabala centrālās daļas dienvidos (EU NAVFOR MED operācija SOPHIA) (OV L 194, 26.7.2017., 61. lpp.).


Komisijas 19.12.2018. Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu (Lieta Nr. COMP/M.9154 - Oxford Properties Group / APG Asset Management NV / Qatari Diar Europe LLP / DV4 Limited) saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004 (Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)


Komisijas 19.12.2018. Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu (Lieta Nr. COMP/M.9216 - Sumitomo Corporation / Toyota Motor Corporation) saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004 (Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)


title: Padomes Lēmums (ES) 2019/28 (2018. gada 10. decembris) par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Asociācijas padomē, kura izveidota ar Eiropas un Vidusjūras reģiona valsts nolīgumu par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Jordānijas Hāšimītu Karalisti, no otras puses, attiecībā uz ES un Jordānijas partnerības prioritāšu pagarināšanu par diviem gadiem

text:
                  10.1.2019

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 8/27

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2019/28
         (2018. gada 10. decembris)
         par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Asociācijas padomē, kura izveidota ar Eiropas un Vidusjūras reģiona valsts nolīgumu par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Jordānijas Hāšimītu Karalisti, no otras puses, attiecībā uz ES un Jordānijas partnerības prioritāšu pagarināšanu par diviem gadiem
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 217. pantu saistībā ar 218. panta 9. punktu,
         ņemot vērā Eiropas Komisijas un Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos priekšlikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     Eiropas un Vidusjūras reģiona valsts nolīgums par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Jordānijas Hāšimītu Karalisti, no otras puses, (“nolīgums”) tika parakstīts 1997. gada 24. novembrī un stājās spēkā 2002. gada 1. maijā (1).

                     (2)

                     Pārskatījušas ES un Jordānijas partnerības prioritātes, ko Asociācijas padome pieņēma 2016. gada 19. decembrī, Puses vienojas, ka tās būs spēkā arī turpmāk kā norāžu dokuments, uz kura pamata partnerība tiks nostiprināta vēl vairāk.

                     (3)

                     Saskaņā ar nolīguma 91. pantu, lai sasniegtu nolīguma mērķus, Asociācijas padome ir pilnvarota pieņemt lēmumus.

                     (4)

                     Asociācijas padomei ir rakstveida procedūrā jāpieņem lēmums par ES un Jordānijas partnerības prioritāšu pagarināšanu līdz 2020. gada beigām.

                     (5)

                     Ir lietderīgi noteikt nostāju, kas Savienības vārdā ir jāieņem Asociācijas padomē, jo attiecīgais lēmums Savienībai būs saistošs,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

            1. pants
            Nostājas, kura Savienības vārdā ir jāieņem Asociācijas padomē, kas izveidota ar Eiropas un Vidusjūras reģiona valsts nolīgumu par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Jordānijas Hāšimītu Karalisti, no otras puses, attiecībā uz ES un Jordānijas partnerības prioritāšu pagarināšanu par diviem gadiem, pamatā ir ES un Jordānijas Asociācijas padomes lēmuma projekts, kas pievienots šim lēmumam.

            2. pants
            Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

            Briselē, 2018. gada 10. decembrī

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētāja

               F. MOGHERINI

            (1)  Eiropas un Vidusjūras reģiona valsts nolīgums par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Jordānijas Hāšimītu Karalisti, no otras puses (OV L 129, 15.5.2002., 3. lpp.).

            PIELIKUMS

                  ES un Jordānijas Asociācijas padomes LĒMUMS Nr. 1/2018
                  (… gada …),
                  ar kuru vienojas par ES un Jordānijas partnerības prioritāšu pagarināšanu
                  ES UN JORDĀNIJAS ASOCIĀCIJAS PADOME,
                  ņemot vērā Eiropas un Vidusjūras reģiona valsts nolīgumu par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Jordāniju, no otras puses (“nolīgums”),
                  tā kā:

                              (1)

                              Eiropas un Vidusjūras reģiona valsts nolīgums par asociācijas izveidi starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Jordāniju, no otras puses, tika parakstīts 1997. gada 24. novembrī un stājās spēkā 2002. gada 1. maijā.

                              (2)

                              Nolīguma 91. pants pilnvaro Asociācijas padomi pieņemt lēmumus nolīguma mērķu sasniegšanai.

                              (3)

                              Nolīguma 101. pants nosaka, ka Pusēm ir jāveic visi vajadzīgie vispārīgie vai īpašie pasākumi, lai izpildītu saistības, kas izriet no nolīguma, un jānodrošina nolīgumā izklāstīto mērķu sasniegšana.

                              (4)

                              Asociācijas padome 2016. gada 19. decembra Lēmumā Nr. 1/2016 vienojās par ES un Jordānijas partnerības prioritātēm 2016.–2018. gadam, uz kuru pamata varētu saliedēt savu partnerību, tiecoties atbalstīt un nostiprināt Jordānijas izturētspēju un stabilitāti, tajā pašā laikā pievēršoties ieilgušā Sīrijas konflikta ietekmei.

                              (5)

                              Pārskatot ES un Jordānijas partnerības prioritātes, Puses ir vienojušās, ka 2016. gadā saskaņotās partnerības prioritātes būtu jāpagarina līdz 2020. gada beigām un ka 2019.–2020. gada periodā pēc vajadzības varētu pārskatīt partnerības prioritātes un tām pievienoto ES un Jordānijas paktu.

                              (6)

                              Asociācijas padomes reglamenta 10. pantā ir paredzēta iespēja pieņemt lēmumus rakstiskā procedūrā starp sesijām, ja Puses tam piekrīt,

                        IR NOLĒMUSI ŠĀDI.

                     1. pants
                     Asociācijas padome, izmantojot rakstisko procedūru, nolemj, ka ES un Jordānijas partnerības prioritātes, kas pievienotas tās 2016. gada 19. decembra Lēmumam Nr. 1/2016, tiek pagarinātas līdz 2020. gada 31. decembrim.

                     2. pants
                     Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

                     …,

                           Asociācijas padomes vārdā –

                           priekšsēdētājs