title: Padomes Lēmums (ES) 2015/1523 (2015. gada 14. septembris), ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā

text:
               15.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 239/146

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/1523
   (2015. gada 14. septembris),
   ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 78. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 78. panta 3. punktā noteikts – ja viena vai vairākas dalībvalstis saskaras ar ārkārtas situāciju, ko raksturo pēkšņs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums, Padome pēc Komisijas priekšlikuma un pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu var paredzēt pagaidu pasākumus attiecīgās dalībvalsts vai dalībvalstu labā.

               (2)

               Saskaņā ar LESD 80. pantu uz Savienības politikas nostādnēm robežpārbaužu, patvēruma un imigrācijas jomā un to īstenošanu ir jāattiecas solidaritātes principam un atbildības, tostarp tās finansiālo seku, taisnīga sadalījuma principam starp dalībvalstīm, bet Savienības aktos, kas pieņemti šajā jomā, jāiekļauj atbilstīgi pasākumi, lai šis princips stātos spēkā.

               (3)

               Nesenā krīzes situācija Vidusjūras reģionā lika Savienības iestādēm nekavējoties apzināties ārkārtējās migrantu plūsmas šajā reģionā un aicināt īstenot konkrētus solidaritātes pasākumus ar dalībvalstīm, kuras savas ģeogrāfiskās atrašanās vietas dēļ pirmās saskaras ar migrāciju. Jo īpaši ārlietu un iekšlietu ministru kopīgajā sanāksmē 2015. gada 20. aprīlī Komisija iepazīstināja ar desmit punktu plānu nekavējoties veicamiem pasākumiem, lai reaģētu uz šo krīzi, tostarp apņemšanos izskatīt iespējas saistībā ar ārkārtas pārcelšanas mehānismu.

               (4)

               Eiropadome 2015. gada 23. aprīļa sanāksmē inter alia nolēma pastiprināt iekšējo solidaritāti un atbildību un apņēmās jo īpaši palielināt ārkārtas palīdzību dalībvalstīm, kuras savas ģeogrāfiskās atrašanās vietas dēļ pirmās saskaras ar migrāciju, izskatīt iespējas organizēt ārkārtas pārcelšanu uz brīvprātības principa starp visām dalībvalstīm, kā arī izvietot Eiropas Patvēruma atbalsta biroja (EASO) vienības dalībvalstīs, kuras savas ģeogrāfiskās atrašanās vietas dēļ pirmās saskaras ar migrāciju, lai varētu kopā apstrādāt starptautiskas aizsardzības pieteikumus, tostarp veikt reģistrāciju un paņemt pirkstu nospiedumus.

               (5)

               Eiropas Parlaments 2015. gada 28. aprīļa rezolūcijā atkārtoti norādīja, ka Savienībai, reaģējot uz nesenajām traģēdijām Vidusjūrā, jārīkojas solidāri, taisnīgi jāsadala atbildība un jāpastiprina centieni šajā jomā attiecībā uz tām dalībvalstīm, kuras uzņem vislielāko skaitu bēgļu un starptautiskas aizsardzības pieteikuma iesniedzēju absolūtos skaitļos vai relatīvi.

               (6)

               Eiropadome 2015. gada 25. un 26. jūnija sanāksmē inter alia nolēma, ka paralēli būtu jārīkojas trīs galvenajos virzienos – pārcelšana/pārmitināšana, atgriešana/atpakaļuzņemšana/reintegrācija un sadarbība ar izcelsmes un tranzīta valstīm. Ņemot vērā pašreizējo ārkārtas situāciju un apņemšanos stiprināt solidaritāti un atbildību, Eiropadome jo īpaši vienojās par to, ka divos gados pagaidu un izņēmuma kārtā no Itālijas un Grieķijas uz citām dalībvalstīm tiktu pārceltas 40 000 personas, kurām nepārprotami ir vajadzīga starptautiskā aizsardzība. Tā aicināja ātri pieņemt Padomes lēmumu šajā sakarā un secināja, ka šajā nolūkā dalībvalstīm būtu konsensa ceļā jāvienojas par šādu personu sadali, atspoguļojot dalībvalstu konkrētās situācijas.

               (7)

               Konkrētās dalībvalstu situācijas izriet jo īpaši no migrācijas plūsmām citos ģeogrāfiskajos reģionos, piemēram, no Rietumbalkānu migrācijas ceļa.

               (8)

               Vairākas dalībvalstis 2014. gadā saskārās ar migrantu, kas ierodas to teritorijās, tostarp starptautiskas aizsardzības pieteikuma iesniedzēju, kopskaita ievērojamu pieaugumu, un dažas dalībvalstis joprojām ar to saskaras 2015. gada pirmajos mēnešos. Vairākām dalībvalstīm Komisija sniedza ārkārtas finanšu palīdzību un EASO operatīvo atbalstu, lai palīdzētu tām pārvarēt šo problēmu.

               (9)

               No dalībvalstīm, kuras saskārās ar ievērojamu spiedienu, un ņemot vērā nesenos traģiskos notikumus Vidusjūrā, īpaši jāizceļ Itālija un Grieķija, kur ieceļoja nepieredzēti daudz migrantu, tostarp starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju, kam nepārprotami vajadzīga starptautiskā aizsardzība, un šis pieplūdums radīja ievērojamu spiedienu uz šo valstu migrācijas un patvēruma sistēmām.

               (10)

               Saskaņā ar datiem no Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie ārējām robežām (Frontex) Vidusjūras centrālā un austrumu daļa ir bijusi galvenā nelikumīgas robežšķērsošanas vieta Savienībā 2014. gadā. 2014. gadā Itālijā vien ir nelikumīgi ieceļojuši vairāk nekā 170 000 migrantu – par 277 % vairāk salīdzinājumā ar 2013. gadu. Pastāvīgs pieaugums bija vērojams arī Grieķijā, kuru sasniedza 50 000 nelikumīgo migrantu – par 153 % vairāk salīdzinājumā ar 2013. gadu. 2015. gadā kopējais skaits palielinājās vēl vairāk. Pirmajos sešos mēnešos Itālijā nelikumīgo robežšķērsošanas gadījumu skaits palielinājās par 5 % salīdzinājumā ar to pašu laikposmu iepriekšējā gadā. Tajā pašā laikposmā Grieķijā strauji palielinājās nelikumīgo robežšķērsošanas gadījumu skaits – salīdzinājumā ar 2014. gada pirmajiem sešiem mēnešiem pieaugums bija seškārtīgs (vairāk nekā 76 000 laikposmā no 2015. gada janvāra līdz jūnijam salīdzinājumā ar 11 336 laikposmā no 2014. gada janvāra līdz jūnijam). Ievērojama daļa no kopējā nelikumīgo migrantu skaita šajos abos reģionos ietvēra migrantus ar tādu valstspiederību, kam saskaņā ar Eurostat datiem ir bijis liels atzīšanas īpatsvars Savienības mērogā.

               (11)

               Saskaņā ar Eurostat datiem Itālijā 2014. gadā starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniedza 64 625 personas salīdzinājumā ar 26 920 personām 2013. gadā (tas ir pieaugums par 143 %). Mazāks pieteikumu skaita pieaugums bija vērojams Grieķijā – 9 430 pieteikuma iesniedzēji (tas ir pieaugums par 15 %). 2015. gada pirmajā ceturksnī starptautiskās aizsardzības pieteikumu Itālijā iesniedza 15 250 personas (kas ir par 47 % vairāk nekā 2014. gada pirmajā ceturksnī) un Grieķijā – 2 615 personas (tas ir par 28 % vairāk nekā 2014. gada pirmajā ceturksnī).

               (12)

               Līdz šim migrācijas un patvēruma politikas satvarā ir veikti vairāki pasākumi, lai atbalstītu Itāliju un Grieķiju, tostarp sniedzot tām ievērojamu ārkārtas palīdzību un EASO operatīvo atbalstu. Itālija un Grieķija ir bijušas otrā un trešā lielākā labumguvēja no finansējuma, kas tika piešķirts 2007.–2013. gadā vispārīgajā programmā “Solidaritāte un migrācijas plūsmu pārvaldība” (SOLID), un tās turklāt saņēma arī ievērojamu ārkārtas finansējumu. Itālija un Grieķija joprojām ir galvenās labumguvējas no Patvēruma, migrācijas un integrācijas fonda (AMIF) 2014.–2020. gadā.

               (13)

               Ņemot vērā pašreizējo nestabilitāti un konfliktus Itālijas un Grieķijas tiešā tuvumā, ir ļoti iespējams, ka turpināsies ievērojams un palielināts spiediens uz šo valstu migrācijas un patvēruma sistēmām un ka lielai daļai migrantu varētu būt nepieciešama starptautiska aizsardzība. Tas liecina, ka ir noteikti jāizrāda solidaritāte Itālijai un Grieķijai un līdz šim to atbalstam veiktie pasākumi jāpapildina ar pagaidu pasākumiem patvēruma un migrācijas jomā.

               (14)

               Vienlaikus Itālijai un Grieķijai būtu jāizstrādā strukturāli risinājumi, ar ko risina ārkārtas spiedienus uz to patvēruma un migrācijas sistēmām. Šajā lēmumā noteiktajiem pasākumiem tādēļ vajadzētu būt cieši saistītiem ar noturīgas un stratēģiskas sistēmas izveidi Itālijā un Grieķijā, lai reaģētu uz krīzes situāciju un pastiprinātu notiekošo reformu procesu šajās jomās. Šajā sakarībā Itālijai un Grieķijai šā lēmuma spēkā stāšanās dienā katrai būtu jāiesniedz Komisijai ceļvedis, kurā būtu ietverti pienācīgi pasākumi patvēruma, sākotnējās uzņemšanas un atgriešanas jomā, lai stiprinātu šo valstu sistēmu kapacitāti, kvalitāti un efektivitāti šajās jomās, kā arī pasākumi, ar kuriem nodrošina šā lēmuma pienācīgu īstenošanu, lai šīs valstis pēc šā lēmuma piemērošanas termiņa beigām varētu labāk pārvaldīt iespējamu palielinātu migrantu pieplūdumu to teritorijās.

               (15)

               Paturot prātā to, ka Eiropadome vienojās par savstarpēji saistītu pasākumu kopumu, Komisijai būtu jādod pilnvaras, vajadzības gadījumā un pirms tam dodot attiecīgajām valstīm iespēju izklāstīt savu viedokli, apturēt šā lēmuma piemērošanu uz ierobežotu laikposmu, ja Itālija vai Grieķija neievēro savas saistības šajā sakarībā.

               (16)

               Ja kāda dalībvalsts saskartos ar līdzīgu ārkārtas situāciju, ko raksturo pēkšņs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums, Padome, pamatojoties uz LESD 78. panta 3. punktu, pēc Komisijas priekšlikuma un pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu var pieņemt pagaidu pasākumus attiecīgās dalībvalsts labā. Šādi pasākumi vajadzības gadījumā var ietvert šajā lēmumā paredzēto attiecīgās dalībvalsts pienākumu atcelšanu.

               (17)

               Saskaņā ar LESD 78. panta 3. punktu Itālijas un Grieķijas labā paredzētajiem pasākumiem vajadzētu būt pagaidu pasākumiem. 24 mēneši ir samērīgs laikposms, lai nodrošinātu, ka šajā lēmumā paredzētajiem pasākumiem ir patiesa ietekme, atbalstot Itāliju un Grieķiju, tām risinot problēmas saistībā ar ievērojamām migrantu plūsmām to teritorijās.

               (18)

               Pasākumi pārcelšanai no Itālijas un Grieķijas, kā izklāstīts šajā lēmumā, ietver pagaidu atkāpi no Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 604/2013 (1) 13. panta 1. punktā paredzētā noteikuma, saskaņā ar kuru Itālija un Grieķija citādi būtu atbildīgas par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, pamatojoties uz minētās regulas III nodaļā noteikto kritēriju, kā arī pagaidu atkāpi no procedūras etapiem, tostarp termiņiem, kas noteikti minētās regulas 21., 22. un 29. pantā. Pārējie Regulas (ES) Nr. 604/2013 noteikumi, tostarp īstenošanas noteikumi, kas paredzēti Komisijas Regulā (EK) Nr. 1560/2003 (2) un Komisijas Īstenošanas regulā (ES) Nr. 118/2014 (3), joprojām ir piemērojami, tostarp tur ietvertie noteikumi par pārsūtītājas dalībvalsts pienākumu segt izmaksas, kas nepieciešamas pieteikuma iesniedzēja pārsūtīšanai uz pārcelšanas mērķa dalībvalsti, un par sadarbību saistībā ar pārsūtīšanu starp dalībvalstīm, kā arī par informācijas nosūtīšanu, izmantojot DubliNet elektroniskās komunikācijas tīklu.
               Šajā lēmumā ir paredzēta arī atkāpe attiecībā uz starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēja piekrišanu, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 516/2014 (4) 7. panta 2. punktā.

               (19)

               Pārcelšanas pasākumi neatbrīvo dalībvalstis no Regulas (ES) Nr. 604/2013 piemērošanas pilnībā, ietverot noteikumus, kuri saistīti ar ģimenes atkalapvienošanos, nepavadītu nepilngadīgo īpašu aizsardzību, un klauzulas par rīcības brīvību humānu apsvērumu dēļ.

               (20)

               Bija jāizdara izvēle attiecībā uz kritērijiem, kas jāpiemēro, lemjot, kurus un cik pieteikuma iesniedzējus pārcelt no Itālijas un Grieķijas, neskarot valsts līmeņa lēmumus par patvēruma pieteikumiem. Ir izstrādāta skaidra un darboties spējīga sistēma, pamatojoties uz to, cik (pēc Eurostat datiem, izmantojot jaunāko pieejamo statistiku) gadījumos (vidēji) pirmajā instancē Savienības līmenī tiek piešķirta starptautiska aizsardzība no visiem lēmumiem, kas tiek pieņemti pirmajā instancē Savienībā attiecībā uz patvēruma pieteikumiem starptautiskas aizsardzības saņemšanai. No vienas puses, šim slieksnim būtu maksimāli jānodrošina, ka visi pieteikuma iesniedzēji, kuriem nepārprotami ir nepieciešama starptautiska aizsardzība, varētu pilnībā un ātri izmantot savas tiesības uz aizsardzību pārcelšanas mērķa valstī. No otras puses, tam būtu, cik iespējams, maksimāli jānovērš tas, ka pieteikuma iesniedzēji, kuri, iespējams, uz pieteikumu saņems negatīvu atbildi, tiek pārcelti uz citu dalībvalsti un tādējādi tiek nepamatoti pagarināta viņu uzturēšanās Savienībā. Šajā lēmumā būtu jāizmanto 75 % slieksnis, kas noteikts, pamatojoties uz jaunākajiem pieejamajiem atjauninātajiem Eurostat ceturkšņa datiem par lēmumiem pirmajā instancē.

               (21)

               Pagaidu pasākumi ir paredzēti, lai mazinātu ievērojamo spiedienu uz Itāliju un Grieķiju patvēruma jomā, jo īpaši – pārceļot ievērojamu skaitu pieteikuma iesniedzēju, kuriem nepārprotami vajadzīga starptautiska aizsardzība un kuri ir ieceļojuši Itālijā vai Grieķijā pēc šā lēmuma piemērošanas dienas. Ņemot par pamatu trešo valstu valstspiederīgo kopējo skaitu, kuri 2014. gadā nelikumīgi ieceļojuši Itālijā vai Grieķijā, un to personu skaitu, kurām nepārprotami vajadzīga starptautiska aizsardzība, no Itālijas un Grieķijas kopumā būtu jāpārceļ 40 000 pieteikuma iesniedzēju, kuriem nepārprotami vajadzīga starptautiska aizsardzība. Tas ir apmēram 40 % no kopējā trešo valstu valstspiederīgo skaita, kuriem nepārprotami vajadzīga starptautiska aizsardzība un kuri nelikumīgi ieceļojuši Itālijā vai Grieķijā 2014. gadā. Tādējādi šajā lēmumā ierosinātais pārcelšanas pasākums nodrošina taisnīgu sloga sadali starp Itāliju un Grieķiju, no vienas puses, un pārējām dalībvalstīm, no otras puses. Ņemot vērā šos pašus pieejamos kopējos skaitļus par 2014. gadu un 2015. gada pirmajiem četriem mēnešiem Itālijā salīdzinājumā ar Grieķiju, 60 % no šiem pieteikuma iesniedzējiem būtu jāpārceļ no Itālijas un 40 % no Grieķijas.

               (22)

               2015. gada 20. jūlijā, apsverot konkrētus apstākļus dalībvalstīs, vienprātīgi tika pieņemta Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju rezolūcija par 40 000 personu, kurām nepārprotami nepieciešama starptautiska aizsardzība, pārcelšanu no Itālijas un Grieķijas. Divu gadu laikposmā 24 000 personu būtu jāpārceļ no Itālijas un 16 000 personu būtu jāpārceļ no Grieķijas.

               (23)

               Patvēruma, migrācijas un integrācijas fonds (AMIF), kas izveidots ar Regulu (ES) Nr. 516/2014, sniedz atbalstu noslogojuma sadales darbībām, par ko panākta vienošanās starp dalībvalstīm, un tas ir atvērts politikas turpmākai attīstībai šajā jomā. Regulas (ES) Nr. 516/2014 7. panta 2. punktā paredzēta iespēja dalībvalstīm īstenot pasākumus saistībā ar starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju pārsūtīšanu atbilstīgi to valsts programmām, bet tās 18. pantā paredzēta vienreizēja maksājuma iespēja EUR 6 000 apmērā par katru starptautiskās aizsardzības saņēmēju, kas pārsūtīts no citas dalībvalsts.

               (24)

               Tā kā šis lēmums nozīmē politikas turpmāku attīstību šajā jomā, lai īstenotu solidaritātes principu un atbildības taisnīgu sadali, ir jānodrošina, lai dalībvalstis, uz kurām, ievērojot šo lēmumu, no Itālijas vai Grieķijas pārceļ pieteikuma iesniedzējus, kam nepārprotami vajadzīga starptautiska aizsardzība, par katru pārcelto personu saņemtu vienreizēju maksājumu, kurš atbilst Regulas (ES) Nr. 516/2014 18. pantā paredzētajam maksājumam, proti, EUR 6 000, un tiek veikts saskaņā ar tām pašām procedūrām. Tas nozīmē ierobežotu pagaidu atkāpšanos no Regulas (ES) Nr. 516/2014 18. panta, jo vienreizējais maksājums būtu jāmaksā par pārceltajiem pieteikuma iesniedzējiem, nevis starptautiskās aizsardzības saņēmējiem. Šāds pagaidu paplašinājums iespējamo vienreizējā maksājuma saņēmēju lokam, šķiet, patiesi ir ar šo lēmumu izveidotās ārkārtas shēmas sastāvdaļa.

               (25)

               Ir jānodrošina, ka tiek ieviesta ātras pārcelšanas procedūra un ka pagaidu pasākumu īstenošanā dalībvalstis cieši administratīvi sadarbojas un EASO sniedz operatīvu atbalstu.

               (26)

               Visā pārcelšanas procedūras laikā līdz pat pieteikuma iesniedzēja pārsūtīšanai būtu jāņem vērā valsts drošības un sabiedriskās kārtības apsvērumi. Pilnībā ievērojot pieteikuma iesniedzēju pamattiesības, tostarp attiecīgos noteikumus par datu aizsardzību, ja dalībvalstij ir pamatots iemesls uzskatīt, ka pieteikuma iesniedzējs rada draudus tās valsts drošībai vai sabiedriskajai kārtībai, tai būtu par to jāinformē pārējās dalībvalstis.

               (27)

               Lemjot par to, kuri pieteikuma iesniedzēji, kam nepārprotami vajadzīga starptautiska aizsardzība, būtu jāpārceļ no Itālijas un Grieķijas, priekšroka būtu dodama mazāk aizsargātiem pieteikuma iesniedzējiem Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/33/ES (5) 21. un 22. panta nozīmē. Šajā sakarībā vispirms būtu jāņem vērā jebkuras pieteikuma iesniedzēju īpašās vajadzības, tostarp veselība. Vienmēr būtu arī pirmām kārtām jāņem vērā bērna intereses.

               (28)

               Turklāt, lai nolemtu, kurai konkrētai dalībvalstij vajadzētu būt pārcelšanas mērķa dalībvalstij, īpaša uzmanība būtu jāpievērš attiecīgo pieteikuma iesniedzēju īpašām prasmēm un iezīmēm, piemēram, valodu zināšanām un citām individuālām norādēm, kas pamatotas ar pierādītām ģimenes, kultūras vai sociālajām saiknēm, kuras varētu palīdzēt viņiem integrēties pārcelšanas mērķa dalībvalstī. Īpaši neaizsargātu pieteikuma iesniedzēju gadījumā uzmanība būtu jāpievērš pārcelšanas mērķa dalībvalsts spējai sniegt šiem pieteikuma iesniedzējiem pienācīgu atbalstu un nepieciešamībai nodrošināt minēto pieteikuma iesniedzēju taisnīgu sadali starp dalībvalstīm. Pienācīgi ņemot vērā diskriminācijas aizlieguma principu, pārcelšanas mērķa dalībvalstis var norādīt, kuriem pieteikuma iesniedzējiem tās dod priekšroku, balstoties uz iepriekš minēto informāciju, un uz šāda pamata Itālija un Grieķija, apspriežoties ar EASO un attiecīgā gadījumā ar sadarbības koordinatoriem, var sastādīt to iespējamo pieteikuma iesniedzēju sarakstu, kuri ir identificēti pārcelšanai uz minēto dalībvalsti.

               (29)

               Dalībvalstu sadarbības koordinatoru iecelšanai Itālijā un Grieķijā būtu jāatvieglina pārcelšanas procedūras efektīva īstenošana, tostarp to pieteikuma iesniedzēju pienācīga identificēšana, kurus varētu pārcelt, ņemot vērā īpaši viņu neaizsargātību un prasmes. Kas attiecas uz dalībvalstu sadarbības koordinatoru iecelšanu Itālijā un Grieķijā un uz viņu uzdevumu veikšanu, pārcelšanas mērķa dalībvalstij un Grieķijai un Itālijai būtu jāapmainās ar visu attiecīgo informāciju un jāturpina cieši sadarboties visā pārcelšanas procedūrā.

               (30)

               Attiecībā uz pieteikuma iesniedzējiem, uz ko attiecas šis lēmums, paliek spēkā Regulā (ES) Nr. 604/2013 noteiktās tiesiskās un procesuālās garantijas. Turklāt pieteikuma iesniedzēji būtu jāinformē par šajā lēmumā noteikto pārcelšanas procedūru, un viņiem būtu jāpaziņo pārcelšanas lēmums, kas ir pārsūtīšanas lēmums Regulas (ES) Nr. 604/2013 26. panta nozīmē. Tā kā pieteikuma iesniedzējam saskaņā ar ES tiesību aktiem nav tiesību izvēlēties dalībvalsti, kura būs atbildīga par viņa pieteikumu, pieprasījuma iesniedzējam vajadzētu dot tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību saistībā ar pārcelšanas lēmumu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 604/2013 vienīgi viņa pamattiesību nodrošināšanas nolūkā. Saskaņā ar minētās regulas 27. pantu dalībvalstis savos valsts tiesību aktos var noteikt, ka pārsūtīšanas lēmuma apelācija automātiski neaptur pieteikuma iesniedzēja pārsūtīšanu, bet attiecīgajai personai ir iespēja lūgt apturēt pārsūtīšanas lēmuma īstenošanu līdz brīdim, kad kļūst zināms apelācijas rezultāts.

               (31)

               Pirms un pēc pārsūtīšanas uz pārcelšanas mērķa dalībvalstīm pieteikuma iesniedzējiem būtu jānodrošina tiesības un garantijas, kas noteiktas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2013/32/ES (6) un Direktīvā 2013/33/ES, tostarp saistībā ar to īpašām uzņemšanas un procesuālām vajadzībām. Turklāt attiecībā uz pieteikuma iesniedzējiem, uz ko attiecas šis lēmums, paliek spēkā Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 603/2013 (7).

               (32)

               Būtu jāveic pasākumi, lai izvairītos no pārcelto personu turpmākas pārvietošanās no pārcelšanas mērķa dalībvalsts uz citām dalībvalstīm, kas varētu traucēt efektīvi piemērot šo lēmumu. Jo īpaši, pieteikuma iesniedzēji būtu jāinformē par sekām, ja viņi turpmāk nelikumīgi pārvietosies uz citām dalībvalstīm, un par to, ka, ja pārcelšanas mērķa dalībvalsts piešķirs viņiem starptautisko aizsardzību, viņi principā varēs izmantot ar starptautisko aizsardzību saistītās tiesības tikai minētajā dalībvalstī.

               (33)

               Turklāt saskaņā ar Direktīvā 2013/33/ES noteiktajiem mērķiem uzņemšanas apstākļu saskaņošanai starp dalībvalstīm būtu jāpalīdz ierobežot starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju turpmāku pārvietošanos dažādo uzņemšanas apstākļu dēļ. Šā paša mērķa sasniegšanas nolūkā dalībvalstīm būtu jāapsver noteikt ziņošanas pienākumus un nodrošināt starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzējiem materiālos uzņemšanas apstākļus, ietverot mājokli, pārtiku un apģērbu vienīgi natūrā, kā arī attiecīgā gadījumā nodrošināt, ka pieteikuma iesniedzēji tiek tieši nosūtīti uz pārcelšanas mērķa dalībvalsti. Tāpat, kā paredzēts patvēruma un Šengenas acquis, starptautiskās aizsardzības pieteikumu izskatīšanas laikā, izņemot gadījumus, kad pastāv būtiski humāni iemesli, dalībvalstīm nebūtu jāizsniedz pieteikuma iesniedzējiem valsts ceļošanas dokumenti, ne arī jāsniedz viņiem citi stimuli, piemēram, finansiālie, kas varētu veicināt viņu nelikumīgu pārvietošanos uz citām dalībvalstīm. Ja ir notikusi nelikumīga pārvietošanās uz citām dalībvalstīm, pieteikuma iesniedzēji būtu jānosūta atpakaļ uz pārcelšanas mērķa dalībvalsti saskaņā ar noteikumiem, kas paredzēti Regulā (ES) Nr. 604/2013.

               (34)

               Lai nepieļautu starptautiskās aizsardzības saņēmēju turpmāku pārvietošanos, dalībvalstīm būtu arī jāinformē aizsardzības saņēmēji par nosacījumiem, ar kādiem viņi var likumīgi ieceļot un uzturēties citā dalībvalstī, un tām vajadzētu spēt noteikt ziņošanas pienākumus. Ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/115/EK (8), dalībvalstīm būtu jāprasa no starptautiskās aizsardzības saņēmējiem, kuri nelikumīgi uzturas to teritorijā, nekavējoties atgriezties pārcelšanas mērķa dalībvalstī. Ja persona atsakās atgriezties brīvprātīgi, būtu jāveic atgriešana uz pārcelšanas mērķa dalībvalsti.
               Turklāt, ja tā paredzēts valsts tiesību aktos un tiek veikta atgriešana uz pārcelšanas mērķa dalībvalsti, dalībvalsts, kas veica atgriešanu, var nolemt nākt klajā ar aizliegumu ieceļot tās teritorijā, kas aizsardzības saņēmējam uz noteiktu laiku liegtu atkārtoti ieceļot minētās konkrētās dalībvalsts teritorijā.

               (35)

               Tā kā šā lēmuma mērķis ir reaģēt uz ārkārtas situāciju un atbalstīt Itāliju un Grieķiju to patvēruma sistēmu stiprināšanā, ar to minētajām valstīm būtu jādod iespēja ar Komisijas palīdzību divpusēji vienoties ar Islandi, Lihtenšteinu, Norvēģiju un Šveici par tādu personu pārcelšanu, uz kurām attiecas šā lēmuma darbības joma. Šādi vienojoties, būtu jāatspoguļo arī šā lēmuma pamatelementi, jo īpaši tie, kas attiecas uz pārcelšanas procedūru un pieteikuma iesniedzēju tiesībām un pienākumiem, kā arī tie, kas attiecas uz Regulu (ES) Nr. 604/2013.

               (36)

               Konkrētais atbalsts, kas Itālijai un Grieķijai tiek sniegts ar pārcelšanas shēmu, būtu jāpapildina ar tādiem palīgpasākumiem no trešo valstu valstspiederīgo ierašanās Itālijas vai Grieķijas teritorijā līdz visu piemērojamo procedūru pabeigšanai, kurus koordinē EASO un citas attiecīgās aģentūras, piemēram, Frontex, kas koordinē tādu trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kuriem nav tiesību uzturēties teritorijā, saskaņā ar Direktīvu 2008/115/EK.

               (37)

               Ņemot vērā to, ka šā lēmuma mērķus nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet rīcības mēroga un iedarbības dēļ šo mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (LES) 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā lēmumā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai.

               (38)

               Ar šo lēmumu tiek ievērotas pamattiesības un principi, kas ir atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.

               (39)

               Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 21 par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots LES un LESD, un neskarot minētā protokola 4. pantu, minētās dalībvalstis nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un tām šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               (40)

               Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots LES un LESD, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

               (41)

               Ņemot vērā situācijas steidzamību, šim lēmumam būtu jāstājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Lēmuma priekšmets
   Ar šo lēmumu Itālijas un Grieķijas labā tiek noteikti pagaidu pasākumi starptautiskās aizsardzības jomā, lai palīdzētu šīm valstīm labāk pārvarēt ārkārtas situāciju, ko raksturo pēkšņs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums šajās dalībvalstīs.
   2. pants
   Definīcijas
   Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:

               a)

               “starptautiskās aizsardzības pieteikums” ir starptautiskās aizsardzības pieteikums, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (9) 2. panta h) punktā;

               b)

               “pieteikuma iesniedzējs” ir trešās valsts valstspiederīgais vai bezvalstnieks, kas pieteicies starptautiskajai aizsardzībai, attiecībā uz kuru vēl nav pieņemts galīgais lēmums;

               c)

               “starptautiskā aizsardzība” ir bēgļa statuss un alternatīvās aizsardzības statuss, kā noteikts attiecīgi Direktīvas 2011/95/ES 2. panta e) un g) punktā;

               d)

               “ģimenes locekļi” ir ģimenes locekļi, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 604/2013 2. panta g) punktā;

               e)

               “pārcelšana” ir pieteikuma iesniedzēja pārsūtīšana no tās dalībvalsts teritorijas, kura atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 604/2013 III nodaļā noteiktajiem kritērijiem ir tā, kas ir atbildīga par viņa starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, uz pārcelšanas mērķa dalībvalsts teritoriju;

               f)

               “pārcelšanas mērķa dalībvalsts” ir dalībvalsts, kura kļūst atbildīga par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, ievērojot Regulu (ES) Nr. 604/2013, pēc pieteikuma iesniedzēja pārcelšanas uz minēto dalībvalsti.

         3. pants
   Darbības joma
   1.   Pārcelšana, ievērojot šo lēmumu, notiek vienīgi attiecībā uz pieteikuma iesniedzēju, kas starptautiskās aizsardzības pieteikumu iesniedzis Itālijā vai Grieķijā un attiecībā uz ko minētās valstis citādi būtu bijušas atbildīgas, ievērojot Regulas (ES) Nr. 604/2013 III nodaļā noteiktos kritērijus atbildīgās dalībvalsts noteikšanai.
   2.   Pārcelšanu, ievērojot šo lēmumu, piemēro vienīgi pieteikuma iesniedzējam, kam ir tāda valstspiederība, attiecībā uz kuru saskaņā ar jaunākajiem pieejamajiem, ik ceturksni atjauninātajiem visas Savienības vidējiem Eurostat datiem pirmajā instancē pieņemto pozitīvo starptautiskās aizsardzības piešķiršanas lēmumu procentuālā attiecība pret visiem pieteikumiem starptautiskās aizsardzības piešķiršanai, kā minēts Direktīvas 2013/32/ES III nodaļā, ir 75 % vai vairāk. Bezvalstnieku gadījumā ņem vērā iepriekšējo pastāvīgās dzīvesvietas valsti. Ceturkšņa atjauninājumus ņem vērā vienīgi attiecībā uz pieteikuma iesniedzējiem, kuri jau ir identificēti kā pieteikuma iesniedzēji, kurus varētu pārcelt saskaņā ar šā lēmuma 5. panta 3. punktu.
   4. pants
   Pieteikuma iesniedzēju pārcelšana uz dalībvalstīm
   Pēc vienošanās, ko dalībvalstis panāca ar Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju 2015. gada 20. jūlija rezolūciju par 40 000 personu, kurām nepārprotami nepieciešama starptautiska aizsardzība, pārcelšanu no Itālijas un Grieķijas:

               a)

               no Itālijas uz pārējo dalībvalstu teritorijām pārceļ 24 000 pieteikuma iesniedzēju;

               b)

               no Grieķijas uz pārējo dalībvalstu teritorijām pārceļ 16 000 pieteikuma iesniedzēju.

         5. pants
   Pārcelšanas procedūra
   1.   Lai nodrošinātu administratīvo sadarbību, kas nepieciešama šā lēmuma īstenošanai, katra dalībvalsts izvēlas savu kontaktpunktu, kura adresi tā paziņo pārējām dalībvalstīm un EASO. Dalībvalstis kopā ar EASO un citām attiecīgajām aģentūrām veic visus vajadzīgos pasākumus, lai izveidotu tiešu sadarbību un informācijas apmaiņu starp kompetentajām iestādēm, tostarp par 7. punktā minēto iemeslu.
   2.   Dalībvalstis regulāri un vismaz ik pēc trim mēnešiem norāda, cik pieteikuma iesniedzēju var ātri pārcelt uz to teritoriju, un citu svarīgu informāciju.
   3.   Ņemot par pamatu šo informāciju, Itālija un Grieķija ar EASO un attiecīgā gadījumā ar šā panta 8. punktā minēto dalībvalstu sadarbības koordinatoru atbalstu identificē konkrētus pieteikuma iesniedzējus, kurus varētu pārcelt uz pārējām dalībvalstīm, un cik vien drīz iespējams iesniedz minēto dalībvalstu kontaktpunktiem visu būtisko informāciju. Minētajā nolūkā priekšroku dod mazāk aizsargātiem pieteikuma iesniedzējiem Direktīvas 2013/33/ES 21. un 22. panta nozīmē.
   4.   Pēc tam, kad pārcelšanas mērķa dalībvalsts ir sniegusi apstiprinājumu, Itālija un Grieķija cik drīz vien iespējams, apspriežoties ar EASO, pieņem lēmumu par katra identificētā pieteikuma iesniedzēja pārcelšanu uz konkrētu pārcelšanas mērķa dalībvalsti un paziņo to pieteikuma iesniedzējam saskaņā ar 6. panta 4. punktu. Lēmumu neapstiprināt pieteikuma iesniedzēja pārcelšanu pārcelšanas mērķa dalībvalsts var pieņemt vienīgi tad, ja ir pamatots iemesls, kas minēts šā panta 7. punktā.
   5.   Pieteikuma iesniedzējus, no kuriem, ievērojot Regulas (ES) Nr. 603/2013 9. pantā izklāstītās saistības, jāpaņem pirkstu nospiedumi, var ierosināt pārcelt tikai tad, ja viņu pirkstu nospiedumi ir paņemti un nosūtīti uz Eurodac centrālo sistēmu saskaņā ar minēto regulu.
   6.   Pieteikuma iesniedzēja pārsūtīšana uz pārcelšanas mērķa dalībvalsts teritoriju notiek iespējami drīz pēc datuma, kurā attiecīgajai personai ir paziņots 6. panta 4. punktā minētais pārsūtīšanas lēmums. Itālija un Grieķija nosūta pārcelšanas mērķa dalībvalstij pārsūtīšanas datumu un laiku, kā arī visu citu atbilstīgo informāciju.
   7.   Dalībvalstis saglabā tiesības atteikties pārcelt pieteikuma iesniedzēju vienīgi tad, ja ir pamatots iemesls uzskatīt, ka viņš rada draudus to valsts drošībai vai sabiedriskajai kārtībai, vai ja ir nopietni iemesli piemērot Direktīvas 2011/95/ES 12. un 17. pantā izklāstītos izslēgšanas noteikumus.
   8.   Visu šajā pantā aprakstīto pārcelšanas procedūras aspektu īstenošanai dalībvalstis pēc visas atbilstīgās informācijas apmaiņas var lemt norīkot uz Itāliju un Grieķiju sadarbības koordinatorus.
   9.   Saskaņā ar ES acquis dalībvalstis pilnībā izpilda savus pienākumus. Attiecīgi identifikāciju, pirkstu nospiedumu ņemšanu un reģistrēšanu pārcelšanas procedūrai garantē Itālija un Grieķija, un tam izveido vajadzīgo infrastruktūru. Pieteikuma iesniedzēji, kuri izvairās no pārcelšanas procedūras, no pārcelšanas tiek izslēgti.
   10.   Šajā pantā paredzēto pārcelšanas procedūru pabeidz cik iespējams drīz un ne vēlāk kā divus mēnešus no brīža, kad pārcelšanas mērķa dalībvalsts ir norādījusi 2. punktā minēto informāciju, izņemot gadījumu, kad pārcelšanas mērķa dalībvalsts apstiprinājums, kas minēts 4. punktā, notiek īsākā laikā nekā divās nedēļās pirms šā divu mēnešu laikposma beigām. Šādos gadījumos termiņu pārcelšanas procedūras pabeigšanai var pagarināt uz laiku, kas nepārsniedz divas nedēļas. Turklāt šo termiņu attiecīgā gadījumā var pagarināt uz vēl četru nedēļu laikposmu, ja Itālija vai Grieķija norāda objektīvos praktiskos šķēršļus, kas neļauj pārsūtīšanai notikt.
   Ja pārcelšanas procedūra minētajos termiņos netiek pabeigta un ja vien Itālija un Grieķija nevienojas ar pārcelšanas mērķa dalībvalsti par saprātīgu termiņa pagarinājumu, Itālija un Grieķija joprojām ir atbildīgas par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 604/2013.
   11.   Pārcelšanas mērķa dalībvalsts pēc pieteikuma iesniedzēja pārcelšanas paņem un nosūta uz Eurodac centrālo sistēmu pieteikuma iesniedzēja pirkstu nospiedumus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 603/2013 9. pantu un atjaunina datu kopas saskaņā ar minētās regulas 10. pantu un attiecīgā gadījumā ar tās 18. pantu.
   6. pants
   Starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju, uz kuriem attiecas šis lēmums, tiesības un pienākumi
   1.   Īstenojot šo lēmumu, dalībvalstīm pirmām kārtām jāņem vērā bērna intereses.
   2.   Dalībvalstis nodrošina, ka ģimenes locekļus, kuri ietilpst šā lēmuma darbības jomā, pārceļ uz vienas un tās pašas dalībvalsts teritoriju.
   3.   Pirms lēmuma pieņemšanas par pieteikuma iesniedzēja pārcelšanu Itālija un Grieķija informē pieteikuma iesniedzēju par šajā lēmumā izklāstīto pārcelšanas procedūru valodā, kuru viņš saprot vai par kuru ir pamats domāt, ka viņš to saprot.
   4.   Kad lēmums par pieteikuma iesniedzēja pārcelšanu ir pieņemts, pirms faktiskās pārcelšanas Itālija un Grieķija rakstiski paziņo attiecīgajai personai lēmumu par tās pārcelšanu. Minētajā lēmumā norāda pārcelšanas mērķa dalībvalsti.
   5.   Pieteikuma iesniedzējam vai starptautiskās aizsardzības saņēmējam, kas ieceļo kādas dalībvalsts teritorijā, kura nav pārcelšanas mērķa dalībvalsts, un neatbilst uzturēšanās nosacījumiem minētajā citā dalībvalstī, tiek pieprasīts nekavējoties atgriezties. Pārcelšanas mērķa dalībvalsts šādu personu uzņem atpakaļ.
   7. pants
   Operatīvais atbalsts Itālijai un Grieķijai
   1.   Lai atbalstītu Itāliju un Grieķiju labāk pārvarēt ārkārtējo spiedienu uz to patvēruma un migrācijas sistēmām, kuru radījis pašreizējais palielinātais migrācijas spiediens pie to ārējām robežām, dalībvalstis sadarbībā ar Itāliju un Grieķiju palielina operatīvo atbalstu starptautiskās aizsardzības jomā ar attiecīgām darbībām, ko koordinē EASO, Frontex un citas attiecīgās aģentūras, jo īpaši – vajadzības gadījumā nodrošinot valstu ekspertus šādiem atbalsta pasākumiem:

               a)

               Itālijā un Grieķijā ieceļojušo trešo valstu valstspiederīgo izvērtēšana, ietverot viņu pārliecinošu identifikāciju, pirkstu nospiedumu ņemšanu un reģistrēšanu, un attiecīgā gadījumā viņu starptautiskās aizsardzības pieteikumu reģistrēšana un – pēc Itālijas vai Grieķijas pieprasījuma – viņu sākotnējā noformēšana;

               b)

               informācijas un vajadzības gadījumā īpašas palīdzības sniegšana pieteikuma iesniedzējiem vai potenciālajiem pieteikumu iesniedzējiem, kurus varētu pārcelt, ievērojot šo lēmumu;

               c)

               to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanas darbību sagatavošana un organizēšana, kuri vai nu nelūdza starptautisku aizsardzību, vai arī kuri vairs nav tiesīgi palikt attiecīgajā teritorijā.

         2.   Papildus saskaņā ar 1. punktu sniegtajam atbalstam un lai atvieglinātu visu pārcelšanas procedūras posmu īstenošanu, vajadzības gadījumā Itālijai uz Grieķijai sniedz īpašu atbalstu, izmantojot atbilstīgas darbības, ko koordinē EASO, Frontex un citas attiecīgās aģentūras.
   8. pants
   Papildu pasākumi, kas jāveic Itālijai un Grieķijai
   1.   Gan Itālija, gan Grieķija 2015. gada 16. septembrī iesniedz Komisijai ceļvedi, kurā izklāstīti adekvāti pasākumi patvēruma, sākotnējās uzņemšanas un atpakaļnosūtīšanas jomā, ar kuriem tiktu stiprināta šo valstu sistēmu jauda, kvalitāte un efektivitāte minētajās jomās, kā arī pasākumi šā lēmuma pienācīgai īstenošanai. Itālija un Grieķija pilnībā īsteno šajā ceļvedī izklāstīto.
   2.   Ja Itālija vai Grieķija nepilda šā panta 1. punktā noteiktos pienākumus, Komisija, attiecīgajai valstij dodot iespēju izklāstīt savu viedokli, var lemt apturēt šā lēmuma piemērošanu attiecībā uz konkrēto dalībvalsti uz laiku, kas nepārsniedz trīs mēnešus. Komisija var lemt vienu reizi pagarināt šo apturēšanu uz vēl vienu laikposmu, kas nepārsniedz trīs mēnešus. Šāda apturēšana neskar pieteikuma iesniedzēju pārsūtīšanu, kas vēl nav veikta pēc pārcelšanas mērķa dalībvalsts apstiprinājuma, ievērojot 5. panta 4. punktu.
   9. pants
   Turpmākas ārkārtas situācijas
   Ja kādā dalībvalstī rodas ārkārtas situācija, ko raksturo pēkšņs trešo valstu valstspiederīgo pieplūdums, Padome, ievērojot LESD 78. panta 3. punktu, pēc Komisijas priekšlikuma un pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu var pieņemt pagaidu pasākumus attiecīgās dalībvalsts labā. Šādi pasākumi vajadzības gadījumā var ietvert to, ka tiek apturēta minētās dalībvalsts dalība pārcelšanā, kā paredzēts šajā lēmumā, kā arī iespējami kompensējoši pasākumi Itālijai un Grieķijai.
   10. pants
   Finansiāls atbalsts
   Pārcelšanas mērķa dalībvalsts saņem vienreizēju maksājumu EUR 6 000 apmērā par katru pārceltu personu, ievērojot šo lēmumu. Šo finansiālo atbalstu sniedz, piemērojot procedūras, kas noteiktas Regulas (ES) Nr. 516/2014 18. pantā.
   11. pants
   Sadarbība ar asociētajām valstīm
   Ar Komisijas palīdzību divpusējas vienošanās var noslēgt starp Itāliju un attiecīgi Islandi, Lihtenšteinu, Norvēģiju un Šveici un starp Grieķiju un attiecīgi Islandi, Lihtenšteinu, Norvēģiju un Šveici par pieteikuma iesniedzēju pārcelšanu no Itālijas un Grieķijas teritorijas uz pēdējo minēto valstu teritoriju. Minētajās vienošanās pienācīgi ņem vērā šā lēmuma galvenos elementus, jo īpaši tos, kas ir saistīti ar pārcelšanas procedūru un pieteikuma iesniedzēju tiesībām un pienākumiem.
   12. pants
   Ziņošana
   Pamatojoties uz dalībvalstu un attiecīgo aģentūru sniegto informāciju, Komisija ik pēc sešiem mēnešiem ziņo Padomei par šā lēmuma īstenošanu.
   Pamatojoties uz Itālijas un Grieķijas sniegto informāciju, Komisija arī ik pēc sešiem mēnešiem ziņo Padomei par 8. pantā minēto ceļvežu īstenošanu.
   13. pants
   Stāšanās spēkā
   1.   Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   2.   To piemēro līdz 2017. gada 17. septembrim.
   3.   To piemēro personām, kuras ieceļo Itālijas vai Grieķijas teritorijā no 2015. gada 16. septembra līdz 2017. gada 17. septembrim, kā arī pieteikuma iesniedzējiem, kas ir ieceļojuši šo dalībvalstu teritorijā no 2015. gada 15. augusta.

      Briselē, 2015. gada 14. septembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. ASSELBORN

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 180, 29.6.2013., 31. lpp.).

      (2)  Komisijas Regula (EK) Nr. 1560/2003 (2003. gada 2. septembris), ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai piemērotu Padomes Regulu (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 222, 5.9.2003., 3. lpp.).

      (3)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 118/2014 (2014. gada 30. janvāris), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1560/2003, ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai piemērotu Padomes Regulu (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 39, 8.2.2014., 1. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 516/2014 (2014. gada 16. aprīlis), ar ko izveido Patvēruma, migrācijas un integrācijas fondu, groza Padomes Lēmumu 2008/381/EK un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumus Nr. 573/2007/EK un Nr. 575/2007/EK un Padomes Lēmumu 2007/435/EK (OV L 150, 20.5.2014., 168. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/33/ES (2013. gada 26. jūnijs), ar ko nosaka standartus starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai (OV L 180, 29.6.2013., 96. lpp.).

      (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (OV L 180, 29.6.2013., 60. lpp.).

      (7)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 603/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par pirkstu nospiedumu salīdzināšanas sistēmas Eurodac izveidi, lai efektīvi piemērotu Regulu (ES) Nr. 604/2013, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, un par dalībvalstu tiesībaizsardzības iestāžu un Eiropola pieprasījumiem veikt salīdzināšanu ar Eurodac datiem tiesībaizsardzības nolūkos, un ar kuru groza Regulu (ES) Nr. 1077/2011, ar ko izveido Eiropas Aģentūru lielapjoma IT sistēmu darbības pārvaldībai brīvības, drošības un tiesiskuma telpā (OV L 180, 29.6.2013., 1. lpp.).

      (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 24.12.2008., 98. lpp.).

      (9)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu un par piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 337, 20.12.2011., 9. lpp.).


title: Padomes Lēmums (2010. gada 29. novembris) par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu protokolu, ar kuru nosaka Eiropas Kopienas un Komoru Salu Savienības Zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumā paredzētās zvejas iespējas un finansiālo ieguldījumu

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 335/1

         PADOMES LĒMUMS
   (2010. gada 29. novembris)
   par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu un provizoriski piemērotu protokolu, ar kuru nosaka Eiropas Kopienas un Komoru Salu Savienības Zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumā paredzētās zvejas iespējas un finansiālo ieguldījumu
   (2010/783/ES)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. pantu saistībā ar tā 218. panta 5. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2006. gada 5. oktobrī pieņēma Regulu (EK) Nr. 1563/2006, lai noslēgtu Partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu un Komoru Salu Savienību (1).

               (2)

               Minētajam nolīgumam pievienotais protokols zaudē spēku 2010. gada 31. decembrī.

               (3)

               Eiropas Savienība ir risinājusi sarunas ar Komoru Salu Savienību (turpmāk “Komoru salas”) par jauna protokola noslēgšanu, ar kuru ES kuģiem nodrošina zvejas iespējas ūdeņos, kas attiecībā uz zveju ir Komoru Salu Savienības suverenitātē vai jurisdikcijā. Lai nodrošinātu ES zvejas kuģu darbību, jaunā protokola 13. pantā paredzēts, ka to piemēros provizoriski.

               (4)

               Šo sarunu rezultātā 2010. gada 21. maijā tika parafēts jauns protokols, un to grozīja ar vēstuļu apmaiņu 2010. gada 16. septembrī.

               (5)

               Jaunais protokols būtu jāparaksta un jāpiemēro provizoriski, gaidot to procedūru pabeigšanu, kas nepieciešamas tā noslēgšanai,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Eiropas Savienības vārdā ir apstiprināta protokola, ar kuru nosaka zvejas iespējas un finansiālo ieguldījumu, kas paredzēts Eiropas Kopienas un Komoru Salu Savienības Zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumā, parakstīšana, ņemot vērā minētā protokola noslēgšanu.
   Protokola teksts ir pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots izraudzīties personu vai personas, kuras ir tiesīgas parakstīt protokolu Eiropas Savienības vārdā, ņemot vērā tā noslēgšanu.
   3. pants
   Protokolu saskaņā ar tā 13. pantu piemēro provizoriski, gaidot to procedūru pabeigšanu, kas nepieciešamas tā noslēgšanai.
   4. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2010. gada 29. novembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         K. PEETERS

      (1)  OV L 290, 20.10.2006., 6. lpp.
    ---documentbreak---

               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 335/3

         PROTOKOLS,
   ar kuru nosaka zvejas iespējas un finansiālo ieguldījumu, kas paredzēts Eiropas Kopienas un Komoru Salu Savienības Zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumā
   1. pants
   Piemērošanas laikposms un zvejas iespējas
   1.   Saskaņā ar Zivsaimniecības partnerattiecību nolīguma 5. pantu Eiropas Savienības kuģiem piešķirtās zvejas iespējas trīs gadu laikposmā ir šādas:

               —

               tunzivju seineri: 45 kuģi,

               —

               kuģi zvejai ar dreifējošām āķu jedām: 25 kuģi.

         2.   Šā panta 1. punktu piemēro atbilstīgi šā protokola 5., 6., 8. un 9. pantam.
   2. pants
   Finansiālais ieguldījums un maksāšanas kārtība
   1.   Zivsaimniecības partnerattiecību nolīguma 7. pantā minētais finansiālais ieguldījums 1. pantā minētajam laikposmam ir noteikts EUR 1 845 750.
   2.   Finansiālo ieguldījumu veido:

               a)

               ikgadēja summa EUR 315 250 apmērā, ko piešķir par piekļuvi Komoru salu EEZ un kas atbilst atsauces daudzumam 4 850 tonnu gadā; un

               b)

               īpaša ikgadēja summa EUR 300 000 gadā, kas paredzēta Komoru salu zivsaimniecības politikas atbalstam un īstenošanai.

         3.   Šā panta 1. punktu piemēro atbilstīgi šā protokola 3., 4., 5. un 6. pantam un nolīguma 12. un 13. pantam.
   4.   Šā panta 1. punktā minēto finansiālo ieguldījumu šā protokola piemērošanas laikā Eiropas Savienība pārskaita, katru gadu izmaksājot EUR 615 250, kas atbilst šā panta 2. punkta a) un b) apakšpunktā minēto summu gada kopējai summai.
   5.   Ja Eiropas Savienības kuģu nozvejas kopējais apjoms Komoru salu ūdeņos pārsniedz 4 850 tonnas gadā, tad gada finansiālā ieguldījuma kopējo summu paaugstina par EUR 65 par katru nozvejoto papildu tonnu. Tomēr Eiropas Savienības šādi samaksātā ikgadējā kopsumma nedrīkst vairāk nekā divas reizes pārsniegt 2. punkta a) apakšpunktā minēto summu (EUR 630 500). Ja Eiropas Savienības kuģu nozvejas apjoms pārsniedz daudzumu, kas atbilst divkāršai kopējai gada summai, summu, kas jāmaksā par daudzumu, kurš pārsniedz šo robežu, maksā nākamajā gadā.
   6.   Maksājumu par pirmo gadu veic ne vēlāk kā 30 dienas pēc šā protokola stāšanās spēkā, un maksājumus par nākamajiem gadiem – ne vēlāk kā šā protokola parakstīšanas gadadienā.
   7.   Komoru salu iestādēm ir tiesības brīvi lemt par 2. punkta a) apakšpunktā minētā finansiālā ieguldījuma izmantošanu.
   8.   Finansiālā ieguldījuma daļu, kas norādīta šā protokola 2. panta 2. punktā, iemaksā īpašā Valsts kases kontā, kas atvērts Komoru Centrālajā Bankā.
   9.   No šā īpašā konta 2. punkta b) apakšpunktā minēto finansiālā ieguldījuma summu pārskaitīs TR 5006 kontā, ko Komoru Zivsaimniecības ministrija atvērusi Centrālajā Bankā.
   3. pants
   Atbildīgas un ilgtspējīgas zvejniecības veicināšana Komoru salu ūdeņos
   1.   Ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc šā protokola stāšanās spēkā Puses Zivsaimniecības partnerattiecību nolīguma 9. pantā paredzētajā Apvienotajā komitejā vienojas par nozares daudzgadu programmu un sīki izstrādātiem tās īstenošanas noteikumiem, jo īpaši par šādiem jautājumiem:

               —

               gada un daudzgadu pamatnostādnes par 2. panta 2 punkta b) apakšpunktā minētās finansiālā ieguldījuma īpašās summas izmantošanu,

               —

               gada un daudzgadu mērķi, kas jāsasniedz, lai laika gaitā panāktu atbildīgu un ilgtspējīgu zvejniecību, ņemot vērā prioritātes, ko Komoru salas izvirzījušas valsts zivsaimniecības politikā un citu nozaru politikā, kas ir saistīta ar atbildīgas un ilgtspējīgas zvejniecības ieviešanu,

               —

               ikgadējo rezultātu novērtēšanas kritēriji un procedūras.

         2.   Visus ierosinātos grozījumus nozares daudzgadu programmā Puses apstiprina Apvienotajā komitejā.
   3.   Katru gadu Komoru salas vajadzības gadījumā iedala 2. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētās finansiālā ieguldījuma daļas daudzgadu programmas īstenošanas vajadzībām. Par šo iedalījumu paziņo Eiropas Savienībai.
   4.   Gadījumā, ja nozares daudzgadu programmas ieviešanas rezultātu gada novērtējums to pamato, Eiropas Komisija pēc konsultēšanās ar abām Pusēm Apvienotajā komitejā patur tiesības samazināt šā protokola 2. panta 2. punkta b) apakšpunktā noteikto finansiālā ieguldījuma daļu, lai šiem rezultātiem pielāgotu programmas īstenošanai izlietojamo summu.
   4. pants
   Zinātniskā sadarbība atbildīgas zvejniecības veicināšanā
   1.   Puses apņemas veicināt atbildīgu zvejniecību Komoru salu ūdeņos, pamatojoties uz principu par nediskriminējošu attieksmi pret dažādajām flotēm, kas zvejo šajos ūdeņos.
   2.   Šā protokola darbības laikā Eiropas Savienība un Komoru Salu Savienība cenšas uzraudzīt zvejas resursu stāvokli Komoru salu EEZ.
   3.   Puses cenšas ievērot Indijas okeāna tunzivju komisijas (IOTC) pieņemtās rezolūcijas un ieteikumus un apņemas veicināt sadarbību atbildīgas zvejniecības pārvaldības jomā apakšreģiona mērogā.
   4.   Saskaņā ar nolīguma 4. pantu, pamatojoties uz IOTC pieņemtajiem ieteikumiem un rezolūcijām un saskaņā ar labākajiem pieejamajiem zinātniskajiem atzinumiem, Puses konsultējas Apvienotajā komitejā, kas noteikta nolīguma 9. pantā, lai vajadzības gadījumā pēc zinātniskas sanāksmes un kopīgas vienošanās pieņemtu pasākumus ar mērķi nodrošināt ilgtspējīgu zvejas resursu pārvaldību, kas ietekmē Eiropas Savienības kuģu darbības.
   5. pants
   Zvejas iespēju pārskatīšana pēc savstarpējas vienošanās
   Zvejas iespējas, kas minētas 1. pantā, var pielāgot, savstarpēji vienojoties, ciktāl IOTC ieteikumi un rezolūcijas liecina, ka šāda pielāgošana nodrošinās Komoru salu zvejas resursu ilgtspējīgu pārvaldību Indijas okeānā. Tādā gadījumā 2. panta 2. punktā a) apakšpunktā minēto finansiālo ieguldījumu samērīgi un proporcionāli laikam palielina. Tomēr Eiropas Savienības finansiālā ieguldījuma samaksātā ikgadējā kopsumma nedrīkst vairāk nekā divas reizes pārsniegt 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā minēto summu.
   6. pants
   Jaunas zvejas iespējas
   1.   Ja Eiropas Savienības zvejas kuģi vēlas iesaistīties zvejā, kas nav paredzēta 1. pantā, Puses savstarpēji apspriežas pirms atļaujas iespējamās piešķiršanas no Komoru salu iestāžu puses. Vajadzības gadījumā Puses vienojas par nosacījumiem, ko piemēro šīm jaunajām zvejas iespējām, un, ja nepieciešams, veic grozījumus šajā protokolā un tā pielikumā.
   2.   Puses veicina izpētes zveju. Šajā nolūkā un pēc vienas Puses lūguma Puses savstarpēji apspriežas, lai, izvērtējot katru gadījumu atsevišķi, pieņemtu lēmumu par sugām, nosacījumiem un citiem attiecīgiem parametriem.
   3.   Puses veic izpētes zveju saskaņā ar spēkā esošajiem Komoru salu tiesību aktiem un, vajadzības gadījumā, saskaņā ar attiecīgajiem administratīvajiem un zinātniskajiem noteikumiem. Izpētes zvejas atļauju izdod uz laikposmiem, kas nepārsniedz sešus mēnešus.
   4.   Ja Puses uzskata, ka izpētes zveja ir devusi pozitīvus rezultātus, Komoru salu iestādes nolīguma 9. pantā paredzētās Apvienotās komitejas sanāksmē var Eiropas Savienības flotei iedalīt jaunu sugu zvejas iespējas līdz šā protokola termiņa beigām. Tādā gadījumā šā protokola 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā minēto finansiālo ieguldījumu palielina.
   7. pants
   Zvejas darbībām piemērojamie nosacījumi un ekskluzivitātes klauzula
   1.   Neskarot nolīguma 6. pantu, kuģi, kas kuģo ar Eiropas Savienības dalībvalsts karogu, Komoru salu ūdeņos var zvejot tikai tad, ja tiem ir zvejas atļauja, kura izdota saskaņā ar šo protokolu un šā protokola pielikumā aprakstīto kārtību.
   2.   Komoru salu iestādes var izdot Eiropas Savienības kuģiem zvejas atļaujas spēkā esošajā protokolā neparedzētām zvejas kategorijām, kā arī izpētes zvejai. Tomēr šo atļauju izdošanu reglamentē Komoru Salu Savienības normatīvie akti, un tai vajadzīga abu Pušu piekrišana.
   8. pants
   Finansiālā ieguldījuma maksājumu apturēšana un pārskatīšana
   1.   Finansiālo ieguldījumu, kas minēts 2. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktā, pēc apspriešanās Apvienotajā komitejā var pārskatīt vai apturēt, ja:

               a)

               sakarā ar ārkārtējiem apstākļiem, kuri nav dabas parādības, nav iespējams veikt zvejas darbības Komoru salu EEZ;

               b)

               krasi mainās politiskās pamatnostādnes, kas noteica šā protokola noslēgšanu, un viena no Pusēm pieprasa šo noteikumu pārskatīšanu, lai izdarītu tajos grozījumus;

               c)

               Eiropas Savienība ir konstatējusi, ka Komoru salās ir pārkāpti cilvēktiesību svarīgākie elementi un pamatelementi, kas izklāstīti Kotonū nolīguma 9. pantā.

         2.   Eiropas Savienība patur tiesības pilnībā vai daļēji apturēt šā protokola 2. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētās finansiālā ieguldījuma īpašās summas maksājumus, ja:

               a)

               pēc Apvienotās komitejas veiktā novērtējuma tiek konstatēts, ka gūtie rezultāti neatbilst programmā paredzētajiem;

               b)

               šis finansiālais ieguldījums nav iemaksāts.

         3.   Finansiālā ieguldījuma maksājumus un zvejas darbības var atsākt, tiklīdz ir atjaunots sākotnējais stāvoklis, kāds bija pirms 1. punktā minēto apstākļu rašanās, un ja Puses apspriešanās rezultātā vienojas par atsākšanu, un/vai ja 2. punktā minētās finansiālās izpildes rezultāti to pamato.
   9. pants
   Protokola īstenošanas apturēšana
   1.   Šā protokola īstenošanu pēc vienas Puses iniciatīvas un pēc Pušu apspriešanās Apvienotajā komitejā aptur šādos gadījumos:

               a)

               sakarā ar ārkārtējiem apstākļiem, kuri nav dabas parādības, nav iespējams veikt zvejas darbības Komoru salu EEZ;

               b)

               ja krasi mainās politiskās pamatnostādnes, kas noteica šā protokola noslēgšanu, un viena no Pusēm pieprasa šo noteikumu pārskatīšanu, lai izdarītu tajos grozījumus;

               c)

               Eiropas Savienība ir konstatējusi, ka Komoru salās ir pārkāpti cilvēktiesību svarīgākie elementi un pamatelementi, kas izklāstīti Kotonū nolīguma 9. pantā;

               d)

               Eiropas Savienība neveic 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētos finansiālā ieguldījuma maksājumus šā protokola 8. pantā neparedzētu iemeslu dēļ;

               e)

               starp Pusēm rodas neatrisināmas domstarpības par šā protokola un tā pielikuma interpretāciju un īstenošanu;

               f)

               viena no Pusēm neievēro šajā protokolā izklāstītos noteikumus.

         2.   Protokola piemērošanu var apturēt pēc vienas Puses iniciatīvas, ja domstarpības starp abām Pusēm uzskata par nopietnām un ja apspriedes Apvienotajā komitejā nav novedušas pie mierizlīguma.
   3.   Lai apturētu protokola piemērošanu, ieinteresētajai Pusei vismaz trīs mēnešus pirms dienas, kad apturēšanai jāstājas spēkā, rakstveidā jāpaziņo par savu nodomu.
   4.   Apturēšanas gadījumā Puses turpina konsultācijas, lai meklētu risinājumu ar izlīgumu domstarpībām, kas tās pretnostata. Ja tas izdodas, protokola piemērošanu atsāk un finansiālo ieguldījumu samērīgi un proporcionāli laikam samazina atkarībā no laikposma, kurā protokola piemērošana bija apturēta.
   10. pants
   Piemērojamie valsts tiesību akti
   1.   Eiropas Savienības zvejas kuģu darbības Komoru salu ūdeņos nosaka Komoru salās piemērojamie tiesību akti, izņemot, ja Zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumā vai šajā protokolā ar tā pielikumu un papildinājumiem ir noteikts citādi.
   2.   Komoru salu iestādes informē Eiropas Komisiju par visām izmaiņām vai jauniem tiesību aktiem saistībā ar zivsaimniecības nozari.
   11. pants
   Piemērošanas ilgums
   Šo protokolu un tā pielikumu piemēro trīs gadus no dienas, kad tos sāk provizoriski piemērot saskaņā ar 13. pantu, ja vien nav nosūtīts paziņojums saskaņā ar 12. pantu.
   12. pants
   Piemērošanas izbeigšana
   1.   Protokola piemērošanas izbeigšanā ieinteresētā Puse vismaz sešus mēnešus pirms dienas, kad šai izbeigšanai jāstājas spēkā, rakstveidā paziņo otrai Pusei par nodomu izbeigt protokola piemērošanu.
   2.   Pēc iepriekšējā punktā minētā paziņojuma nosūtīšanas Puses sāk apspriešanos.
   13. pants
   Provizoriska piemērošana
   Šo protokolu un tā pielikumu provizoriski piemēro no to parakstīšanas dienas.
   14. pants
   Stāšanās spēkā
   Šis protokols un tā pielikums stājas spēkā dienā, kad Puses paziņo viena otrai par vajadzīgo procedūru pabeigšanu.
   PIELIKUMS

      Nosacījumi, kas piemērojami Eiropas Savienības kuģu zvejas darbībām Komoru salu ūdeņos

   I   NODAĻA

      ZVEJAS ATĻAUJU PIEPRASĪŠANA UN IZDOŠANA

      1.   IEDAĻA

      Zvejas atļauju izdošana

               1.

               Tikai zvejot tiesīgi Eiropas Savienības kuģi var saņemt atļauju zvejot Komoru salu ūdeņos.

               2.

               Kuģis ir tiesīgs zvejot, ja nedz tā īpašniekam, nedz kapteinim, nedz pašam kuģim nav aizliegts zvejot Komoru salu ūdeņos. Tiem ir jābūt likumības stāvoklī attiecībā pret Komoru salu pārvaldes iestādēm tajā nozīmē, ka tiem ir jābūt izpildījušiem visas iepriekšējās saistības, kas izriet no to zvejas darbībām Komoru salās saskaņā ar zivsaimniecības nolīgumiem, kuri noslēgti ar Eiropas Savienību. Turklāt attiecībā uz zvejas atļaujām tiem jāievēro Padomes Regulas (EK) Nr. 1006/2008 noteikumi.

               3.

               Visus Eiropas Savienības kuģus, kas iesniedz pieprasījumu zvejas atļaujas saņemšanai, pārstāv aģents, kurš ir Komoru salu rezidents. Šā aģenta vārdu un adresi norāda atļaujas pieprasījumā.

               4.

               Eiropas Savienības kompetentās iestādes vismaz 20 dienas pirms pieprasītā atļaujas derīguma termiņa sākuma nosūta Komoru salu kompetentajām iestādēm zvejas atļaujas pieprasījumu par katru kuģi, kas vēlas zvejot saskaņā ar nolīgumu.

               5.

               Pieprasījumus iesniedz Komoru salu kompetentajām iestādēm saskaņā ar veidlapām, kuru paraugs dots 1. papildinājumā.

               6.

               Zvejas atļaujas pieprasījumam pievieno šādus dokumentus:

                           —

                           pierādījumu par to, ka ir nokārtota maksa par zvejas atļaujas derīguma termiņu,

                           —

                           visus citus dokumentus vai apliecinājumus, kas vajadzīgi saskaņā ar īpašajiem noteikumiem, kurus attiecīgā tipa kuģiem piemēro atbilstīgi šim protokolam.

               7.

               Maksu ieskaita Komoru salu iestāžu norādītajā kontā.

               8.

               Maksā ietilpst visas valsts un vietējās nodevas, izņemot ostas nodokļus un maksu par pakalpojumiem.

               9.

               Visu kuģu zvejas atļaujas ar Eiropas Savienības Delegācijas Maurīcijā starpniecību izdod kuģu īpašniekiem vai viņu aģentiem 15 dienu laikā no dienas, kad Komoru salu kompetentās iestādes ir saņēmušas visus iepriekš 6. punktā minētos dokumentus.

               10.

               Ja zvejas atļaujas parakstīšanas brīdī Eiropas Savienības Delegācijas birojs ir slēgts, atļauju nodod tieši kuģa aģentam ar kopiju Delegācijai.

               11.

               Zvejas atļauju izdod konkrētam kuģim, un tā nav nododama citam kuģim.

               12.

               Tomēr pēc Eiropas Savienības lūguma un pierādītas nepārvaramas varas gadījumā viena kuģa zvejas atļauju aizstāj ar jaunu atļauju, kas izdota uz cita kuģa vārda, kurš līdzīgs aizstājamajam kuģim, un par to nav jāveic jauna maksa.

               13.

               Aizstājamā kuģa īpašnieks vai viņa pārstāvis ar Eiropas Savienības Delegācijas starpniecību atdod anulēto atļauju Komoru salu kompetentajām iestādēm.

               14.

               Jaunā zvejas atļauja stājas spēkā dienā, kad kuģa īpašnieks nogādā anulēto zvejas atļauju Komoru salu kompetentajām iestādēm. Eiropas Savienības Delegāciju Maurīcijā informē par zvejas atļaujas nodošanu.

               15.

               Zvejas atļaujai vienmēr jāatrodas uz kuģa, neskarot šā pielikuma VI nodaļas 1. punkta noteikumus.

      2.   IEDAĻA

      Zvejas atļaujas izdošanas nosacījumi – maksas un avansa maksājumi

               1.

               Zvejas atļaujas ir derīgas vienu gadu. Tās var atjaunot.

               2.

               Maksa ir noteikta 35 euro par Komoru salu ūdeņos nozvejotu tonnu zivju.

               3.

               Zvejas atļaujas izdod pēc tam, kad veikti šādi vienotas likmes maksājumi kompetentajām valsts iestādēm:

                           —

                           3 700 euro gadā par tunzivju seineri, kas atbilst maksai par 106 tonnām nozvejotu tunzivju gadā,

                           —

                           2 200 euro gadā par katru kuģi zvejai ar dreifējošām āķu jedām, kas atbilst maksai par 63 tonnām nozvejotu tunzivju gadā.

               4.

               Maksu galīgo aprēķinu atkarībā no zvejas reisiem pieņem Eiropas Komisija vēlākais nākamā gada 31. jūlijā, pamatojoties uz nozvejas deklarācijām, ko sagatavo katrs kuģa īpašnieks un apliecina attiecībā uz nozvejas datu pārbaudi kompetenti zinātniskie institūti dalībvalstīs kā, piemēram, IRD (Institut de Recherche pour le Développement), IEO (Instituto Español de Oceanografia) un IPIMAR (Instituto de Investigação das Pescas e do Mar).

               5.

               Šo aprēķinu paziņo vienlaicīgi Komoru salu kompetentajai iestādei un kuģu īpašniekiem.

               6.

               Katru iespējamo papildu maksājumu kuģu īpašnieki pārskaitīs Komoru salu valsts kompetentajām iestādēm vēlākais nākamā gada 30. augustā kontā, kas minēts šīs nodaļas 1. iedaļas 7. punktā.

               7.

               Tomēr, ja galīgajā paziņojumā norādītā summa ir mazāka nekā šīs iedaļas 3. punktā paredzētais avansa maksājums, starpību kuģu īpašniekiem neatlīdzina.

      3.   IEDAĻA

      Apgādes kuģi

               1.

               Apgādes kuģiem atļaujas izdod saskaņā ar Komoru salu tiesību aktos paredzētajiem noteikumiem un nosacījumiem.

               2.

               Par apgādes kuģiem izdotajām atļaujām nekādu maksu nepieprasa. Apgādes kuģiem jākuģo ar Eiropas Savienības dalībvalsts karogu vai tiem jābūt Eiropas Savienības uzņēmējsabiedrības kuģiem.

               3.

               Šo atļauju sarakstu Komoru salu kompetentās iestādes ar Eiropas Savienības Delegācijas Maurīcijā starpniecību regulāri nosūta Komisijai.

         II   NODAĻA

      ZVEJAS ZONAS

   Lai nepieļautu nelabvēlīgu ietekmi uz mazapjoma zvejniecībām Komoru salu ūdeņos, Eiropas Savienības kuģiem nav atļauts zvejot tuvāk par 10 jūras jūdzēm no katras salas, ne arī trīs jūras jūdžu attālumā no zivju pievilināšanas ierīcēm (DCP), kuras uzstādījusi Komoru salu Zivsaimniecības ministrija un par kuru ģeogrāfisko atrašanās vietu ir paziņots Eiropas Savienības Delegācijas pārstāvim Maurīcijā.
   Šos noteikumus var pārskatīt nolīguma 9. pantā minētā Apvienotā komiteja.
   III   NODAĻA

      PĀRRAUDZĪBA UN UZRAUDZĪBA

      1.   IEDAĻA

      Nozvejas reģistrēšana

               1.

               Visiem kuģiem, kam ir atļauts zvejot Komoru salu ūdeņos, saskaņā ar nolīgumu ir pienākums paziņot savu nozveju Komoru salu Zivsaimniecības ministrijai saskaņā ar turpmāk norādītiem nosacījumiem.

                           1.1.

                           Eiropas Savienības kuģi, kuri ir saņēmuši atļauju zvejai Komoru salu ūdeņos, katru dienu aizpilda IOTC tunzivju zvejas žurnālu (2. un 3. papildinājums) par katru zvejas reisu, ko tie veic Komoru salu ūdeņos. Zvejas žurnālu aizpilda arī tad, ja nozveja nav gūta.

                           1.2.

                              IOTC tunzivju zvejas žurnāla kopijas jānosūta arī I nodaļas 2. iedaļas 4. punktā norādītajiem zinātniskajiem institūtiem.

               2.

               Par laikposmiem, kuros kuģis neatrodas Komoru salu ūdeņos, tam kuģa žurnālā jāizdara atzīme “Ārpus Komoru salu EEZ”.

               3.

               Veidlapas aizpilda salasāmi, un aizpildītās veidlapas paraksta kuģa kapteinis.

               4.

               Šīs nodaļas noteikumu neievērošanas gadījumā Komoru salu valdībai ir tiesības līdz attiecīgo formalitāšu pabeigšanai apturēt pārkāpēja kuģa zvejas atļaujas darbību un kuģa īpašniekam piemērot sankcijas, ko paredz spēkā esošie Komoru salu tiesību akti. Par to informē Eiropas Komisiju.

               5.

               Nozvejas deklarācijā norāda nozvejas, ko kuģis guvis katrā atsevišķā reisā. Deklarācijas nosūta Komoru salu Zivsaimniecības ministrijai elektroniskā veidā ar kopiju Eiropas Komisijai katra reisa beigās un, jebkurā gadījumā, pirms kuģis iziet no Komoru salu ūdeņiem. Abi saņēmēji nekavējoties elektroniskā veidā nosūta kuģim saņemšanas apstiprinājumus un kopiju otram saņēmējam.

               6.

               To deklarāciju oriģinālus uz fiziskiem datu nesējiem, kuras elektroniski nosūtītas licences ikgadējā derīguma termiņa laikā saskaņā ar šā pielikuma I nodaļas 2. iedaļas 1. punktu, iesniedz Komoru salu Zivsaimniecības ministrijai 45 dienu laikā pēc pēdējā minētā termiņa laikā veiktā reisa. Vienlaikus kopijas uz fiziskiem datu nesējiem nosūta arī Eiropas Komisijai.

               7.

               Abas Puses cenšas ieviest nozvejas datu sistēmu, kura balstītos tikai uz elektronisku apmaiņu ar visu iepriekš minēto informāciju: tāpēc Puses apsver iespēju nozvejas deklarācijas papīra veidlapas pēc iespējas drīzāk aizstāt ar elektroniskā formātā sagatavotām veidlapām.

               8.

               Ja pēc nozvejas deklarāciju elektroniskās sistēmas ieviešanas rodas tehniskas problēmas, nozvejas deklarācijas iesniedz saskaņā ar 5. un 6. punktu un tik ilgi, kamēr sistēmas darbība nav atjaunota.

      2.   IEDAĻA

      Nozvejas paziņošana, ieejot Komoru salu ūdeņos un izejot no tiem

               1.

               Šajā pielikumā Eiropas Savienības kuģa zvejas reisa ilgums ir:

                           —

                           vai nu laikposms starp kuģa ieiešanu Komoru salu ūdeņos un iziešanu no tiem,

                           —

                           vai laikposms starp kuģa ieiešanu Komoru salu ūdeņos un nozvejas pārkraušanu citā kuģī,

                           —

                           vai arī laikposms starp kuģa ieiešanu Komoru salu ūdeņos un nozvejas izkraušanu Komoru salās.

               2.

               Eiropas Savienības kuģi vismaz trīs stundas iepriekš paziņo Komoru salu iestādēm par plānotu ieiešanu Komoru salu ūdeņos vai iziešanu no tiem.

               3.

               Paziņojot par ieiešanu un/vai iziešanu, kuģi paziņo arī savu atrašanās vietu paziņojuma nosūtīšanas laikā un uz kuģa paturētās nozvejas apjomu un sugu sastāvu. Šos paziņojumus 4. papildinājumā norādītajā formātā nosūta pa e-pastu, bet, ja tādas iespējas nav, pa faksu, kuģim saņemot pretī apstiprinājumu par saņemšanu. Ja tas nav tehniski paveicams, šiem paziņojumiem izmanto radiosakarus.

               4.

               Kuģi, ko atklāj zvejojot, iepriekš nebrīdinot Komoru salu kompetento iestādi, uzskata par kuģi bez zvejas atļaujas.

               5.

               Izdodot zvejas atļauju, kuģiem paziņo arī e-pasta adreses, attiecīgos faksa un tālruņa numurus, kā arī radiosakaru frekvenci.

      3.   IEDAĻA

      Pārkraušana citā kuģī un izkraušana

               1.

               Eiropas Savienības kuģiem, kas vēlas pārkraut citā kuģī vai izkraut nozvejas Komoru salu ūdeņos, šī darbība ir jāveic, noenkurojoties Komoru salu ostās.

                           1.1.

                           Šo kuģu īpašniekiem vismaz 24 stundas iepriekš ir jāpaziņo Komoru salu kompetentajām iestādēm šāda informācija:

                                       —

                                       pārkraušanā citā kuģī vai izkraušanā iesaistīto zvejas kuģu nosaukumi,

                                       —

                                       kravas kuģu nosaukumi,

                                       —

                                       pārkraujamie vai izkraujamie daudzumi, norādot svaru tonnās un sugu,

                                       —

                                       pārkraušanas vai izkraušanas diena,

                                       —

                                       izkrautās nozvejas saņēmējs.

               2.

               Pārkraušanu citā kuģī un izkraušanu uzskata par iziešanu no Komoru salu ūdeņiem. Tādēļ kuģiem ir jāiesniedz Komoru salu kompetentajām iestādēm nozvejas deklarācijas un jāpaziņo par savu nodomu vai nu turpināt zveju, vai iziet no Komoru salu ūdeņiem.

               3.

               Jebkāda nozveju pārkraušanas vai izkraušanas darbība, kas nav minēta iepriekšējos punktos, Komoru salu ūdeņos ir aizliegta. Visi šā nosacījuma pārkāpēji ir pakļauti Komoru salās spēkā esošajos tiesību aktos paredzētajām sankcijām.

      4.   IEDAĻA

      Satelītnovērošana

   Kuģus, ievērojot nediskriminēšanas principu, cita starpā uzrauga, izmantojot kuģu satelītnovērošanas sistēmas saskaņā ar turpmāk izklāstītajiem noteikumiem.

               1.

               Satelītnovērošanas vajadzībām kuģu īpašnieku pārstāvjiem vai aģentiem, kā arī karoga valstu Zvejas uzraudzības centriem tiek paziņotas Komoru salu ūdeņu ģeogrāfiskās koordinātas.

               2.

               Puses apmainās ar informāciju par https adresēm un par specifikācijām, ko izmanto elektroniskajā saziņā starp Pušu Zvejas uzraudzības centriem, saskaņā ar 4. un 6. punktā noteiktajiem nosacījumiem. Šajā informācijā pēc iespējas norāda atbildīgās personas, viņu tālruņa, teleksa un faksa numurus un elektroniskās adreses, ko var izmantot vispārējai informācijas apmaiņai starp Zvejas uzraudzības centriem.

               3.

               Nosakot kuģa atrašanās vietu, kļūda nedrīkst pārsniegt 500 m, un ticamības intervālam jābūt 99 %.

               4.

               Tiklīdz kuģis, kas zvejo saskaņā ar ES/Komoru salu nolīgumu un kas ir pakļauts satelītnovērošanai saskaņā ar Eiropas Savienības tiesību aktiem, ieiet Komoru salu zvejas zonā, karoga valsts Zvejas uzraudzības centrs nekavējoties nosūta šādus atrašanās vietas ziņojumus Komoru salu Zvejas uzraudzības centram (KSZUC) vismaz reizi divās stundās. Šo ziņojumu nosaukums ir “Atrašanās vietas ziņojums”.

                           4.1.

                           Ja ir sniegti pārliecinoši pierādījumi, ka kuģis izdara pārkāpumu, nosūtīšanas biežumu var mainīt, paredzot nosūtīšanu reizi 30 minūtēs.

                           4.2.

                           KSZUC šos pierādījumus nosūta karoga valsts Zvejas uzraudzības centram un Eiropas Komisijai. Pierādījumiem pievieno pieprasījumu mainīt nosūtīšanas biežumu. Karoga dalībvalsts Zvejas uzraudzības centrs tūlīt pēc pieprasījuma saņemšanas un reāllaikā nosūta datus KSZUC.

                           4.3.

                           KSZUC tūlīt paziņo karoga valsts Zvejas uzraudzības centram un Eiropas Komisijai par uzraudzības procedūras beigšanu.

                           4.4.

                           Karoga valsts Zvejas uzraudzības centrs un Eiropas Komisiju informē par turpmākiem pasākumiem pēc ikvienas inspekcijas procedūras, kura pamatojas uz šo īpašo pieprasījumu.

               5.

               Ziņojumus, kas minēti 4. punktā, pārraida elektroniski, izmantojot https formātu, bez jebkāda papildu protokola. Šos ziņojumus sūta reāllaikā un 4. papildinājuma tabulā norādītajā formātā.

                           5.1.

                           Darbojoties Komoru salu ūdeņos, kuģim ir aizliegts izslēgt satelītnovērošanas iekārtu.

               6.

               Uz zvejas kuģa uzstādītās pastāvīgās satelītnovērošanas iekārtas tehniskas problēmas vai bojājumu gadījumā minētā kuģa kapteinis vajadzīgajā laikā nosūta 4. punktā norādīto informāciju attiecīgās karoga valsts Zvejas uzraudzības centram. Šādos gadījumos būs nepieciešams izsūtīt atrašanās vietas ziņojumus ik pēc četrām stundām, kamēr kuģis atradīsies Komoru salu ūdeņos.

                           6.1.

                           Šajā kopējā atrašanās vietas ziņojumā norāda kuģa atrašanās vietu, kuru šo četru stundu laikā katru stundu ir atzīmējis kuģa kapteinis.

                           6.2.

                           Karoga valsts Zvejas uzraudzības centrs vai zvejas kuģis pats nekavējoties nosūta šo ziņojumu KSZUC.

                           6.3.

                           Vajadzības vai šaubu gadījumā Komoru salu kompetentās iestādes var pieprasīt karoga valsts Zvejas uzraudzības centram papildu informāciju par konkrētu kuģi.

               7.

               Bojāto aprīkojumu salabo vai nomaina, tiklīdz kuģis ir noslēdzis savu zvejas reisu, un, jebkurā gadījumā, ne vēlāk kā mēneša laikā. Pēc šā termiņa iztecēšanas konkrētais kuģis vairs nevarēs uzsākt jaunu zvejas reisu pirms aprīkojuma salabošanas vai nomaiņas.

               8.

               Satelītnovērošanas sistēmas aparatūras un programmatūras komponenti ir droši, t. i., ir izslēgta jebkāda atrašanās vietas datu sagrozīšanas un tehnisku manipulāciju iespēja. Sistēma darbojas pilnīgi automātiski un vienmēr ir darba kārtībā neatkarīgi no vides apstākļiem. Satelītnovērošanas sistēmu ir aizliegts iznīcināt, bojāt, padarīt neekspluatējamu vai iejaukties tās darbībā.

                           8.1.

                           Kapteinis jo īpaši nodrošina to, ka:

                                       —

                                       dati netiek sagrozīti,

                                       —

                                       satelītnovērošanas iekārtu antenas vai antenu uztveršanas laukā nav fizisku šķēršļu,

                                       —

                                       nekādā veidā netiek pārtraukta elektroenerģijas padeve satelītnovērošanas iekārtām,

                                       —

                                       kuģa satelītnovērošanas iekārta nav aizvākta no kuģa vai vietas, kurā tā bija sākotnēji uzstādīta,

                                       —

                                       par ikvienu kuģa satelītnovērošanas iekārtas nomaiņu tūlīt paziņo Komoru salu kompetentajām iestādēm.

                           8.2.

                           Par ikvienu iepriekš minēto noteikumu pārkāpumu kapteini var saukt pie atbildības saskaņā ar Komoru salu normatīvajiem aktiem, ja vien kuģis darbojas Komoru salu ūdeņos.

               9.

               Karoga valsts Zvejas uzraudzības centrs uzrauga savas valsts kuģu pārvietošanos Komoru salu ūdeņos. Gadījumā, ja uzraudzība nenotiks saskaņā ar paredzētajiem nosacījumiem, par to nekavējoties informēs KSZUC un piemēros 6. punktā paredzēto procedūru.

               10.

               Attiecīgie karoga valstu Zvejas uzraudzības centri un KSZUC sadarbojas, lai nodrošinātu minēto noteikumu izpildi. Ja KSZUC noteiks, ka karoga valsts nepaziņo 4. punktā paredzēto informāciju, par to nekavējoties informēs otro Pusi. Saņemot šo informāciju, otra Puse 24 stundu laikā sniedz atbildi, kurā KSZUC informē par to, kāpēc nenotiek datu pārraide, un norāda saprātīgu termiņu, līdz kuram tiks nodrošināta šo noteikumu ievērošana. Ja pēc norādītā termiņa datu pārraide joprojām nenotiek saskaņā ar noteikumiem, abas Puses šādas problēmas risina rakstiski vai saskaņā ar šo noteikumu 14. punktu.

               11.

               Novērošanas dati, ko paziņo otrai Pusei saskaņā ar šiem noteikumiem, paredzēti vienīgi Komoru salu iestāžu veiktajai tās Eiropas Savienības flotes daļas uzraudzībai un novērošanai, kas zvejo saskaņā ar ES/Komoru salu zivsaimniecības nolīgumu. Šos datus nekādā gadījumā nedrīkst paziņot trešām personām.

               12.

               Puses vienojas pēc pieprasījuma apmainīties ar informāciju par izmantoto satelītnovērošanas aparatūru, lai nodrošinātu to, ka ikviens aparatūras elements pilnībā atbilst otras Puses prasībām saistībā ar šiem noteikumiem.

               13.

               Puses vienojas vajadzības gadījumā pārskatīt šos noteikumus, jo īpaši izvērtēt visus uz atsevišķiem kuģiem reģistrētus bojājumu vai darbības traucējumu gadījumus. Par visiem šādiem gadījumiem Komoru salu kompetentā iestāde vismaz 15 dienas pirms pārskata tikšanās paziņo karoga dalībvalstij.

               14.

               Visas domstarpības par šo noteikumu interpretāciju vai piemērošanu izskata, Pusēm apspriežoties Apvienotajā komitejā, kas paredzēta Eiropas Savienības un Komoru Salu Savienības nolīguma 9. pantā.

         IV   NODAĻA

      JŪRNIEKU NODARBINĀŠANA

               1.

               Katrs Eiropas Savienības kuģis uz sava rēķina uzņem vismaz vienu vietējo jūrnieku reisa laikā Komoru salu ūdeņos.

               2.

               Kuģu īpašnieki cenšas rast papildu iespējas ĀKK jūrnieku nodarbināšanai.

               3.

               Kuģu īpašnieki brīvi izvēlas jūrniekus, ko uzņemt uz sava kuģa, no tiem, kas norādīti Komoru salu kompetentās iestādes iesniegtā sarakstā.

               4.

               Kuģa īpašnieks vai viņa pārstāvis paziņo Komoru salu kompetentajai iestādei uz attiecīgā kuģa uzņemto vietējo jūrnieku vārdus, norādot viņu statusu apkalpē.

               5.

               Saistībā ar darbā uz Eiropas Savienības kuģiem pieņemto jūrnieku tiesībām piemēro Starptautiskās Darba organizācijas (SDO) Deklarāciju par pamatprincipiem un pamattiesībām darbā. Tas jo īpaši attiecas uz apvienošanās brīvību un darba koplīguma slēgšanas tiesību faktisku atzīšanu, kā arī diskriminācijas novēršanu attiecībā uz nodarbinātību un profesijām.

               6.

               Vietējo jūrnieku darba līgumus, kuru vienu kopiju nodod parakstītājiem, noslēdz starp kuģu īpašnieku pārstāvi (pārstāvjiem) un jūrniekiem un/vai to arodbiedrībām vai to pārstāvjiem saistībā ar Komoru salu kompetento iestādi. Šie līgumi garantē jūrnieku sociālo nodrošinājumu, tostarp dzīvības un veselības apdrošināšanu un apdrošināšanu pret nelaimes gadījumiem.

               7.

               ĀKK valstu jūrnieku algu maksā kuģu īpašnieki. Par algas apmēru vienojas kuģu īpašnieki vai viņu pārstāvji un jūrnieki un/vai viņu arodbiedrības vai to pārstāvji. Tomēr ĀKK valstu jūrniekiem maksājamās algas nedrīkst būt zemākas par algām, ko maksā šo attiecīgo valstu kuģu apkalpēm par līdzīgu darbu, un tās nekādā gadījumā nedrīkst būt zemākas par SDO noteiktajiem standartiem.

               8.

               Visi jūrnieki, kas pieņemti darbā uz Eiropas Savienības kuģiem, piesakās attiecīgā kuģa kapteinim iepriekšējā dienā pirms paredzētās stāšanās darbā. Ja jūrnieks nepiesakās noteiktajā dienā un laikā, kuģa īpašnieks automātiski tiek atbrīvots no pienākuma nodarbināt minēto jūrnieku.

               9.

               Ja vietējie jūrnieki netiek uzņemti citu iemeslu dēļ nekā iepriekšējā punktā minētais, attiecīgo kuģu īpašniekiem ir jāmaksā par katru reisa dienu Komoru salu ūdeņos vienotas likmes summa, kas noteikta 20 euro dienā par katru kuģi. Šī summa jāsamaksā vēlākais šā pielikuma I nodaļas 2. iedaļas 6. punktā noteiktā termiņa pēdējā dienā.

               10.

               Minēto summu izmanto jūrnieku/zvejnieku apmācībai Komoru salās, un to iemaksā Komoru salu iestāžu norādītā kontā.

         V   NODAĻA

      NOVĒROTĀJI

               1.

               Kuģi, kam saskaņā ar nolīgumu ir atļauja zvejot Komoru salu ūdeņos, uzņem Komoru salu zivsaimniecības iestāžu norīkotus novērotājus ar turpmāk noteiktajiem nosacījumiem.

                           1.1.

                           Pēc Komoru salu Zivsaimniecības ministrijas pieprasījuma tunzivju zvejas kuģi uzņem tās norīkotu novērotāju, kura uzdevums ir pārbaudīt Komoru salu ūdeņos gūtās nozvejas.

                           1.2.

                           Komoru salu kompetentā iestāde sagatavo to kuģu sarakstu, kuriem jāuzņem novērotājs, kā arī norīkoto novērotāju sarakstu, kuri tiks uzņemti uz kuģiem. Šos sarakstus pastāvīgi atjaunina. Tiklīdz saraksti ir gatavi, tos nosūta Eiropas Komisijai, un turpmāk šādus sūtījumus veic ik pēc trim mēnešiem, ja saraksti šajā laikā ir tikuši atjaunināti.

                           1.3.

                           Komoru salu kompetentā iestāde licences izdošanas brīdī vai vēlākais 15 dienu laikā pirms dienas, kas noteikta novērotāja uzņemšanai, paziņo attiecīgajiem kuģu īpašniekiem vai viņu pārstāvjiem tā norīkotā novērotāja vārdu, kurš jāuzņem uz kuģa.

               2.

               Novērotājs pavada kuģi vienā zvejas reisā. Vienlaikus pēc Komoru salu kompetento iestāžu īpaša pieprasījuma šo uzņemšanu var paildzināt uz vairākiem reisiem atkarībā no noteiktajam kuģim paredzēto reisu vidējā ilguma. Šo pieprasījumu Komoru salu kompetentās iestādes izsaka, kad paziņo norīkotā novērotāja vārdu uzņemšanai uz attiecīgā kuģa.

               3.

               Novērotāja uzņemšanas nosacījumus nosaka kopīgā nolīgumā starp kuģa īpašnieku vai viņa pārstāvi un Komoru salu iestādēm.

               4.

               Novērotāja uzņemšanu veic kuģa īpašnieka izvēlētā ostā, un to īsteno pirmā reisa sākumā Komoru salu ūdeņos pēc norādīto kuģu saraksta paziņošanas.

               5.

               Attiecīgie kuģu īpašnieki divu nedēļu laikā ar brīdinājumu desmit dienas iepriekš paziņo datumus un Komoru salu ostas, kas noteiktas novērotāju uzņemšanai.

               6.

               Ja novērotāju uz kuģa uzņem ārvalsts ostā, viņa ceļa izdevumus sedz kuģa īpašnieks. Ja kuģis, uz kura ir novērotājs no Komoru salām, atstāj Komoru salu ūdeņus, ir jāveic visi pasākumi, lai nodrošinātu iespējami drīzu novērotāja atgriešanos dzimtenē par kuģa īpašnieka līdzekļiem.

               7.

               Ja novērotājs neierodas norunātajā laikā un vietā un neierodas arī turpmākajās 12 stundās pēc norunātā laika, kuģa īpašnieks tiek automātiski atbrīvots no pienākuma uzņemt šo novērotāju uz kuģa.

               8.

               Novērotājam uz kuģa ir virsnieka statuss. Novērotāju uzdevumi ir šādi:

                           8.1.

                           novērot kuģu zvejas darbības;

                           8.2.

                           pārbaudīt zvejas darbībās iesaistīto kuģu atrašanās vietas koordinātas;

                           8.3.

                           atzīmēt izmantotos zvejas rīkus;

                           8.4.

                           pārbaudīt kuģa žurnālā reģistrētos datus par Komoru salu ūdeņos gūto nozveju;

                           8.5.

                           pārbaudīt piezvejas procentuālo daudzumu un novērtēt tirgū pārdodamu zivju, vēžveidīgo un galvkāju izmetumu daudzumu;

                           8.6.

                           pa radio paziņot zvejas datus, tostarp uz kuģa esošo nozvejas un piezvejas apjomu.

               9.

               Kapteinis dara visu iespējamo, lai nodrošinātu novērotāja fizisko drošību un labklājību viņa pienākumu izpildes laikā.

               10.

               Novērotāju apgādā ar visu, kas nepieciešams viņa pienākumu veikšanai. Kapteinis viņam nodrošina piekļuvi sakaru līdzekļiem, kas vajadzīgi novērotāja pienākumu izpildei, dokumentiem, kuri ir tieši saistīti ar kuģa veikto zvejas darbību, tostarp zvejas žurnālam un navigācijas žurnālam, kā arī kuģa daļām, kurām nepieciešams piekļūt, lai atvieglotu novērotāja pienākumu izpildi.

               11.

               Atrazdamies uz kuģa, novērotājs:

                           11.1.

                           veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka viņa ierašanās un uzturēšanās uz kuģa nepārtrauc un nekavē zveju;

                           11.2.

                           saudzē materiālus un aprīkojumu, kas atrodas uz kuģa, un ievēro visu attiecīgā kuģa dokumentu konfidencialitāti.

               12.

               Novērošanas laika beigās pirms nokāpšanas no kuģa novērotājs sagatavo ziņojumu par savu darbību, kas jānosūta Komoru salu kompetentajām iestādēm, un šā ziņojuma eksemplārs jānosūta Eiropas Komisijai. Viņš to paraksta kapteiņa klātbūtnē, un kapteinis pēc saviem ieskatiem var ziņojumam pievienot vai likt pievienot, viņaprāt, būtiskas piezīmes, kuras kapteinis paraksta. Kad zinātniskais novērotājs atstāj kuģi, viņš nodod kapteinim vienu ziņojuma eksemplāru.

               13.

               Kuģa īpašnieks par saviem līdzekļiem nodrošina novērotājus ar pārtiku un izmitina tādos pašos apstākļos, kādos uzturas kuģa virsnieki, ņemot vērā kuģa iespējas.

               14.

               Novērotāju algu maksā un sociālās iemaksas veic Komoru salu kompetentās iestādes.

         VI   NODAĻA

      KONTROLE

   Eiropas Savienības zvejas kuģiem ir jāievēro Indijas okeāna tunzivju komisijas (IOTC) pieņemtie pasākumi un ieteikumi attiecībā uz zvejas rīkiem, to tehniskajām specifikācijām un visiem citiem tehniskajiem pasākumiem, ko piemēro to zvejas darbībām.
   1.   Kuģu saraksts

               1.1.

               Eiropas Savienība uztur pastāvīgi atjauninātu sarakstu ar kuģiem, kuriem ir izdota zvejas atļauja saskaņā ar šā protokola noteikumiem. Šo sarakstu paziņo Komoru salu iestādēm, kas atbildīgas par zvejas kontroli, tūlīt pēc tā sagatavošanas un turpmāk ikreiz, kad tas ir atjaunināts.

               1.2.

               Eiropas Savienības kuģus var ierakstīt iepriekšējā punktā minētajā sarakstā tūlīt pēc tam, kad ir saņemts šā pielikuma I nodaļas 2. iedaļas 3. punktā minētā avansa maksājuma paziņojums. Šajā gadījumā kuģa īpašnieks var saņemt šā saraksta apstiprinātu kopiju un turēt to uz kuģa zvejas atļaujas vietā, līdz tā ir izdota.

         2.   Kontroles procedūras

               2.1.

               To Eiropas Savienības zvejas kuģu kapteiņi, kuri ir iesaistījušies zvejas darbībās Komoru salu ūdeņos, atļauj un atvieglo to Komoru salu ierēdņu uzkāpšanu uz kuģa un funkciju veikšanu, kuriem ir jāveic zvejas inspekcija un kontrole.

               2.2.

               Minētās amatpersonas paliek uz kuģa tikai tik ilgi, cik vajadzīgs viņu pienākumu izpildei.

               2.3.

               Pēc katras inspekcijas un kontroles kuģa kapteinis saņem inspekcijas ziņojuma eksemplāru.

               2.4.

               Lai veicinātu drošākas inspekcijas procedūras, neskarot Komoru salu tiesības, uzkāpšanai uz kuģa jānotiek tādā veidā, lai varētu identificēt inspekcijas platformu un inspektorus kā Komoru salu pilnvarotas amatpersonas.

               2.5.

               Eiropas Savienības kuģu kapteiņi, kas izkraušanu vai pārkraušanu citā kuģī veic kādā Komoru salu ostā, atļauj un atvieglo šo darbību kontroli, ko veic Komoru salu inspektori.

         VII   NODAĻA

      KUĢA AIZTURĒŠANA

   1.   Kuģa aizturēšana

               1.1.

               Komoru salu kompetentās iestādes ne vēlāk kā 24 darbstundu laikā informē Eiropas Komisiju un kuģa karoga valsti par visiem Eiropas Savienības kuģu aizturēšanas gadījumiem Komoru salu ūdeņos un par piemērotajām sankcijām.

               1.2.

               Eiropas Komisija vienlaikus saņem īsu ziņojumu par kuģa aizturēšanas apstākļiem un iemesliem.

         2.   Aizturēšanas protokols

               2.1.

               Kuģa kapteinis paraksta Komoru salu kompetento iestāžu sagatavoto aizturēšanas protokolu.

               2.2.

               Parakstīšanās neierobežo kapteiņa tiesības un iespējas aizstāvēties pret apsūdzību viņam inkriminētos pārkāpumos.

               2.3.

               Kapteinis ieved kuģi Komoru salu iestāžu norādītā ostā. Sīku pārkāpumu gadījumā Komoru salu kompetentā iestāde aizturētajam kuģim var atļaut turpināt zveju.

         3.   Konsultatīvā sanāksme pēc aizturēšanas

               3.1.

               Pirms lemt par jebkādiem pasākumiem attiecībā uz kuģa kapteini vai apkalpi vai attiecībā uz kuģa kravu un aprīkojumu, izņemot pasākumus potenciālā pārkāpuma pierādījumu saglabāšanai, vienas darbdienas laikā pēc minētās informācijas saņemšanas Eiropas Komisija un Komoru salu kompetentās iestādes tiekas konsultatīvā sanāksmē, kurā var piedalīties arī attiecīgās dalībvalsts pārstāvis.

               3.2.

               Šajā sanāksmē Puses apmainās ar attiecīgajiem dokumentiem vai informāciju, kas var palīdzēt noskaidrot apstākļus saistībā ar konstatētajiem faktiem. Kuģa īpašnieku vai viņa aģentu informē par šīs sanāksmes rezultātiem un par pasākumiem, kas izriet no veiktās aizturēšanas.

         4.   Izlīgums

               4.1.

               Pirms uzsākt tiesvedību, potenciālā pārkāpuma situāciju mēģina atrisināt izlīgstot. Izlīgums jāpanāk vēlākais trīs darbdienās pēc kuģa aizturēšanas.

               4.2.

               Izlīguma gadījumā sodanaudas lielumu nosaka atbilstīgi Komoru salu tiesību aktiem. Sodanaudas summu reģistrē dokumentā, dokumentu paraksta un nosūta Eiropas Komisijai, kā arī karoga valstij.

               4.3.

               Ja izlīgumu panākt nav iespējams un lieta jāiesniedz kompetentā tiesu iestādē, kuģa īpašnieks Komoru salu kompetento iestāžu norādītā bankas kontā iemaksā drošības naudu, kuras apmēru nosaka atkarībā no kuģa aizturēšanas izmaksām, kā arī no sodanaudas un kompensācijas, kas jāmaksā pārkāpuma izdarītājam.

               4.4.

               Drošības nauda nav atgūstama pirms tiesvedības beigām. To atbrīvo, ja tiesvedība beidzas bez notiesāšanas. Līdzīgi, ja piespriestā sodanauda ir mazāks par iemaksāto drošības naudu, Komoru salu kompetentās iestādes atbrīvo šo summu starpību.

               4.5.

               Kuģim un tā apkalpei atļauj atstāt ostu, ja:

                           —

                           ir izpildītas izlīgumā paredzētās saistības,

                           —

                           ir iemaksāta 4.3. punktā minētā drošības nauda, kuru Komoru salu kompetentās iestādes pieņēmušas uz laiku, līdz noslēdzas tiesvedība.