title: Komisijas Lēmums (2015. gada 24. novembris) par Savienības un dalībvalstu rīcības koordināciju, izmantojot koordinācijas mehānismu “Bēgļu atbalsta mehānisms Turcijai”

text:
               8.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 407/8

         KOMISIJAS LĒMUMS
   (2015. gada 24. novembris)
   par Savienības un dalībvalstu rīcības koordināciju, izmantojot koordinācijas mehānismu “Bēgļu atbalsta mehānisms Turcijai”
   (2015/C 407/07)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 210. panta 2. punktu un 214. panta 6. punktu,
   tā kā:

               (1)

               starptautiskā sabiedrība saskaras ar iepriekš nepieredzētu bēgļu krīzi, kuras risināšanai vajadzīga solidaritāte, kopības izjūta un efektivitāte. Problēmas ir kopīgas un risinājumi ir jākoordinē.

               (2)

               Turcijas ģeogrāfiskā novietojuma dēļ tā ir pirmā nozīmīgā uzņemšanas un tranzītvalsts migrantiem un līdz 2015. gada beigām būs uzņēmusi vairāk nekā divus miljonus patvēruma meklētāju un bēgļu, kas ir vislielākais skaits pasaulē. Turcija pieliek ievērojamas pūles ar mērķi sniegt apjomīgu humāno palīdzību un atbalstu nepieredzētam un aizvien pieaugošam patvērumu meklējošo cilvēku skaitam un šīs krīzes risināšanai jau ir iztērējusi vairāk nekā septiņus miljardus euro no saviem līdzekļiem.

               (3)

               Turcija un ES ir apņēmušās risināt un pārvarēt pašreizējās problēmas saskaņoti. Tādēļ, lai risinātu ar bēgļu krīzi un migrācijas pārvaldību saistītās problēmas, tika pieņemts politikas dokuments, kas atspoguļo Eiropas Savienības un Turcijas Republikas kopīgo apņemšanos pastiprināt sadarbību attiecībā uz atbalstu sīriešiem, kuriem piemērota pagaidu aizsardzība, un attiecībā uz migrācijas pārvaldību ar mērķi pārvarēt krīzi saskaņoti (turpmāk “ES un Turcijas kopīgais rīcības plāns”) un ko Turcija apstiprināja ad referendum2015. gada 15. oktobrī. Eiropas Padome tajā pašā dienā savos secinājumos atzinīgi novērtēja “ES un Turcijas kopīgo rīcības plānu kā daļu no tādas visaptverošas sadarbības, kas balstīta dalītā atbildībā, savstarpējās saistībās un to izpildē”, un norādīja, ka “ES un tās dalībvalstis izveidotā satvara ietvaros ir gatavas pastiprināt sadarbību ar Turciju un būtiski palielināt savas politiskās un finanšu saistības”.

               (4)

               Kā paredzēts ES un Turcijas kopīgajā rīcības plānā, ES ilgtspējīgā un tiešā veidā ir jārod ievērojami jauni finanšu resursi, lai palīdzētu Turcijai risināt jaunās vajadzības un problēmas, kas saistītas ar to, ka valstī atrodas sīrieši, kam piešķirta pagaidu aizsardzība. Līdzekļi būtu jāsavāc viselastīgākajā un ātrākajā veidā. Prioritātes un jomas, kurās tie būtu jāpiešķir, būtu jānosaka, apspriežoties ar Turcijas iestādēm, izņemot attiecībā uz darbībām, kuras nodrošina tūlītēju humāno palīdzību. Prioritāte tiks piešķirta tūlītējai humānai, attīstības un cita veida palīdzībai bēgļiem un uzņēmējām kopienām, kā arī valsts un vietējām iestādēm, kas pārvalda un risina bēgļu plūsmu radītās sekas.

               (5)

               Eiropas Savienība un dalībvalstis kopš Sīrijas konflikta sākuma no saviem budžetiem ir piešķīrušas 3,6 miljardus euro (aptuveni 1,6 miljardus euro no Savienības budžeta un 2,0 miljardus no dalībvalstīm), šādi kļūstot par pasaulē galvenajām šīs krīzes seku risināšanā iesaistītajām līdzekļu devējām. Šī palīdzība ir devusi iespēju nekavējoties sniegt humāno palīdzību un veicināt valsts un vietējās spējas sniegt pakalpojumus tiem, ko skārusi krīze (izglītība, veselība, pamata pakalpojumi, piemēram, ūdens un atkritumu apsaimniekošanas pakalpojumi, atbalsts iztikas līdzekļu jomā). Tomēr dažādi Eiropas Savienības instrumenti un dalībvalstu programmas darbojas paralēli, izmantojot dažādus divpusējus kanālus (Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) aģentūras, nevalstiskas organizācijas, valstu aģentūras, uzņēmējas valsts valdības).

               (6)

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) Piektās daļas III sadaļā cita starpā minēta attīstības sadarbība ar trešām valstīm un humānā palīdzība. Saskaņā ar LESD 4. panta 4. punktu Savienības kompetences īstenošana šajās jomās nenozīmē, ka dalībvalstis nevar izmantot savu kompetenci.

               (7)

               Turcija ir iekļauta ESAO Attīstības palīdzības komitejas oficiālās attīstības palīdzības saņēmēju valstu sarakstā kā “valsts ar vidēji augstiem ienākumiem”.

               (8)

               Saskaņā ar LESD 210. panta 1. punktu Savienībai un dalībvalstīm ir jāsaskaņo savas attiecīgās politikas un savstarpēji jāapspriežas. Tādēļ ir vajadzīga ciešāka koordinācija. Saskaņā ar LESD 210. panta 2. punktu un 214. panta 6. punktu Komisija var izmantot jebkuru derīgu iniciatīvu, lai veicinātu Savienības un dalībvalstu rīcības saskaņošanu ar mērķi veicināt Savienības un valstu palīdzības pasākumu efektivitāti un atbilstību.

               (9)

               Turcijas mehānisma vispārējais mērķis ir koordinēt un racionalizēt no Savienības budžeta un dalībvalstu divpusējiem ieguldījumiem finansētās darbības, lai uzlabotu bēgļiem un uzņēmējām kopienām Turcijā sniegtā atbalsta efektivitāti un atbilstību.

               (10)

               ES un dalībvalstu sniegtajai palīdzībai būtu jānodrošina iespēja vispusīgi un atbilstoši reaģēt uz problēmām. Šai reakcijai vajadzētu palīdzēt mazināt sekas, ko bēgļu pieplūdums radījis gan pašiem bēgļiem, gan Turcijai kā uzņēmējai valstij. Tai vajadzētu apvienot ES un tās dalībvalstu līdzekļus un pasākumus, lai apmierinātu vajadzības saskaņotā un visaptverošā veidā.

               (11)

               ES instrumentus, kurus pašlaik izmanto Sīrijas krīzes risināšanai, piemēram, Eiropas kaimiņattiecību instrumentu (EKI) (1), finanšu instrumentu sadarbībai attīstības jomā (ASI) (2), Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu (IPA II) (3), stabilitātes un miera veicināšanas instrumentu (IcSP) (4) un finansējumu, ko piešķir saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1257/96 attiecībā uz humāno palīdzību (5), var izmantot arī Turcijas mehānismā tādā apmērā, kā noteikts daudzgadu finanšu shēmā 2014.–2020. gadam. Jebkāda veida humāno palīdzību, kas sniegta Turcijas mehānisma ietvaros, pārvalda un sniedz, pilnībā ievērojot humānās palīdzības pamatprincipus un Eiropas konsensu par humāno palīdzību (6).

               (12)

               Saskaņā ar 4. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 11. marta Regulā (ES) Nr. 236/2014, ar ko paredz kopīgus noteikumus un procedūras, lai īstenotu Savienības instrumentus ārējās darbības finansēšanai (7), darbības un pasākumus, ko finansēs no Savienības budžeta, īstenos saskaņā ar tās finanšu noteikumiem un regulām, kas ietver gan tiešu, gan netiešu pārvaldību, gan arī Savienības trasta fondus kā vienu no īstenošanas instrumentiem.

               (13)

               Komisija atzinīgi vērtē dalībvalstu pausto nodomu ieguldīt 2 500 000 000 euro no kopumā 3 000 000 000 euro kopējās summas. Komisija aicina dalībvalstis oficiāli apņemties iemaksāt savu finanšu daļu atbilstoši pielikumā aprakstītajam sadalījumam, kurā izmantots NKI koeficients.

               (14)

               Komisija atzīmē, ka pašlaik Eiropas Savienības 2015. gada budžetā sadaļā “Citi ieņēmumi” no muitas nodokļiem ir iegūta negaidīta papildu peļņa 2 300 000 000 euro apmērā; šie ieņēmumi ir radušies, jo rezultatīvāk iekasētas soda naudas par konkurences noteikumu pārkāpšanu, ieņēmumi no ieguldījumiem un piešķirtajiem aizdevumiem, soda naudas un procenti par nokavētiem maksājumiem, kā arī muitas nodokļi, kas ir lielāki par plānotajiem. Minētā summa 2 300 000 000 euro apmērā ir daļa no budžeta grozījuma projekta Nr. 8/2015, ko nesen pieņēma Eiropas Parlaments un Padome. Šie neparedzētie ieņēmumi no 2015. gada budžeta tiks atvilkti no dalībvalstu iemaksām ES budžetā.

               (15)

               Finanšu iemaksas, ko veikušas dalībvalstis, būtu jāiekļauj Savienības budžetā kā ārējie piešķirtie ieņēmumi saskaņā ar 21. panta 2. punkta b) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (8),

         IR NOLĒMUSI ŠĀDI.
   1. pants
   Bēgļu atbalsta mehānisma Turcijai izveide
   Ar šo lēmumu izveido koordinācijas mehānismu – bēgļu atbalsta mehānismu Turcijai (“mehānisms”), kura mērķis ir palīdzēt Turcijai risināt neatliekamās bēgļu un to uzņēmēju kopienu humānās un attīstības vajadzības, kā arī palīdzēt valsts un vietējām iestādēm pārvaldīt un risināt bēgļu pieplūduma radītās sekas.
   2. pants
   Mehānisma mērķi
   1.   Mehānisma mērķis ir koordinēt un racionalizēt darbības, kas tiek finansētas no Savienības budžeta un dalībvalstu divpusējiem ieguldījumiem.
   2.   Tā konkrētais mērķis ir uzlabot bēgļiem un uzņēmējām kopienām Turcijā sniegtā atbalsta efektivitāti un atbilstību.
   3.   Komisija nodrošina, ka visas darbības, kas veiktas saskaņā ar Savienības ārējās finansēšanas instrumentiem, kā arī atsevišķu dalībvalstu pasākumiem, atbilst mehānisma koordinētajām darbībām.
   3. pants
   Atbalsta darbības joma un veids
   1.   Komisija koordinē Savienības un dalībvalstu darbības, nosakot prioritātes un koordinējot resursu sadali.
   Tā šādi rīkojas saskaņā ar mehānismu, kas noteikts šā lēmuma 5. pantā.
   2.   Ar mehānisma palīdzību tiks koordinēta humānās, attīstības un cita veida palīdzības sniegšana bēgļiem un uzņēmējām kopienām, kā arī valsts un vietējām iestādēm, kas pārvalda un risina bēgļu plūsmu radītās sekas.
   3.   Palīdzību var sniegt dotāciju veidā, izņemot, ja finansējamā projekta specifikas dēļ nepieciešams cita veida atbalsts saskaņā ar 4. pantu Regulā (ES) Nr. 236/2014.
   4.   Komisija nodrošina, ka dažādos mehānisma īstenošanas posmos tiek ņemta vērā un veicināta vīriešu un sieviešu līdztiesība un dzimumu perspektīvas integrācija.
   Komisija veic atbilstošus pasākumus, lai novērstu jebkādu diskrimināciju dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas dēļ, kas kavē piekļuvi mehānisma atbalstītajiem projektiem.
   4. pants
   Resursu koordinācija saskaņā ar mehānismu
   1.   Ar šo mehānismu koordinē summu 3 000 000 000 euro apmērā.
   2.   500 000 000 euro no kopējās summas finansē no ES budžeta, ņemot vērā atbilstošus individuālos finansēšanas lēmumus saskaņā ar 84. panta 2. punktu Regulā (ES, Euratom) Nr. 966/2012, un saskaņā ar tās finanšu noteikumiem un prasībām attiecīgajā pamataktā.
   3.   Pamatojoties uz finanšu iemaksām, ko tās apņēmušās iemaksāt, dalībvalstis saskaņā ar sadalījumu, kas izklāstīts šā lēmuma pielikumā, iemaksā 2 500 000 000 euro.
   5. pants
   Koordinācijas komiteja
   1.   Mehānisma koordinācijas komiteja sniedz stratēģiskas norādes attiecībā uz sniedzamās palīdzības koordināciju.
   Tā arī pastāvīgi uzrauga mehānisma īstenošanu.
   Koordinācijas komitejas sastāvā ir divi Komisijas pārstāvji un viens pārstāvis no katras dalībvalsts.
   Turcija ir koordinācijas komitejas loceklis padomdevēja statusā, un tās uzdevums ir nodrošināt uz vietas veicamo darbību pilnīgu koordināciju, izņemot darbības, kas nodrošina tūlītēju humāno palīdzību.
   Koordinācijas komiteju vada Komisija.
   Ir jānodrošina, ka dalībvalstu un Komisijas pārstāvjiem komitejā nav interešu konflikta, kā noteikts Regulā (ES, Euratom) Nr. 966/2012.
   2.   Komisija ir atbildīga par galīgo lēmumu attiecībā uz prioritāšu noteikšanu, par darbību noteikšanu un par līdzekļu piešķiršanu, vienlaikus, kad vien iespējams, cenšoties panākt vienprātību.
   3.   Pēc Komisijas ierosinājuma koordinācijas komiteja divu mēnešu laikā no šā lēmuma pieņemšanas dienas izstrādā un apstiprina savu reglamentu.
   4.   Mehānisma sekretariāta funkcijas nodrošina Komisija.
   6. pants
   Īstenošanas kārtība
   1.   Komisija atlasa attiecīgās darbības un koordinē to īstenošanu, jo īpaši, piemērojot ierosinātajām darbībām ex-ante pārbaudes.
   2.   Prioritāte tiks piešķirta darbībām, kas nodrošina tūlītēju humāno, attīstības un cita veida palīdzību bēgļiem un uzņēmējām kopienām, kā arī valsts un vietējām iestādēm, kas pārvalda un risina bēgļu plūsmu radītās sekas.
   Attiecībā uz visām darbībām, kas nenodrošina tūlītēju humāno palīdzību, jāapspriežas ar Turcijas iestādēm.
   Komisija regulāri tiekas ar dalībvalstu kompetentajām iestādēm un attiecīgajām iestādēm Turcijā.
   3.   Darbības un pasākumus, kas finansējami no Savienības budžeta, īstenos saskaņā ar tās finanšu noteikumiem un attiecīgā pamatakta prasībām.
   4.   Dalībvalstu iemaksas, kas paredzētas, lai finansētu darbības un pasākumus, ko atlasa un koordinē saskaņā ar šo lēmumu, ir jāiekļauj Savienības budžetā kā ārējie piešķirtie ieņēmumi saskaņā ar 21. panta 2. punkta b) apakšpunktu Regulā (ES, Euratom) Nr. 966/2012. Šīs finanšu iemaksas vai nu tieši izpilda Komisija saskaņā ar 58. panta 1. punkta a) apakšpunktu Regulā (ES, Euratom) Nr. 966/2012, vai netieši, uzticot budžeta izpildes uzdevumus vienībām saskaņā ar 58. panta 1. punkta c) apakšpunktu Regulā (ES, Euratom) Nr. 966/2012, tostarp struktūrām, kuru darbību reglamentē kādas dalībvalsts privāttiesības.
   5.   Darbības, ar kurām nodrošina tūlītēju humāno palīdzību, ko koordinē ar mehānisma palīdzību, atlasa un īsteno saskaņā ar principiem, kas noteikti Eiropas konsensā par humāno palīdzību.
   7. pants
   Redzamība
   Komisija sniedz informāciju par mehānisma ietvaros atbalstītajiem pasākumiem un popularizē tos, lai nodrošinātu to redzamību.
   8. pants
   Informācija, pārraudzība un izvērtēšana
   1.   Komisija regulāri informē Eiropas Parlamentu un Padomi par mehānisma īstenošanu.
   2.   Komisija katru gadu iesniedz Eiropas Parlamentā un Padomē ziņojumu par mehānisma īstenošanu.
   3.   Komisija ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm izvērtē mehānismu līdz 2019. gada 31. decembrim.
   9. pants
   Nobeiguma noteikumi
   1.   Šis mehānisms ir spēkā no 2016. gada 1. janvāra attiecībā uz finansiālajiem ieguldījumiem 2016. un 2017. budžeta gadā. Dalībvalstis līdz 2015. gada 21. decembrim paziņo Komisijai laiku, kad tās veiks savus ieguldījumus, tostarp paredzēto maksājumu grafiku 2016.–2017. gadam.
   2.   Komisija līdz 2016. gada 31. decembrim pārskata finansējuma finansiālās spējas, ilgumu un veidu.

      Strasbūrā, 2015. gada 24. novembrī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Johannes HAHN

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 232/2014, ar ko izveido Eiropas kaimiņattiecību instrumentu (OV L 77, 15.3.2014., 27. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 233/2014, ar ko izveido finanšu instrumentu sadarbībai attīstības jomā (OV L 77, 15.3.2014., 44. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 231/2014, ar ko izveido Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu (IPA II) (OV L 77, 15.3.2014., 11. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 230/2014, ar ko izveido stabilitātes un miera veicināšanas instrumentu (OV L 77, 15.3.2014., 1. lpp.).

      (5)  OV L 163, 2.7.1996., 1. lpp.

      (6)  Padomes un dalībvalstu valdības pārstāvju, tiekoties Padomē, Eiropas Parlamenta un Eiropas Komisijas vienotais paziņojums “Eiropas konsenss par humāno palīdzību” (OV C 25, 30.1.2008., 1. lpp.).

      (7)  OV L 77, 15.3.2014., 95. lpp.

      (8)  OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.

      PIELIKUMS

                  Dalībvalsts

                  1 % no nacionālā kopienākuma
                  (EUR)

                  NKI koeficients

                  Valsts ieguldījums bēgļu atbalsta mehānismā Turcijai
                  (EUR)

                  Beļģija

                  4 044 908 000

                  2,88 %

                  EUR 72 055 025,81

                  Bulgārija

                  412 388 025

                  0,29 %

                  EUR 7 346 181,86

                  Čehijas Republika

                  1 429 950 658

                  1,02 %

                  EUR 25 472 799,77

                  Dānija

                  2 691 551 852

                  1,92 %

                  EUR 47 946 662,36

                  Vācija

                  29 998 426 500

                  21,38 %

                  EUR 534 384 810,63

                  Igaunija

                  195 941 500

                  0,14 %

                  EUR 3 490 455,12

                  Īrija

                  1 605 484 000

                  1,14 %

                  EUR 28 599 708,83

                  Grieķija

                  1 758 757 000

                  1,25 %

                  EUR 31 330 077,48

                  Spānija

                  10 723 591 000

                  7,64 %

                  EUR 191 027 490,92

                  Francija

                  21 697 735 000

                  15,46 %

                  EUR 386 518 273,19

                  Horvātija

                  414 701 663

                  0,30 %

                  EUR 7 387 396,46

                  Itālija

                  15 782 177 500

                  11,25 %

                  EUR 281 139 943,61

                  Kipra

                  162 048 000

                  0,12 %

                  EUR 2 886 684,40

                  Latvija

                  245 937 500

                  0,18 %

                  EUR 4 381 071,93

                  Lietuva

                  363 756 951

                  0,26 %

                  EUR 6 479 879,52

                  Luksemburga

                  302 768 000

                  0,22 %

                  EUR 5 393 436,90

                  Ungārija

                  1 028 794 578

                  0,73 %

                  EUR 18 326 701,09

                  Malta

                  79 473 735

                  0,06 %

                  EUR 1 415 726,15

                  Nīderlande

                  6 589 010 000

                  4,70 %

                  EUR 117 375 051,69

                  Austrija

                  3 201 701 000

                  2,28 %

                  EUR 57 034 337,54

                  Polija

                  3 997 275 344

                  2,85 %

                  EUR 71 206 509,04

                  Portugāle

                  1 708 890 500

                  1,22 %

                  EUR 30 441 767,55

                  Rumānija

                  1 517 506 692

                  1,08 %

                  EUR 27 032 502,06

                  Slovēnija

                  366 916 000

                  0,26 %

                  EUR 6 536 154,06

                  Slovākija

                  737 276 500

                  0,53 %

                  EUR 13 133 667,62

                  Somija

                  1 992 220 500

                  1,42 %

                  EUR 35 488 940,55

                  Zviedrija

                  4 301 727 510

                  3,07 %

                  EUR 76 629 947,27

                  Apvienotā Karaliste

                  22 990 023 751

                  16,38 %

                  EUR 409 538 796,60

                  Kopā

                  140 340 939 259

                  1

                  EUR 2 500 000 000,00


title: Padomes Lēmums (ES) 2015/1293 (2015. gada 20. jūlijs) par to, lai Savienības vārdā noslēgtu Eiropas Konvenciju par tiesisko aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to

text:
               29.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 199/3

         PADOMES LĒMUMS (ES) 2015/1293
   (2015. gada 20. jūlijs)
   par to, lai Savienības vārdā noslēgtu Eiropas Konvenciju par tiesisko aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 4. punkta 1. apakšpunktu saistībā ar tā 218. panta 6. punkta a) apakšpunkta v) punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 1999. gada 16. jūlijā pilnvaroja Komisiju Eiropas Kopienas vārdā risināt sarunas Eiropas Padomē par konvenciju attiecībā uz tiesisko aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to.

               (2)

               Eiropas Padome 2001. gada 24. janvārī pieņēma Eiropas Konvenciju par tiesisko aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to (“konvencija”), un tā stājās spēkā 2003. gada 1. jūlijā.

               (3)

               Ar konvenciju tiek ieviests tiesiskais regulējums, kas ir gandrīz tāds pats kā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/84/EK (1).

               (4)

               Konvencija 2011. gada 21. decembrī tika parakstīta Savienības vārdā (2).

               (5)

               Konvencijas noslēgšana varētu palīdzēt paplašināt Direktīvas 98/84/EK noteikumiem līdzīgu noteikumu piemērošanu ārpus Savienības robežām un izveidot ierobežotas piekļuves pakalpojumu tiesisko regulējumu, kas būtu piemērojams visā Eiropas kontinentā.

               (6)

               Konvencija būtu jāapstiprina Savienības vārdā,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo Savienības vārdā tiek apstiprināta Eiropas Konvencija par tiesisko aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to (3).
   2. pants
   Ar šo Padomes priekšsēdētājs tiek pilnvarots norīkot personu vai personas, kas ir tiesīgas Savienības vārdā deponēt konvencijas 12. pantā paredzēto apstiprināšanas instrumentu, lai paustu Savienības piekrišanu uzņemties saistības.
   3. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2015. gada 20. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         F. MOGHERINI

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 98/84/EK (1998. gada 20. novembris) par tiesisku aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to (OV L 320, 28.11.1998., 54. lpp.).

      (2)  Konvencija tika parakstīta, pamatojoties uz Padomes Lēmumu 2011/853/ES (2011. gada 29. novembris) par to, lai Savienības vārdā parakstītu Eiropas Konvenciju par tiesisko aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to (OV L 336, 20.12.2011., 1. lpp.). Minētais lēmums ticis aizstāts ar Padomes Lēmumu 2014/243/ES (2014. gada 14. aprīlis) par to, lai Savienības vārdā parakstītu Eiropas Konvenciju par tiesisko aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to (OV L 128, 30.4.2014., 61. lpp.).

      (3)  Konvencijas teksts ir publicēts OV L 336, 20.12.2011., 2. lpp.

      PIELIKUMS

         ES DEKLARĀCIJA
          (1)

      Pilnībā atzīstot mērķus, ko tiecas panākt ar Eiropas Konvenciju par tiesisko aizsardzību pakalpojumiem, kas pamatojas uz ierobežotu piekļuvi vai nodrošina to, Savienība tomēr pauž bažas par konvencijas 9. panta un 10. panta 3. punkta piemērošanu pēc Savienības pievienošanās konvencijai, pamatojoties uz ekskluzīvu kompetenci.
      Šī deklarācija neskar balsošanas procedūras Eiropas Padomes Ministru komitejā.

         (1)  Paziņojama Eiropas Padomes Ģenerālsekretāram konvencijas apstiprināšanas instrumenta deponēšanas laikā.


title: 2011/842/ES: Padomes Lēmums ( 2011. gada 13. decembris ) par Šengenas acquis noteikumu pilnīgu piemērošanu Lihtenšteinas Firstistē

text:
               16.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 334/27

         PADOMES LĒMUMS
   (2011. gada 13. decembris)
   par Šengenas acquis noteikumu pilnīgu piemērošanu Lihtenšteinas Firstistē
   (2011/842/ES)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (1) un jo īpaši tā 10. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Minētā protokola 10. panta 1. punktā ir paredzēts, ka Šengenas acquis noteikumi Lihtenšteinas Firstistē stājas spēkā saskaņā ar attiecīgu Padomes lēmumu pēc tam, kad Padome ir pārliecinājusies par to, ka Lihtenšteina ir izpildījusi minētā acquis īstenošanai vajadzīgos nosacījumus.

               (2)

               Padome, pārliecinājusies par to, ka Lihtenšteinas Firstiste ir izpildījusi priekšnosacījumus attiecīgā Šengenas acquis datu aizsardzības daļas piemērošanai, ar Lēmumu 2011/352/ES (2) Šengenas acquis noteikumus saistībā ar Šengenas Informācijas sistēmu padarīja piemērojamus Lihtenšteinas Firstistei no 2011. gada 9. jūnija.

               (3)

               Saskaņā ar piemērojamām Šengenas izvērtēšanas procedūrām, kas izklāstītas Izpildu komitejas Lēmumā (1998. gada 16. septembris), ar ko izveido Šengenas izvērtēšanas un īstenošanas pastāvīgo komiteju (SCH/Com-ex (98) 26 def.) (3), Padome ir pārbaudījusi, vai Šengenas acquis piemērošanai vajadzīgie nosacījumi Lihtenšteinas Firstistē ir izpildīti visās pārējās Šengenas acquis jomās.

               (4)

               Padome 2011. gada 13. decembrī secināja, ka Lihtenšteinas Firstiste ir izpildījusi nosacījumus katrā no minētajām jomām.

               (5)

               Ir iespējams noteikt dienu, no kuras Lihtenšteinas Firstiste pilnībā piemēro Šengenas acquis, proti, dienu, no kuras būtu jāatceļ personu kontrole pie iekšējām robežām ar Lihtenšteinas Firstisti.

               (6)

               No minētās dienas būtu jāatceļ Šengenas Informācijas sistēmas izmantošanas ierobežojumi, kas paredzēti Lēmumā 2011/352/ES.

               (7)

               Saskaņā ar 15. pantu Nolīgumā starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par kritērijiem un mehānismiem tās valsts noteikšanai, kas atbildīga par patvēruma pieprasījumu izskatīšanu, kuri iesniegti kādā dalībvalstī vai Šveicē (4), un saskaņā ar 8. pantu Protokolā starp Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par kritērijiem un mehānismiem tās valsts noteikšanai, kas atbildīga par patvēruma pieprasījumu izskatīšanu, kuri iesniegti kādā dalībvalstī vai Šveicē (5), minētais nolīgums tiek īstenots kopš 2011. gada 7. marta.

               (8)

               Nolīgumā starp Lihtenšteinas Firstisti un Dānijas Karalisti par tā Šengenas acquis īstenošanu, piemērošanu un pilnveidošanu, kura pamatā ir Līguma par Eiropas Savienības darbību V sadaļas noteikumi, kas parakstīts Briselē 2011. gada 18. martā, ir paredzēts, ka tas stājas spēkā tajā pašā dienā, kad Lihtenšteinas Firstistei stājas spēkā noteikumi, kas minēti Protokola 2. pantā.

               (9)

               Saskaņā ar 15. panta 1. punkta otro daļu Nolīgumā starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (6) un tādēļ, ka Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste Šengenas acquis piemēro daļēji, kā paredzēts Padomes Lēmumā 2004/926/EK (2004. gada 22. decembris) par to, kā Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste piemēro daļu no Šengenas acquis noteikumiem (7), un jo īpaši tā 1. panta pirmajā daļā, Lihtenšteinas Firstistes attiecībās ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti vajadzētu būt piemērojamai tikai daļai no Šengenas acquis noteikumiem, kas Lihtenšteinas Firstistei ir piemērojami tās attiecībās ar dalībvalstīm, kuras Šengenas acquis piemēro pilnībā.

               (10)

               Saskaņā ar 15. panta 1. punkta trešo daļu Nolīgumā starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā un tādēļ, ka Kipras Republika, pamatojoties uz 2003. gada Pievienošanās akta 3. panta 2. punktu, un Bulgārijas Republika un Rumānija, pamatojoties uz 2005. gada Pievienošanās akta 4. panta 2. punktu, Šengenas acquis piemēro daļēji, Lihtenšteinas Firstistei tās attiecībās ar šīm dalībvalstīm vajadzētu būt piemērojamai tikai tai Šengenas acquis daļai, kas ir piemērojama šajās dalībvalstīs,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   1.   Visus noteikumus, kas minēti Nolīguma starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā A un B pielikumā, un visus noteikumus, kas uzskaitīti minētā nolīguma protokola pielikumā, kā arī visus aktus, ar ko pilnveido vienu vai vairākus no minētajiem noteikumiem, no 2011. gada 19. decembra piemēro Lihtenšteinas Firstistei tās attiecībās ar Beļģijas Karalisti, Čehijas Republiku, Dānijas Karalisti, Vācijas Federatīvo Republiku, Igaunijas Republiku, Grieķijas Republiku, Spānijas Karalisti, Francijas Republiku, Itālijas Republiku, Latvijas Republiku, Lietuvas Republiku, Luksemburgas Lielhercogisti, Ungāriju, Maltu, Nīderlandes Karalisti, Austrijas Republiku, Polijas Republiku, Portugāles Republiku, Slovēnijas Republiku, Slovākijas Republiku, Somijas Republiku un Zviedrijas Karalisti.
   No tās pašas dienas atceļ visus ierobežojumus tam, kā šā punkta pirmajā daļā minētās dalībvalstis izmanto Šengenas Informācijas sistēmu.
   2.   No 2011. gada 19. decembra Lihtenšteinas Firstistei tās attiecībās ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti piemēro Šengenas acquis noteikumus, ko, pamatojoties uz Lēmuma 2004/926/EK 1. pantu, piemēro Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajā Karalistē, un visus aktus, ar ko pilnveido vienu vai vairākus no minētajiem noteikumiem.
   3.   No 2011. gada 19. decembra Lihtenšteinas Firstistei tās attiecībās ar Kipras Republiku, Bulgārijas Republiku un Rumāniju piemēro Šengenas acquis noteikumus, kas, pamatojoties uz 2003. gada Pievienošanās akta 3. panta 1. punktu, ir piemērojami Kipras Republikai un, pamatojoties uz 2005. gada Pievienošanās akta 4. panta 1. punktu, ir piemērojami Bulgārijas Republikai un Rumānijai, un visus aktus, ar ko pilnveido jebkuru no minētajiem noteikumiem.
   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2011. gada 13. decembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. CICHOCKI

      (1)  OV L 160, 18.6.2011., 21. lpp.

      (2)  OV L 160, 18.6.2011., 84. lpp.

      (3)  OV L 239, 22.9.2000., 138. lpp.

      (4)  OV L 53, 27.2.2008., 5. lpp.

      (5)  OV L 160, 18.6.2011., 39. lpp.

      (6)  OV L 53, 27.2.2008., 52. lpp.

      (7)  OV L 395, 31.12.2004., 70. lpp.


title: 2009/78/EK: Komisijas Lēmums ( 2009. gada 23. janvāris), ar ko izveido Eiropas Banku uzraudzītāju komiteju (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               29.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 25/23

      KOMISIJAS LĒMUMS

   (2009. gada 23. janvāris),
   ar ko izveido Eiropas Banku uzraudzītāju komiteju
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2009/78/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   tā kā:

               (1)

               Kā daļu no tā sauktā Lamfalisī (Lamfalussy) procesa Komisija 2003. gada 5. novembrī pieņēma Lēmumu 2004/5/EK, ar ko izveido Eiropas Banku uzraudzītāju komiteju (1) (turpmāk tekstā – “Komiteja”). Komiteja sāka darbu 2004. gada 1. janvārī kā neatkarīga izvērtētāja, diskusiju un padomdevēja iestāde Komisijā banku darbības regulējuma un pārraudzības jomā.

               (2)

               Īstenojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 9. marta Direktīvu 2005/1/EK, ar ko groza Padomes Direktīvas 73/239/EEK, 85/611/EEK, 91/675/EEK, 92/49/EEK un 93/6/EEK, kā arī Direktīvas 94/19/EK, 98/78/EK, 2000/12/EK, 2001/34/EK, 2002/83/EK un 2002/87/EK, lai izveidotu finanšu pakalpojumu komiteju jaunu organizatorisko struktūru (2), Komisija 2007. gadā pārskatīja Lamfalisī procesu un 2007. gada 20. novembra paziņojumā “Lamfalisī procesa pārskats – pastiprināta uzraudzības konverģence” (3) iepazīstināja ar savu novērtējumu.

               (3)

               Šajā paziņojumā Komisija norādīja uz Eiropas Vērtspapīru regulatoru komitejas, Eiropas Banku uzraudzītāju komitejas un Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju uzraudzītāju komitejas (turpmāk tekstā – “uzraudzītāju komitejas”) nozīmi arvien vairāk integrēta Eiropas finanšu tirgus apstākļos. Tika atzīta vajadzība pēc skaidras sistēmas šo komiteju rīcībai un sadarbībai uzraudzības konverģences jomā.

               (4)

               Pārskatot Lamfalisī procesa darbību, Padome aicināja Komisiju precizēt uzraudzītāju komiteju funkcijas un apsvērt visas dažādās iespējas šo komiteju darba stiprināšanai, neapdraudot pašreizējās institucionālās struktūras līdzsvaru un nemazinot uzraudzītāju pārskatatbildību (4).

               (5)

               Eiropadome 2008. gada 13 un 14. marta sanāksmē aicināja strauji uzlabot uzraudzītāju komiteju darbību (5).

               (6)

               Padome 2008. gada 14. maijā (6) aicināja Komisiju pārskatīt Komisijas lēmumus, ar kuriem izveido uzraudzītāju komitejas, lai nodrošinātu šo komiteju pilnvaru un uzdevumu konsekvenci un saskaņotību, kā arī lai stiprinātu to devumu uzraudzības sadarbībā un konverģencē. Padome atzīmēja, ka komitejām ir piešķirami konkrēti un specifiski uzraudzības sadarbības un konverģences veicināšanas uzdevumi, stiprinot to lomu finanšu stabilitātes risku izvērtēšanā. Tādēļ attiecībā uz šīm Komitejas funkcijām un uzdevumiem ir jāpastiprina tiesiskais regulējums.

               (7)

               Komitejas sastāvam jāatspoguļo banku uzraudzības darba struktūra, ņemot vērā arī centrālo banku nozīmi vispārējā banku nozares stabilitātē gan dalībvalstu, gan Kopienas līmenī. Skaidri jānosaka attiecīgās dažādu kategoriju dalībnieku tiesības. Vadības tiesības un balsstiesības piešķiramas tikai katras dalībvalsts kompetentām uzraudzības iestādēm. Dalība konfidenciālās diskusijās par konkrētām uzraugāmajām iestādēm vajadzības gadījumā ir jāierobežo, ļaujot šajās diskusijās piedalīties vienīgi tām kompetentajām uzraudzības iestādēm un centrālajām bankām, kurām ir īpaša operatīvā atbildība attiecībā uz minēto iestāžu uzraudzību.

               (8)

               Komitejai jādarbojas kā neatkarīgai padomdevēju grupai, kas konsultē Komisiju banku uzraudzības jautājumos.

               (9)

               Komitejas pilnvarām jāattiecas arī uz finanšu konglomerātu uzraudzību. Lai novērstu darba dublēšanos un nekonsekvenci, nodrošinātu Komiteju ar aktuālo informāciju un ļautu tai dalīties informācijā, finanšu konglomerātu uzraudzības jautājumi ir risināmi Apvienotajā finanšu konglomerātu komitejā sadarbībā ar Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju uzraudzītāju komiteju.

               (10)

               Komitejai arī jāveicina Kopienas tiesību aktu vispārēja, pastāvīga un vienāda īstenošana un to konsekventa piemērošana uzraudzības iestāžu darbā.

               (11)

               Kopienas līmenī Komitejai nav nekādu reglamentējošu pilnvaru. Tai jāveic lietpratēju salīdzinošais novērtējums, jāveicina laba prakse un, lai visā Kopienā palielinātu konverģenci, jāizstrādā nesaistošas pamatnostādnes, ieteikumi un standarti.

               (12)

               Ciešāka divpusēja un daudzpusēja sadarbība uzraudzības jomā ir atkarīga no uzraudzības iestāžu savstarpējās sapratnes un uzticēšanās. Komitejai ir jāveicina šīs sadarbības uzlabošana.

               (13)

               Komitejai ir jāstimulē arī uzraudzības konverģence visā Kopienā. Lai šo mērķi konkretizētu, ir jāizstrādā ieteicošs un papildināms Komitejas uzdevumu saraksts.

               (14)

               Lai risinātu pārrobežu strīdus uzraudzības iestāžu, it īpaši uzraudzītāju kolēģiju, starpā, Komitejai ir jānodrošina brīvprātīgs un nesaistošs starpniecības mehānisms.

               (15)

               Lai, neierobežojot uzraudzības iestāžu pilnvaras, gūtu labumu no Komitejas apkopotās pieredzes, uzraudzības iestādēm ir vajadzīga iespēja iesniegt lietas izskatīšanai Komitejā un saņemt nesaistošu tās atzinumu.

               (16)

               Uzraudzības iestāžu funkciju pamatā ir informācijas apmaiņa starp šīm iestādēm. Tai ir galvenā loma banku grupu efektīvā uzraudzībā un finansiālās stabilitātes nodrošināšanā. Banku darbības jomas tiesību aktos uzraudzības iestādēm ir paredzētas precīzas juridiskās saistības attiecībā uz sadarbību un informācijas apmaiņu, savukārt Komitejai ir jāveicina ikdienas informācijas apmaiņa šo iestāžu starpā, ievērojot attiecīgos konfidencialitātes nosacījumus, kas noteikti tiesību aktos, kuri piemērojami šai jomā.

               (17)

               Lai samazinātu uzraudzības pienākumu dublēšanos un tādējādi racionalizētu uzraudzības procesu, kā arī mazinātu banku grupu slogu, Komitejai jāveicina uzdevumu deleģēšana starp uzraudzības iestādēm, it sevišķi gadījumos, kas paredzēti atbilstīgajos tiesību aktos.

               (18)

               Lai visu uzraudzītāju kolēģiju starpā sekmētu konverģenci un konsekvenci un tādējādi nodrošinātu līdzvērtīgus nosacījumus, Komitejai jāuzrauga to darbība, taču jāizvairās ierobežot kolēģiju locekļu neatkarību.

               (19)

               Uzraudzības ziņojumu kvalitātei, salīdzināmībai un konsekvencei ir galvenā nozīme attiecībā uz Kopienas uzraudzības pasākumu rentabilitāti un pārrobežu iestāžu atbilstības pienākumu. Komitejai ir jācenšas mazināt pārklāšanos un dublēšanos, kā arī jānodrošina ziņojumu datu salīdzināmība un jāpanāk atbilstīga to kvalitāte.

               (20)

               Kopienas finanšu sistēmas ir cieši saistītas, un notikumi vienā dalībvalstī var nopietni ietekmēt citu dalībvalstu finanšu iestādes un tirgus. Turpina veidoties finanšu konglomerāti un izzūd atšķirības banku, vērtspapīru un apdrošināšanas nozares uzņēmumu darbībā, tāpēc uzraudzībai dalībvalstu un Kopienas līmenī rodas arvien jauni pārbaudījumi. Lai garantētu finansiālo stabilitāti, Komitejas, Eiropas Vērtspapīru regulatoru komitejas un Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju uzraudzītāju komitejas līmenī ir vajadzīga sistēma, kas ļautu laikus atklāt iespējamos draudus dažādās valstīs un dažādās nozarēs un vajadzības gadījumā informēt Komisiju un pārējās komitejas. Turklāt ir būtiski, lai Komiteja nodrošinātu informācijas sniegšanu dalībvalstu finanšu ministrijām un centrālajām bankām. Šajā ziņā Komitejas uzdevums ir noteikt banku nozares draudus un regulāri ziņot Komisijai par rezultātu. Par šo novērtējumu ir jāinformē arī Padome. Komitejai ir jāsadarbojas arī ar Eiropas Parlamentu un periodiski jāsniedz tam informācija par situāciju banku nozarē. Šajā saistībā Komiteja nedrīkst izpaust informāciju par konkrētām uzraugāmajām organizācijām.

               (21)

               Lai pienācīgi risinātu starpnozaru jautājumus, Komitejas darbības jāsaskaņo ar darbībām, ko veic Eiropas Vērtspapīru regulatoru komiteja, Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju uzraudzītāju komiteja un Eiropas Centrālo banku sistēmas Banku uzraudzības komiteja. Tas ir īpaši svarīgi, risinot jautājumus, kas saistīti ar iespējamiem starpnozaru draudiem finansiālajai stabilitātei.

               (22)

               Ņemot vērā finanšu pakalpojumu globalizāciju un starptautisko standartu pieaugošo nozīmi, Komitejai jāveicina dialogs un sadarbība arī ar uzraudzības iestādēm ārpus Kopienas.

               (23)

               Ļoti svarīga ir Komitejas pārskatatbildība attiecībā pret Kopienas iestādēm; tai jāatbilst vispāratzītiem standartiem un vienlaikus jāņem vērā uzraudzītāju neatkarība.

               (24)

               Komitejai ir jāizstrādā savs reglaments un pilnībā jāievēro Līgumā paredzētās iestāžu prerogatīvas un institucionālais līdzsvars. Pilnveidotā Komitejas darbības shēma jāpapildina ar uzlabotu darba procesu. Tālab gadījumos, kad nav iespējams panākt vienprātību, atbilstīgi Līguma noteikumiem lēmumi ir jāpieņem ar kvalificētu balsu vairākumu.

               (25)

               Tiesiskās drošības un skaidrības labad Lēmums 2004/5/EK ir jāatceļ,

         IR NOLĒMUSI ŠĀDI.
   1. pants
   Ar šo izveido neatkarīgu Kopienas banku uzraudzības jomas konsultatīvo grupu, kuras nosaukums ir Eiropas Banku uzraudzītāju komiteja (turpmāk tekstā – “Komiteja”).
   2. pants
   Komiteja pēc savas iniciatīvas vai pēc Komisijas pieprasījuma konsultē Komisiju, it īpaši saistībā ar īstenošanas pasākumu projektu sagatavošanu banku darbību un finanšu konglomerātu jomā.
   Pieprasot Komitejai sniegt konsultāciju, Komisija var noteikt termiņu, kurā šī konsultācija ir jāsniedz. Šo termiņu nosaka, ņemot vērā jautājuma steidzamību.
   3. pants
   Komiteja pilda tai uzticētos uzdevumus un sekmē Kopienas tiesību aktu vispārēju un vienotu īstenošanu un konsekventu piemērošanu, izstrādājot nesaistošus norādījumus, ieteikumus un standartus.
   4. pants
   1.   Komiteja stiprina valstu uzraudzības iestāžu sadarbību banku jomā un visā Kopienā sekmē dalībvalstu uzraudzības darbību un pieeju konverģenci. Šai nolūkā tā veic vismaz šādus uzdevumus:

               a)

               gadījumos, kas paredzēti atbilstīgajos tiesību aktos, vai pēc uzraudzības iestādes pieprasījuma nodrošina un veicina starpniecību starp uzraudzības iestādēm;

               b)

               gadījumos, kas paredzēti atbilstīgajos tiesību aktos, vai pēc uzraudzības iestāžu pieprasījuma sniedz tām atzinumus;

               c)

               veicina efektīvu divpusēju vai daudzpusēju informācijas apmaiņu starp uzraudzības iestādēm, ievērojot attiecīgos konfidencialitātes nosacījumus;

               d)

               sekmē uzdevumu deleģēšanu uzraudzības iestāžu starpā, gan nosakot tos uzdevumus, kurus ir iespējams deleģēt, gan veicinot labāko praksi;

               e)

               stimulē uzraudzītāju kolēģiju efektīvu un konsekventu darbību, izstrādājot konkrētas kolēģiju darbības pamatnostādnes, kontrolējot dažādu kolēģiju darba saskaņotību un izplatot labākās prakses piemērus;

               f)

               sekmē kvalitatīvu un vispārēju uzraudzības ziņojumu standartu izstrādi;

               g)

               pārskata Komitejas izstrādāto nesaistošo norādījumu, ieteikumu un standartu praktisko piemērošanu.

         2.   Komiteja pārlūko dalībvalstu uzraudzības darbības un pastāvīgi izvērtē to konverģenci. Komiteja ik gadu ziņo par panākto progresu un konstatē atlikušos šķēršļus.
   3.   Lai veicinātu vienotu uzraudzības pieeju, Komiteja izstrādā jaunus praktiskus konverģences instrumentus.
   5. pants
   1.   Komiteja pārrauga un izvērtē situāciju banku nozarē un vajadzības gadījumā informē Eiropas Vērtspapīru regulatoru komiteju, Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju uzraudzītāju komiteju un Komisiju. Komiteja nodrošina dalībvalstu finanšu ministriju un centrālo banku informēšanu par iespējamām vai gaidāmām problēmām.
   2.   Vismaz divas reizes gadā Komiteja sniedz Komisijai mikroekonomisko tendenču, iespējamo risku un apdraudējumu izvērtējumu banku nozarē.
   Šajā izvērtējumā Komiteja iekļauj galveno risku un apdraudējumu klasifikāciju un norāda, cik lielā mērā šie riski un apdraudējumi ir bīstami finansiālajai stabilitātei, kā arī iesaka vajadzīgās profilaktiskās un koriģējošās darbības.
   Par šo izvērtējumu informē Padomi.
   3.   Komiteja sagatavo tādas procedūras, kas ļauj uzraudzības iestādēm nekavējoties reaģēt. Vajadzības gadījumā Komiteja sekmē kopīga Kopienas uzraudzītāju vērtējuma izstrādi attiecībā uz riskiem un apdraudējumiem, kas var negatīvi ietekmēt Kopienas finansiālās sistēmas stabilitāti.
   4.   Cieši sadarbojoties ar Eiropas Vērtspapīru regulatoru komiteju, Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju uzraudzītāju komiteju un Eiropas Centrālo banku sistēmas Banku uzraudzības komiteju, Komiteja nodrošina pietiekamu darbības segumu attiecībā uz aktuālo starpnozaru situāciju, riskiem un apdraudējumiem.
   6. pants
   1.   Komiteja veicina vienotas uzraudzības prakses izstrādi gan banku jomā, gan starpnozaru līmenī ciešā sadarbībā ar Eiropas Vērtspapīru regulatoru komiteju un Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju uzraudzītāju komiteju.
   2.   Šai nolūkā tā sagatavo nozaru un starpnozaru apmācības programmas, sekmē darbinieku apmaiņu un stimulē kompetentās iestādes aktīvāk izmantot personāla rotācijas shēmas, apvienotās kontroles grupas, uzraudzības apmeklējumus un citus līdzekļus.
   3.   Lai veicinātu vienotu uzraudzības praksi, Komiteja attiecīgos gadījumos izstrādā jaunus instrumentus.
   4.   Komiteja stiprina sadarbību ar trešo valstu uzraudzības iestādēm, it īpaši iesaistot tās kopīgās apmācības programmās.
   7. pants
   1.   Komitejā ir augsta līmeņa pārstāvji no šādām organizācijām:

               a)

               valstu iestādēm, kuras ir kompetentas kredītiestāžu uzraudzības jautājumos, turpmāk tekstā – “kompetentās uzraudzības iestādes”;

               b)

               valstu centrālajām bankām, kurām kopā ar kompetento uzraudzības iestādi ir īpaša operatīvā atbildība attiecībā uz atsevišķu kredītiestāžu uzraudzību;

               c)

               centrālajām bankām, kuras nav tieši iesaistītas atsevišķu kredītiestāžu uzraudzībā, arī no Eiropas Centrālās bankas.

         2.   Katra dalībvalsts dalībai Komitejas sanāksmēs norīko augsta līmeņa pārstāvjus. Eiropas Centrālā banka norīko augsta līmeņa pārstāvi dalībai Komitejā.
   3.   Komisija piedalās Komitejas sanāksmēs un norīko augsta līmeņa pārstāvi dalībai tās apspriedēs.
   4.   No kompetento uzraudzības iestāžu pārstāvju vidus Komiteja ievēl priekšsēdētāju.
   5.   Komiteja var uzaicināt ekspertus un novērotājus piedalīties tās sanāksmēs.
   8. pants
   1.   Komitejas locekļi apņemas neizpaust informāciju, uz ko attiecas dienesta noslēpums. Visiem diskusiju dalībniekiem ir pienākums ievērot attiecīgos dienesta noslēpuma noteikumus.
   2.   Ja apspriedes par kādu darba kārtības punktu ir saistītas ar konfidenciālas informācijas apmaiņu par uzraugāmo iestādi, dalību šādās diskusijās var ierobežot tā, ka tajās piedalās tikai tieši iesaistītās kompetentās uzraudzības iestādes un tās valstu centrālās bankas, kurām ir īpaša operatīvā atbildība attiecībā uz konkrēto kredītiestāžu uzraudzību.
   9. pants
   1.   Komiteja regulāri informē Komisiju par savas darbības rezultātiem. Tā regulāri sazinās ar Eiropas Banku komiteju, kas izveidota ar Komisijas Lēmumu 2004/10/EK (7), un ar kompetento Eiropas Parlamenta komiteju.
   2.   Komiteja nodrošina starpnozaru darba saskaņotību finanšu pakalpojumu nozarē, regulāri un cieši sadarbojoties ar Eiropas Vērtspapīru regulatoru komiteju un Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju uzraudzītāju komiteju.
   3.   Komitejas priekšsēdētājs vismaz reizi mēnesī tiekas ar Eiropas Vērtspapīru regulatoru komitejas priekšsēdētāju un Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju uzraudzītāju komitejas priekšsēdētāju.
   10. pants
   Komiteja var izveidot darba grupas. Komisiju uzaicina piedalīties darba grupu sanāksmēs kā novērotāju.
   11. pants
   Finanšu konglomerātu uzraudzības jomā Komiteja Apvienotajā finanšu konglomerātu komitejā sadarbojas ar Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju uzraudzītāju komiteju.
   Komisiju un Eiropas Centrālo banku uzaicina piedalīties Apvienotās finanšu konglomerātu komitejas sanāksmēs kā novērotājus.
   12. pants
   Pirms atzinuma nosūtīšanas Komisijai Komiteja laikus veic plašas, atklātas un pārskatāmas konsultācijas ar tirgus dalībniekiem, patērētājiem un tiešajiem lietotājiem. Komiteja publicē konsultāciju rezultātus, ja vien respondents nepieprasa rīkoties citādi.
   Pirms Komiteja sniedz padomu par noteikumiem, kas piemērojami gan kredītiestādēm, gan ieguldījumu sabiedrībām, tā konsultējas ar visām iestādēm, kuras atbild par ieguldījumu sabiedrību uzraudzību un kuras vēl nav pārstāvētas Komitejā.
   13. pants
   Komiteja katru gadu izstrādā gada darba programmu un līdz oktobra beigām iesniedz to Padomei, Eiropas Parlamentam un Komisijai. Periodiski un vismaz reizi gadā Komiteja informē Padomi, Eiropas Parlamentu un Komisiju par darba programmā norādīto darbību izpildi.
   14. pants
   Komiteja darbojas pēc tās locekļu vienprātības principa. Ja vienprātību panākt nav iespējams, lēmumus pieņem ar kvalificētu balsu vairākumu. Komitejas locekļu pārstāvju balsis atbilst dalībvalstu balsīm, kā noteikts Līguma 205. panta 2. un 4. punktā.
   Komitejas locekļiem, kas nerīkojas saskaņā ar Komitejas pieņemtajām pamatnostādnēm, ieteikumiem, standartiem un citiem pasākumiem, jābūt gataviem izklāstīt šādas izvēles iemeslus.
   15. pants
   Komiteja pieņem savu reglamentu un organizē savu darbības režīmu.
   Attiecībā uz lēmumiem, kas saistīti ar reglamenta grozījumiem un valdes ievēlēšanu un atlaišanu, reglamentā var paredzēt tādas lēmumu pieņemšanas procedūras, kas atšķiras no 14. pantā noteiktajām.
   16. pants
   Atceļ Lēmumu 2004/5/EK.
   17. pants
   Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2009. gada 23. janvārī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Charlie McCREEVY

      (1)  OV L 3, 7.1.2004., 28. lpp.

      (2)  OV L 79, 24.3.2005., 9. lpp.

      (3)  COM(2007) 727, galīgā redakcija.

      (4)  Padomes 2007. gada 4. decembra secinājumi 15698/07.

      (5)  Padomes secinājumi 7652/1/08 Rev 1.

      (6)  Padomes secinājumi 8515/3/08 Rev 3.

      (7)  OV L 3, 7.1.2004., 36. lpp.


title: Eiropas Centrālās bankas Lēmums (ES) 2016/955 (2016. gada 6. maijs), ar ko groza Lēmumu ECB/2013/54 par akreditācijas procedūrām aizsargāto euro materiālu un euro materiālu ražotājiem (ECB/2016/12)

text:
                  16.6.2016

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 159/19

            EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS LĒMUMS (ES) 2016/955
      (2016. gada 6. maijs),
      ar ko groza Lēmumu ECB/2013/54 par akreditācijas procedūrām aizsargāto euro materiālu un euro materiālu ražotājiem (ECB/2016/12)
      EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 128. panta 1. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 12.1. pantu, 16. pantu un 34.3. pantu,
      ņemot vērā Padomes 1998. gada 23. novembra Regulu (EK) Nr. 2532/98 par Eiropas Centrālās bankas pilnvarām piemērot sankcijas (1),
      ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas 1999. gada 23. septembra Regulu (EK) Nr. 2157/1999 par Eiropas Centrālās bankas pilnvarām piemērot sankcijas (ECB/1999/4) (2),
      tā kā:

                  (1)

                  Saskaņā ar Līguma 128. panta 1. punktu un Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtu 16. pantu vienīgi Eiropas Centrālajai bankai (ECB) ir ekskluzīvas tiesības atļaut banknošu emisiju Savienībā. Šīs tiesības ietver kompetenci veikt pasākumus, lai aizsargātu euro banknošu kā maksāšanas līdzekļa integritāti.

                  (2)

                  Pēc Lēmuma ECB/2013/54 (3) spēkā stāšanās kļuva skaidrs, ka ir jāpastiprina ECB pilnvaras uzlikt piemērotus un proporcionālus sodus, t. sk. naudas sodus, prasību neievērošanas gadījumā, lai ietvertu visus scenārijus, kuros varētu būt nepieciešams piemērot sankcijas saskaņā ar Lēmuma ECB/2013/54 20. pantu.

                  (3)

                  Tādēļ attiecīgi jāgroza Lēmums ECB/2013/54,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
      1. pants
      Grozījums
      Lēmuma ECB/2013/54 20. pantu aizstāj ar šādu:

         “20. pants
         Naudas sodi euro banknošu daudzuma vai banknošu papīra daudzuma neatbilstības gadījumā
         1.   Ražotājs, kas veic euro banknošu papīra vai euro banknošu ražošanu, saskaņā ar drošības pamatprasībām paziņo ECB par ikvienu neatbilstību euro banknošu papīra daudzumā vai daļēji vai pilnībā iespiestu euro banknošu daudzumā, kas konstatēts aizsargātās euro darbības laikā tā akreditētajā ražotnē.
         2.   Ja neatbilstība euro banknošu papīra daudzumā vai daļēji vai pilnībā iespiestu euro banknošu daudzumā rodas aizsargātās euro darbības laikā akreditētajā ražotnē un ražotājs to nav novērsis saskaņā ar drošības pamatprasībām, ECB var uzlikt ražotājam naudas sodu.
         3.   Neatbilstības nopietnību ņem vērā katrā gadījumā, lemjot par naudas soda summu. Jo īpaši ņem vērā neatbilstību veidojošu banknošu nominālvērtību un drošības pamatprasību pārkāpuma nopietnību. Ja minētā nominālvērtība pārsniedz 50 000 euro, ECB uzliek ražotājam naudas sodu šīs nominālvērtības apmērā, ja vien apstākļi neattaisno citāda soda uzlikšanu. Ja nominālvērtība ir mazāka par 50 000 euro, ECB uzliek ražotājam naudas sodu 50 000 euro apmērā, ja vien apstākļi neattaisno mazāka soda uzlikšanu. Naudas sods nekādā gadījumā nepārsniedz 500 000 euro.
         4.   Naudas sodu piemēro vienīgi tad, ja ir skaidri pierādījumi, ka ražotājs pārkāpis drošības pamatprasības. Pieņemot lēmumus par naudas sodiem, ievēro procedūras, kas noteiktas Regulā (EK) Nr. 2532/98 un Eiropas Centrālās bankas Regulā (EK) Nr. 2157/1999 (ECB/1999/4) (*). Papildus naudas sodiem ECB var lemt par brīdinājuma lēmuma pieņemšanu vai apturēt vai atsaukt pagaidu akreditāciju vai akreditāciju.

      2. pants
      Stāšanās spēkā
      Šis lēmums stājas spēkā dienā, kurā to paziņo adresātiem.
      To piemēro no 2016. gada 1. jūnija.
      3. pants
      Adresāti
      Šis lēmums ir adresēts aizsargāto euro materiālu un euro materiālu ražotājiem un to dalībvalstu nacionālajām centrālajām bankām, kuru valūta ir euro, tām veicot krājumu pārbaudes, iznīcināšanas pārbaudes vai transportēšanas pārbaudes.

         Frankfurtē pie Mainas, 2016. gada 6. maijā

               ECB prezidents

            Mario DRAGHI

         (1)  OV L 318, 27.11.1998., 4. lpp.

         (2)  OV L 264, 12.10.1999., 21. lpp.

         (3)  Eiropas Centrālās bankas 2013. gada 20. decembra Lēmums ECB/2013/54 par akreditācijas procedūrām aizsargāto euro materiālu un euro materiālu ražotājiem un par grozījumiem Lēmumā ECB/2008/3 (OV L 57, 27.2.2014., 29. lpp.).


title: Padomes Lēmums 2009/796/TI ( 2009. gada 4. jūnijs ), ar kuru groza Lēmumu 2002/956/TI, ar ko izveido Eiropas tīklu amatpersonu drošības nodrošināšanai

text:
               30.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 283/62

      PADOMES LĒMUMS 2009/796/TI
   (2009. gada 4. jūnijs),
   ar kuru groza Lēmumu 2002/956/TI, ar ko izveido Eiropas tīklu amatpersonu drošības nodrošināšanai
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 30. panta 1. punkta a) un c) apakšpunktu un 34. panta 2. punkta c) apakšpunktu,
   ņemot vērā Nīderlandes Karalistes ierosinājumu (1),
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (2),
   tā kā:

               (1)

               Nevar noliegt uzbrukumu un atentātu varbūtību gan pret amatpersonām, gan personām, kas nav amatpersonas.

               (2)

               Amatpersonu drošības nodrošināšana ir uzņēmējas dalībvalsts pienākums. Uzņēmējas dalībvalsts drošības pasākumu pamatā ir vienīgi minētajā dalībvalstī spēkā esošās tiesību normas un attiecīgie starptautiskie nolīgumi.

               (3)

               Eiropas tīklam amatpersonu drošības nodrošināšanai, kuru izveidoja 2002. gadā, kā formālam mehānismam saziņai un pārrunām starp valstu iestādēm būtu jāpalīdz nodrošināt drošību.

               (4)

               Tādēļ būtu lietderīgi grozīt Padomes Lēmumu 2002/956/TI (2002. gada 28. novembris), ar ko izveido Eiropas tīklu amatpersonu drošības nodrošināšanai (3), tā, lai tas attiektos arī uz personām, kas nav amatpersonas un ko uzskata par apdraudētām saistībā ar viņu ieguldījumu sabiedriskajā apspriešanā vai ietekmi uz to,

         IR NOLĒMUSI ŠĀDI.
   1. pants
   Ar šo Lēmumu 2002/956/TI groza šādi.

               1.

               Lēmuma 2. pantu aizstāj ar šādu pantu:
               “2. pants
               Šajā lēmumā “amatpersona” ir jebkura persona – gan amatpersonas, gan personas, kas nav amatpersonas –, kuru aizsardzības dienestam ir uzdots aizsargāt saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem vai atbilstoši starptautiskas vai pārvalstiskas organizācijas vai iestādes noteikumiem.”

               2.

               Lēmuma 4. pantam pievieno šādu punktu:

                           “f)

                           attiecībā uz drošības piemērošanu tad, ja amatpersonas drošības nodrošināšana jāveic divās vai vairāk dalībvalstīs, veicināt saziņu starp dalībvalstu attiecīgajām iestādēm, kas ir atbildīgas par aizsardzības nodrošināšanu, vai nu ar kontaktpunktu starpniecību, vai arī tieši sadarbojoties atbildīgajiem dienestiem, par ko informējuši kontaktpunkti.”

         2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Luksemburgā, 2009. gada 4. jūnijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. PECINA

      (1)  OV C 330, 30.12.2008., 2. lpp.

      (2)  Atzinums sniegts 2009. gada 22. aprīlī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (3)  OV L 333, 10.12.2002., 1. lpp.


title: Komisijas Lēmums ( 2011. gada 25. februāris ), ar ko pagarina periodu, kurā piešķir finansējumu īpašo ārkārtas pasākumiem, lai aizsargātu Savienību no trakumsērgas

text:
               1.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/7

         KOMISIJAS LĒMUMS
   (2011. gada 25. februāris),
   ar ko pagarina periodu, kurā piešķir finansējumu īpašo ārkārtas pasākumiem, lai aizsargātu Savienību no trakumsērgas
   2011/C 64/05
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes 2009. gada 25. maija Lēmumu 2009/470/EK par izdevumiem veterinārijas jomā (1) un jo īpaši tā 8. panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Padomes Lēmumā 2009/470/EK ir paredzēts, ka gadījumos, kad dalībvalsti tieši apdraud trešās valsts teritorijā izcēlusies vai attīstījusies kāda no minētā lēmuma pielikumā uzskaitītajām slimībām, var pieņemt jebkādus situācijai piemērotus pasākumus, tostarp piešķirt Savienības finansiālo ieguldījumu to pasākumu īstenošanai, kurus uzskata par īpaši nepieciešamiem veikto darbību sekmīga iznākuma nodrošināšanai.

               (2)

               Ar Komisijas 2009. gada 29. jūlija Lēmumu 2009/582/EK par īpašo ārkārtas pasākumu finansējumu, lai aizsargātu Kopienu no trakumsērgas (2), apstiprināja trakumsērgas izskaušanas 36 mēnešu plānu Krievijas Federācijas Kaļiņingradas apgabalā.

               (3)

               Trakumsērga ir dzīvnieku slimība, ar ko galvenokārt slimo savvaļas un mājas gaļēdāji un kas nopietni apdraud sabiedrības veselību. Trakumsērga ir iekļauta Lēmuma 2009/470/EK pielikumā.

               (4)

               Kaļiņingradas apgabala teritorija, kas ir Krievijas teritorijas daļa, kuru ieskauj ES teritorija, atrodas uz robežas ar dalībvalstīm, kas veic pēdējos pasākumus, lai pilnībā izskaustu slimību. Lai novērstu turpmāku atkārtotu inficēšanos no Kaļiņingradas apgabala kaimiņos esošajās dalībvalstīs, bija vajadzīgi īpaši pasākumi.

               (5)

               Ņemot vērā Kaļiņingradas apgabala teritorijas relatīvo lielumu, ir lietderīgāk un rentablāk atbalstīt centienus izskaust trakumsērgu Kaļiņingradā, nevis ieviest tādu vakcinācijas buferzonu kaimiņos esošo dalībvalstu teritorijā, kura būtu jānodrošina pastāvīgi.

               (6)

               Ziņojumos, ko sniedza dzīvnieku slimību izskaušanas uzraudzības uzdevumgrupai norādīts, ka, pateicoties minētā plāna īstenošanai, Lietuvas un Polijas teritorijās, kas atrodas Kaļiņingradas apgabala pierobežā, vairs nav konstatēti savvaļas dzīvnieku trakumsērgas gadījumi.

               (7)

               Tomēr trakumsērga neapdraudēs Savienību tikai tad, kad Kaļiņingradas apgabalā trakumsērga būs izskausta, ko īstermiņā būtu iespējams panākt, tikai nepārtraukti turpinot vakcināciju nākamos gadus.

               (8)

               36 mēnešu plāns attiecās uz pasākumiem no 2008. gada 1. jūnija, tādēļ tas zaudēs spēku 2011. gada 31. maijā.

               (9)

               Lai sasniegtu plānā noteikto mērķi, nepieciešams vēl par 36 mēnešiem pagarināt periodu, kad sniedz finansiālu ieguldījumu trakumsērgas izskaušanas plānam Kaļiņingradas apgabalā.

               (10)

               Saskaņā ar Finanšu regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 (3) 110. pantu dotācijas piešķir saskaņā ar ikgadēju programmu. Minēto darba programmu īsteno, publicējot uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus, izņemot pienācīgi pamatotus ārkārtējas steidzamības gadījumus. Saskaņā ar 168. panta 1. punkta b) apakšpunktu Finanšu regulas īstenošanas kārtībā, kas noteikta ar Regulu (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 (4), Komisija citos ārkārtējos un pienācīgi pamatotos steidzamos gadījumos var nolemt piešķirt dotācijas bez uzaicinājuma iesniegt priekšlikumus.

               (11)

               Krievija 2010. gada 25. oktobrī ir iesniegusi Komisijai programmu trakumsērgas izskaušanai Kaļiņingradas apgabalā periodā no 2011. līdz 2014. gadam, un minēto programmu uzskatīja par pieņemamu attiecībā uz mērķi aizsargāt Savienību pret trakumsērgu. Minētajā programmā paredzētie pasākumi ir svarīgi Savienības interešu aizsardzībai, un tādējādi ir atbilstīgi, ka Savienība finansē konkrētus pasākumus. Tādēļ šīs programmas īstenošanai 2011. gadā ir jāpiešķir Kopienas finansiālais ieguldījums.

               (12)

               Šis lēmums ir lēmums par finansējumu Finanšu regulas 75. panta nozīmē, Finanšu regulas īstenošanas kārtības 90. panta nozīmē un Eiropas Kopienu vispārējā budžeta izpildes iekšējo noteikumu 15. panta nozīmē (5).

               (13)

               Turklāt Komisijas Lēmums 2009/582/EK kļūs lieks un ir jāatceļ.

               (14)

               Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IR NOLĒMUSI ŠĀDI.
   1. pants
   1.   Ar šo apstiprina trakumsērgas izskaušanas 36 mēnešu plānu periodā no 2011. gada 1. jūnija līdz 2014. gada 31. maijam Kaļiņingradas apgabalā (“trakumsērgas izskaušanas programma”), ko iesniegusi Krievija.
   2.   Pasākumi saskaņā ar šo lēmumu ietver šādas konkrētas darbības:

               —

               trakumsērgas vakcīnas ēsmu iegādi savvaļas gaļēdāju imunizācijai;

               —

               iepriekšējā punktā norādīto vakcīnas ēsmu izplatīšanu Kaļiņingradas apgabala teritorijā.

         2. pants
   Eiropas Savienības ieguldījuma maksimālais apjoms ir EUR 1 800 000, ko finansē no budžeta pozīcijas 17 04 03 01 Eiropas Savienības vispārējā budžetā 2011. gadam.
   3. pants
   1.   Ar šo ir atļauts piešķirt atsevišķu dotāciju Krievijas Federācijas Kaļiņingradas apgabala Valsts veterinārā dienesta Reģionālajam dzīvnieku slimību apkarošanas centram (Государственное учреждение ветеринарии Калининградской области„Областная станция по борьбе с болезнями животных“).
   2.   Šajā lēmumā ietvertie pasākumi var tikt finansēti līdz pat 100 % no atbilstošajām attaisnotajām izmaksām, ja daļu no kopējām pasākumu izmaksām sedz ar Krievijas Federācijas Kaļiņingradas apgabala Valsts veterinārā dienesta Reģionālā dzīvnieku slimību apkarošanas centra līdzekļiem (Государственное учреждение ветеринарии Калининградской области „Областная станция по борьбе с болезнями животных“) vai līdzekļiem no citiem avotiem, kas nav Savienības ieguldījums.
   4. pants
   Komisijas Lēmumu 2009/582/EK ar šo atceļ no 2011. gada 31. decembra.

      Briselē, 2011. gada 25. februārī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         John DALLI

      (1)  OV L 155, 18.6.2009., 30. lpp.

      (2)  OV L 198, 30.7.2009., 85. lpp.

      (3)  OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

      (4)  OV L 357, 31.12.2002., 1. lpp.

      (5)  Komisijas 6.4.2009. Lēmums C(2009) 2105.


title: Padomes Lēmums (KĀDP) 2016/477 (2016. gada 31. marts), ar ko groza Lēmumu 2011/173/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Bosnijā un Hercegovinā

text:
               1.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 85/47

         PADOMES LĒMUMS (KĀDP) 2016/477
   (2016. gada 31. marts),
   ar ko groza Lēmumu 2011/173/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Bosnijā un Hercegovinā
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 29. pantu,
   ņemot vērā Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2011. gada 21. martā pieņēma Lēmumu 2011/173/KĀDP (1).

               (2)

               Pamatojoties uz Lēmuma 2011/173/KĀDP pārskatīšanu, ierobežojošie pasākumi būtu jāpagarina līdz 2017. gada 31. martam.

               (3)

               Tāpēc attiecīgi būtu jāgroza Lēmums 2011/173/KĀDP,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Lēmuma 2011/173/KĀDP 6. panta otro daļu aizstāj ar šādu:

      “Šo lēmumu piemēro līdz 2017. gada 31. martam.”

   2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2016. gada 31. martā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         A.G. KOENDERS

      (1)  Padomes Lēmums 2011/173/KĀDP (2011. gada 21. marts) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Bosnijā un Hercegovinā (OV L 76, 22.3.2011., 68. lpp.).


title: Komisijas lēmums (2002. gada 13. marts) par to, ka tiek apstiprināta Izraēlas labas laboratorijas prakses (LLP) uzraudzības sistēmas izveide un atbilstoša stāšanās spēkā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32002D0227

Oficiālais Vēstnesis L 075 , 16/03/2002 Lpp. 0067 - 0067

		Komisijas lēmums(2002. gada 13. marts)par to, ka tiek apstiprināta Izraēlas labas laboratorijas prakses (LLP) uzraudzības sistēmas izveide un atbilstoša stāšanās spēkā(2002/227/EK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1999. gada 19. jūlija Lēmumu 1999/662/EK par Nolīguma starp Eiropas Kopienu un Izraēlas Valsti par ESAO labas laboratorijas prakses (LLP) un atbilstības uzraudzības programmu principu savstarpējo atzīšanu slēgšanu [1], un jo īpaši tā 3. panta 1. punktu,apspriedusies ar Padomes iecelto īpašo komiteju,tā kā:(1) Ar nolīgumu izveidotās ES un Izraēlas Apvienotās komitejas pirmās divas sanāksmes notika attiecīgi 2000. gada 27. novembrī un 2001. gada 16. novembrī un tajās atļāva detalizēti pārbaudīt Izraēlas valsts LLP uzraudzības sistēmas izveidi.(2) Komisijas dienestu prasīto papildu informāciju laicīgi sniedza Izraēlas laboratoriju akreditācijas iestāde (ISRAC), kas darbojas kā LLP uzraudzības iestāde.(3) Saskaņā ar šā nolīguma 11. panta 2. punktu un 11. panta 3. punktu Kopienai jāpiekrīt, ka Izraēlas LLP uzraudzības sistēma ir izveidota un apmierinoši stājusies spēkā pirms sākotnējo termiņu var izbeigt,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.Vienīgais pantsAr šo Kopiena vienojas, ka Izraēlas LLP uzraudzības sistēma ir izveidota un apmierinoši stājusies spēkā nolīguma sākotnējā termiņa laikā un ka tādējādi šo sākotnējo termiņu var pārtraukt, lai to pārceltu uz nolīguma darbības fāzi – vēlākais, uz 2002. gada 1. maiju.Briselē, 2002. gada 13. martāKomisijas vārdā —Komisijas loceklisPascal Lamy[1] OV L 263, 9.10.1999., 6. lpp.--------------------------------------------------