title: EBTA Uzraudzības iestādes Lēmums Nr. 277/15/COL (2015. gada 6. jūlijs), ar kuru noteiktiem Posten Norge AS loģistikas pakalpojumiem piemēro atbrīvojumu no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs [2016/488]

text:
               7.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 92/68

         EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES LĒMUMS
   Nr. 277/15/COL
   (2015. gada 6. jūlijs),
   ar kuru noteiktiem Posten Norge AS loģistikas pakalpojumiem piemēro atbrīvojumu no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs [2016/488]
   EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE (“IESTĀDE”),
   ņemot vērā EEZ līguma XVI pielikuma 4. punktā minēto tiesību aktu, ar ko paredz valsts pasūtījuma līgumu piešķiršanas procedūras komunālo pakalpojumu nozarē (Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (1)), un jo īpaši tās 30. panta 1., 5. un 6. punktu,
   ņemot vērā Nolīgumu starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi (“Uzraudzības un Tiesas nolīgums”) un jo īpaši tā 1. protokola 1. un 3. pantu,
   ņemot vērā Iestādes 2012. gada 19. aprīļa lēmumu, kas dalībvalstīm paredz īpašu atbildību lēmumu pieņemšanā publiskā iepirkuma jautājumos (Lēmums Nr. 136/12/COL),
   pēc apspriešanās ar EBTA Publiskā iepirkuma komiteju,
   tā kā:
   I.   FAKTI

               (1)

               Iestāde 2015. gada 20. marta vēstulē (2) un pēc pirmspaziņošanas diskusijām saņēma pieprasījumu no Posten Norge AS (“Norway Post”) pieņemt lēmumu, ar ko nosaka Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punkta piemērojamību noteiktiem loģistikas pakalpojumiem. Iestāde informēja Norvēģiju par šāda pieprasījuma saņemšanu (3). Norway Post pēc apspriešanās ar Iestādi 2015. gada 1. jūnija vēstulē (4) grozīja sava pieprasījuma darbības jomu. Iestāde 2015. gada 10. jūnija vēstulēs apspriedās ar EBTA Publiskā iepirkuma komiteju un lūdza paust viedokli saskaņā ar rakstisku procedūru (5). EBTA Publiskā iepirkuma komiteja 2015. gada 26. jūnijā pēc vienprātīga balsojuma sniedza pozitīvu atzinumu par Iestādes lēmuma projektu (6).

               (2)

               Grozītais Norway Post pieprasījums attiecas uz šādiem Norway Post norādītajiem loģistikas pakalpojumiem:

                           a)

                           paku standarta piegāde starp uzņēmumiem (Business-to-Business, turpmāk tekstā “B2B”) – iekšzemes, kas nozīmē tādu paku nosūtīšanu un piegādi Norvēģijā, kuras sver mazāk par 35 kg un kuras nosūta un saņem uzņēmumi (tostarp ienākošo paku sūtījumus, kas ir pasta operatora vai loģistikas pakalpojumu sniedzēja veikta paku piegāde Norvēģijā ārvalstu pasta operatora vai loģistikas pakalpojumu sniedzēja vārdā);

                           b)

                              B2B paku standarta piegāde – starptautiskā izejošā, kas nozīmē tādu paku nosūtīšanu no uzņēmumiem Norvēģijā uzņēmumiem ārvalstīs, kas sver mazāk par 35 kg;

                           c)

                           paku (vienas dienas/vienas nakts) eksprespiegāde – iekšzemes, kas nozīmē paku un preču piegādi uzņēmumiem Norvēģijā ar garantētu piegādi nākamajā dienā līdz noteiktam termiņam;

                           d)

                           paku eksprespiegāde – starptautiskā (tostarp ienākošie un izejošie sūtījumi), kas nozīmē paku eksprespārvadājumus uz Norvēģiju un no tās;

                           e)

                           saliktas preces vai parastas kravas, kas nozīmē tādus preču, kuras sver no 35 kg līdz 2,5 tonnām (ne pakas), pārvadājumus, izmantojot termināļu tīklu, izņemot termotransportu un beztaras transportu, kad vairāki priekšmeti tiek piegādāti vieniem un tiem pašiem saņēmējiem;

                           f)

                           daļējas kravas piegādes, kas nozīmē tādu preču sūtījumu piegādi, kuri ir smagāki par 2–2,5 tonnām un kuri netiek apstrādāti termināļos, bet kurus piegādā pa autoceļiem vai dzelzceļu, izņemot termotransportu un beztaras transportu.

               (3)

               Pieprasījumam ir pievienots valsts konkurences iestādes, t. i., Konkurransetilsynet (“Norvēģijas konkurences iestāde”), sagatavots ziņojums, kurā secināts, ka Norway Post saskārās ar ievērojamu konkurences līmeni visos tirgos, par kuriem paziņots Iestādei.

         II.   TIESISKAIS REGULĒJUMS

               (4)

               Ar Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punktu tiek atļauts piemērot atbrīvojumu no valsts iepirkuma noteikumu prasībām gadījumos, kad tirgus dalībnieki darbojas konkurences apstākļos. Direktīvas 30. panta 1. punktā ir noteikts:
               “Šī direktīva neattiecas uz līgumiem, kas paredzēti, lai dotu tiesības veikt kādu no 3. līdz 7. pantā minētajām darbībām, ja dalībvalstī, kurā attiecīgo darbību veic, uz to attiecas tieša konkurence tirgos, piekļuve kuriem nav ierobežota.”

               (5)

               Direktīvas 30. panta 1. punktā ir noteiktas divas prasības, kurām abām jābūt izpildītām, lai Iestāde varētu piešķirt atbrīvojumu saskaņā ar direktīvas 30. panta 5. punktu, ņemot vērā tās 30. panta 6. punktu.

               (6)

               Saskaņā ar Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punktā minēto pirmo prasību attiecīgā darbība ir jāveic tirgū, piekļuve kuram nav ierobežota. Atbilstīgi direktīvas 30. panta 3. punktam piekļuvi tirgum uzskata par neierobežotu, ja dalībvalsts ir īstenojusi un piemērojusi attiecīgos EEZ tiesību aktus par noteiktas nozares vai tās daļas atvēršanu.

               (7)

               Saskaņā ar Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 5. punktu Iestāde var pieņemt lēmumus, pamatojoties uz 30. panta 1. punktu, ja to lūdz līgumslēdzēji un ja tas ir paredzēts attiecīgās valsts tiesību aktos. Attiecībā uz Norvēģiju šī prasība ir ievērota. Direktīva 2004/17/EK ir īstenota Norvēģijas tiesību sistēmā ar 1999. gada 16. jūlija Likumu Nr. 69 par publisko iepirkumu (7) un ar 2006. gada 7. aprīļa Noteikumiem Nr. 403 par iepirkuma noteikumiem apgādes nozarēs (ūdensapgāde un energoapgāde, transporta un pasta pakalpojumi) (8). Noteikumu Nr. 403 15-1. pantā ir izklāstīti nosacījumi un procedūra saistībā ar direktīvas 30. panta piemērošanu Norvēģijas līgumslēdzējiem. Noteikumos Nr. 403 paredzēts, ka līgumslēdzēji var prasīt, lai Iestāde pieņemtu lēmumu par Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punkta piemērojamību noteiktai darbībai Norvēģijā. Pirms pieteikuma iesniegšanas līgumslēdzēji attiecīgā gadījumā var saņemt paziņojumu no valsts konkurences iestādes.

               (8)

               Attiecīgie EEZ tiesību akti saskaņā ar direktīvas 30. panta 3. punktu saistībā ar šo pieprasījumu ir minēti XI pielikuma F punktā Direktīvā 2004/17/EK, proti Eiropas Parlamenta un Padomes 97/67/EK (9). Norvēģija savā valsts tiesību sistēmā ir īstenojusi gan Direktīvu 97/67/EK, gan arī tās pirmos grozījumus, kas ieviesti, grozot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/39/EK (10). Taču Direktīvas 97/67/EK jaunākie grozījumi, kas ieviesti, grozot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/6/EK (11), līdz šim nav iekļauti EEZ līgumā. Tomēr šajos jaunākajos Direktīvas 97/67/EK grozījumos ietvertie noteikumi neietekmē ar šo pieprasījumu saistītās darbības, tādēļ nav juridisku šķēršļu uzskatīt, ka ir ievērots Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 3. punktā noteiktais pieņēmums.

               (9)

               Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punktā minētajā otrajā prasībā noteikts, ka ir nepieciešams, lai uz EBTA valstī veiktu attiecīgo darbību attiektos tieša konkurence. Jautājums par to, vai uz darbību attiecas tieša konkurence, jāizlemj, pamatojoties uz “kritērijiem, kas atbilst Līguma noteikumiem par konkurenci, piemēram, attiecīgo preču vai pakalpojumu raksturlielumi, alternatīvu preču vai pakalpojumu esamība, cenas un konkrēto preču vai pakalpojumu vairāk nekā viena piegādātāja faktiskā vai iespējamā klātbūtne” (12).

               (10)

               Tiešas konkurences esība jānovērtē, pamatojoties uz dažādiem rādītājiem, no kuriem neviens per se nav izšķirošs. Attiecībā uz šajā lēmumā minētajiem tirgiem galveno tirgus dalībnieku attiecīgā tirgus daļa ir viens kritērijs, kas būtu jāņem vērā. Vēl viens kritērijs ir minēto tirgu koncentrācijas pakāpe (13). To, vai uz kādu darbību attiecas tieša konkurence, novērtē, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem un ņemot vērā attiecīgās nozares īpatnības. Tā kā to dažādo darbību nosacījumi, uz kurām attiecas šis lēmums, ir atšķirīgi, par katru konkrēto darbību vai tirgu tiek veikts atsevišķs novērtējums.

               (11)

               Kaut arī noteiktos gadījumos var būt paredzētas atšķirīgas tirgus definīcijas, nav nepieciešams lemt par konkrētā tirgus precīzu definīciju saistībā ar vairākiem Norway Post paziņojumā uzskaitītajiem pakalpojumiem, ciktāl novērtējuma rezultāts paliek nemainīgs neatkarīgi no tā, vai tā pamatā ir šaura tirgus definīcija, vai plašāka.

               (12)

               Šis lēmums ir pieņemts vienīgi ar nolūku piešķirt atbrīvojumu atbilstīgi Direktīvas 2004/17/EK 30. pantam un neskar konkurences noteikumu piemērošanu.

         III.   NOVĒRTĒJUMS

               (13)

               Jāpatur prātā, ka šā lēmuma mērķis ir noteikt, vai uz pieprasījumā minētajiem pakalpojumiem attiecas konkurence (tirgos, piekļuve kuriem nav ierobežota Direktīvas 2004/17/EK 30. panta izpratnē) tādā līmenī, kas nodrošinātu, ka arī gadījumā, ja nav ieviesta Direktīvā 2004/17/EK noteikto detalizēto iepirkuma noteikumu disciplīna, iepirkums attiecīgo darbību veikšanai tiks īstenots pārredzamā un nediskriminējošā veidā, pamatojoties uz kritērijiem, kas pircējiem ļautu noteikt risinājumu, kurš kopumā ir ekonomiski visizdevīgākais.

               (14)

               Šajā saistībā jāatgādina, ka definētajos tirgos parasti darbojas vairāki loģistikas pakalpojumu sniedzēji. Tomēr, neskarot konkurences tiesību aktu piemērošanu vispārīgākā mērogā, šajā lēmumā konkurences analīzē tiks novērtēts vienīgi tas, vai Norway Post darbības pašlaik ietekmē konkurence tirgos, piekļuve kuriem nav ierobežota.

               (15)

               Kā paskaidrots iepriekš, Iestādei jānosaka, vai konkurence tieši ietekmē attiecīgās darbības. Šajā nolūkā Iestāde ir izskatījusi Norway Post sniegtos pierādījumus, kā arī Norvēģijas konkurences iestādes, Norway Post konkurentu un klientu sniegto informāciju. Jāatzīmē, ka, veicot tirgus daļu un koncentrācijas līmeņu izvērtēšanu, Iestāde galvenokārt paļāvās uz Norway Post sniegtajiem tirgus datiem. Daži dati tika apstiprināti Iestādes veiktās tirgus informācijas vākšanas gaitā, taču Iestāde nevarēja apstiprināt visus datus par tirgus daļu.

      Tirgus definīcija – produktu tirgus

               (16)

               Saskaņā ar Eiropas Komisijas lēmumu pieņemšanas praksi konkurences tiesību lietās (14), kā arī lietās, kas saistītas ar atbrīvojumiem saskaņā ar Direktīvas 2004/17/EK 30. pantu (15) par paku piegādes pakalpojumiem, pieteikuma iesniedzējs ir nošķīris konkrētos tirgus atbilstīgi šādiem pakalpojumu veidiem:

                           a)

                           paku standarta/atliktā piegāde un eksprespiegāde atkarībā no nosūtīšanas laika faktora;

                           b)

                           paku iekšzemes un starptautiskā piegāde;

                           c)

                           paku piegāde no uzņēmumiem patērētājiem (Business-to-Consumers, turpmāk tekstā “B2C”) un starp uzņēmumiem (“B2B”); un

                           d)

                           paku un kravu piegāde atkarībā no to svara, formāta un nepieciešamā pārvietošanas aprīkojuma.

      Tirgus definīcija – ģeogrāfiskais tirgus

               (17)

               Eiropas Komisija (“Komisija”) dažādos ar konkurenci saistītos lēmumos (16), kā arī saistībā ar Direktīvas 2004/17/EK (17) 30. pantu ir secinājusi, ka ģeogrāfiskie tirgi iekšzemes un starptautiskiem B2B paku piegādes pakalpojumiem, iekšzemes un starptautiskiem eksprespakalpojumiem un parasto kravu/salikto kravu (vai vieglu preču) un daļēju kravu pārvadājumiem ir valsts mēroga. Attiecībā uz dažiem no šiem tirgiem Komisija izskatīja, vai šie tirgi varētu būt plašāki nekā valsts mēroga, taču galu galā pie šāda secinājuma nenonāca (18). Šīs segmentācijas pamatā galvenokārt ir tas, ka šādi pakalpojumi tiek sniegti valsts mērogā. Pieteikuma iesniedzēja nostāja atbilst iepriekš minētajai Komisijas praksei.

               (18)

               Norvēģijas konkurences iestāde ir secinājusi, ka konkrētā tirgus precīzu ģeogrāfisko definīciju var neizstrādāt, jo analīzes rezultāts paliek tāds pats neatkarīgi no tā, vai analīzes pamatā ir šaura vai plaša tirgus definīcija (19).

               (19)

               Tā kā nav norāžu par tirgu plašāku vai šaurāku ģeogrāfisko piemērošanas jomu, lai novērtētu, vai ir ievēroti Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punkta nosacījumi, un neskarot konkurences tiesības, Iestāde uzskata, ka konkrētie ģeogrāfiskie tirgi šā lēmuma vajadzībām aptver Norvēģijas teritoriju.

               (20)

               Turpmāk sniegts plašāks attiecīgo jautājumu izklāsts, atsaucoties uz Norway Post sniegto produktu tirgu sadalījumu.

         1.1.   Standarta B2B paku piegādes tirgus – iekšzemes

   1.1.1.   Konkrētais produktu tirgus

               (21)

               Pieteikuma iesniedzējs pieteikumā norādīja, ka B2B standarta paku piegādes iekšzemes tirgus ir jādefinē kā tādu paku nosūtīšana starp uzņēmumiem un piegāde Norvēģijā, kas sver mazāk par 35 kg (tostarp ienākošās pakas, kas tiek norādītas kā pasta operatora vai loģistikas pakalpojumu sniedzēja veikta paku piegāde Norvēģijā ārvalstu pasta operatora vai loģistikas pakalpojumu sniedzēja vārdā) (20).

               (22)

               Savā lēmumā par Norway Post/Privpak
                   (21) Iestāde konstatēja, ka B2B paku piegādes pakalpojumus izmanto biznesa klienti, kuriem vajadzīga tieša piegāde citiem uzņēmumiem darba laikā. Šādiem biznesa klientiem svarīgs ir laika faktors, un tie par šādiem pakalpojumiem ir gatavi maksāt ievērojami augstāku cenu. Iestāde konstatēja, ka B2B paku piegādes pakalpojumiem ir atšķirīgi raksturlielumi, cenas un paredzētie lietojuma veidi, salīdzinot ar B2C paku piegādes pakalpojumiem (22). Šis secinājums, šķiet, ir saskaņā ar Komisijas praksi, kurā Komisija ir definējusi atsevišķus paku piegādes tirgus biznesa klientiem un privātiem klientiem, jo tika uzskatīts, ka B2B un B2C piegādes nav savstarpēji aizstājamas (23).

               (23)

               Pieteikuma iesniedzējs arī nošķir B2B paku piegādes pakalpojumu tirgu no kravu pārvadājumu tirgus, jo apstrādes procesi un cenas ir atšķirīgi. Uz B2B pakalpojumu sniedzēju paku šķirošanas centriem attiecas svara ierobežojums, pamatojoties uz vienas personas spēju pacelt katru paku, kā arī ņemot vērā katras pakas piemērotību automatizētai apstrādei. Pieteikuma iesniedzējs norāda, ka pakas, kas sver vairāk par 35 kg, netiek apstrādātas tajā pašā šķirošanas centrā, kurā apstrādā pakas, kas sver mazāk, un šķiet, ka pakalpojumu sniedzēji piemēro svara ierobežojumus 30 līdz 35 kg diapazonā (24).

               (24)

               Tas atbilst Komisijas praksei, kurā ir identificēts atsevišķs produktu tirgus mazu paku piegādes pakalpojumiem. Tiek uzskatīts, ka pastāv atsevišķs produktu tirgus mazo paku piegādes pakalpojumiem, un 31,5 kg svars šķita piemērota robežvērtība, lai mazās pakas nošķirtu no kravu pārvadājumiem. Tirgus šādi tika sadalīts tādēļ, ka kravu pārvadājumi un mazo paku pārvadājumi parasti tiek veikti, izmantojot atšķirīgas infrastruktūras, kas arī ir veidotas atšķirīgi. Saskaņā ar Komisijas veikto tirgus izpēti saistībā ar vienu no tās jaunākajām izskatītajām lietām respondenti apstiprināja, ka nozarē nav vienota svara ierobežojuma, lai noteiktu, kuras vienības ir pieņemamas mazo paku tīklā. Tomēr vairums konkurentu minēja svara ierobežojumus diapazonā no 25 līdz 35 kg (25).

               (25)

               Turklāt Norway Post uzskata, ka iekšzemes un starptautiskie standarta B2B paku piegādes pakalpojumi arī veido divus atsevišķus produktu tirgus. Lai piegādātu starptautiskās izejošās pakas, parasti ir vajadzīga divu pakalpojumu sniedzēju iesaistīšana un dažādas infrastruktūras (26). Arī tas atbilst Komisijas lēmumiem, kuros ir nošķirti iekšzemes un starptautiskie mazo paku piegādes pakalpojumu tirgi (27).

               (26)

               Pieteikuma iesniedzējs uzskata, ka iekšzemes B2B paku piegādes pakalpojumi un starptautisko ienākošo paku piegādes pakalpojumi ir viena un tā paša tirgus daļa. Ir vairāki Komisijas lēmumi, kuros šāda starptautisko ienākošo sūtījumu piegāde, šķiet, ir iekļauta iekšzemes tirgū (28). Tas, vai šādi tirgi tiek izskatīti atsevišķi, vai kā viena un tā paša tirgus daļa, neietekmēs galīgo novērtējumu, tāpēc šajā lēmumā sīkāks dalījums netiks ieviests un nav nepieciešams sniegt konkrētā tirgus precīzu definīciju.

               (27)

               Ņemot vērā iepriekš minēto, Iestāde šā lēmuma vajadzībām secina, ka pastāv atsevišķs produktu tirgus tādu paku nosūtīšanai starp uzņēmumiem Norvēģijā, kuras sver mazāk par 35 kg.

         1.1.2.   Tieša konkurence

               (28)

               Aprēķināts, ka 2013. gadā Norway Post tirgus daļa B2B iekšzemes tirgū veidoja 35 % no tā vērtības. Triju lielāko konkurentu aprēķinātā apvienotā tirgus daļa veidoja 33 %, un šis rādītājs kopš 2011. gada katru gadu palielinās. Šajā saistībā 2013. gadā PostNord veidoja 13 %, Schenker – 11 % un UPS – 9 % no tirgus vērtības (29). Turklāt Norway Post konkurenti ir starptautiski operatori ar finansiālām iespējām paplašināties, un šķiet, ka klienti attiecībā uz pakalpojumu sniegšanu lielā mērā izmanto piedāvājumu konkursus, kas ļauj tiem relatīvi viegli sākt sadarbību ar jaunu pakalpojumu sniedzēju. Arī līgumi parasti tiek noslēgti uz neilgu laiku, un šķiet, ka klientiem ir zems lojalitātes līmenis pret saviem piegādātājiem (30).

               (29)

               Lai gan Norvēģijas konkurences iestāde norādīja, ka, pamatojoties uz iestādes rīcībā esošo informāciju, tā nevarēja pārbaudīt Norway Post sniegtos datus par tirgus daļu, tā secināja, ka Norway Post, šķiet, saskaras ar konkurenci, ko rada lieli starptautiski konkurenti, un “to ietekmē nozīmīga konkurence standarta [B2B] paku piegādes pakalpojumu tirgū” (31).

               (30)

               Pamatojoties uz iepriekš minēto un jo īpaši ņemot vērā konkurentu pašreizējo stāvokli tirgū un finansiālās spējas, Iestāde secina, ka standarta iekšzemes B2B paku piegādes tirgu tieši ietekmē konkurence.

         1.2.   Standarta B2B paku piegādes tirgus – starptautiskie izejošie sūtījumi

   1.2.1.   Konkrētais produktu tirgus

               (31)

               Pieteikuma iesniedzējs argumentē, ka B2B standarta starptautisko paku piegādes tirgus ir jādefinē kā piegāde, kurā pakas tiek nosūtītas no uzņēmumiem Norvēģijā uz uzņēmumiem ārvalstīs, un ka tas ir jānošķir no iekšzemes B2B paku piegādes tirgus (32).

               (32)

               Kā iepriekš norādīts 16. apsvērumā un saskaņā ar Komisijas praksi (33) iekšzemes un starptautiskie standarta paku piegādes pakalpojumi veido divus atsevišķus produktu tirgus. Turklāt, kā norādīts iepriekš, pieteikuma iesniedzējs uzskata, ka saskaņā ar vairākiem Komisijas lēmumiem (34) starptautisko ienākošo paku sūtījumu pakalpojumu tirgus segmentam jābūt daļai no iekšzemes B2B paku sūtījumu pakalpojumu tirgus.

               (33)

               Starptautisko izejošo sūtījumu piegāde ietver paku savākšanu, starptautiskus pārvadājumus un piegādi, izmantojot izplatīšanas tīklu, kas ir pilnīgi atšķirīgs no tīkla, ko izmanto iekšzemes paku piegādes pakalpojumu sniegšanai. Starptautisko izejošo sūtījumu piegādē parasti ir iesaistīti divi loģistikas pakalpojumu sniedzēji – viens no tiem sūtījumu savākšanas valstī, bet otrs – galamērķa valstī. Sūtījumu savākšanas valstī loģistikas pakalpojumu sniedzējs savāc pakas transportēšanai uz vairākām piegādes valstīm. Pēc tam tas pats vai cits loģistikas pakalpojumu sniedzējs piegādā paku galamērķī galamērķa valstī.

               (34)

               Ņemot vērā iepriekš minēto, Iestāde šā lēmuma vajadzībām secina, ka pastāv atsevišķs produktu tirgus tādu paku nosūtīšanai no uzņēmumiem Norvēģijā uzņēmumiem ārvalstīs, kas sver mazāk par 35 kg.

         1.2.2.   Tieša konkurence

               (35)

               Starptautisko izejošo B2B standarta paku piegādes pakalpojumu tirgū 2013. gadā Norway Post piederēja 9 % tirgus daļas, aprēķinot pēc vērtības, savukārt tā lielākajiem konkurentiem piederēja attiecīgi 26 % (DHL), 24 % (UPS) un 11 % (TNT) (35). Šķiet, ka vairāku spēcīgāku konkurentu klātbūtne tirgū rada ievērojamu konkurences spiedienu.

               (36)

               Pamatojoties uz iepriekš minēto, Iestāde secina, ka starptautisko izejošo B2B standarta paku piegādes pakalpojumu tirgu tieši ietekmē konkurence. Šis secinājums atbilst Norvēģijas konkurences iestādes novērtējumam (36).

         1.3.   Paku vienas dienas/vienas nakts eksprespiegādes tirgus – iekšzemes

   1.3.1.   Konkrētais produktu tirgus

               (37)

               Kā norāda pieteikuma iesniedzējs, pastāv atsevišķs tirgus paku un preču piegādei uzņēmumiem Norvēģijā ar garantētu piegādi nākamajā rītā līdz noteiktam termiņam. Šādi eksprespakalpojumi, ko pieteikuma iesniedzējs dēvē par vienas dienas vai vienas nakts pakalpojumiem, veido atsevišķu produktu tirgu, salīdzinot ar standarta B2B pakalpojumiem ar piegādes termiņu līdz nākamās dienas pēcpusdienai. Vienas dienas/vienas nakts eksprespakalpojumi ir divas līdz trīs reizes dārgāki par standarta jeb atliktajiem B2B pakalpojumiem (37).

               (38)

               Kā norādīts iepriekš, atsevišķa produktu tirgus noteikšana paku eksprespiegādei, pamatojoties uz piegādes ātrumu, šķiet, ir saskaņā ar Komisijas lēmumu pieņemšanas praksi (38). Šāda dalījuma pamatā ir tas, ka šie abi pakalpojumi tiek sniegti, izmantojot dažādas infrastruktūras un tīklus, kā arī tas, ka eksprespakalpojumi ir ātrāki un uzticamāki un turklāt eksprespiegādes pakalpojumi ir arī ievērojami dārgāki. Eksprespakalpojumi parasti tiek veikti pa nakti, tiem ir noteikts termiņš, un tie ietver vairākus pakalpojumus, kas rada pievienoto vērtību: piegādes apstiprinājumu, sūtījumu izsekošanu, iespēju mainīt galamērķi vai adresi, kad sūtījums jau ir ceļā, tiešu piegādi, elastīgu rēķinu izrakstīšanu un cenu piemērošanu, apdrošināšanu un naudas atlīdzināšanas garantiju (39). Lai gan dažādiem eksprespiegādes pakalpojumiem var būt piegādes laika atšķirības (pretstatā paku eksprespiegādes un atliktās piegādes pakalpojumu atšķirībām), Komisija nesen secināja, ka šādi dažādi pakalpojumi neveido atsevišķus produktu tirgus, bet gan ir plašāka eksprespakalpojumu tirgus segmenti (40).

               (39)

               Ņemot vērā iepriekš minēto, Iestāde šā lēmuma vajadzībām secina, ka pastāv atsevišķs produktu tirgus paku un preču eksprespiegādei uzņēmumiem Norvēģijā.

         1.3.2.   Tieša konkurence

               (40)

               Aprēķināts, ka 2013. gadā Norway Post tirgus daļa iekšzemes eksprespārvadājumu tirgū veidoja 28 % no tā vērtības, savukārt PostNord tirgus daļa bija 33 %, Jetpak – 11 % un Schenker – 12 %. Norway Post tirgus daļa kopš 2011. gada samazinās. Šajā tirgū darbojas vairāki starptautiski uzņēmumi, un daudzi klienti pirms līgumu noslēgšanas ar pakalpojumu sniedzējiem organizē piedāvājumu konkursus (41). Ņemot vērā šos faktorus un saskaņā ar Norvēģijas konkurences iestādes novērtējumu un secinājumu (42) Iestāde secina, ka paku iekšzemes eksprespārvadājumu tirgu tieši ietekmē konkurence.

         1.4.   Paku eksprespiegādes tirgus – starptautiskais (tostarp ienākošie un izejošie sūtījumi)

   1.4.1.   Konkrētais tirgus

               (41)

               Pieteikuma iesniedzējs uzskata, ka pastāv atsevišķs tirgus paku un preču eksprespārvadājumiem uz Norvēģiju un no tās (43). Šķiet, ka šāds tirgu nošķīrums atkal atbilst Komisijas lēmumu pieņemšanas praksei (44). Komisija patiešām ir uzskatījusi, ka paku starptautiskā piegāde ietver paku savākšanu, starptautiskus pārvadājumus un piegādi pilnīgi atšķirīgā piegādes tīklā (45). Starptautiskie eksprespārvadājumi nozīmē, ka ir jānodrošina ievērojami vairāk galamērķu, tiem ir īpaša un sarežģīta loģistika, ir nepieciešami augstāk kvalificēti darbinieki un ir jāspēj ievērot papildu normatīvās prasības. Pat ja daži ekonomikas dalībnieki darbojas gan iekšzemes, gan starptautiskajos eksprespārvadājumu tirgos, tie abu minēto veidu uzņēmējdarbību parasti organizē atsevišķi. Tāpēc, raugoties no piegādātāja skatupunkta, starptautisko un iekšzemes eksprespakalpojumu pārdošana, tirgvedība un darbības ir ļoti atšķirīgas (46). Starptautiskā eksprespiegāde arī atšķiras no iekšzemes eksprespiegādes tās infrastruktūras valsts mēroga dēļ (47).

               (42)

               Ņemot vērā iepriekš minēto, Iestāde šā lēmuma vajadzībām secina, ka pastāv atsevišķs produktu tirgus paku starptautiskajiem eksprespārvadājumiem.

         1.4.2.   Tieša konkurence

               (43)

                  Norway Post tirgus daļa paku starptautisko eksprespārvadājumu tirgū 2013. gadā veidoja 4,4 % no tā vērtības, un uzņēmumam nākas saskarties ar spēcīgu konkurenci, ko rada lieli starptautiski uzņēmumi, piemēram, DHL, kura tirgus daļa bija 38 %, TNT – 21 % un UPS – 19 % (48). Norway Post tirgus daļa ir neliela, salīdzinot ar konkurentiem, un kopš 2011. gada tā samazinās. Ņemot vērā šos faktorus un saskaņā ar Norvēģijas konkurences iestādes novērtējumu un secinājumu (49) Iestāde secina, ka paku starptautisko eksprespārvadājumu tirgu tieši ietekmē konkurence.

         1.5.   Kravu pārvadājumi pa sauszemi – parastas kravas/saliktas kravas

   1.5.1.   Konkrētais produktu tirgus

               (44)

               Pieteikuma iesniedzējs norāda, ka pastāv atsevišķs tirgus kravu transportēšanai – parastu kravu pārvadājumiem, kas nozīmē tādu preču pārvadājumus, izmantojot termināļu tīklu, kuras sver no 35 kg līdz 2,5 tonnām. Pieteikuma iesniedzējs norāda, ka no šā tirgus ir jāizslēdz termotransports un beztaras transports (50).

               (45)

               Pieteikuma iesniedzējs nošķir B2B paku pārvadājumus no kravu pārvadājumiem, jo kravu pārvadājumiem ir nepieciešams atšķirīgs apstrādes aprīkojums nekā pakām, kuras parasti apstrādā šķirošanas centros, kas automātiski un standartizēti spēj apstrādāt lielu daudzumu paku ar svara ierobežojumu 30–35 kg robežās. Turpretim kravu pārvadājumos parasti tiek transportēti lielāki un smagāki priekšmeti, kam vajadzīgs specializēts apstrādes aprīkojums (piemēram, autokrāvēji u. c.). Turklāt kravu pārvadājumiem atšķirībā no paku piegādes tiek arī piemēroti atšķirīgi cenu noteikšanas modeļi, kas bieži vien ļauj piedāvāt zemākas cenas kravu pārvadājumiem (51).

               (46)

               Turklāt pieteikuma iesniedzējs uzskata, ka kravu pārvadājumu tirgu var iedalīt parasto kravu/salikto kravu tirgū un smagāku kravu jeb tā dēvēto daļējo kravu tirgū. Šāda dalījuma pamatā ir ne vien cenu atšķirības, bet jo īpaši tas, ka šiem produktiem ir vajadzīgs atšķirīgs transportēšanas un apstrādes tīkls vai infrastruktūra. Parasto kravu vai salikto kravu pārvadājumiem ir vajadzīgs termināļu tīkls, jo šādas kravas tiek apstrādātas termināļos, savukārt daļējas kravas parasti tiek nosūtītas tieši no sūtītāja saņēmējam, tāpēc ir vajadzīgi daudzi un dažādi transportlīdzekļi.

               (47)

               Lai gan Komisija nav pieņēmusi galīgu nostāju par konkrētā tirgus definīciju kravu pārvadājumu pakalpojumu jomā, tā vairākās lietās ir skaidri nošķīrusi paku piegādes un kravu pārvadājumu pakalpojumus atkarībā no svara, formāta un nepieciešamā apstrādes aprīkojuma (paku piegādes pakalpojumu mērķis ir apstrādāt lielu daudzumu ierobežota svara un standartizēta formāta priekšmetu, un apstrāde un transportēšana notiek standartizēti, lai iegūtu zemas izmaksas par vienu vienību) (52). Komisijas praksē kravu pārvadājumi ir definēti kā priekšmetu transportēšanas organizēšana klientu uzdevumā atbilstīgi viņu vajadzībām (iespējams, iekļaujot tādus papildu pakalpojumus kā muitošana, uzglabāšana noliktavā, apkalpošana uz zemes u. c.) (53).

               (48)

               Turklāt kādā lēmumā par atbrīvojumu atbilstīgi Direktīvas 2004/17/EK 30. pantam Komisija ir nošķīrusi vieglu preču piegādes pakalpojumu tirgu, kas tiek definēts kā atsevišķu sūtījumu pārvadājumi 35 kg līdz 2,5 tonnu smagās transportēšanas vienībās, no kravas pārvadājumu pakalpojumu tirgus, kas ir definēts kā vairāk nekā 5 tonnu smagu vai 2,5–5 tonnu smagu konteinerkravu pārvadājumu pakalpojumi (54). Šī argumentācija, šķiet, atbilst Komisijas lēmumam par apvienošanos, kurā kravu autotransports tika sīkāk iedalīts šādos kategoriju segmentos: “nepilna jeb salikta krava”, “puskrava jeb daļēja krava” un “pilna krava”. “Nepilna jeb salikta krava” bija definēta kā jebkāda krava, kas ir lielāka par paku, taču kuras svars ir mazāks par 2 tonnām, savukārt “puskrava jeb daļēja krava” bija definēta kā krava, kuras svars ir lielāks par 2 tonnām un var sasniegt pat pilnas kravas svaru. “Pilna krava” nozīmē jebkādu kravu, kas aizņem visu kravas automašīnu. Komisija norādīja, ka dažādās apstrādes prasības liecina par atsevišķiem produktu tirgiem, jo to infrastruktūra un tirgus dalībnieki ir atšķirīgi. Visbeidzot, Komisija secināja, ka tirgi nav precīzi jānošķir, jo pat tad, ja tiktu piemērota visšaurākā iespējamā tirgus definīcija, nebija pazīmju, ka puses varētu nonākt dominējošā stāvoklī (55).

               (49)

               Lai gan Komisija ir izskatījusi kravas pārvadājumu pakalpojumu iedalīšanu sīkākos segmentos saskaņā ar darbības veidu (iekšzemes un starptautiskie kravu pārvadājumi), kā arī transportlīdzekļu veidu (gaisa, sauszemes un jūras kravu pārvadājumi) (56), Iestāde uzskata, ka šajā gadījumā nav nepieciešams nodalīt konkrētos produktu tirgus sīkāk par iepriekš izklāstīto definīciju. Tāpat arī tas, vai beztaras transports un termotransports tiek skatīts atsevišķi, vai kā parasto kravu pārvadājumu tirgus daļa, neietekmēs galīgo novērtējumu, tāpēc šā lēmuma vajadzībām sīkāks dalījums netiks ieviests un konkrētā tirgus precīzo definīciju var nepieņemt.

         1.5.2.   Tieša konkurence

               (50)

               Parasto kravu pārvadājumu tirgū Norway Post 2013. gadā veidoja tirgus daļu 10 % apmērā no tā vērtības, savukārt Schenker tirgus daļa bija 13 %, bet PostNord – 12 %. Laikposmā no 2011. līdz 2013. gadam Norway Post tirgus daļa bija stabila, un tas pats attiecās uz tā galvenajiem konkurentiem (57). Turklāt šajā tirgū darbojas daudzi lieli starptautiski operatori un rada ievērojamu konkurences spiedienu uz Norway Post. Ņemot vērā šos faktorus un saskaņā ar Norvēģijas konkurences iestādes novērtējumu un secinājumu (58) Iestāde secina, ka parasto kravu pārvadājumu tirgu tieši ietekmē konkurence.

         1.6.   Kravu pārvadājumi pa sauszemi – daļējas kravas

   1.6.1.   Konkrētais produktu tirgus

               (51)

               Saskaņā ar 1.5.1. iedaļā izvirzītajiem argumentiem pieteikuma iesniedzējs argumentē, ka pastāv atsevišķs tirgus daļēju kravu pārvadājumiem, kas nozīmē par 2–2,5 tonnām smagāku preču piegādi, kuras tiek nevis apstrādātas termināļos, bet gan transportētas pa autoceļiem vai dzelzceļu tieši no sūtītāja saņēmējam. Arī šajā saistībā pieteikuma iesniedzējs argumentē, ka no šā tirgus definīcijas ir jāizslēdz termotransports un beztaras transports (59).

               (52)

               Tas, vai konkrētais produktu tirgus tiek definēts šauri vai plaši, galīgo novērtējumu neietekmēs. Tāpēc Iestāde uzskata, ka nav nepieciešams nošķirt konkrētos produktu tirgus sīkāk par iepriekš izklāstīto definīciju, un novērtēs, vai Norway Post tieši ietekmē konkurence daļēju kravu pārvadājumu tirgū, izņemot termotransportu un beztaras transportu.

         1.6.2.   Tieša konkurence

               (53)

               Daļēju kravu pārvadājumu tirgū Norway Post 2013. gadā veidoja tirgus daļu 16 % apmērā no tā vērtības, savukārt Schenker tirgus daļa bija 11 %, bet PostNord – 9 %. Norway Post tirgus daļa kopš 2011. gada ir nedaudz samazinājusies. Turklāt šajā tirgū darbojas daudzi lieli starptautiski operatori un rada ievērojamu konkurences spiedienu uz Norway Post
                   (60). Saskaņā ar Norvēģijas konkurences iestādes novērtējumu un secinājumu (61) Iestāde uzskata, ka šie faktori liecina, ka daļēju kravu pārvadājumu tirgu tieši ietekmē konkurence.

         IV.   SECINĀJUMI

               (54)

               Ņemot vērā iepriekš izklāstītos rādītājus, Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punktā noteiktais tiešas konkurences nosacījums ir ievērots attiecībā uz šādiem Norvēģijā sniegtiem pakalpojumiem:

                           a)

                           standarta B2B paku piegāde (iekšzemes);

                           b)

                           standarta B2B paku piegāde (starptautiskie izejošie sūtījumi);

                           c)

                           paku vienas dienas/vienas nakts eksprespiegāde (iekšzemes);

                           d)

                           paku eksprespiegāde (starptautiskā, tostarp ienākošie un izejošie sūtījumi);

                           e)

                           kravu pārvadājumi pa sauszemi (parastas kravas/saliktas kravas);

                           f)

                           kravu pārvadājumi pa sauszemi (daļējas kravas).

               (55)

               Tā kā var uzskatīt, ka nosacījums par neierobežotu piekļuvi tirgum ir izpildīts, Direktīva 2004/17/EK nav jāpiemēro tajos gadījumos, kad līgumslēdzēji piešķir līgumus, kas paredzēti, lai dotu tiesības Norvēģijā sniegt (54). apsvēruma a)–f) punktā uzskaitītos pakalpojumus, kā arī organizējot metu konkursus šādu darbību veikšanai Norvēģijā.

               (56)

               Šis lēmums ir balstīts uz Iestādei iesniegto informāciju. Lēmumu var pārskatīt, ja būtiski mainīsies juridiskā vai faktiskā situācija, kā rezultātā nosacījumi Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 1. punkta piemērojamībai vairs netiks izpildīti.

               (57)

               Šis lēmums ir pieņemts vienīgi ar nolūku piešķirt atbrīvojumu atbilstīgi Direktīvas 2004/17/EK 30. pantam un neskar konkurences noteikumu piemērošanu.

               (58)

               Šis lēmums neizslēdz EEZ publiskā iepirkuma noteikumu piemērojamību jomās, kas neietilpst lēmuma piemērošanas jomā. Turklāt jāatgādina, ka uz iepirkuma līgumiem, kas aptver vairākas darbības, attiecas Direktīvas 2004/17/EK 9. pants. Tas nozīmē, ka gadījumā, ja līgumslēdzējs ir iesaistīts “jauktā” iepirkumā, kas ir iepirkums, kuru izmanto, lai atbalstītu gan tās darbības, kurām ir piešķirts atbrīvojums no Direktīvas 2004/17/EK piemērošanas, gan tās, kurām atbrīvojums nav piešķirts, ir jāņem vērā tās darbības, kas paredzētas kā līguma galvenās darbības. Šāda jaukta iepirkuma gadījumā, ja mērķis ir galvenokārt atbalstīt darbības, kurām atbrīvojums nav piešķirts, ir jāpiemēro Direktīvas 2004/17/EK noteikumi. Ja nav iespējams objektīvi noteikt, kura darbība ir paredzēta kā līguma galvenā darbība, līguma slēgšanas tiesības piešķir saskaņā ar noteikumiem, kas minēti Direktīvas 2004/17/EK 9. panta 2. un 3. punktā.

               (59)

               Šajā lēmumā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar EBTA Publiskā iepirkuma komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XVI pielikuma 4. punktā minēto tiesību aktu, ar ko paredz valsts pasūtījuma līgumu piešķiršanas procedūras komunālo pakalpojumu nozarē (Direktīva 2004/17/EK), nepiemēro līgumiem, ko piešķir līgumslēdzēji un kas dod tiesības Norvēģijā sniegt šādus pakalpojumus:

               a)

               standarta B2B paku piegāde (iekšzemes);

               b)

               standarta B2B paku piegāde (starptautiskie izejošie sūtījumi);

               c)

               paku vienas dienas/vienas nakts eksprespiegāde (iekšzemes);

               d)

               paku eksprespiegāde (starptautiskā, tostarp ienākošie un izejošie sūtījumi);

               e)

               kravu pārvadājumi pa sauszemi (parastas kravas/saliktas kravas);

               f)

               kravu pārvadājumi pa sauszemi (daļējas kravas).

         2. pants
   Šis lēmums ir adresēts Norvēģijas Karalistei.

      Briselē, 2015. gada 6. jūlijā

            EBTA Uzraudzības iestādes vārdā –

            kolēģijas locekle

         Helga JÓNSDÓTTIR

            direktora vietas izpildītājs

         Markus SCHNEIDER

      (1)  OV L 134, 30.4.2004., 1. lpp.

      (2)  Iestāde vēstuli saņēma 2015. gada 23. martā – skatīt dokumentu Nr. 752259.

      (3)  Dokumenti Nr. 760094, 757507, 758208.

      (4)  Dokuments Nr. 758924.

      (5)  Dokumenti Nr. 758020, 759785, 759788.

      (6)  Dokuments Nr. 762175.

      (7)  Lov 16. juli 1999 nr. 69 om offentlige anskaffelser.

      (8)  Forskrift 7. april 2006 nr. 403 om innkjopsregler i forsyningssektorene (vann- og energiforsyning, transport og posttjenester).

      (9)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai (OV L 15, 21.1.1998., 14. lpp.). Tiesību akts, kas minēts EEZ līguma XI pielikuma 5.d punktā.

      (10)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 10. jūnija Direktīva 2002/39/EK, ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu turpmāko atvēršanu konkurencei (OV L 176, 5.7.2002., 21. lpp.). Tiesību akts, kas minēts EEZ līguma XI pielikuma 5.d punktā.

      (11)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 20. februāra Direktīva 2008/6/EK, ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus pilnīgu izveidi (OV L 52, 27.2.2008., 3. lpp.).

      (12)  Direktīvas 2004/17/EK 30. panta 2. punkts.

      (13)  Skatīt arī Iestādes 2012. gada 22. maija Lēmumu Nr. 189/12/COL, ar kuru elektroenerģijas ražošanai un vairumtirdzniecībai Norvēģijā piemēro atbrīvojumu no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (OV L 287, 18.10.2012., 21. lpp., un EEZ pielikums Nr. 58, 18.10.2012., 14. lpp.).

      (14)  Komisijas 1999. gada 8. jūlija Lēmums Nr. IV/M.1549 Deutsche Post/ASG, 10. punkts; Komisijas 2003. gada 19. jūnija Lēmums COMP/M.3155 Deutsche Post/Securicor, 8. punkts; Komisijas 2009. gada 21. aprīļa Lēmums COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 49.–63. punkts; un Komisijas 2013. gada 30. janvāra Lēmums COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 156. un 164. punkts.

      (15)  Komisijas 2013. gada 22. marta Īstenošanas lēmums 2013/154/ES, ar kuru dažiem pakalpojumiem pasta nozarē Ungārijā piemēro atbrīvojumu no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (OV L 86, 26.3.2013., 22. lpp.), 9. un 18. punkts; Komisijas 2010. gada 3. marta Lēmums 2010/142/ES, ar kuru dažiem pakalpojumiem pasta nozarē Austrijā piemēro atbrīvojumu no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17/EK (OV L 56, 6.3.2010., 8. lpp.), 9.–14. punkts; Komisijas 2008. gada 19. decembra Lēmums 2009/46/EK, ar kuru dažiem pakalpojumiem pasta nozarē Zviedrijā piemēro atbrīvojumu no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (OV L 19, 23.1.2009., 50. lpp.), 16.–24. punkts; un Komisijas 2007. gada 6. augusta Lēmums 2007/564/EK, ar kuru dažiem pakalpojumiem pasta nozarē Somijā, izņemot Olandes salas, piemēro atbrīvojumu no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (OV L 215, 18.8.2007., 21. lpp.), 17.–23. punkts.

      (16)  Komisijas 1999. gada 23. februāra Lēmums COMP/M.1347 Deutsche Post/Securicor, 32.–34. punkts; Komisijas 1999. gada 15. februāra Lēmums IV/M.1405 TNT Post Group/Jet Services, 29.–31. punkts; Komisijas 1999. gada 1. jūlija Lēmums IV/M.1513 Deutsche Post/Danzas/Nedlloyd, 15.–19. punkts; Komisijas 1999. gada 8. jūlija Lēmums COMP/M.1549 Deutsche Post/ASG, 15.–18. punkts; Komisijas 2002. gada 21. oktobra Lēmums COMP/M.2908 Deutsche Post/DHL (II), 19. un 20. punkts; Komisijas 2003. gada 19. jūnija Lēmums COMP/M.3155 Deutsche Post/Securicor, 11. punkts; Komisijas 2005. gada 24. novembra Lēmums COMP/M.3971 Deutsche Post/Exel, 31. un 32. punkts; Komisijas 2009. gada 21. aprīļa Lēmums COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 64.–74. punkts; Komisijas 2012. gada 4. jūlija Lēmums COMP/M.6503 La Poste/Swiss Post/JV, 53.–56. punkts; un Komisijas 2013. gada 30. janvāra Lēmums COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 241.–243. punkts.

      (17)  Komisijas Lēmums 2013/154/ES, 19. punkts.

      (18)  Komisijas 2005. gada 24. novembra Lēmums COMP/M.3971 Deutsche Post/Exel, 25.–27. punkts.

      (19)  Skatīt Norvēģijas konkurences iestādes nostāju, kas pausta 2015. gada 29. janvārī (Dokuments Nr. 746121), 4. lpp.

      (20)  Skatīt Norway Post pieteikuma 23. lpp.

      (21)  EBTA Uzraudzības iestādes 2010. gada 14. jūlija Lēmums Nr. 322/10/COL, Norway Post/Privpak.

      (22)  EBTA Uzraudzības iestādes 2010. gada 14. jūlija Lēmums Nr. 322/10/COL, Norway Post/Privpak, 12.1.2. iedaļa, 360. punkts.

      (23)  Komisijas 2009. gada 21. aprīļa Lēmums COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 58.–63. punkts; Komisijas Lēmums 2009/46/EK, 17. un 18. punkts; Komisijas Lēmums Nr. 2007/564/EK, 17. un 18. punkts.

      (24)  Skatīt Norway Post pieteikuma 26. lpp.

      (25)  Komisijas 2013. gada 30. janvāra Lēmums COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 159.–164. punkts, un Komisijas 1999. gada 1. jūlija Lēmums IV/M.1513 Deutsche Post/Danzas/Nedlloyd, 10. punkts.

      (26)  Skatīt Norway Post pieteikuma 25. lpp.

      (27)  Komisijas 2013. gada 30. janvāra Lēmums COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 165.–182. punkts, un Komisijas 2009. gada 21. aprīļa Lēmums COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 54.–74. punkts.

      (28)  Komisijas 2009. gada 21. aprīļa Lēmums COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 54.–57. punkts. Skatīt arī: Komisijas 2010. gada 3. marta Lēmumu 2010/142/ES, 10. un 11. punkts; un Komisijas 2014. gada 2. aprīļa Īstenošanas Lēmums 2014/184/ES, ar kuru dažiem pakalpojumiem pasta nozarē Austrijā piemēro atbrīvojumu no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (OV L 101, 4.4.2014., 4. lpp.), 29., 44. un 45. punkts (attiecībā uz pasta piegāžu nodrošināšanu).

      (29)  Skatīt Norway Post pieteikuma 102.–105. lpp.

      (30)  Skatīt Norway Post pieteikuma 107. un 115. lpp.

      (31)  Skatīt Norvēģijas konkurences iestādes nostāju, kas pausta 2015. gada 29. janvārī (Dokuments Nr. 746121), 6. lpp.

      (32)  Skatīt Norway Post pieteikuma 25. lpp.

      (33)  Komisijas 2009. gada 21. aprīļa Lēmums COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 54.–74. punkts, un Komisijas 2013. gada 30. janvāra Lēmums COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 165.–182. punkts.

      (34)  Skatīt iepriekš 26. apsvērumu.

      (35)  Skatīt Norway Post pieteikuma 119. un 121. lpp.

      (36)  Skatīt Norvēģijas konkurences iestādes nostāju, kas pausta 2015. gada 29. janvārī (Dokuments Nr. 746121), 6. lpp.

      (37)  Skatīt Norway Post pieteikuma 53. un 54. lpp.

      (38)  Komisijas 2005. gada 24. novembra Lēmums COMP/M.3971 Deutsche Post/Exel, 21. un 22. punkts; Komisijas 2009. gada 21. aprīļa Lēmums COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 50.–53. punkts; Komisijas 2013. gada 30. janvāra Lēmums COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 188.–219. punkts. Skatīt arī: Komisijas Īstenošanas lēmums 2013/154/ES, 9. punkts; Komisijas Lēmums 2010/142/ES, 11. punkts; Komisijas Lēmums 2009/46/EK, 19. punkts; un Komisijas Lēmums 2007/564/EK, 19. punkts.

      (39)  Komisijas 2005. gada 24. novembra Lēmums COMP/M.3971 Deutsche Post/Exel, 21. punkts.

      (40)  Komisijas 2013. gada 30. janvāra Lēmums COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 220.–226. punkts.

      (41)  Skatīt Norway Post pieteikuma 134.–147. lpp.

      (42)  Skatīt Norvēģijas konkurences iestādes nostāju, kas pausta 2015. gada 29. janvārī (Dokuments Nr. 746121), 6. lpp.

      (43)  Skatīt Norway Post pieteikuma 23. un 148. lpp.

      (44)  Komisijas 2002. gada 21. oktobra Lēmums COMP/M.2908 Deutsche Post/DHL (II), 10.–18. punkts; Komisijas 2005. gada 24. novembra Lēmums COMP/M.3971 Deutsche Post/Exel, 22. punkts; Komisijas 2009. gada 21. aprīļa Lēmums COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 54.–57. punkts; un Komisijas 2013. gada 30. janvāra Lēmums COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 165.–187. punkts. Skatīt arī: Komisijas Lēmums 2013/154/ES, 9. punkts, un Komisijas 2007. gada 6. augusta Lēmums 2007/564/EK, 19. punkts.

      (45)  Komisijas 2009. gada 21. aprīļa Lēmums COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 55. punkts.

      (46)  Komisijas 2005. gada 24. novembra Lēmums COMP/M.3971 Deutsche Post/Exel, 22. punkts.

      (47)  Komisijas 2002. gada 21. oktobra Lēmums COMP/M.2908 Deutsche Post/DHL (II), 12. punkts.

      (48)  Skatīt Norway Post pieteikuma 150. un 151. lpp.

      (49)  Skatīt Norvēģijas konkurences iestādes nostāju, kas pausta 2015. gada 29. janvārī (Dokuments Nr. 746121), 6. un 7. lpp.

      (50)  Norway Post jēdzienu “termotransports” definē kā noteiktas temperatūras (t. i., aukstu) preču pārvadājumus, ko veic ar īpaši aprīkotiem transportlīdzekļiem, par īpašu cenu un pa īpašiem, pastāvīgiem maršrutiem (Norway Post pieteikuma 29. lpp.). Norway Post jēdzienu “beztaras transports” definē kā tādu beztaras preču transportēšanu (bieži vien šķidrā veidā, gāzveidā vai granulu veidā), kas nav piemērotas pārvadāšanai kopā ar citiem preču veidiem (piemēram, grants, augsne, minerālmēsli, nafta un gāze) un kam vajadzīgi īpaši transportlīdzekļu veidi, piemēram, īpaši aprīkotas cisternas vai vaļējas kravas automašīnas/piekabes (Norway Post2015. gada 13. maija vēstule, Dokuments Nr. 757562).

      (51)  Skatīt Norway Post pieteikuma 23. un 26. lpp.

      (52)  Komisijas 1999. gada 1. jūlija Lēmums IV/M.1513 Deutsche Post/Danzas/Nedloyd, 10. punkts; Komisijas 1999. gada 8. jūlija Lēmums IV/M.1549 Deutsche Post/ASG, 10. punkts; Komisijas 2002. gada 21. oktobra Lēmums COMP/M.2908 Deutsche Post/DHL (II), 10. punkts; un Komisijas 2013. gada 30. janvāra Lēmums COMP/M.6570 UPS/TNT Express, 159.–164. punkts.

      (53)  Komisijas 2000. gada 7. februāra Lēmums COMP/M.1794 Deutsche Post/Air Express International, 8. punkts, un Komisijas 2009. gada 21. aprīļa Lēmums COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 108.–110. punkts.

      (54)  Komisijas Lēmums 2007/564/EK, 20. punkts.

      (55)  Komisijas 1999. gada 8. jūlija Lēmums Nr. IV/M.1549 Deutsche Post/ASG, 11.–13. punkts. Skatīt arī: Komisijas 1999. gada 1. jūlija Lēmums COMP/M.1513 Deutsche Post/Danzas/Nedloyd 11. punkta pēdējais teikums.

      (56)  Turklāt Komisija ir norādījusi, ka kravu pārvadājumus pa sauszemi var sīkāk iedalīt dzelzceļa kravu pārvadājumos un kravu autopārvadājumos. Skatīt: Komisijas 2000. gada 7. februāra Lēmums COMP/M.1794 Deutsche Post/Air Express International, 8.–11. punkts, un Komisijas 2009. gada 21. aprīļa Lēmums COMP/M.5152 Posten AB/Post Danmark A/S, 108.–110. punkts.

      (57)  Skatīt Norway Post pieteikuma 166. un 168. lpp.

      (58)  Skatīt Norvēģijas konkurences iestādes nostāju, kas pausta 2015. gada 29. janvārī (Dokuments Nr. 746121), 7. lpp.

      (59)  Skatīt Norway Post pieteikuma 23. lpp.

      (60)  Skatīt Norway Post pieteikuma 183.–195. lpp.

      (61)  Skatīt 58. zemsvītras piezīmi.


title: Eiropas Centrālās bankas Lēmums (ES) 2016/457 (2016. gada 16. marts) par Kipras Republikas emitētu vai pilnībā garantētu tirgojamu parāda instrumentu atbilstību (ECB/2016/5)

text:
               30.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 79/41

         EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS LĒMUMS (ES) 2016/457
   (2016. gada 16. marts)
   par Kipras Republikas emitētu vai pilnībā garantētu tirgojamu parāda instrumentu atbilstību (ECB/2016/5)
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 127. panta 2. punkta pirmo ievilkumu,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 3.1. panta pirmo ievilkumu, 12.1. pantu, 18. pantu un 34.1. panta otro ievilkumu,
   ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas Pamatnostādni (ES) 2015/510 (2014. gada 19. decembris) par Eurosistēmas monetārās politikas regulējuma īstenošanu (Vispārējās dokumentācijas pamatnostādne) (ECB/2014/60) (1) un jo īpaši tās 1. panta 4. punktu, ceturtās daļas I, II, IV, V, VI un VII sadaļu un sesto daļu,
   ņemot vērā Pamatnostādni ECB/2014/31 (2014. gada 9. jūlijs) par papildu pagaidu pasākumiem attiecībā uz Eurosistēmas refinansēšanas operācijām un nodrošinājuma atbilstību, kā arī grozījumiem Pamatnostādnē ECB/2007/9 (2) un jo īpaši tās 1. panta 3. punktu un 8. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtu 18.1. pantu Eiropas Centrālā banka (ECB) un to dalībvalstu nacionālās centrālās bankas, kuru valūta ir euro, var veikt kredītoperācijas ar kredītiestādēm un citiem tirgus dalībniekiem, aizdodot pret atbilstošu nodrošinājumu. Standarta kritēriji un kredītkvalitātes obligātās prasības, saskaņā ar kurām nosaka, ka tirgojami aktīvi ir atbilstošs nodrošinājums Eurosistēmas monetārās politikas operāciju vajadzībām, noteikti Pamatnostādnē (ES) 2015/510 (ECB/2014/60) un jo īpaši tās 59. pantā un ceturtās daļas II sadaļā.

               (2)

               Saskaņā ar Pamatnostādnes (ES) 2015/510 (ECB/2014/60) 1. panta 4. punktu ECB Padome jebkurā laikā var mainīt Eurosistēmas monetārās politikas operāciju īstenošanas instrumentus, prasības, kritērijus un procedūras. Saskaņā ar Pamatnostādnes (ES) 2015/510 (ECB/2014/60) 59. panta 6. punktu Eurosistēma patur sev tiesības noteikt, vai emisija, emitents, debitors vai garantijas devējs atbilst Eurosistēmas kredītkvalitātes prasībām, pamatojoties uz jebkuru informāciju, kuru Eurosistēma uzskata par lietderīgu, lai nodrošinātu pienācīgu riska aizsardzību Eurosistēmai.

               (3)

               Atkāpjoties no Eurosistēmas kredītkvalitātes prasībām tirgojamiem aktīviem, Pamatnostādnes ECB/2014/31 8. pants nosaka, ka Eurosistēmas kredītkvalitātes sliekšņus nepiemēro tirgojamiem parāda instrumentiem, ko emitējušas vai pilnībā garantējušas centrālās valdības eurozonas dalībvalstīs, kas īsteno Eiropas Savienības / Starptautiskā Valūtas fonda programmu, ja vien ECB Padome nenolemj, ka attiecīgā dalībvalsts neievēro finanšu palīdzības un/vai makroekonomikas programmas nosacījumus.

               (4)

               Lēmums ECB/2013/13 (3) kā pasākums ārkārtas apstākļos uz pagaidu laiku apturēja Eurosistēmas obligātās prasības kredītkvalitātes sliekšņiem, ko piemēro Kipras Republikas emitētiem vai pilnībā garantētiem tirgojamiem parāda instrumentiem. Pēc tam, kad Kipras Republika pabeidza parāda pārvaldības pasākumus un tika apstiprināts, ka Kipras Republika ievēro tai piemērojamās ekonomikas un finanšu korekcijas programmas nosacījumus, ar Lēmumu ECB/2013/22 (4) tika atkal atjaunota Kipras Republikas emitētu vai pilnībā garantētu tirgojamu parāda instrumentu atbilstība Eurosistēmas monetārās politikas operācijām ar nosacījumu, ka šādiem instrumentiem tiek piemēroti īpaši diskonti un ka Kipras Republiku uzskata par eurozonas dalībvalsti, kas atbilst Eiropas Savienības / Starptautiskā Valūtas fonda programmas noteikumiem.

               (5)

               Šobrīd Pamatnostādnes ECB/2014/31 1. panta 3. punkts nosaka, ka minētās pamatnostādnes 8. panta nolūkiem Kipras Republiku uzskata par eurozonas dalībvalsti, kura atbilst Eiropas Savienības / Starptautiskā Valūtas fonda programmas noteikumiem. Turklāt minētās pamatnostādnes 8. panta 3. punkts nosaka, ka uz tirgojamiem parāda instrumentiem, ko emitējusi vai pilnībā garantējusi Kipras Republika, attiecas minētās pamatnostādnes II pielikumā noteiktie īpašie diskonti.

               (6)

               Saskaņā ar Kipras Republikas lūgumu no 2016. gada 7. marta tika atcelta tās Starptautiskā Valūtas fonda programma (5). Saskaņā ar Eiropas Stabilitātes mehānisma (ESM), Kipras Republikas un Central Bank of Cyprus Finanšu palīdzības iespējas vienošanās (6) 1. pantu ESM programmas beigu datums ir 2016. gada 31. marts. Tādēļ no 2016. gada 1. aprīļa Kipras Republiku vairs nevar uzskatīt par dalībvalsti, uz kuru attiecas Eiropas Savienības / Starptautiskā Valūtas fonda programma. No minētās dienas vairs netiks izpildīti nosacījumi Kipras Republikas emitētiem vai pilnībā garantētiem tirgojamiem parāda instrumentiem piemēroto Eurosistēmas kredītkvalitātes sliekšņu pagaidu apturēšanai, kas noteikta Pamatnostādnes ECB/2014/31 8. panta 2. punktā.

               (7)

               Tādēļ ECB Padome nolēmusi, ka no 2016. gada 1. aprīļa Eurosistēmas standarta kritērijiem un kredītkvalitātes sliekšņiem būtu jāattiecas uz Kipras Republikas emitētiem vai pilnībā garantētiem tirgojamiem parāda instrumentiem un ka uz šādiem parāda instrumentiem attieksies Eiropas Centrālās bankas Pamatnostādnē (ES) 2016/65 (ECB/2015/35) noteiktie standarta diskonti (7),

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Kipras Republikas emitētu vai pilnībā garantētu tirgojamu parāda instrumentu atbilstība
   1.   Pamatnostādnes ECB/2014/31 8. panta nolūkiem Kipras Republiku vairs neuzskata par eurozonas dalībvalsti, uz kuru attiecas Eiropas Savienības / Starptautiskā Valūtas fonda programma.
   2.   Uz Kipras Republikas emitētiem vai pilnībā garantētiem tirgojamiem parāda instrumentiem attiecas Eurosistēmas obligātās prasības kredītkvalitātes sliekšņiem, kas noteiktas Pamatnostādnē (ES) 2015/510 (ECB/2014/60) un jo īpaši tās 59. pantā un ceturtās daļas II sadaļā.
   3.   Uz Kipras Republikas emitētiem vai pilnībā garantētiem tirgojamiem parāda instrumentiem vairs neattiecas Pamatnostādnes ECB/2014/31 II pielikumā noteiktie īpašie diskonti.
   4.   Jebkuru pretrunu gadījumā starp šo lēmumu un Pamatnostādni (ES) 2015/510 (ECB/2014/60) vai Pamatnostādni ECB/2014/31, kā tās nacionālajā līmenī ieviesušas nacionālās centrālās bankas dalībvalstīs, kuru valūta ir euro, noteicošais ir šis lēmums.
   2. pants
   Stāšanās spēkā
   Šis lēmums stājas spēkā 2016. gada 1. aprīlī.

      Frankfurtē pie Mainas, 2016. gada 16. martā

            ECB prezidents

         Mario DRAGHI

      (1)  OV L 91, 2.4.2015., 3. lpp.

      (2)  OV L 240, 13.8.2014., 28. lpp.

      (3)  Lēmums ECB/2013/13 (2013. gada 2. maijs) par pagaidu pasākumiem, kas saistīti ar Kipras Republikas emitētu vai pilnībā garantētu tirgojamu parāda instrumentu atbilstību (OV L 133, 17.5.2013., 26. lpp.).

      (4)  Lēmums ECB/2013/22 (2013. gada 5. jūlijs) par pagaidu pasākumiem, kas saistīti ar Kipras Republikas emitētu vai pilnībā garantētu tirgojamu parāda instrumentu atbilstību (OV L 195, 18.7.2013., 27. lpp.).

      (5)  Starptautiskā Valūtas fonda izpilddirektores Christine Lagarde paziņojums par Kipru, 2016. gada 7. marts, Paziņojums presei Nr. 16/94.

      (6)  Pieejama ESM interneta vietnē www.esm.europa.eu.

      (7)  Eiropas Centrālās bankas Pamatnostādne (ES) 2016/65 (2015. gada 18. novembris) par Eurosistēmas monetārās politikas regulējuma īstenošanā piemērotajiem novērtējuma diskontiem (ECB/2015/35) (OV L 14, 21.1.2016., 30. lpp.).


title: Padomes Lēmums (ES) 2016/298 (2016. gada 29. februāris) par nostāju, kas Eiropas Savienībai jāieņem ĀKK un ES Vēstnieku komitejā attiecībā uz atkāpju apstiprināšanu no Uzņēmumu attīstības centra (UAC) finanšu noteikumiem

text:
               3.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 57/4

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2016/298
   (2016. gada 29. februāris)
   par nostāju, kas Eiropas Savienībai jāieņem ĀKK un ES Vēstnieku komitejā attiecībā uz atkāpju apstiprināšanu no Uzņēmumu attīstības centra (UAC) finanšu noteikumiem
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 209. panta 2. punktu saistībā ar 218. panta 9. punktu,
   ņemot vērā Partnerattiecību nolīguma starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses (1), III pielikumu un jo īpaši tā 2. panta 6. punktu,
   ņemot vērā ĀKK un EK Vēstnieku komitejas Lēmumu Nr. 5/2004 (2004. gada 17. decembris) par Uzņēmējdarbības attīstības centra finanšu noteikumiem (2),
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               ĀKK un ES Ministru padome 39. sesijā, kas notika 2014. gada 19. un 20. jūnijā Nairobi, Kenijā, kopīgā deklarācijā panāca vienošanos uzsākt Uzņēmumu attīstības centra (“UAC”) pienācīgu slēgšanu un veikt grozījumus Partnerattiecību nolīguma starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, (“ĀKK un ES partnerattiecību nolīgums”) III pielikumā, un minētajam nolūkam deleģēt ĀKK un ES Vēstnieku komitejai pilnvaras izskatīt šo jautājumu ar mērķi pieņemt nepieciešamos lēmumus.

               (2)

               ĀKK un ES Vēstnieku komiteja Lēmumā Nr. 4/2014 (3) atgādina, ka UAC slēgšanā jāievēro ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma III pielikumā noteiktās UAC uzraudzības iestāžu kompetences un sīki izstrādātā kārtība, ko ĀKK un ES Ministru padome izklāstījusi tās kopīgajā deklarācijā.

               (3)

               ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma III pielikumā ir noteikts, ka ĀKK un ES Vēstnieku komiteja uzrauga UAC kopējo stratēģiju un valdes darbu.

               (4)

               ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma III pielikumā ir noteikts, ka UAC valde izstrādā finanšu un personāla noteikumus un darbības noteikumus.

               (5)

               UAC valde ar 2015. gada 19. oktobra vēstuli nosūtītajā lūgumā ĀKK un ES Vēstnieku komitejai paskaidro, ka UAC slēgšanas kontekstā UAC valde vēlas atkāpties no ĀKK un EK Vēstnieku komitejas Lēmuma Nr. 5/2004 (2004. gada 17. decembris) par Uzņēmējdarbības attīstības centra finanšu noteikumiem (“UAC finanšu noteikumi”) 27. panta 1. un 5. punkta, un lūdz uzraudzības iestāžu iepriekšēju piekrišanu.

               (6)

               UAC finanšu noteikumu un UAC personāla noteikumu (4) izmaiņu vai atkāpju no tiem veikšanai atkarībā no vajadzībām, kas var rasties saistībā ar UAC pienācīgas slēgšanas procesa īstenošanu, nepieciešama elastīga procedūra.

               (7)

               Lai organizācijas slēgšanas kontekstā nodrošinātu efektīvāku procedūru, ir nepieciešams koriģēt prasību iecelt revīzijas uzņēmumu uz trīs gadu laikposmu, kā noteikts UAC finanšu noteikumu 27. panta 1. punktā, un prasību, lai šis uzņēmums katru gadu sagatavo obligāto revīzijas ziņojumu saskaņā ar minēto noteikumu 27. panta 5. punktu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   1.   Nostājas, kas Savienībai jāieņem ĀKK un ES Vēstnieku komitejā attiecībā uz atkāpju apstiprināšanu no UAC finanšu noteikumiem, pamatā ir ĀKK un ES Vēstnieku komitejas lēmuma projekts, kas pievienots šim lēmumam.
   2.   Savienības pārstāvji ĀKK un ES Vēstnieku komitejā drīkst vienoties par nebūtiskām izmaiņām lēmuma projektā bez Padomes papildu lēmuma.
   2. pants
   Pēc pieņemšanas ĀKK un ES Vēstnieku komitejas lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   3. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas datumā.

      Briselē, 2016. gada 29. februārī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         H.G.J. KAMP

      (1)  Nolīgums parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā (OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.), grozīts ar Luksemburgā 2005. gada 25. jūnijā parakstīto nolīgumu (OV L 209, 11.8.2005., 27. lpp.) un ar Vagadugu 2010. gada 22. jūnijā parakstīto nolīgumu (OV L 287, 4.11.2010, 3. lpp.).

      (2)  OV L 70, 9.3.2006., 52. lpp.

      (3)  ĀKK un ES Vēstnieku komitejas Lēmums Nr. 4/2014 (2014. gada 23. oktobris) par pilnvarām, ko paredzēts piešķirt Uzņēmumu attīstības centra (UAC) valdei (OV L 330, 15.11.2014., 61. lpp.).

      (4)  ĀAK un EK Vēstnieku komitejas Lēmums Nr. 9/2005 (2005. gada 27. jūlijs) par Uzņēmējdarbības attīstības centra (UAC) personāla noteikumiem (OV L 348, 30.12.2005., 54. lpp.).

      PROJEKTS
      ĀKK UN ES VĒSTNIEKU KOMITEJAS LĒMUMS
      (… gada …)
      par atkāpju apstiprināšanu no Uzņēmumu attīstības centra (UAC) finanšu noteikumiem
      ĀKK UN ES VĒSTNIEKU KOMITEJA,
      ņemot vērā Partnerattiecību nolīguma starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses (1), III pielikumu un jo īpaši tā 2. panta 6. punktu,
      ņemot vērā ĀKK un EK Vēstnieku komitejas Lēmumu Nr. 5/2004 (2004. gada 17. decembris) par Uzņēmējdarbības attīstības centra finanšu noteikumiem (2),
      tā kā:

                  (1)

                  ĀKK un ES Partnerattiecību nolīguma starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, (ĀKK un ES partnerattiecību nolīgums) III pielikumā ir noteikts, ka ĀKK un ES Vēstnieku komiteja uzrauga UAC kopējo stratēģiju un valdes darbu.

                  (2)

                  ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma III pielikumā ir noteikts, ka UAC valde izstrādā finanšu un personāla noteikumus un darbības noteikumus.

                  (3)

                  Uzņēmumu attīstības centra statūtos un reglamentā, kas pieņemti ar ĀKK un ES Vēstnieku komitejas Lēmumu Nr. 8/2005 (3) (“UAC statūti”), un ĀKK un EK Vēstnieku komitejas Lēmumā Nr. 5/2004 (“UAC finanšu noteikumi”) (4) ir paredzēti aizsardzības pasākumi tādā ziņā kā ĀKK un ES Vēstnieku komitejas informēšana un tās īstenota uzraudzība.

                  (4)

                  ĀKK un ES Ministru padome 39. sesijā, kas notika 19. un 20. jūnijā Nairobi, kopīgā deklarācijā panāca vienošanos uzsākt UAC pienācīgu slēgšanu un veikt grozījumus ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma III pielikumā, un minētajam nolūkam deleģēt ĀKK un ES Vēstnieku komitejai pilnvaras izskatīt šo jautājumu ar mērķi pieņemt nepieciešamos lēmumus.

                  (5)

                  ĀKK un ES Vēstnieku komiteja Lēmumā Nr. 4/2014 (5) atgādina, ka UAC slēgšanā jāievēro ĀKK un ES partnerattiecību nolīguma III pielikumā noteiktās UAC uzraudzības iestāžu kompetences un sīki izstrādātā kārtība, ko ĀKK un ES Ministru padome izklāstījusi tās kopīgajā deklarācijā.

                  (6)

                  UAC valde ar 2015. gada 19. oktobra vēstuli nosūtītajā lūgumā ĀKK un ES Vēstnieku komitejai paskaidro, ka UAC slēgšanas kontekstā tā vēlas atkāpties no UAC finanšu noteikumu 27. panta 1. un 5. punkta, un lūdz uzraudzības iestāžu iepriekšēju piekrišanu.

                  (7)

                  UAC finanšu noteikumu un UAC personāla noteikumu (6) izmaiņu vai atkāpju no tiem veikšanai atkarībā no vajadzībām, kas var rasties saistībā ar UAC pienācīgas slēgšanas procesa īstenošanu, nepieciešama elastīga procedūra.

                  (8)

                  Lai organizācijas slēgšanas kontekstā nodrošinātu efektīvāku procedūru, ir nepieciešams koriģēt prasību iecelt revīzijas uzņēmumu uz trīs gadu laikposmu, kā noteikts UAC finanšu noteikumu 27. panta 1. punktā, un prasību, lai šis uzņēmums katru gadu sagatavo obligāto revīzijas ziņojumu saskaņā ar minēto noteikumu 27. panta 5. punktu,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
      1. pants
      1.   ĀKK un ES Vēstnieku komiteja sniedz labvēlīgu atzinumu attiecībā uz tūlītēju atkāpi no UAC finanšu noteikumu 27. panta 1. un 5. punkta.
      2.   Atkāpjoties no UAC finanšu noteikumu 27. panta 1. punkta, UAC var iecelt revīzijas uzņēmumu uz četru gadu laikposmu, kas aptver 2013. līdz 2016. gada finanšu gadus. Šo revīzijas uzņēmumu izvēlas saskaņā ar UAC finanšu noteikumos paredzētajām iepirkuma procedūrām.
      Atkāpjoties no UAC finanšu noteikumu 27. panta 5. punkta, daudzgadu revīziju sāks par gadiem, kuriem vēl nav veikta revīzija, un UAC valdei iesniegs vienu galīgo ziņojumu.
      2. pants
      ĀKK un ES Vēstnieku komiteja atļauj UAC valdei mainīt un/vai atkāpties no UAC finanšu noteikumiem un UAC personāla noteikumiem atkarībā no vajadzībām, kas var rasties, īstenojot UAC pienācīgas slēgšanas procesu. UAC valde nekavējoties informē ĀKK un ES Vēstnieku komiteju par jebkādu šādu lēmumu mainīt un/vai atkāpties no UAC finanšu noteikumiem.
      3. pants
      Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

         …,

               ĀKK un ES Vēstnieku komitejas vārdā –

               priekšsēdētājs

         (1)  Nolīgums parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā (OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.), grozīts ar Luksemburgā 2005. gada 25. jūnijā parakstīto nolīgumu (OV L 209, 11.8.2005., 27. lpp.) un ar Vagadugu 2010. gada 22. jūnijā parakstīto nolīgumu (OV L 287, 4.11.2010, 3. lpp.).

         (2)  OV L 70, 9.3.2006., 52. lpp.

         (3)  ES OV L 66, 8.3.2006., 16. lpp.

         (4)  ĀKK un EK Vēstnieku komitejas Lēmums Nr. 5/2004 (2004. gada 17. decembris) par Uzņēmējdarbības attīstības centra finanšu noteikumiem (OV L 70, 9.3.2006., 52. lpp.).

         (5)  OV L 330, 15.11.2014., 61. lpp.

         (6)  OV L 348, 30.12.2005., 54. lpp.


title: 2005/512/EK: Padomes Lēmums (2005. gada 12. jūlijs), ar ko Lēmumu 1999/70/EK par dalībvalstu centrālo banku ārējiem revidentiem groza attiecībā uz De Nederlandsche Bank ārējo revidentu

text:
               19.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 187/20

      PADOMES LĒMUMS

   (2005. gada 12. jūlijs),
   ar ko Lēmumu 1999/70/EK par dalībvalstu centrālo banku ārējiem revidentiem groza attiecībā uz De Nederlandsche Bank ārējo revidentu
   (2005/512/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienoto Protokolu par Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas statūtiem, un jo īpaši tā 27.1. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas 2005. gada 20. maija Ieteikumu ECB/2005/9 Eiropas Savienības Padomei par De Nederlandsche Bank ārējo revidentu (1),
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Centrālās bankas (ECB) un Eurosistēmas valstu centrālo banku pārskatu revīziju veic neatkarīgi ārējie revidenti, ko ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

               (2)

                  De Nederlandsche Bank (turpmāk “DNB”) pašreizējo ārējo revidentu pilnvaru termiņš ir beidzies, un tas netiks pagarināts. Tādēļ ir jāieceļ ārējais revidents laikposmam no 2005. finanšu gada.

               (3)

               DNB par jauno ārējo revidentu ir izvirzījusi reģistrētu grāmatvedi un PricewaterhouseCoopers BV valdes priekšsēdētāju Josephus Andreas Nijhuis kungu, kas darbojas savā vārdā, un ECB uzskata, ka izvirzītais revidents atbilst apstiprināšanai vajadzīgajām prasībām.

               (4)

               Pēc ECB Padomes ieteikuma ārējā revidenta pilnvaras būtu jāpiešķir uz nenoteiktu laiku, ar nosacījumu, ka to katru gadu no jauna apstiprina.

               (5)

               Ir lietderīgi ievērot ECB Padomes ieteikumu un atbilstīgi grozīt Lēmumu 1999/70/EK (2),

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Lēmuma 1999/70/EK 1. panta 8. punktu aizstāj ar šādu punktu:

      “8.   Ar šo par De Nederlandsche Bank ārējo revidentu no 2005. finanšu gada uz nenoteiktu laiku apstiprina reģistrētu grāmatvedi un PricewaterhouseCoopers BV valdes priekšsēdētāju Josephus Andreas Nijhuis kungu, kas darbojas savā vārdā, ar nosacījumu, ka šo laikposmu katru gadu no jauna apstiprina.”

   2. pants
   Šo lēmumu paziņo Eiropas Centrālajai bankai.
   3. pants
   Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2005. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         G. BROWN

      (1)  OV C 151, 22.6.2005., 29. lpp.

      (2)  OV L 22, 29.1.1999., 69. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2005/377/EK (OV L 125, 18.5.2005., 8. lpp.).


title: 2010/131/: Padomes Lēmums ( 2010. gada 25. februāris ), ar ko izveido Pastāvīgo komiteju operatīvai sadarbībai iekšējās drošības jautājumos

text:
               3.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 52/50

         PADOMES LĒMUMS
   (2010. gada 25. februāris),
   ar ko izveido Pastāvīgo komiteju operatīvai sadarbībai iekšējās drošības jautājumos
   (2010/131/ES)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 240. panta 3. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Līguma par Eiropas Savienības darbību 71. pantā noteikts, ka Padomē izveido pastāvīgu komiteju, lai Savienībā nodrošinātu operatīvas sadarbības veicināšanu un stiprināšanu iekšējās drošības jautājumos.

               (2)

               Tādēļ ir atbilstīgi pieņemt lēmumu, ar ko izveido šādu komiteju, un definēt tās uzdevumus,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo Padomē izveido Pastāvīgo komiteju operatīvai sadarbībai iekšējās drošības jautājumos (turpmāk “Pastāvīgā komiteja”), kura paredzēta Līguma 71. pantā.
   2. pants
   Pastāvīgā komiteja veicina, sekmē un stiprina to dalībvalstu iestāžu operatīvo darbību koordināciju, kuras darbojas iekšējās drošības jomā.
   3. pants
   1.   Neskarot 5. pantā minēto struktūru pilnvaras, Pastāvīgā komiteja veicina un nodrošina operatīvu sadarbību un koordināciju saskaņā ar Līguma Trešās daļas V sadaļu, tostarp arī jomās, kurās sadarbojas policija un muita, kā arī iestādes, kas atbildīgas par ārējo robežu kontroli un aizsardzību. Vajadzības gadījumā tas attiecas arī uz tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās, kas ir saistīta ar operatīvu sadarbību iekšējās drošības jomā.
   2.   Pastāvīgā komiteja arī izvērtē operatīvās sadarbības vispārējo virzienu un efektivitāti; tā apzina iespējamos trūkumus vai kļūdas un pieņem atbilstīgus konkrētus ieteikumus to labošanai.
   3.   Pastāvīgā komiteja palīdz Padomei saskaņā ar Līguma 222. pantu.
   4. pants
   1.   Pastāvīgā komiteja nav iesaistīta operāciju vadībā, kas joprojām paliek dalībvalstu uzdevums.
   2.   Pastāvīgā komiteja nav iesaistīta leģislatīvo aktu sagatavošanā.
   5. pants
   1.   Attiecīgā gadījumā Pastāvīgās komitejas sanāksmēs kā novērotājus aicina piedalīties Eurojust, Eiropola, Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (Frontex) un citu atbilstīgu struktūru pārstāvjus.
   2.   Pastāvīgā komiteja palīdzēs nodrošināt minēto struktūru darbību saskaņotību.
   6. pants
   1.   Pastāvīgā komiteja Padomei regulāri iesniedz pārskatus par savu darbību.
   2.   Padome informē Eiropas Parlamentu un valstu parlamentus par Pastāvīgās komitejas darbu.
   7. pants
   Lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
   To publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2010. gada 25. februārī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         A. PÉREZ RUBALCABA


title: 2010/496/ES, Euratom: Eiropas Parlamenta Lēmums ( 2010. gada 5. maijs ) par Konkurētspējas un jauninājumu izpildaģentūras 2008. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu

text:
               25.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 252/33

         EIROPAS PARLAMENTA LĒMUMS
   (2010. gada 5. maijs)
   par Konkurētspējas un jauninājumu izpildaģentūras 2008. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu
   (2010/496/ES, Euratom)
   EIROPAS PARLAMENTS,
   ņemot vērā Eiropas Savienības 2008. finanšu gada vispārējo budžetu (1),
   ņemot vērā Eiropas Kopienu galīgos gada pārskatus par 2008. finanšu gadu – I sējums (SEC(2009) 1089 – C7-0172/2009) (2),
   ņemot vērā Konkurētspējas un jauninājumu izpildaģentūras galīgos gada pārskatus par 2008. finanšu gadu,
   ņemot vērā Komisijas gada ziņojumu Eiropas Parlamentam par paveikto darbu attiecībā uz lēmumiem par 2007. gada budžeta izpildes apstiprināšanu (COM(2009) 0526) un Komisijas dienestu darba dokumentu (SEC(2009) 1427), kas pievienots šim ziņojumam,
   ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Kopsavilkuma pārskats par Komisijas sasniegumiem vadības jomā 2008. gadā” (COM(2009) 0256),
   ņemot vērā Komisijas gada ziņojumu budžeta izpildes apstiprinātājiestādei par 2008. gadā veiktajām iekšējām revīzijām (COM(2009) 0419) un Komisijas dienestu darba dokumentu (SEC(2009) 1102), kas pievienots šim ziņojumam,
   ņemot vērā Revīzijas palātas ziņojumu par Konkurētspējas un jauninājumu izpildaģentūras 2008. finanšu gada pārskatiem, ar Aģentūras atbildēm (3),
   ņemot vērā deklarāciju par pārskatu ticamību, kā arī par notikušo darījumu likumību un pareizību, kuru Revīzijas palāta sniegusi saskaņā ar EK līguma 248. pantu (4),
   ņemot vērā Komisijas 2008. gada 16. decembra paziņojumu par vispārēju izpratni par pieļaujamā kļūdas riska jēdzienu (COM(2008) 0866) un Komisijas dienestu darba dokumentu (SEC(2008) 3054), kas pievienots šim paziņojumam,
   ņemot vērā Padomes 2010. gada 16. februāra ieteikumu par apstiprinājumu, ko sniedz izpildaģentūrām par 2008. finanšu gada budžeta izpildi (5828/2010 – C7-0055/2010),
   ņemot vērā EK līguma 274., 275. un 276. pantu, Līguma par Eiropas Savienības darbību 317., 318. un 319. pantu un Euratom līguma 179.a un 180.b pantu,
   ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (5), un jo īpaši tās 55., 145., 146. un 147. pantu,
   ņemot vērā Padomes 2002. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 58/2003, ar ko nosaka statūtus izpildaģentūrām, kurām uztic konkrētus Kopienas programmu pārvaldības uzdevumus (6), un jo īpaši tās 14. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Komisijas 2004. gada 21. septembra Regulu (EK) Nr. 1653/2004 par finanšu tipa regulu izpildu aģentūrām, piemērojot Padomes Regulu (EK) Nr. 58/2003 par atsevišķu uzdevumu izpildu aģentūru statūtiem attiecībā uz Kopienas programmu pārvaldi (7), un jo īpaši tās 66. panta pirmo un otro daļu,
   ņemot vērā Komisijas 2003. gada 23. decembra Lēmumu 2004/20/EK, ar ko izveido izpildaģentūru “Saprātīgas enerģētikas aģentūra”, lai piemērotu Padomes Regulu (EK) Nr. 58/2003 attiecībā uz Kopienas pasākumu enerģētikas jomā pārvaldību (8),
   ņemot vērā Komisijas 2007. gada 31. maija Lēmumu 2007/372/EK par Lēmuma 2004/20/EK grozīšanu, lai Saprātīgas enerģētikas izpildaģentūru pārveidotu par Konkurētspējas un jauninājumu izpildaģentūru (9),
   ņemot vērā Reglamenta 76. pantu un VI pielikumu,
   ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un citu iesaistīto komiteju atzinumus (A7-0099/2010),

               A.

               tā kā saskaņā ar Līguma par ES darbību 317. pantu Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm uzņemas atbildību par budžeta izpildi, ievērojot pareizas finanšu vadības principus,

               1.

               sniedz Konkurētspējas un jauninājumu izpildaģentūras direktoram apstiprinājumu par Aģentūras 2008. finanšu gada budžeta izpildi;

               2.

               izklāsta savus konstatējumus rezolūcijā, kas ir neatņemama daļa no lēmumiem par Eiropas Savienības 2008. finanšu gada vispārējā budžeta izpildes apstiprināšanu, III iedaļa – Komisija un izpildaģentūras;

               3.

               uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu, lēmumu par Eiropas Savienības 2008. finanšu gada vispārējā budžeta izpildes apstiprināšanu, III iedaļa – Komisija, kā arī rezolūciju, kas ir neatņemama šo lēmumu daļa, nosūtīt Konkurētspējas un jauninājumu izpildaģentūras direktoram, Padomei, Komisijai, Eiropas Savienības Tiesai un Revīzijas palātai un nodrošināt to publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā).

            Priekšsēdētājs

         Jerzy BUZEK

            Ģenerālsekretārs

         Klaus WELLE

      (1)  OV L 71, 14.3.2008.

      (2)  OV C 273, 13.11.2009., 1. lpp.

      (3)  OV C 304, 15.12.2009., 77. lpp.

      (4)  OV C 273, 13.11.2009., 122. lpp.

      (5)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

      (6)  OV L 11, 16.1.2003., 1. lpp.

      (7)  OV L 297, 22.9.2004., 6. lpp.

      (8)  OV L 5, 9.1.2004., 85. lpp.

      (9)  OV L 140, 1.6.2007., 52. lpp.


title: 2011/853/ES: Padomes Lēmums ( 2011. gada 29. novembris ) par to, lai Savienības vārdā parakstītu Eiropas Konvenciju par tiesisko aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to

text:
               20.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 336/1

         PADOMES LĒMUMS
   (2011. gada 29. novembris)
   par to, lai Savienības vārdā parakstītu Eiropas Konvenciju par tiesisko aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to
   (2011/853/ES)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu saistībā ar 218. panta 5. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 1999. gada 16. jūlijā pilnvaroja Komisiju Eiropas Kopienas vārdā risināt sarunas Eiropas Padomē par konvenciju attiecībā uz tiesisko aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to.

               (2)

               Eiropas Padome 2001. gada 24. janvārī pieņēma Eiropas Konvenciju par tiesisko aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to (“konvencija”).

               (3)

               Ar konvenciju tiek ieviests tiesiskais regulējums, kas ir gandrīz tāds pats kā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/84/EK (1998. gada 20. novembris) par tiesisku aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to (1).

               (4)

               Konvencija stājās spēkā 2003. gada 1. jūlijā un ir atvērta parakstīšanai Savienībai un tās dalībvalstīm.

               (5)

               Konvencijas parakstīšana palīdzētu paplašināt to noteikumu piemērošanu ārpus Savienības robežām, kuri līdzīgi Direktīvā 98/84/EK ietvertajiem noteikumiem, un izveidotu ierobežotas piekļuves pakalpojumu tiesisko regulējumu, kas būtu piemērojams visā Eiropas kontinentā.

               (6)

               Pieņemot Direktīvu 98/84/EK, Savienība īstenoja savu iekšējo kompetenci jomās, uz ko attiecas konvencija, izņemot attiecībā uz tās 6. un 8. pantu, ciktāl 8. pants attiecas uz pasākumiem saskaņā ar 6. pantu. Tāpēc konvenciju vajadzētu parakstīt gan Savienībai, gan tās dalībvalstīm.

               (7)

               Konvencija būtu jāparaksta Savienības vārdā, ņemot vērā tās noslēgšanu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo tiek atļauts Savienības vārdā parakstīt Eiropas Konvenciju par tiesisko aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to, ņemot vērā tās noslēgšanu.
   Konvencijas teksts ir pievienots šim lēmumam.
   2. pants
   Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots norīkot personu vai personas, kas ir tiesīgas Savienības vārdā parakstīt konvenciju.
   3. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2011. gada 29. novembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         K. SZUMILAS

      (1)  OV L 320, 28.11.1998., 54. lpp.
    ---documentbreak---

               20.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 336/2

         TULKOJUMS
   EIROPAS KONVENCIJA PAR TIESISKO AIZSARDZĪBU PAKALPOJUMIEM, KAS PAMATOJAS UZ IEROBEŽOTU PIEKĻUVI VAI NODROŠINA TO
   PREAMBULA
   Eiropas Padomes dalībvalstis, citas valstis un Eiropas Kopiena, šīs konvencijas parakstītājas,
   ņemot vērā, ka Eiropas Padomes mērķis ir panākt ciešāku vienotību tās dalībvalstu starpā,
   paturot prātā Ministru komitejas Ieteikumu Nr. R (91) 14 par kodēto televīzijas apraides pakalpojumu juridisko aizsardzību,
   ņemot vērā, ka kodēto televīzijas apraides pakalpojumu dekodētāju piratēšana joprojām ir visas Eiropas problēma,
   ievērojot to, ka kopš minētā ieteikuma pieņemšanas parādījušies jaunu veidu ierobežotas piekļuves pakalpojumi un iekārtas, kā arī jauni nelikumīgas piekļuves veidi tiem,
   ievērojot lielo atšķirību, kāda pastāv starp Eiropas valstīm to tiesību aktu jomā, ar kuriem reglamentē pakalpojumus, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to,
   ievērojot to, ka nelikumīgā piekļuve apdraud to organizāciju dzīvotspēju, kuras sniedz radioapraides pakalpojumus un informācijas sabiedrības pakalpojumus, un tādējādi ietekmē sabiedrībai piedāvāto programmu un pakalpojumu dažādību,
   pārliecinātas par vajadzību īstenot kopīgu politiku, lai aizsargātu pakalpojumus, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to,
   pārliecinātas par to, ka krimināltiesiskām, administratīvām vai cita veida sankcijām var būt efektīva ietekme to nelikumīgo darbību novēršanā, kas vērstas pret ierobežotas piekļuves pakalpojumiem,
   uzskatot, ka īpaša uzmanība būtu jāpievērš nelikumīgajām darbībām, kuras veic komerciālos nolūkos,
   ņemot vērā esošos starptautiskos instrumentus, kas ietver noteikumus par to pakalpojumu aizsardzību, kuri pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to,
   IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO.
   I   IEDAĻA

      VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI

   1. pants
   Temats un mērķis
   Šī konvencija attiecas uz informācijas sabiedrības pakalpojumiem un radioapraides pakalpojumiem par maksu, kuri pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to. Šīs konvencijas mērķis ir Pušu teritorijā noteikt par nelikumīgām konkrētas darbības, ar kurām panāk neatļautu piekļuvi aizsargātiem pakalpojumiem, un tuvināt Pušu tiesību aktus šajā jomā.
   2. pants
   Definīcijas
   Šajā konvencijā:

               a)

               “aizsargāts pakalpojums” nozīmē jebkuru no turpmāk uzskaitītajiem pakalpojumiem, ja to sniedz par maksu un pamatojoties uz ierobežotu piekļuvi:

                           —

                           televīzijas programmu pakalpojumi, kā tie definēti grozītajā Eiropas Konvencijā par pārrobežu televīziju,

                           —

                           radioapraides pakalpojumi, proti, tādas radioprogrammas pa vadiem vai ēterā, tostarp satelītpārraide, kas paredzētas plašai sabiedrībai,

                           —

                           informācijas sabiedrības pakalpojumi, ko sniedz elektroniski, pa attālumu un pēc pakalpojumu saņēmēja individuāla pieprasījuma,

                     vai ierobežotas piekļuves sniegšanu iepriekšminētajiem pakalpojumiem, kuru uzskata par atsevišķu pakalpojumu;

               b)

               “ierobežota piekļuve” ir jebkurš tehnisks pasākums un/vai līdzeklis, saskaņā ar kuru piekļuve saprotamā formā kādam no šā panta a) punktā minētajiem pakalpojumiem ir atkarīga no tā, vai ir dota iepriekšēja individuāla atļauja;

               c)

               “ierobežotas piekļuves iekārta” ir jebkura ierīce vai programma un/vai iekārta, kas paredzēta vai pielāgota tā, lai saprotamā formā dotu piekļuvi kādam no šā panta a) punktā minētajiem pakalpojumiem;

               d)

               “nelikumīga iekārta” ir jebkura ierīce vai programma un/vai iekārta, kas paredzēta vai pielāgota tā, lai bez pakalpojumu sniedzēja atļaujas saprotamā formā dotu piekļuvi kādam no šā panta a) punktā minētajiem pakalpojumiem.

         3. pants
   Adresāti
   Šo konvenciju piemēro visām fiziskajām vai juridiskajām personām, kas sniedz aizsargātu pakalpojumu, kā tas definēts 2. panta a) punktā, neatkarīgi no šo personu valstspiederības un no tā, vai tās ir kādas Puses jurisdikcijā.
   II   IEDAĻA

      NELIKUMĪGAS DARBĪBAS

   4. pants
   Pārkāpumi
   Vienas Puses teritorijā par nelikumīgām tiek uzskatītas šādas darbības:

               a)

               nelikumīgu iekārtu izgatavošana vai ražošana komerciāliem mērķiem;

               b)

               nelikumīgu iekārtu importēšana komerciāliem mērķiem;

               c)

               nelikumīgu iekārtu izplatīšana komerciāliem mērķiem;

               d)

               nelikumīgu iekārtu pārdošana vai iznomāšana komerciāliem mērķiem;

               e)

               nelikumīgu iekārtu turēšana komerciāliem mērķiem;

               f)

               nelikumīgu iekārtu uzstādīšana, uzturēšana tehniskajā kārtībā vai nomainīšana komerciāliem mērķiem;

               g)

               nelikumīgu iekārtu komerciāla veicināšana, mārketings vai reklāma.

         Katra Puse jebkurā brīdī ar Eiropas Padomes ģenerālsekretāram adresētu deklarāciju var paziņot, ka tā uzskatīs par nelikumīgām arī citas darbības, kas nav minētas šā panta pirmajā daļā.
   III   IEDAĻA

      SANKCIJAS UN TIESISKI LĪDZEKĻI

   5. pants
   Sankcijas par nelikumīgām darbībām
   Puses pieņem pasākumus, ar kuriem 4. pantā minētās nelikumīgās darbības kļūst krimināltiesiski, administratīvi vai citādi sodāmas. Sankcijām jābūt iedarbīgām, atturošām un samērīgām ar pārkāpuma iespējamajām sekām.
   6. pants
   Konfiskācijas pasākumi
   Puses pieņem attiecīgus pasākumus, kas varētu būt vajadzīgi, lai ļautu arestēt un konfiscēt tās nelikumīgās iekārtas vai veicināšanas, mārketinga vai reklāmas materiālus, kurus izmanto pārkāpuma izdarīšanai, kā arī apropriēt jebkādu peļņu un finansiālus ieguvumus, ko gūst no nelikumīgās darbības.
   7. pants
   Civiltiesību procedūras
   Puses pieņem vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka to aizsargāto pakalpojumu sniedzēju rīcībā, kuru intereses aizskartas ar kādu no 4. pantā minētajām darbībām, būtu piemēroti tiesiski līdzekļi un jo īpaši lai tie varētu iesniegt prasību par zaudējumu atlīdzināšanu un panākt rīkojuma vai kāda cita preventīva pasākuma pieņemšanu, kā arī, attiecīgā gadījumā, prasīt, lai nelikumīgās iekārtas tiktu izņemtas no komerciālās aprites.
   IV   IEDAĻA

      ĪSTENOŠANA UN GROZĪJUMI

   8. pants
   Starptautiskā sadarbība
   Puses apņemas sniegt savstarpēju palīdzību šīs konvencijas īstenošanā. Puses saskaņā ar starptautiskajiem instrumentiem, kas ir spēkā starptautiskajā sadarbībā krimināltiesību vai administratīvo tiesību jomā, un saskaņā ar to iekšējo tiesību sistēmu savstarpēji vienojas par iespējami visplašākajiem sadarbības pasākumiem izmeklēšanā un tiesvedībā attiecībā uz krimināltiesiskajiem vai administratīvajiem pārkāpumiem, kas noteikti saskaņā ar šo konvenciju.
   9. pants
   Daudzpusējās apspriedes
   1.   Puses divos gados pēc šīs konvencijas stāšanās spēkā un pēc tam reizi divos gados vai, jebkurā gadījumā, kad viena Puses to pieprasa, notur daudzpusējas apspriedes Eiropas Padomē, lai izskatītu, kā šī konvencija tiek piemērota un vai ieteicams to pārskatīt vai paplašināt kādu no tās noteikumiem, jo īpaši attiecībā uz 2. pantā ietvertajām definīcijām. Šīs apspriedes notiek sanāksmēs, ko sasauc Eiropas Padomes ģenerālsekretārs.
   2.   Katru Pusi daudzpusējās apspriežu sanāksmēs var pārstāvēt viens vai vairāki delegāti. Katrai Pusei ir balsstiesības. Katrai šīs konvencijas dalībvalstij ir viena balss. Atbilstīgi savai kompetencei Eiropas Kopiena izmanto savas tiesības balsot ar balsu skaitu, kas atbilst tās dalībvalstu – šīs Konvencijas dalībvalstu – skaitam. Eiropas Kopiena nebalso, ja balsošana notiek par jautājumu, kas nav tās kompetencē.
   3.   Ikvienu 12. panta 1. punktā minēto dalībvalsti vai Eiropas Kopienu, kas nav šīs konvencijas Puse, apspriežu sanāksmēs var pārstāvēt novērotājs.
   4.   Pēc katras apspriedes Puses iesniedz Eiropas Padomes Ministru komitejai ziņojumu par apspriedi un par šīs konvencijas darbību, iekļaujot tajā, ja tās uzskata par vajadzīgu, priekšlikumus konvencijas grozījumiem.
   5.   Ievērojot šīs Konvencijas noteikumus, Puses nosaka apspiežu sanāksmju reglamentu.
   10. pants
   Grozījumi
   1.   Ikviena Puse var ierosināt šīs konvencijas grozījumus.
   2.   Visus konvencijas grozījumu priekšlikumus paziņo Eiropas Padomes ģenerālsekretāram, kas tos paziņo Eiropas Padomes dalībvalstīm, citām Eiropas Kultūras konvencijas dalībvalstīm, Eiropas Kopienai un ikvienai valstij, kas nav dalībvalsts, bet kas ir pievienojusies šai konvencijai vai tikusi aicināta tai pievienoties saskaņā ar 13. panta noteikumiem.
   3.   Katru grozījumu, kas ierosināts saskaņā ar iepriekšējā punkta noteikumiem, sešos mēnešos pēc tā nodošanas ģenerālsekretāram izskata kādā no daudzpusējām apspriežu sanāksmēm, kur šo grozījumu var pieņemt ar divām trešdaļām to dalībvalstu balsu, kuras ratificējušas konvenciju.
   4.   Daudzpusējā apspriežu sanāksmē pieņemto tekstu apstiprina Ministru komiteja. Pēc apstiprināšanas grozījuma tekstu nodod Pusēm pieņemšanai.
   5.   Visi labojumi stājas spēkā trīsdesmitajā dienā pēc tam, kad visas dalībvalstis ir informējušas ģenerālsekretāru, ka tās pieņem attiecīgos labojumus.
   6.   Pamatojoties uz daudzpusējās apspriežu sanāksmes ieteikumu, Ministru komiteja ar Eiropas Padomes statūtu 20.d pantā paredzēto balsu vairākumu un ar to Pušu pārstāvju vienbalsīgu balsojumu, kuras ir tiesīgas būt par komitejas dalībniecēm, var lemt, ka grozījums stājas spēkā, beidzoties divu gadu laikposmam no dienas, kad tas iesniegts pieņemšanai, izņemot, ja viena Puse paziņojusi Eiropas Padomes ģenerālsekretāram par iebildumu pret tā stāšanos spēkā. Ja šāds iebildums ir paziņots, grozījums stājas spēkā nākamā mēneša pirmajā dienā pēc tam, kad tā konvencijas Puse, kas iebildumu paziņoja, ir iesniegusi savu pieņemšanas instrumentu Eiropas Padomes ģenerālsekretāram.
   7.   Ja grozījumu apstiprinājusi Ministru komiteja, bet tas vēl nav stājies spēkā saskaņā ar 5. un 6. punktu, dalībvalsts vai Eiropas Kopiena nevar izteikt savu piekrišanu atzīt konvenciju par saistošu, vienlaikus nepieņemot arī attiecīgo grozījumu.
   11. pants
   Saikne ar citām konvencijām vai nolīgumiem
   1.   Šī konvencija neskar tiesības un pienākumus, kas izriet no daudzpusējām starptautiskām konvencijām attiecībā uz īpašiem jautājumiem.
   2.   Konvencijas Puses var savā starpā noslēgt divpusējus vai daudzpusējus nolīgumus par jautājumiem, kurus reglamentē šī konvencija, lai papildinātu vai pastiprinātu šīs konvencijas noteikumus vai veicinātu tajā nostiprināto principu piemērošanu.
   3.   Ja divas vai vairāk Puses jau ir noslēgušas nolīgumu vai līgumu par jautājumu, uz kuru attiecas šī konvencija, vai ja tās savas attiecības par šo jautājumu izveidojušas citādi, attiecīgās Puses šīs konvencijas vietā var piemērot minēto nolīgumu, līgumu vai vienošanos, ja vien tas atvieglo starptautisko sadarbību.
   4.   Puses, kas ir Eiropas Kopienas dalībvalstis, to savstarpējās attiecībās piemēro Kopienas tiesību aktus, un tātad no šīs konvencijas izrietošās normas tās piemēro tikai tad, ja nav neviena Kopienas tiesību akta, ar kuru reglamentē attiecīgo īpašo jautājumu.
   V   IEDAĻA

      NOBEIGUMA NOTEIKUMI

   12. pants
   Parakstīšana un stāšanās spēkā
   1.   Šī konvencija ir atvērta parakstīšanai Eiropas Padomes dalībvalstīm un valstīm, kuras ir Eiropas Kultūras konvencijas dalībvalstis, kā arī Eiropas Kopienai. Savu piekrišanu atzīt konvenciju par saistošu šīs valstis un Eiropas Kopiena var izteikt ar:

               a)

               parakstu bez atrunām attiecībā uz ratifikāciju, pieņemšanu vai apstiprināšanu; vai

               b)

               ratificējamu, pieņemamu vai apstiprināmu parakstu un sekojošu ratifikāciju, pieņemšanu vai apstiprināšanu.

         2.   Ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentus deponē Eiropas Padomes ģenerālsekretāram.
   3.   Konvencija stājas spēkā nākamā mēneša pirmajā dienā pēc tam, kad pagājuši trīs mēneši no dienas, kurā trīs valstis ir piekritušas atzīt konvenciju par saistošu saskaņā ar iepriekšējā punkta prasībām.
   4.   Attiecībā uz visām parakstītājām dalībvalstīm vai Eiropas Kopienu, kas vēlāk piekrīt atzīt konvenciju par saistošu, tā stājas spēkā nākamā mēneša pirmajā dienā pēc tam, kad pagājuši trīs mēneši no dienas, kurā tās saskaņā ar 1. punkta noteikumiem izteikušas savu piekrišanu atzīt konvenciju par saistošu.
   13. pants
   Tādu valstu pievienošanās konvencijai, kuras nav dalībvalstis
   1.   Pēc šīs konvencijas stāšanās spēkā Eiropas Padomes Ministru komiteja, apspriedusies ar konvencijas Pusēm, varēs uzaicināt jebkuru valsti, kas nav minēta 12. panta 1. punktā, pievienoties šai konvencijai ar lēmumu, kas pieņemts ar Eiropas Padomes statūtu 20.d pantā paredzēto balsu vairākumu un ar to līgumslēdzēju valstu pārstāvju vienbalsīgu balsojumu, kuras ir tiesīgas būt par komitejas dalībniecēm.
   2.   Ikvienai valstij, kura pievienojas, šī konvencija stāsies spēkā nākamā mēneša pirmajā dienā pēc tam, kad pagājuši trīs mēneši no dienas, kurā Eiropas Padomes ģenerālsekretāram deponēts pievienošanās instruments.
   14. pants
   Teritoriālā piemērošana
   1.   Ikviena valsts vai Eiropas Kopiena var, parakstot Konvenciju vai deponējot savu ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās instrumentu, norādīt teritoriju vai teritorijas, attiecībā uz kurām piemērojama šī konvencija.
   2.   Ikviena valsts vai Eiropas Kopiena var turpmāk jebkurā brīdī ar Eiropas Padomes ģenerālsekretāram adresētu deklarāciju paplašināt šīs konvencijas piemērošanu, attiecinot to uz jebkuru deklarācijā norādīto teritoriju. Šajā teritorijā konvencija stājas spēkā nākamā mēneša pirmajā dienā pēc tam, kad pagājuši trīs mēneši no dienas, kurā ģenerālsekretārs saņēmis minēto deklarāciju.
   3.   Ikviena saskaņā ar abiem iepriekšējiem punktiem sagatavota deklarācija attiecībā uz jebkuru šādā deklarācijā minēto teritoriju var tikt atsaukta ar Eiropas Padomes ģenerālsekretāram adresētu paziņojumu. Šāda atsaukšana stājas spēkā nākamā mēneša pirmajā dienā pēc tam, kad pagājuši trīs mēneši no dienas, kurā ģenerālsekretārs saņēmis minēto paziņojumu.
   15. pants
   Atrunas
   Attiecībā uz šo konvenciju nevar iesniegt nekādas atrunas.
   16. pants
   Domstarpību izšķiršana
   Ja starp Pusēm rodas domstarpības par šīs konvencijas interpretāciju vai piemērošanu, Puses cenšas panākt domstarpību draudzīgu risinājumu, izmantojot sarunas vai citus miermīlīgus līdzekļus pēc to izvēles, tostarp domstarpību jautājuma iesniegšanu šķīrējtiesā, kuras lēmumi ir saistoši Pusēm.
   17. pants
   Denonsēšana
   1.   Ikviena Puse var jebkurā laikā denonsēt šo konvenciju ar Eiropas Padomes ģenerālsekretāram adresētu paziņojumu.
   2.   Šāda denonsēšana stājas spēkā nākamā mēneša pirmajā dienā pēc tam, kad pagājuši trīs mēneši no dienas, kurā ģenerālsekretārs saņēmis šo paziņojumu.
   18. pants
   Paziņojumi
   Eiropas Padomes ģenerālsekretārs paziņo Eiropas Padomes dalībvalstīm, citām valstīm, kas ir Eiropas Kultūras konvencijas dalībnieces, Eiropas Kopienai un valstīm, kuras šai konvencijai pievienojušās, par:

               a)

               ikvienu parakstīšanu saskaņā ar 12. pantu;

               b)

               ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās instrumenta deponēšanu saskaņā ar 12. un 13. pantu;

               c)

               ikvienu šīs konvencijas spēkā stāšanās dienu saskaņā ar 12. un 13. pantu;

               d)

               ikvienu deklarāciju, kas iesniegta saskaņā ar 4. pantu;

               e)

               ikvienu grozījumu priekšlikumu, kas iesniegts saskaņā ar 10. pantu;

               f)

               jebkuru citu aktu, paziņojumu vai informāciju saistībā ar šo konvenciju.

      To apliecinot, pilnvarotie ir parakstījuši šo konvenciju.
      Strasbūrā, divtūkstoš pirmā gada divdesmit ceturtajā janvārī, franču un angļu valodā, abi teksti ir vienlīdz autentiski, vienā eksemplārā, ko deponē Eiropas Padomes arhīvā. Eiropas Padomes ģenerālsekretārs nosūta apstiprinātas kopijas katrai Eiropas Padomes dalībvalstij, citām valstīm, kas ir Eiropas Kultūras konvencijas dalībnieces, Eiropas Kopienai un jebkurai valstij, kas ir aicināta pievienoties šai konvencijai.