title: 2008/75/EK: Padomes Lēmums ( 2008. gada 21. janvāris ) attiecībā uz Kopienas nostāju Starptautiskajā Kafijas padomē par 2007. gada Starptautiskā kafijas nolīguma depozitāra noteikšanu

text:
               25.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 22/20

      PADOMES LĒMUMS

   (2008. gada 21. janvāris)
   attiecībā uz Kopienas nostāju Starptautiskajā Kafijas padomē par 2007. gada Starptautiskā kafijas nolīguma depozitāra noteikšanu
   (2008/75/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 133. panta 1. līdz 4. punktu saistībā ar 300. panta 2. punkta otro daļu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Starptautiskā Kafijas padome savā 98. sesijā ar 2007. gada 28. septembra rezolūciju Nr. 431 ir pieņēmusi jauno, 2007. gada Starptautisko kafijas nolīgumu.

               (2)

               Ar 2007. gada 28. septembra rezolūciju Nr. 432 2001. gada Starptautisko kafijas nolīgumu pagarināja uz vienu gadu – no 2007. gada 1. oktobra līdz 2008. gada 30. septembrim.

               (3)

               Saskaņā ar 2007. gada Starptautiskā kafijas nolīguma 2. panta 10. punkta noteikumiem turpmāko nolīguma depozitāru nozīmē ar Kafijas padomes lēmumu atbilstīgi pašreizējam, 2001. gada Starptautiskajam kafijas nolīgumam. Šo lēmumu pieņem vienprātīgi līdz 2008. gada 31. janvārim.

               (4)

               Depozitāra noteikšana ir Eiropas Kopienas interesēs.

               (5)

               Šajā jautājumā būtu jānosaka Eiropas Kopienas nostāja Starptautiskajā Kafijas padomē,

         IR NOLĒMUSI ŠĀDI.
   Vienīgais pants
   Eiropas Kopienas nostāja Starptautiskajā Kafijas padomē ir balsojumā atbalstīt Starptautiskās Kafijas organizācijas noteikšanu par 2007. gada Starptautiskā kafijas nolīguma depozitāri.

      Briselē, 2008. gada 21. janvārī

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         I. JARC


title: 2007/45/EK: Eiropas Centrālās bankas Lēmums ( 2006. gada 15. decembris ), ar kuru nosaka pasākumus, kas vajadzīgi iemaksām Eiropas Centrālās bankas uzkrātajā pašu kapitāla vērtībā un valstu centrālo banku prasību koriģēšanai, kas ekvivalentas nodotajiem ārvalstu valūtas rezerves aktīviem (ECB/2006/24)

text:
               31.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 24/9

      EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS LĒMUMS

   (2006. gada 15. decembris),
   ar kuru nosaka pasākumus, kas vajadzīgi iemaksām Eiropas Centrālās bankas uzkrātajā pašu kapitāla vērtībā un valstu centrālo banku prasību koriģēšanai, kas ekvivalentas nodotajiem ārvalstu valūtas rezerves aktīviem
   (ECB/2006/24)
   (2007/45/EK)
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus, un jo īpaši to 30. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Ņemot vērā Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos Eiropas Savienībai un to attiecīgo valsts centrālo banku (VCB) pievienošanos Eiropas Centrālo banku sistēmai (ECBS) 2007. gada 1. janvārī, 2006. gada 15. decembra Lēmums ECB/2006/21 par valstu centrālo banku procentuālo daļu Eiropas Centrālās bankas (ECB) kapitāla parakstīšanas atslēgā (1) nosaka katrai VCB, kura 2007. gada 1. janvārī būs ECBS dalībniece, no 2007. gada 1. janvāra piemērojamos jaunos svērumus Eiropas Centrālās bankas (ECB) paplašinātā kapitāla parakstīšanas atslēgā (turpmāk tekstā attiecīgi – “kapitāla atslēgas svērumi” un “kapitāla atslēga”).

               (2)

               Tā rezultātā ir jākoriģē prasības, kas to dalībvalstu VCB, kuras ieviesušas euro, (tālāk tekstā – “iesaistītajām VCB”) ir pret ECB saskaņā ar Statūtu 30.3. pantu un kas ir ekvivalentas iesaistīto VCB ārvalstu valūtas rezerves aktīvu iemaksām ECB (turpmāk tekstā – “prasības”). Tās iesaistītās VCB, kuru prasības palielinās, ņemot vērā kapitāla atslēgas paplašināšanos 2007. gada 1. janvārī, veic kompensācijas pārskaitījumu uz ECB, bet ECB veic kompensācijas pārskaitījumu uz tām VCB, kuru prasības samazinās, ņemot vērā šo paplašināšanos.

               (3)

               No 2007. gada 1. janvāra to ārvalstu valūtas rezerves aktīvu limits, kurus var nodot ECB, ir EUR 57 606 524 025,77.

               (4)

               Saskaņā ar Statūtos ievērotajiem vispārējiem godīguma, vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās paļāvības principiem tām iesaistītajām VCB, kuru relatīvā daļa ECB uzkrātajā pašu kapitāla vērtībā palielinās atbilstoši iepriekšminētajām korekcijām, ir jāveic kompensācijas pārskaitījums tām iesaistītajām VCB, kuru relatīvā daļa samazinās.

               (5)

               Lai aprēķinātu korekciju iesaistīto VCB daļām ECB uzkrātajā pašu kapitāla vērtībā, katras iesaistītās VCB attiecīgo kapitāla atslēgas svērumu laikposmā līdz 2006. gada 31. decembrim un laikposmā pēc 2007. gada 1. janvāra izsaka kā procentuālo daļu no tā ECB kapitāla kopsummas, ko parakstījušas visas iesaistītās VCB.

               (6)

               Ir jāpieņem jauns ECB lēmums, ar ko atceļ 2003. gada 18. decembra Lēmumu ECB/2003/21, ar kuru nosaka pasākumus, kas vajadzīgi iemaksām ECB rezervēs un uzkrājumos un kas vajadzīgi, lai koriģētu valstu centrālo banku prasības, kas atbilst pārskaitītajiem ārvalstu valūtas rezervju aktīviem (2), un Lēmumu ECB/2004/8, ar kuru nosaka pasākumus, kas vajadzīgi iemaksām Eiropas Centrālās bankas uzkrātajā pašu kapitāla vērtībā, valstu centrālo banku prasību koriģēšanai, kas ekvivalentas nodotajiem ārējo rezervju aktīviem, kā arī ar to saistītajiem finanšu jautājumiem (3).

               (7)

               Padomes 2006. gada 11. jūlija Lēmuma saskaņā ar Līguma 122. panta 2. punktu par vienotās valūtas pieņemšanu Slovēnijā 2007. gada 1. janvārī (4) 1. pants nosaka, ka 2003. gada Pievienošanās akta (5) 4. pantā minētais Slovēnijas izņēmuma statuss tiek atcelts no 2007. gada 1. janvāra,

         IR PIEŅĒMUSI ŠĀDU LĒMUMU.
   1. pants
   Definīcijas
   Šajā lēmumā:

               a)

               “uzkrātā pašu kapitāla vērtība” ir ECB rezervju, pārvērtēšanas kontu un rezervēm atbilstošo uzkrājumu kopsumma, ko ECB aprēķinājusi 2006. gada 31. decembrī. Neierobežojot termina “uzkrātā pašu kapitāla vērtība” izpratni, ECB rezerves un rezervēm atbilstošie uzkrājumi ietver vispārējo rezervju fondu un uzkrājumu, kas atbilst rezervēm, kuras paredzētas valūtas maiņas kursa, procentu likmes un zelta cenas riskiem;

               b)

               “pārskaitījuma diena” ir otrā darba diena pēc ECB Padomes apstiprinājuma ECB 2006. finanšu gada finanšu pārskatam;

               c)

               “ECB ienākums no euro banknotēm” nozīmē to pašu, ko “ECB ienākums no apgrozībā esošajām euro banknotēm”, kas definēts 1. panta d) apakšpunktā 2005. gada 17. novembra Lēmumā ECB/2005/11 par Eiropas Centrālās bankas ienākuma no apgrozībā esošajām euro banknotēm sadali iesaistīto dalībvalstu centrālajām bankām (6).

         2. pants
   Iemaksa ECB rezervēs un uzkrājumos
   1.   Ja iesaistītās VCB daļa uzkrātajā pašu kapitāla vērtībā pieaug atbilstoši tās kapitāla atslēgas svēruma pieaugumam 2007. gada 1. janvārī, šī iesaistītā VCB pārskaitījuma dienā pārskaita ECB summu, kas noteikta saskaņā ar 3. punktu.
   2.   Ja iesaistītās VCB daļa uzkrātajā pašu kapitāla vērtībā samazinās atbilstoši tās kapitāla atslēgas svēruma samazinājumam 2007. gada 1. janvārī, šī iesaistītā VCB pārskaitījuma dienā saņem no ECB summu, kas noteikta saskaņā ar 3. punktu.
   3.   Dienā pēc ECB Padomes apstiprinājuma ECB 2006. finanšu gada finanšu pārskatam vai pirms šīs dienas ECB aprēķina un katrai iesaistītajai VCB paziņo summu, kas šai iesaistītajai VCB jāpārskaita uz ECB, ja tiek piemērots 1. punkts, vai, summu, kas šai iesaistītajai VCB jāsaņem no ECB, ja tiek piemērots 2. punkts. Ņemot vērā noapaļošanu, summas, ko pārskaita vai saņem, aprēķina, uzkrāto pašu kapitāla vērtību reizinot ar katras iesaistītās VCB 2006. gada 31. decembra kapitāla atslēgas svēruma un 2007. gada 1. janvāra kapitāla atslēgas svēruma starpību, rezultātu dalot ar 100.
   4.   Šā panta 3. punktā minētās summas izsaka euro, un to pārskaitījuma termiņš ir 2007. gada 1. janvāris, tomēr faktiski tās pārskaita pārskaitījuma dienā.
   5.   Pārskaitījuma dienā iesaistītā VCB vai ECB, kurai jāveic pārskaitījums saskaņā ar 1. vai 2. punktu, atsevišķi pārskaita procentu maksājumus par laikposmu no 2007. gada 1. janvāra līdz pārskaitījuma dienai attiecībā uz katru no summām, kas jāpārskaita šai VCB vai ECB. Šo procentu maksājumu pārskaitītāji un saņēmēji ir to summu pārskaitītāji un saņēmēji, attiecībā uz kurām uzkrājušies procenti.
   6.   Ja uzkrātā pašu kapitāla vērtība ir mazāka par nulli, summas, kuras jāpārskaita vai jāsaņem saskaņā ar 3. punktu un 5. punktu, pārskaita virzienos, kas ir pretēji 3. punktā un 5. punktā norādītajiem.
   3. pants
   To prasību koriģēšana, kas ir ekvivalentas nodotajiem ārvalstu valūtas rezerves aktīviem
   1.   Ņemot vērā, ka Banka Slovenije prasības, kas ir ekvivalentas nodotajiem ārvalstu valūtas rezerves aktīviem, noteiks 2006. gada 30. decembra Lēmums ECB/2006/30 par to, kā Banka Slovenije apmaksā kapitālu, nodod ārvalstu valūtas rezerves aktīvus un izdara iemaksas Eiropas Centrālās bankas rezervēs un uzkrājumos (7), šis pants nosaka pārējo iesaistīto VCB to prasību koriģēšanu, kas ir ekvivalentas nodotajiem ārvalstu valūtas rezerves aktīviem.
   2.   Iesaistīto VCB prasības 2007. gada 1. janvārī koriģē atbilstīgi šo VCB koriģētajam kapitāla atslēgas svērumam. Iesaistīto VCB prasību vērtība 2007. gada 1. janvārī ir norādīta šī lēmuma pielikuma tabulas trešajā ailē.
   3.   Tiek uzskatīts, ka katra iesaistītā VCB, pamatojoties uz šiem noteikumiem un nepiemērojot citas formalitātes vai tiesību aktus, 2007. gada 1. janvārī ir nodevusi vai saņēmusi galīgo prasības vērtību (izteiktu euro), kas pretī tās nosaukumam norādīta šī lēmuma pielikuma tabulas ceturtajā ailē, kurā “-” nozīmē prasību, ko iesaistītā VCB nodod ECB, un “+” nozīmē prasību, ko ECB nodod iesaistītajai VCB.
   4.   Katra iesaistītā VCB pirmajā Eiropas Vienotās automatizētās reālā laika bruto norēķinu sistēmas (“TARGET”) darba dienā pēc 2007. gada 1. janvāra pārskaita vai saņem galīgo summu (izteiktu euro), kas pretī tās nosaukumam norādīta šī lēmuma pielikuma tabulas ceturtajā ailē, kurā “+” nozīmē summu, ko iesaistītā VCB pārskaita ECB, un “-” nozīmē summu, ko ECB pārskaita iesaistītajai VCB.
   5.   Pirmajā TARGET darba dienā pēc 2007. gada 1. janvāra ECB un tās iesaistītās VCB, uz kurām attiecas pienākums pārskaitīt summas saskaņā ar 4. punktu, par laikposmu no 2007. gada 1. janvāra līdz pārveduma dienai atsevišķi pārskaita arī procentu maksājumus par summām, kas jāpārskaita ECB un šīm iesaistītajām VCB. Šo procentu maksājumu pārskaitītāji un saņēmēji ir to summu pārskaitītāji un saņēmēji, attiecībā uz kurām uzkrājušies procenti.
   4. pants
   Vispārīgie noteikumi
   1.   Saskaņā ar 2. panta 5. punktu un 3. panta 5. punktu uzkrājamos procentus aprēķina katru dienu, izmantojot faktisko vairāk nekā 360 dienu aprēķināšanas metodi un likmi, kas atbilst Eiropas Centrālo banku sistēmas pēdējā galvenajā refinansēšanas operācijā lietotajai robežlikmei.
   2.   Pārskaitījumus saskaņā ar 2. panta 1., 2. un 5. punktu un 3. panta 4. un 5. punktu katru atsevišķi veic, izmantojot TARGET.
   3.   ECB un iesaistītās VCB, uz kurām attiecas pienākums veikt pārskaitījumus saskaņā ar 2. punktu, dod pienācīgus norādījumus, kas vajadzīgi, lai šos pārskaitījumus veiktu laikus.
   5. pants
   Nobeiguma noteikumi
   1.   Šis lēmums stājas spēkā 2007. gada 1. janvārī.
   2.   Ar šo no 2007. gada 1. janvāra tiek atcelts Lēmums ECB/2003/21 un Lēmums ECB/2004/8.
   3.   Atsauces uz Lēmumiem ECB/2003/21 un ECB/2004/8 uzskata par atsaucēm uz šo lēmumu.

      Frankfurtē pie Mainas, 2006. gada 15. decembrī.

            ECB priekšsēdētājs

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  Sk. šā Oficiālā Vēstneša 1 lpp.

      (2)  OV L 9, 15.1.2004., 36. lpp.

      (3)  OV L 205, 9.6.2004., 13. lpp.

      (4)  OV L 195, 15.7.2006., 25. lpp.

      (5)  OV L 236, 23.9.2003., 33. lpp.

      (6)  OV L 311, 26.11.2005., 41. lpp.

      (7)  Sk. šā Oficiālā Vēstneša 17 lpp.

      PIELIKUMS
      PRASĪBAS, KAS IR EKVIVALENTAS ĀRVALSTU VALŪTAS REZERVES AKTĪVIEM, KURI NODOTI ECB

                  Iesaistītā VCB

                  Prasība 2006. gada 31. decembrī, kas ir ekvivalenta ārvalstu valūtas rezerves aktīviem, kuri nodoti ECB
                  (EUR)

                  Prasība 2007. gada 1. janvārī, kas ir ekvivalenta ārvalstu valūtas rezerves aktīviem, kuri nodoti ECB
                  (EUR)

                  Pārskaitījuma summa
                  (EUR)

                  Nationale Bank van België/ Banque nationale de Belgique

                  1 419 101 951,42

                  1 423 341 995,63

                  +4 240 044,21

                  Deutsche Bundesbank

                  11 761 707 507,63

                  11 821 492 401,85

                  +59 784 894,22

                  Bank of Greece

                  1 055 840 342,96

                  1 046 595 328,50

                  -9 245 014,46

                  Banco de España

                  4 326 975 513,23

                  4 349 177 350,90

                  +22 201 837,67

                  Banque de France

                  8 275 330 930,88

                  8 288 138 644,21

                  +12 807 713,33

                  Central Bank and Financial Services Authority of Ireland

                  513 006 857,90

                  511 833 965,97

                  -1 172 891,93

                  Banca d’Italia

                  7 262 783 714,66

                  7 217 924 640,86

                  -44 859 073,80

                  Banque centrale du Luxembourg

                  87 254 013,80

                  90 730 275,34

                  +3 476 261,54

                  De Nederlandsche Bank

                  2 223 363 597,71

                  2 243 025 225,99

                  +19 661 628,28

                  Oesterreichische Nationalbank

                  1 157 451 203,42

                  1 161 289 917,84

                  +3 838 714,42

                  Banco de Portugal

                  982 331 062,21

                  987 203 002,23

                  +4 871 940,02

                  Banka Slovenije

                  0

                  183 995 237,74 (1)

                  + 183 995 237,74

                  Suomen Pankki

                  717 118 925,89

                  717 086 011,07

                  -32 914,82

                  Kopā (2):

                  39 782 265 621,70

                  40 041 833 998,13

                  + 259 568 376,43

         (1)  Jāpārskaita Lēmumā ECB/2006/30 noteiktajos datumos.

         (2)  Ņemot vērā noapaļošanu, kopsummas var neatbilst visu norādīto skaitļu summai.


title: Padomes Lēmums (ES) 2017/1243 (2017. gada 29. maijs) par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Starptautiskās jūrniecības organizācijas (SJO) Kuģošanas drošības komitejas 98. sesijā un Jūras vides aizsardzības komitejas 71. sesijā attiecībā uz SOLAS konvencijas II-1/23. noteikuma, SOLAS konvencijas II-2/9.4.1.3. noteikuma, 1994. un 2000. gada Starptautisko ātrgaitas kuģu kodeksu, Starptautiskā glābšanas līdzekļu kodeksa un MARPOL konvencijas VI pielikuma V papildinājuma grozījumu pieņemšanu

text:
               11.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 178/9

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2017/1243
   (2017. gada 29. maijs)
   par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Starptautiskās jūrniecības organizācijas (SJO) Kuģošanas drošības komitejas 98. sesijā un Jūras vides aizsardzības komitejas 71. sesijā attiecībā uz SOLAS konvencijas II-1/23. noteikuma, SOLAS konvencijas II-2/9.4.1.3. noteikuma, 1994. un 2000. gada Starptautisko ātrgaitas kuģu kodeksu, Starptautiskā glābšanas līdzekļu kodeksa un MARPOL konvencijas VI pielikuma V papildinājuma grozījumu pieņemšanu
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 100. panta 2. punktu saistībā ar tā 218. panta 9. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Savienības darbībai jūras transporta nozarē vajadzētu būt vērstai uz kuģošanas drošības uzlabošanu un jūras vides aizsardzību.

               (2)

               Starptautiskās jūrniecības organizācijas (SJO) Kuģošanas drošības komiteja (MSC) 97. sesijas sanāksmē apstiprināja Starptautiskās konvencijas par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (SOLAS konvencijas) II-1/23. un II-2/9.4.1.3. noteikuma, 1994. un 2000. gada Ātrgaitas kuģu kodeksu (HSC kodeksu), Starptautiskā glābšanas līdzekļu kodeksa (LSA kodeksa) un Rezolūcijas MSC.81(70) pielikuma grozījumus. Minētos grozījumus ir plānots pieņemt MSC 98. sesijā, kam jānotiek 2017. gada jūnijā.

               (3)

               SJO Jūras vides aizsardzības komiteja (MEPC) 70. sesijas sanāksmē vienojās par Starptautiskās konvencijas par kuģu izraisīta piesārņojuma novēršanu VI pielikuma (MARPOL konvencijas VI pielikuma) V papildinājuma grozījumiem attiecībā uz informāciju, kas jāiekļauj degvielas piegādes pavaddokumentā (DPP). Minētos grozījumus ir paredzēts pieņemt MEPC 71. sesijā, kam jānotiek 2017. gada jūlijā.

               (4)

               SJO MSC 95. un 96. sesijas sanāksmē apstiprināja vairākus SOLAS konvencijas noteikuma II-1 grozījumu projektus, kas attiecas uz sadalījumu un avārijas izturības prasībām. Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem attiecībā uz minētajiem grozījumiem, tika noteikta Padomes Lēmumā (ES) 2016/2077 (1).

               (5)

               SJO MSC 97. sesijas sanāksmē vienojās lielāko daļu SOLAS konvencijas noteikuma II-1 grozījumu projektu, kas attiecas uz sadalījumu un avārijas izturības prasībām, pieņemšanu pagaidām atlikt līdz tās 98. sesijai un saistībā ar II-1/6. noteikuma grozījumiem attiecībā uz obligātā iegrimes indeksa R formulu tā vienojās, ka turpmākiem II-1/6. noteikuma grozījumiem nebūtu jāpazemina pašreizējais drošības līmenis.

               (6)

               Nostāja, kas jāieņem Savienības vārdā, kā izklāstīts Lēmuma (ES) 2016/2077 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 2. panta 2. punktā, tādējādi paliek piemērojama.

               (7)

               SJO MSC 97. sesijas sanāksmē vienojās saskaņot II-1/22., II-1/23. un II-1/24. noteikuma tekstu, ņemot vērā to, ka līdzīgas prasības ir formulētas dažādi, un atjaunināt esošās savstarpējās norādes, nemainot iepriekš pieņemto grozījumu saturu. II-1/23. noteikums ir par īpašām prasībām attiecībā uz ro-ro pasažieru kuģiem un nav ietverts nostājā, kas jāpieņem Savienības vārdā, kā izklāstīts Lēmumā (ES) 2016/2077. Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/45/EK (2) piemēro pasažieru kuģiem un ātrgaitas pasažieru kuģiem, kas veic vietējos reisus. Minētās direktīvas 6. panta 2. punkta a) apakšpunkta i) punktā paredzēts, ka jauniem A klases pasažieru kuģiem ir pilnībā jāatbilst 1974. gada SOLAS konvencijas prasībām, ņemot vērā grozījumus.

               (8)

                  SOLAS konvencijas II-2/9.4.1.3. noteikuma grozījumi precizē prasības attiecībā uz logu ugunsizturību uz pasažieru kuģiem, uz kuriem ir ne vairāk par 36 pasažieriem, un uz kuģiem, kas paredzēti īpašiem nolūkiem, ar vairāk nekā 60 (bet ne vairāk par 240) personām uz kuģa. Kuģiem, uz kuriem ir ne vairāk par 36 pasažieriem, būtu jānodrošina tāds pats drošības līmenis kā tiem, uz kuriem ir vairāk par 36 pasažieriem. Direktīvu 2009/45/EK piemēro pasažieru kuģiem un ātrgaitas pasažieru kuģiem, kas veic vietējos reisus. Minētās direktīvas 6. panta 2. punkta a) apakšpunkta i) punktā paredzēts, ka jauniem A klases pasažieru kuģiem ir pilnībā jāatbilst 1974. gada SOLAS konvencijas prasībām, ņemot vērā grozījumus. Minētās direktīvas I pielikuma II-2. nodaļas B.10.4. daļa paredz, ka pasažieru kuģos, kuri pārvadā ne vairāk kā 36 pasažierus, īpaša uzmanība jāpievērš to logu ugunsizturībai, kuri iziet uz atklātām vai slēgtām zonām, kur notiek iekāpšana glābšanas laivās un plostos, un to logu ugunsizturībai, kuri atrodas zem šīm zonām tādā pozīcijā, ka to sabojāšanās ugunsgrēka laikā aizkavētu glābšanas laivu vai glābšanas plostu nolaišanu vai iekāpšanu tajos.

               (9)

               Ar HSC kodeksu grozījumiem tiek precizēta HSC kodeksu 8.10.1.4. līdz 8.10.1.6. punkta piemērošana attiecībā uz atbrīvojumu no prasības turēt dežūrlaivas uz ātrgaitas kuģiem, kas īsāki nekā attiecīgi 20 m un 30 m. Ātrgaitas kuģi, kuri ir īsāki nekā 30 m 2000. gada HSC kodeksa nolūkā un īsāki nekā 20 m 1994. gada HSC kodeksa nolūkā, var tikt atbrīvoti no prasības turēt uz kuģa dežūrlaivu ar noteikumu, ka ir izpildītas abu HSC kodeksu 8.10.1.6. punkta prasības, kuras ietver jaunu punktu, nosakot, ka bezpalīdzīgu cilvēku jāvar no ūdens izvilkt horizontālā vai gandrīz horizontālā stāvoklī. Direktīvu 2009/45/EK piemēro pasažieru kuģiem un ātrgaitas pasažieru kuģiem, kas veic vietējos reisus. Minētās direktīvas 6. panta 2. punkta a) apakšpunkta i) punktā paredzēts, ka jauniem A klases pasažieru kuģiem ir pilnībā jāatbilst 1974. gada SOLAS konvencijas prasībām, ņemot vērā grozījumus.

               (10)

                  LSA kodekss paredz starptautiskās prasības attiecībā uz glābšanas līdzekļiem, uz kuriem attiecas 1974. gada SOLAS konvencijas ar grozījumiem III nodaļa. LSA kodeksa 6.1.1.5. un 6.1.1.6. punkta un Rezolūcijas MSC.81(70) pielikuma 1. daļas 8.1.1. punkta grozījumi nodrošina konsekvenci ar statiskajiem testiem un statisko testu slodzēm, kādas jāiztur nolaišanas ierīcēm, tostarp to konstrukcijām un vinčām. Minētos grozījumus būtu jāuzskata par nelielām korekcijām. Nolaišanas ierīces un vinčas ir uzskaitītas Komisijas Īstenošanas regulā (ES) 2017/306 (3), kurā ir atsauce uz LSA kodeksu un Rezolūciju MSC.81(70) saistībā ar MED/1.21., 1.23., 1.24. un 1.25. punktu, kas attiecas uz nolaišanas ierīcēm, kā arī saistībā ar MED/1.41.a, 1.41.b, 1.41.c, 1.41.d, 1.41.e punktu, kas attiecas uz vinčām. Tāpēc tās ir Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/90/ES (4) darbības jomā.

               (11)

               Grozījumi MARPOL konvencijas VI pielikuma V papildinājumā precizēts, ka attiecībā uz kuģiem, kuri izpilda prasības par sēra saturu degvielā sēra emisiju kontroles zonās ((S)ECA), izmantojot līdzvērtīgas metodes (izplūdes gāzu attīrīšanas sistēmas (EGCS)), piegādātājam pēc pircēja paziņojuma var atļaut deklarēt degvielas piegādes pavaddokumentā (DPP), ka degviela paredzēta izmantošanai kuģī, kas ar līdzvērtīgiem līdzekļiem izpilda prasības attiecībā uz sēra saturu. Ņemot vērā, ka arvien lielāks skaits kuģu ir aprīkoti ar EGCS, grozījumi MARPOL konvencijas VI pielikuma V papildinājumā ir nepieciešami, lai saskaņotu DPP standarta tekstu ar faktu, ka kuģi var turpināt izmantot degvielu ar augstāku sēra saturu pat pēc tam, kad 2015. gada 1. janvārī stājās spēkā prasības par 0,10 % sēra saturu (S)ECA. MARPOL konvencijas VI pielikuma prasības, kas attiecas uz SOx emisiju ierobežošanu, ir īstenotas Savienības tiesību aktos ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2016/802 (5). Minētās direktīvas 6. panta 9. punkta b) un c) apakšpunkts un 13. panta 2. punkta a) apakšpunkts atsaucas uz DPP kā galveno mehānismu, kas nodrošina atbilstību direktīvai. Līdzvērtīgus līdzekļus prasību izpildei uzskata par alternatīviem emisiju samazināšanas paņēmieniem, kā noteikts minētās direktīvas 2. panta o) punktā, un tos var izmantot ar noteikumu, ka kuģi, kuri izmanto emisiju samazināšanas paņēmienus, pastāvīgi sasniedz tādu sēra dioksīda emisiju samazinājumu, kas ir vismaz līdzvērtīgs samazinājumam, kādu sasniegtu, ja izmantotu kuģu degvielas, kuras atbilst minētās direktīvas prasībām.

               (12)

               Savienība nav ne SJO locekle, ne attiecīgo konvenciju un kodeksu līgumslēdzēja puse. Tādēļ Padomei būtu jāpilnvaro dalībvalstis paust Savienības nostāju un dot savu piekrišanu uzņemties saistības, kas izriet no minētajiem grozījumiem, ciktāl minētie grozījumi ietilpst Savienības ekskluzīvajā kompetencē,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem SJO Kuģošanas drošības komitejas 98. sesijā, ir piekrist, ka tiek pieņemti šādi grozījumi:

               a)

                  SOLAS konvencijas II-1/23. noteikuma grozījumi, kā izklāstīti SJO dokumenta MSC 97/WP.5 1. pielikumā, ņemot vērā SJO dokumentā MSC 97/3/5 un MSC 97/3/4 ierosinātās izmaiņas;

               b)

                  SOLAS konvencijas II-2/9.4.1.3. noteikuma grozījumi, kā izklāstīti SJO dokumenta MSC 97/22/Add.1 13. pielikumā;

               c)

                  HSC kodeksu grozījumi, kā izklāstīti SJO dokumenta MSC 97/22/Add.1 15. un 16. pielikumā;

               d)

                  LSA kodeksa un Rezolūcijas MSC.81(70) pielikuma grozījumi, kā izklāstīti SJO dokumenta MSC 97/22/Add.1 17. pielikumā un SJO dokumenta MSC 98/3/1 1. pielikumā.

         2. pants
   Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem SJO Jūras vides aizsardzības komitejas 71. sesijā, ir piekrist tam, ka tiek pieņemti MARPOL konvencijas VI pielikuma V papildinājuma grozījumi, kā izklāstīti SJO dokumenta MEPC 70/18/Add.1 7. pielikumā.
   3. pants
   1.   Nostāju, kas jāieņem Savienības vārdā, kā izklāstīts 1. un 2. pantā, pauž dalībvalstis, kuras ir SJO locekles, kopīgi rīkojoties Savienības interesēs.
   2.   Par nelielām izmaiņām 1. un 2. pantā minētajās nostājās var vienoties bez turpmāka Padomes lēmuma.
   4. pants
   Ar šo dalībvalstis tiek pilnvarotas Savienības interesēs dot savu piekrišanu uzņemties saistības, kas izriet no 1. un 2. pantā minētajiem grozījumiem, ciktāl minētie grozījumi ietilpst Savienības ekskluzīvajā kompetencē.
   5. pants
   Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2017. gada 29. maijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         C. CARDONA

      (1)  Padomes Lēmums (ES) 2016/2077 (2016. gada 17. oktobris) par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Starptautiskās Jūrniecības organizācijas (SJO) Jūras vides aizsardzības komitejas 70. sesijā un Kuģošanas drošības komitejas 97. sesijā attiecībā uz MARPOL konvencijas VI pielikuma, SOLAS konvencijas II-1. noteikuma, SOLAS konvencijas III/1.4., III/30. un III/37. noteikuma, SOLAS konvencijas II-2/1. un II-2/10. noteikuma, SOLAS konvencijas II-1/3.–12. noteikuma, STCW konvencijas un kodeksa, Ugunsdrošības sistēmu kodeksa un 2011. gada Pastiprinātās apsekošanas programmas kodeksa grozījumu pieņemšanu (OV L 320, 26.11.2016., 36. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/45/EK (2009. gada 6. maijs) par pasažieru kuģu drošības noteikumiem un standartiem (OV L 163, 25.6.2009., 1. lpp.).

      (3)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2017/306 (2017. gada 6. februāris), ar ko norāda kuģu aprīkojumam piemērojamās projektēšanas, būvniecības un veiktspējas prasības un testēšanas standartus (OV L 48, 24.2.2017., 1. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/90/ES (2014. gada 23. jūlijs) par kuģu aprīkojumu un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 96/98/EK (OV L 257, 28.8.2014., 146. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/802 (2016. gada 11. maijs), ar ko paredz sēra satura samazināšanu konkrētiem šķidrā kurināmā veidiem (OV L 132, 21.5.2016., 58. lpp.).


title: Padomes Lēmums (ES) 2016/551 (2016. gada 23. marts) par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā ir jāieņem Apvienotajā atpakaļuzņemšanas komitejā attiecībā uz Apvienotās atpakaļuzņemšanas komitejas lēmumu par īstenošanas pasākumiem, ar kuriem no 2016. gada 1. jūnija piemēro Nolīguma starp Eiropas Savienību un Turcijas Republiku par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas neatļauti, 4. un 6. pantu

text:
               9.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 95/9

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2016/551
   (2016. gada 23. marts)
   par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā ir jāieņem Apvienotajā atpakaļuzņemšanas komitejā attiecībā uz Apvienotās atpakaļuzņemšanas komitejas lēmumu par īstenošanas pasākumiem, ar kuriem no 2016. gada 1. jūnija piemēro Nolīguma starp Eiropas Savienību un Turcijas Republiku par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas neatļauti, 4. un 6. pantu
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 79. panta 3. punktu saistībā ar tā 218. panta 9. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Nolīgums starp Eiropas Savienību un Turcijas Republiku par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas neatļauti (“nolīgums”), tika noslēgts ar Padomes Lēmumu 2014/252/ES (1) un stājās spēkā 2014. gada 1. oktobrī. Saskaņā ar nolīguma 24. panta 3. punktu nolīguma 4. un 6. panta noteikumi, kas attiecas uz trešo valstu pilsoņu un bezvalstnieku atpakaļuzņemšanu, ir jāpiemēro no 2017. gada 1. oktobra.

               (2)

               Augstākā līmeņa sanāksmē 2015. gada 29. novembrī Savienība un Turcija pauda savu politisko vienošanos par to, ka nolīgums ir pilnībā jāpiemēro no 2016. gada 1. jūnija.

               (3)

               Nolīguma 19. panta 1. punkta b) apakšpunktā ir paredzēts, ka Apvienotā atpakaļuzņemšanas komiteja lemj par īstenošanas pasākumiem, kas vajadzīgi nolīguma vienādai piemērošanai. Tāpēc būtu lietderīgi ar Apvienotās atpakaļuzņemšanas komitejas lēmumu noteikt vajadzīgos īstenošanas pasākumus, lai panāktu, ka pienākumi saskaņā ar nolīguma 4. un 6. pantu tiek piemēroti jau no 2016. gada 1. jūnija.

               (4)

               Apvienotajai Karalistei nolīgums ir saistošs, tāpēc tā piedalās šā lēmuma pieņemšanā.

               (5)

               Īrijai nolīgums nav saistošs un nav jāpiemēro, tāpēc tā nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā.

               (6)

               Dānijai nolīgums nav saistošs un nav jāpiemēro, tāpēc tā nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā.

               (7)

               Ņemot vērā iepriekš minēto, ir jānosaka nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Apvienotajā atpakaļuzņemšanas komitejā attiecībā uz Apvienotās atpakaļuzņemšanas komitejas lēmumu par īstenošanas pasākumiem, ar kuriem no 2016. gada 1. jūnija piemēro nolīguma 4. un 6. pantu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Nostājas, kas Savienības vārdā ir jāieņem ES un Turcijas Apvienotajā atpakaļuzņemšanas komitejā attiecībā uz Apvienotās atpakaļuzņemšanas komitejas lēmumu par īstenošanas pasākumiem, ar kuriem no 2016. gada 1. jūnija piemēro Nolīguma starp Eiropas Savienību un Turcijas Republiku par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas neatļauti, 4. un 6. pantu, pamatā ir Apvienotās atpakaļuzņemšanas komitejas lēmuma projekts, kas pievienots šim lēmumam.
   Nelielus grozījumus minētajā lēmuma projektā var pieņemt bez Padomes papildu lēmuma.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2016. gada 23. martā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         A.G. KOENDERS

      (1)  Padomes Lēmums 2014/252/ES (2014. gada 14. aprīlis) par to, lai noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Turcijas Republiku par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas neatļauti (OV L 134, 7.5.2014., 1. lpp.).

      PROJEKTS
      APVIENOTĀS ATPAKAĻUZŅEMŠANAS KOMITEJAS, KAS IZVEIDOTA AR NOLĪGUMU STARP EIROPAS SAVIENĪBU UN TURCIJAS REPUBLIKU PAR TĀDU PERSONU ATPAKAĻUZŅEMŠANU, KURAS UZTURAS NEATĻAUTI, LĒMUMS Nr. 2/2016
      (… gada …)
      par īstenošanas pasākumiem, ar kuriem no 2016. gada 1. jūnija piemēro nolīguma 4. un 6. pantu
      KOMITEJA,
      ņemot vērā Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Turcijas Republiku par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas neatļauti, un jo īpaši tā 19. panta 1. punkta b) apakšpunktu,
      tā kā:

                  (1)

                  Nolīgums starp Eiropas Savienību un Turcijas Republiku par tādu personu atpakaļuzņemšanu, kuras uzturas neatļauti (“nolīgums”), stājās spēkā 2014. gada 1. oktobrī.

                  (2)

                  Nolīguma 24. panta 3. punktā ir paredzēts, ka nolīguma 4. un 6. pantā izklāstītos pienākumus, kas attiecas uz trešo valstu pilsoņu un bezvalstnieku atpakaļuzņemšanu, sāk piemērot tikai pēc trīs gadiem no nolīguma stāšanās spēkā.

                  (3)

                  Ņemot vērā politisko vienošanos, ko abas puses panāca ES un Turcijas augstākā līmeņa sanāksmē 2015. gada 29. novembrī par to, ka nolīgumu sāk pilnībā piemērot no 2016. gada jūnija,

            IR NOLĒMUSI PIEŅEMT ŠĀDUS ĪSTENOŠANAS PASĀKUMUS.
      1. pants
      Nolīguma 4. un 6. pantā izklāstītie pienākumi, kas attiecas uz trešo valstu pilsoņu un bezvalstnieku atpakaļuzņemšanu, tiks piemēroti no 2016. gada 1. jūnija.
      2. pants
      Šis lēmums ir saistošs pēc iekšējo procedūru veikšanas, kas paredzētas Pušu tiesību aktos.

         …,

            …

               (Eiropas Savienības vārdā)

            …

               (Turcijas Republikas vārdā)