title: 2011/695/: Eiropas Komisijas priekšsēdētāja Lēmums ( 2011. gada 13. oktobris ) par uzklausīšanas amatpersonas amatu un darba uzdevumiem noteiktu konkurences lietu izskatīšanā Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               20.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 275/29

         EIROPAS KOMISIJAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA LĒMUMS
   (2011. gada 13. oktobris)
   par uzklausīšanas amatpersonas amatu un darba uzdevumiem noteiktu konkurences lietu izskatīšanā
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2011/695/ES)
   EIROPAS KOMISIJAS PRIEKŠSĒDĒTĀJS,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu,
   ņemot vērā Komisijas Reglamentu (1) un jo īpaši tā 22. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Līgumu par Eiropas Savienības darbību (turpmāk “Līgums”) noteikto konkurences tiesību piemērošanas sistēmu Komisija izmeklē lietas un pieņem tajās administratīvus lēmumus, kurus var pārsūdzēt Eiropas Savienības Tiesā (turpmāk “Tiesa”).

               (2)

               Komisijai konkurences lietas ir jāizskata godīgi, taisnīgi un objektīvi un jānodrošina attiecīgo pušu procesuālo tiesību ievērošana, kā noteikts Padomes 2002. gada 16. decembra Regulā (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (2), Padomes 2004. gada 20. janvāra Regulā (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (EK Apvienošanās regula) (3), Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regulā (EK) Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK Līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (4), un Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regulā (EK) Nr. 802/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (5), kā arī atbilstoši Tiesas attiecīgajai judikatūrai. Attiecīgo pušu tiesības tikt uzklausītām pirms ikviena individuāla tām nelabvēlīga lēmuma pieņemšanas ir viena no Eiropas Savienības tiesībās noteiktajām pamattiesībām, kā atzīts Pamattiesību hartā, un jo īpaši tās 41. pantā (6).

               (3)

               Lai nodrošinātu konkurences lietu izskatīšanā iesaistīto attiecīgo pušu, citu iesaistīto pušu Regulas (EK) Nr. 802/2004 11. panta b) punkta nozīmē (“citas iesaistītās puses”), sūdzības iesniedzēju Regulas (EK) Nr. 1/2003 7. panta 2. punkta nozīmē (“sūdzības iesniedzēji”) un personu, kas nav minētas Regulas (EK) Nr. 773/2004 5. un 11. pantā, un trešo personu Regulas (EK) Nr. 802/2004 11. panta nozīmē (“trešās personas”) procesuālo tiesību efektīvu īstenošanu, atbildība par šo tiesību ievērošanas garantēšanu būtu jāuztic konkurences jautājumos pieredzējušai neatkarīgai personai, kurai piemīt godīgums, kas nepieciešams šādu lietu izskatīšanas objektivitātes, pārredzamības un efektivitātes sekmēšanai.

               (4)

               Komisija attiecīgi 1982. gadā izveidoja uzklausīšanas amatpersonas amatu, pārskatot to ar Komisijas 1994. gada 12. decembra Lēmumu 94/810/EOTK, EK par uzklausīšanas amatpersonu darba uzdevumiem konkurences lietu izskatīšanā Komisijā (7) un Komisijas 2001. gada 23. maija Lēmumu 2001/462/EK, EOTK par uzklausīšanas amatpersonu darba uzdevumiem dažos tiesas procesos par konkurenci (8). Tagad ir nepieciešams precizēt un turpināt stiprināt uzklausīšanas amatpersonas lomu un pielāgot uzklausīšanas amatpersonas darba uzdevumus, ņemot vērā Savienības konkurences tiesību attīstību.

               (5)

               Pateicoties uzklausīšanas amatpersonas neatkarībai un kompetencei konkurences lietu izskatīšanā, šis amats kopumā ir ticis uztverts kā nozīmīgs ieguvums šādu lietu izskatīšanai Komisijā. Lai nodrošinātu uzklausīšanas amatpersonas pastāvīgu neatkarību no Konkurences ģenerāldirektorāta, administratīvā ziņā tā būtu jāpiesaista Komisijas loceklim, kas ir konkrēti atbildīgs par konkurenci.

               (6)

               Uzklausīšanas amatpersona būtu jāieceļ amatā saskaņā ar noteikumiem, kas paredzēti Civildienesta noteikumos un Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtībā. Saskaņā ar minētajiem noteikumiem var izskatīt arī tādu personu kandidatūras, kas nav Komisijas ierēdņi. Būtu jānodrošina pārredzamība attiecībā uz uzklausīšanas amatpersonu iecelšanu amatā, amata pienākumu izbeigšanu un pārcelšanu citā amatā.

               (7)

               Komisija var iecelt vienu vai vairākas uzklausīšanas amatpersonas, nodrošinot tām atbalsta personālu. Ja uzklausīšanas amatpersona konstatē interešu konfliktu savu pienākumu izpildē, tai jāatstādina sevi no lietas izskatīšanas. Ja uzklausīšanas amatpersona nespēj pildīt savus pienākumus, tie būtu jāuzņemas citai uzklausīšanas amatpersonai.

               (8)

               Uzklausīšanas amatpersonai būtu jārīkojas kā neatkarīgam šķīrējtiesnesim, kas cenšas atrisināt sarežģījumus saistībā ar attiecīgo pušu, citu iesaistīto pušu, sūdzības iesniedzēju vai ieinteresēto trešo personu procesuālo tiesību efektīvu īstenošanu gadījumos, kuros šādus sarežģījumus nav izdevies atrisināt, sazinoties ar Komisijas dienestiem, kas atbild par konkurences lietas izskatīšanas virzību un kuriem ir jāievēro šīs procesuālās tiesības.

               (9)

               Uzklausīšanas amatpersonas darba uzdevumi konkurences lietu izskatīšanā būtu jānosaka tādā veidā, lai garantētu procesuālo tiesību efektīvu īstenošanu visā procesa laikā Komisijā saskaņā ar Līguma 101. un 102. pantu un Regulu (EK) Nr. 139/2004, jo īpaši attiecībā uz tiesībām tikt uzklausītam.

               (10)

               Lai stiprinātu šo lomu, uzklausīšanas amatpersonai būtu jānosaka pienākums garantēt uzņēmumu un uzņēmumu apvienību procesuālo tiesību efektīvu īstenošanu Komisijas izmeklēšanas pilnvaru kontekstā atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1/2003 V nodaļai, kā arī saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 139/2004 14. pantu, kas pilnvaro Komisiju piemērot uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām naudas sodus. Tāpat uzklausīšanas amatpersonai būtu arī jānosaka konkrēti pienākumi izmeklēšanas posma laikā saistībā ar prasībām ievērot advokāta un klienta saziņas konfidencialitāti, tiesībām neliecināt pret sevi, termiņiem, kādos ir jāsniedz atbildes uz lēmumiem par informācijas pieprasīšanu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punktu, kā arī attiecībā uz uzņēmumu un uzņēmumu apvienību, attiecībā uz kurām Komisija veic izmeklēšanu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 V nodaļu, tiesībām tikt informētām par procesuālo statusu, proti, vai pret šiem uzņēmumiem un uzņēmumu apvienībām notiek izmeklēšana, un, ja – jā, tad kāds ir šīs izmeklēšanas priekšmets un mērķis. Izskatot prasības, kuras iesniegtas saistībā ar tiesībām neliecināt pret sevi, uzklausīšanas amatpersona var izvērtēt, vai uzņēmums nav iesniedzis acīmredzami nepamatotas prasības par aizsardzību vienīgi nolūkā novilcināt lietas izskatīšanu.

               (11)

               Uzklausīšanas amatpersonai būtu jāspēj sekmēt apgalvojumu izskatīšanu saistībā ar to, ka uz dokumentu attiecas advokāta un klienta saziņas konfidencialitāte. Šajā nolūkā, ja šādu apgalvojumu uzturošais uzņēmums vai uzņēmumu apvienība tam piekrīt, uzklausīšanas amatpersonai var atļaut iepazīties ar attiecīgo dokumentu un sniegt attiecīgu ieteikumu, atsaucoties uz piemērojamo Tiesas judikatūru.

               (12)

               Uzklausīšanas amatpersonai būtu jānosaka pienākums lemt par to, vai trešā persona var apliecināt pietiekamu ieinteresētību, lai tiktu uzklausīta. Patērētāju asociācijas, kas pieprasa uzklausīšanu, parasti būtu jāuzskata par tādām, kas ir pietiekami ieinteresētas, ja lietas izskatīšana skar produktus vai pakalpojumus, ko izmanto galapatērētāji, vai produktus vai pakalpojumus, kas tieši izmantoti minētajos produktos vai pakalpojumos.

               (13)

               Uzklausīšanas amatpersonai būtu jāpieņem lēmums par to, vai atļaut sūdzības iesniedzējiem un ieinteresētajām trešām personām ierasties uz uzklausīšanu, ņemot vērā ieguldījumu, kādu tās var sniegt būtisko lietas apstākļu noskaidrošanā.

               (14)

               Attiecīgo pušu tiesības tikt uzklausītām pirms to interesēm nelabvēlīga galīgā lēmuma pieņemšanas garantē pušu tiesības sniegt rakstisku atbildi uz Komisijas sākotnējo nostāju, kas pausta iebildumu paziņojumā, kā arī tiesības izteikties uzklausīšanas laikā, ja šīs puses to lūdz. Lai efektīvi īstenotu šīs tiesības, pusēm, kurām ir adresēts iebildumu paziņojums, ir tiesības iepazīties ar Komisijas izmeklēšanas materiāliem.

               (15)

               Lai garantētu, ka puses, kurām ir adresēts iebildumu paziņojums, spēj efektīvi īstenot savas aizstāvības tiesības, uzklausīšanas amatpersonai būtu jānosaka pienākums izšķirt šo pušu un Komisijas Konkurences ģenerāldirektorāta strīdus par iepazīšanos ar lietas materiāliem vai komercnoslēpumu un citas konfidenciālas informācijas aizsardzību. Izņēmuma gadījumos uzklausīšanas amatpersona var apturēt tāda termiņa skaitīšanu, kurā iebildumu paziņojuma saņēmējam jāsniedz atbilde uz paziņojumu, līdz strīda par iepazīšanos ar materiāliem izšķiršanai, ja adresāts nespētu atbildēt noteiktajā termiņā un pagarinājums konkrētajā brīdī nebūtu piemērots risinājums.

               (16)

               Lai garantētu procesuālo tiesību efektīvu īstenošanu, vienlaikus ievērojot likumīgās konfidencialitātes intereses, uzklausīšanas amatpersonai attiecīgos gadījumos būtu jādod iespēja noteikt konkrētus pasākumus attiecībā uz iepazīšanos ar Komisijas materiāliem. Jo īpaši uzklausīšanas amatpersonai būtu jābūt pilnvarām lemt par to, ka puse, kas pieprasa iespēju iepazīties ar materiāliem, var iepazīties ar noteiktām materiālu daļām ierobežotā apjomā, piemēram, ierobežojot personu, kuras var iepazīties ar materiāliem, skaitu vai kategorijas, kā arī iegūtās informācijas izmantošanu.

               (17)

               Uzklausīšanas amatpersonai būtu jānosaka pienākums lemt par pieprasījumiem pagarināt termiņu atbildes iesniegšanai uz iebildumu paziņojumu, papildu iebildumu paziņojumu vai faktu vēstuli vai termiņus, kuros citas iesaistītās puses, sūdzības iesniedzēji vai ieinteresētās trešās personas var izteikt piezīmes, ja ir domstarpības starp šīm personām un Konkurences ģenerāldirektorātu.

               (18)

               Uzklausīšanas amatpersonai būtu jāsekmē uzklausīšanas efektivitāte, cita starpā veicot visus vajadzīgos sagatavošanās pasākumus, tostarp laikus pirms uzklausīšanas izplatot provizorisko dalībnieku sarakstu un provizorisko darba kārtību.

               (19)

               Uzklausīšana ļauj pusēm, kurām Komisija ir adresējusi iebildumu paziņojumu, un citām iesaistītajām pusēm turpināt īstenot savas tiesības tikt uzklausītām, mutiski paužot savus argumentus Komisijai, kuru pārstāv Konkurences ģenerāldirektorāts, kā arī citi dienesti, kas piedalās turpmākā Komisijas lēmuma sagatavošanā. Tam būtu jāsniedz papildu iespēja nodrošināt, ka, ciktāl iespējams, tiek noskaidroti visi būtiskie pusēm labvēlīgie vai nelabvēlīgie fakti, tostarp apstākļi, kas attiecas uz iespējamā pārkāpuma smaguma pakāpi un ilgumu. Uzklausīšana arī sniedz pusēm iespēju izteikties par jautājumiem, kuriem var būt nozīme saistībā ar iespējamo naudas sodu piemērošanu.

               (20)

               Lai nodrošinātu uzklausīšanas efektivitāti, uzklausīšanas amatpersona var atļaut pusēm, kurām adresēts iebildumu paziņojums, citām iesaistītajām pusēm, sūdzības iesniedzējiem, citām personām, kas uzaicinātas uz uzklausīšanu, Komisijas dienestiem un dalībvalstu iestādēm uzklausīšanas laikā uzdot jautājumus. Uzklausīšana nedrīkstētu būt publiska, lai garantētu, ka visi dalībnieki var izteikties brīvi. Tādējādi uzklausīšanas laikā atklāto informāciju drīkstētu izmantot tikai tiesas un/vai administratīvā procesa mērķiem Līguma 101. un 102. panta piemērošanai. Uzklausīšanas amatpersonai būtu jādod iespēja uzklausīt personas slēgtā sēdē, ja tas ir nepieciešams komercnoslēpumu vai citas konfidenciālas informācijas aizsardzībai.

               (21)

               Procesa pusēm, kuras piedāvā uzņemties saistības saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. pantu, kā arī pusēm, kuras piekrīt izlīguma procedūrai karteļu lietās saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 773/2004 10.a pantu, būtu jādod iespēja vērsties pie uzklausīšanas amatpersonas saistībā ar savu procesuālo tiesību efektīvu īstenošanu.

               (22)

               Uzklausīšanas amatpersonai būtu jāsagatavo ziņojums par procesuālo tiesību efektīvas īstenošanas nodrošināšanu visā konkurences lietas izskatīšanas laikā. Turklāt uzklausīšanas amatpersonai papildus pienākumam sagatavot ziņojumu būtu jādod iespēja paust apsvērumus par procesa turpmāko virzību un objektivitāti, tādējādi palīdzot nodrošināt konkurences lietas pabeigšanu, pamatojoties uz visu būtisko apstākļu pienācīgu izvērtējumu.

               (23)

               Izpaužot informāciju par fiziskām personām, uzklausīšanas amatpersonai īpaša uzmanība būtu jāpievērš Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regulai (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (9).

               (24)

               Lēmums 2001/462/EK, EOTK būtu jāatceļ,

         IR NOLĒMIS ŠĀDI.
   1.   NODAĻA

      UZKLAUSĪŠANAS AMATPERSONAS LOMA, IECELŠANA AMATĀ UN PIENĀKUMI

   1. pants
   Uzklausīšanas amatpersona
   1.   Konkurences lietu izskatīšanas nolūkam ir viena vai vairākas uzklausīšanas amatpersonas, kuru pilnvaras un pienākumi ir noteikti šajā lēmumā.
   2.   Uzklausīšanas amatpersona nodrošina procesuālo tiesību efektīvu īstenošanu visā konkurences lietas izskatīšanas laikā Komisijā, īstenojot Līguma 101. un 102. pantu un saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 139/2004 (turpmāk “konkurences lietu izskatīšana”).
   2. pants
   Iecelšana amatā, amata pienākumu izbeigšana un pilnvaru deleģēšana
   1.   Uzklausīšanas amatpersonu ieceļ Komisija. Paziņojumu par iecelšanu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Uzklausīšanas amatpersonas amata pienākumu pārtraukšanu, izbeigšanu vai pārcelšanu citā amatā nosaka ar argumentētu Komisijas lēmumu. Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   2.   Administratīvā ziņā uzklausīšanas amatpersonu piesaista Komisijas loceklim, kas ir konkrēti atbildīgs par konkurenci (turpmāk “kompetentais Komisijas loceklis”).
   3.   Ja uzklausīšanas amatpersona nespēj pildīt pienākumus, tos uzņemas cita uzklausīšanas amatpersona. Ja neviena uzklausīšanas amatpersona nespēj pildīt pienākumus, kompetentais Komisijas loceklis, attiecīgā gadījumā pēc apspriešanās ar uzklausīšanas amatpersonu, ieceļ citu kompetentu Komisijas ierēdni, kas nav iesaistīts konkrētajā lietā, pildīt uzklausīšanas amatpersonas pienākumus.
   4.   Reāla vai iespējama interešu konflikta gadījumā uzklausīšanas amatpersona atstādina sevi no lietas. Piemēro 3. punktu.
   3. pants
   Darbības metode
   1.   Uzklausīšanas amatpersona ir neatkarīga savu pienākumu izpildē.
   2.   Pildot savus pienākumus, uzklausīšanas amatpersona ņem vērā nepieciešamību efektīvi piemērot konkurences noteikumus saskaņā ar spēkā esošajiem Savienības tiesību aktiem un Tiesas noteiktajiem principiem.
   3.   Pildot pienākumus, uzklausīšanas amatpersona jebkurā posmā var iepazīties ar jebkādiem materiāliem, kuri attiecas uz konkurences lietu izskatīšanu Komisijā saskaņā ar Līguma 101. un 102. pantu un Regulu (EK) Nr. 139/2004.
   4.   Par lietas izmeklēšanu atbildīgais Konkurences ģenerāldirektorāta direktors (turpmāk “atbildīgais direktors”) pastāvīgi informē uzklausīšanas amatpersonu par procesa virzību.
   5.   Uzklausīšanas amatpersona kompetentajam Komisijas loceklim var iesniegt apsvērumus par jebkuru jautājumu, kas izriet no jebkuras konkurences lietas izskatīšanas Komisijā.
   6.   Ja uzklausīšanas amatpersona kompetentajam Komisijas loceklim sniedz argumentētus ieteikumus vai pieņem lēmumus atbilstoši šajā lēmumā paredzētajam, uzklausīšanas amatpersona iesniedz šo dokumentu kopiju atbildīgajam direktoram un Komisijas Juridiskajam dienestam.
   7.   Ar jebkādiem jautājumiem attiecībā uz konkurences lietu izskatīšanā iesaistīto attiecīgo pušu, citu iesaistīto pušu Regulas (EK) Nr. 802/2004 11. panta b) punkta nozīmē (turpmāk “citas iesaistītās puses”), sūdzības iesniedzēju Regulas (EK) Nr. 1/2003 7. panta 2. punkta nozīmē (turpmāk “sūdzības iesniedzēji”) un ieinteresēto trešo personu, šā lēmuma 5. panta nozīmē, procesuālo tiesību efektīvu īstenošanu šīs personas vispirms vēršas Konkurences ģenerāldirektorātā. Ja jautājums netiek atrisināts, to var iesniegt uzklausīšanas amatpersonai neatkarīgai izskatīšanai. Pieprasījumus saistībā ar pasākumiem, kuriem ir noteikts termiņš, iesniedz laikus sākotnēji noteiktajā termiņā.
   2.   NODAĻA

      IZMEKLĒŠANA

   4. pants
   Procesuālās tiesības izmeklēšanas posmā
   1.   Uzklausīšanas amatpersona nodrošina procesuālo tiesību efektīvu īstenošanu saistībā ar Komisijas izmeklēšanas pilnvaru īstenošanu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 V nodaļu un saistībā ar procedūrām, kuru rezultātā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 139/2004 14. pantu var piemērot naudas sodus.
   2.   Uzklausīšanas amatpersonai jo īpaši ir šādi pienākumi, ievērojot 3. panta 7. punktu:

               a)

               uzņēmumi vai uzņēmumu apvienības var lūgt uzklausīšanas amatpersonai izskatīt apgalvojumus par to, ka uz dokumentu, kuru ir pieprasījusi Komisija, izmantojot tai piešķirtās pilnvaras saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 18., 20. vai 21. pantu, pārbaudēs atbilstoši Regulas (EK) Nr. 139/2004 13. pantam vai saistībā ar izmeklēšanas pasākumiem lietā, kurā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 139/2004 14. pantu var piemērot naudas sodu, un kurš nav ticis iesniegts Komisijai, attiecas advokāta un klienta saziņas konfidencialitāte Tiesas judikatūras nozīmē. Uzklausīšanas amatpersona var izskatīt šādu jautājumu tikai gadījumā, ja apgalvojumu iesniegušais uzņēmums vai uzņēmumu apvienība piekrīt tam, ka uzklausīšanas amatpersona var iepazīties ar informāciju, par kuru apgalvots, ka uz to attiecas advokāta un klienta saziņas konfidencialitāte, kā arī ar saistītajiem dokumentiem, kurus uzklausīšanas amatpersona uzskata par nepieciešamiem apgalvojuma izskatīšanai. Uzklausīšanas amatpersona atbildīgajam direktoram un attiecīgajam uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai paziņo savu sākotnējo viedokli, neatklājot tādas informācijas saturu, uz kuru, iespējams, attiecas konfidencialitāte, un var veikt attiecīgus pasākumus, lai panāktu savstarpēji pieņemamu risinājumu. Ja risinājumu neizdodas panākt, uzklausīšanas amatpersona var sagatavot argumentētu ieteikumu kompetentajam Komisijas loceklim, neatklājot dokumenta saturu, uz kuru, iespējams, attiecas konfidencialitāte. Šā ieteikuma kopiju izsniedz pusei, kas ir iesniegusi apgalvojumu;

               b)

               ja saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 2. punktu nosūtīta informācijas pieprasījuma adresāts atsakās atbildēt uz kādu šādā pieprasījumā iekļautu jautājumu, atsaucoties uz tiesībām neliecināt pret sevi, kā nosaka Tiesas judikatūra, šis adresāts laikus pēc pieprasījuma saņemšanas var nodot šo jautājumu uzklausīšanas amatpersonai. Atbilstošos gadījumos un ņemot vērā nepieciešamību nepieļaut lietas izskatīšanas nepamatotu kavēšanos, uzklausīšanas amatpersona var sniegt argumentētu ieteikumu par to, vai ir piemērojamas tiesības neliecināt pret sevi, un informēt atbildīgo direktoru par secinājumiem, kas ir jāņem vērā gadījumā, ja vēlāk tiek pieņemts lēmums saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punktu. Pieprasījuma adresātam izsniedz argumentētā ieteikuma kopiju;

               c)

               ja lēmuma par informācijas pieprasīšanu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punktu adresāts uzskata, ka atbildes iesniegšanai noteiktais termiņš ir pārāk īss, tas var vērsties ar šo jautājumu pie uzklausīšanas amatpersonas laikus pirms sākotnēji noteiktā termiņa beigām. Uzklausīšanas amatpersona lemj par termiņa pagarinājuma piešķiršanu, ņemot vērā informācijas pieprasījuma apjomu, sarežģītību un izmeklēšanas prasības;

               d)

               uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām, attiecībā uz kurām Komisija veic izmeklēšanas pasākumus saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 V nodaļu, ir tiesības saņemt informāciju par to procesuālo statusu, proti, vai pret tām veic izmeklēšanu, un, ja – jā, tad kāds ir šīs izmeklēšanas priekšmets un mērķis. Ja šis uzņēmums vai uzņēmumu apvienība uzskata, ka Konkurences ģenerāldirektorāts to nav pienācīgi informējis par procesuālo statusu, tie var iesniegt šo jautājumu izskatīšanai uzklausīšanas amatpersonai. Uzklausīšanas amatpersona pieņem lēmumu par to, ka Konkurences ģenerāldirektorāts informēs pieprasījumu iesniegušo uzņēmumu vai uzņēmumu apvienību par to procesuālo statusu. Šo lēmumu paziņo pieprasījumu iesniegušajam uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai.

         3.   NODAĻA

      UZKLAUSĪŠANAS PIETEIKUMI

   5. pants
   Ieinteresētas trešās personas
   1.   Uzklausīšanas pieteikumus personas, kas nav minētas Regulas (EK) Nr. 773/2004 5. un 11. pantā, un trešās personas Regulas (EK) Nr. 802/2004 11. panta nozīmē (“trešās personas”) iesniedz saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 773/2004 13. panta 1. punktu un Regulas (EK) Nr. 802/2004 16. pantu. Pieteikumus iesniedz rakstiski, paskaidrojot pieteicēja ieinteresētību procesa iznākumā.
   2.   Uzklausīšanas amatpersona pēc apspriešanās ar atbildīgo direktoru pieņem lēmumu par to, vai trešās personas ir jāuzklausa. Izvērtējot trešo personu interešu pamatotību, uzklausīšanas amatpersona ņem vērā to, vai un kādā mērā pieteikuma iesniedzēju pietiekami ietekmē rīcība, attiecībā uz kuru notiek konkurences lietas izskatīšana, kā arī to, vai pieteikuma iesniedzējs atbilst Regulas (EK) Nr. 139/2004 18. panta 4. punkta prasībām.
   3.   Ja uzklausīšanas amatpersona uzskata, ka pieteikuma iesniedzējs nav pierādījis ieinteresētības tikt uzklausītam pamatotību, tā rakstiski informē pieteikuma iesniedzēju par attiecīgajiem iemesliem. Attiecīgi nosaka termiņu, kurā pieteikuma iesniedzējs var rakstiski paziņot savu viedokli. Ja pieteikuma iesniedzējs ir paziņojis savu viedokli uzklausīšanas amatpersonas noteiktajā termiņā un rakstiskais iesniegums nerada pamatu atšķirīgam vērtējumam, šo secinājumu izklāsta argumentētā lēmumā, ko paziņo pieteikuma iesniedzējam.
   4.   Uzklausīšanas amatpersona konkurences lietas pusēm paziņo ieinteresēto trešo personu, kuras tiks uzklausītas, identitāti, tiklīdz ir uzsākta lietas izskatīšana saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 11. panta 6. punktu vai Regulas (EK) Nr. 139/2004 6. panta 1. punkta c) apakšpunktu, izņemot, ja šāda izpaušana nodarītu būtisku kaitējumu personai vai uzņēmumam.
   6. pants
   Tiesības uz uzklausīšanu, sūdzības iesniedzēju un trešo peronu piedalīšanās uzklausīšanā
   1.   Ja puses, kurām Komisija ir adresējusi iebildumu paziņojumu, vai citas iesaistītās puses to pieprasa, uzklausīšanas amatpersona organizē uzklausīšanu, lai šīs puses varētu papildināt savus rakstiskos iesniegumus.
   2.   Uzklausīšanas amatpersona attiecīgos gadījumos un pēc apspriešanās ar atbildīgo direktoru var pieņemt lēmumu par iespējas došanu sūdzības iesniedzējiem un ieinteresētajām trešām personām – 5. panta nozīmē – paust savus viedokļus pušu, kurām ir iesniegts iebildumu paziņojums, uzklausīšanas laikā, ja tās ir paudušas šādu lūgumu savos rakstiskajos komentāros. Uzklausīšanas amatpersona var arī uzaicināt uzklausīšanā kā novērotājus piedalīties trešo valstu konkurences iestāžu pārstāvjus saskaņā ar nolīgumiem, kas ir noslēgti starp Savienību un trešām valstīm.
   4.   NODAĻA

      IEPAZĪŠANĀS AR MATERIĀLIEM, KONFIDENCIALITĀTE UN KOMERCNOSLĒPUMI

   7. pants
   Iepazīšanās ar materiāliem, dokumentiem un informāciju
   1.   Ja pusei, kura ir izmantojusi savas tiesības iepazīties ar materiāliem, ir iemesls uzskatīt, ka Komisijas rīcībā ir dokumenti, kuri šai pusei nav izsniegti, un ka attiecīgie dokumenti ir nepieciešami, lai pienācīgi īstenotu tiesības tikt uzklausītam, tā uzklausīšanas amatpersonai var iesniegt argumentētu lūgumu par iepazīšanos ar šiem dokumentiem, ievērojot 3. panta 7. punktu.
   2.   Ievērojot 3. panta 7. punktu, citas iesaistītās puses, sūdzības iesniedzēji un ieinteresētās trešās personas – 5. panta nozīmē – uzklausīšanas amatpersonai var iesniegt argumentētu lūgumu šādos gadījumos:

               a)

               citas iesaistītās puses, kurām ir iemesls uzskatīt, ka tās nav tikušas informētas par iebildumiem, kas adresēti paziņojošajām pusēm saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 802/2004 13. panta 2. punktu;

               b)

               Komisija ir informējusi sūdzības iesniedzēju par nodomu noraidīt sūdzību saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 773/2004 7. panta 1. punktu, un iesniedzējam ir iemesls uzskatīt, ka Komisijas rīcībā ir dokumenti, kuri tam nav izsniegti, un ka šie dokumenti ir nepieciešami, lai pienācīgi īstenotu tiesības saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 773/2004 8. panta 1. punktu;

               c)

               sūdzības iesniedzējs, kas uzskata, ka nav saņēmis iebildumu paziņojuma nekonfidenciālās versijas kopiju saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 773/2004 6. panta 1. punktu vai ka iebildumu paziņojuma nekonfidenciālā versija nav sagatavota veidā, kas ļauj efektīvi īstenot tā tiesības, izņemot gadījumus, kuros piemēro izlīguma procedūru;

               d)

               ieinteresēta trešā persona šā lēmuma 5. panta nozīmē, kurai ir iemesls uzskatīt, ka tā nav tikusi informēta par procesa būtību un priekšmetu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 773/2004 13. panta 1. punktu un Regulas (EK) Nr. 802/2004 16. panta 1. punktu. Tas pats attiecas uz sūdzības iesniedzēju gadījumā, kuram piemēro izlīguma procedūru, ja iesniedzējam ir iemesls uzskatīt, ka tas nav ticis informēts par procesa būtību un priekšmetu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 773/2004 6. panta 1. punktu.

         3.   Uzklausīšanas amatpersona pieņem argumentētu lēmumu par lūgumu, kas tai adresēts saskaņā ar 1. vai 2. punktu, un paziņo šo lēmumu lūgumu iesniegušajai personai un citām personām, uz kurām attiecas process.
   8. pants
   Komercnoslēpumi un cita konfidenciāla informācija
   1.   Ja Komisija plāno izpaust informāciju, kas var būt kāda uzņēmuma vai personas komercnoslēpums vai cita konfidenciāla informācija, Konkurences ģenerāldirektorāts rakstiski tos informē par šo nodomu un tā iemesliem. Attiecīgi nosaka termiņu, kurā uzņēmums var persona var rakstiski iesniegt komentārus.
   2.   Ja attiecīgais uzņēmums vai persona iebilst pret informācijas izpaušanu, tie var nodot šo jautājumu uzklausīšanas amatpersonai. Ja uzklausīšanas amatpersona konstatē, ka informāciju var izpaust, jo tā nav komercnoslēpums vai cita konfidenciāla informācija vai tāpēc, ka pastāv prioritāras intereses, kuru dēļ tā ir jāizpauž, šo konstatējumu izklāsta argumentētā lēmumā, kuru paziņo attiecīgajam uzņēmumam vai personai. Lēmumā norāda termiņu, pēc kura informācija tiks izpausta. Minētais termiņš nevar būt īsāks par vienu nedēļu no paziņošanas datuma.
   3.   Šā panta 1. un 2. punktu mutatis mutandis piemēro informācijas izpaušanai, to publicējot Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4.   Lai panāktu pareizo līdzsvaru starp puses tiesību uz aizstāvību efektīvu īstenošanu un likumīgajām konfidencialitātes interesēm, uzklausīšanas amatpersona attiecīgos gadījumos var pieņemt lēmumu par to, ka lietas materiālu daļas, kas ir nepieciešamas puses tiesību uz aizstāvību īstenošanai, pusei, kas pieprasa iespēju iepazīties ar materiāliem, tiks darītas pieejamas ierobežotā apmērā, ko nosaka uzklausīšanas amatpersona.
   5.   NODAĻA

      TERMIŅU PAGARINĀŠANA

   9. pants
   Lūgumi pagarināt termiņus
   1.   Ja iebildumu paziņojuma adresāts uzskata, ka atbildes uz iebildumu paziņojumu sniegšanai noteiktais termiņš ir pārāk īss, tas var lūgt šā termiņa pagarinājumu, atbildīgajam direktoram iesniedzot argumentētu lūgumu. Lūgumu iesniedz laikus pirms sākotnēji noteiktā termiņa beigām lietu izskatīšanai saskaņā ar Līguma 101. un 102. pantu un vismaz piecas darbdienas pirms sākotnēji noteiktā termiņa beigām lietu izskatīšanai saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 139/2004. Ja lūgums netiek apmierināts vai lūgumu iesniegušais iebildumu paziņojuma adresāts nepiekrīt piešķirtā pagarinājuma ilgumam, tas var nodot šo jautājumu izskatīšanai uzklausīšanas amatpersonai pirms sākotnējā termiņa beigām. Pēc apspriešanās ar atbildīgo direktoru uzklausīšanas amatpersona pieņem lēmumu par to, vai termiņa pagarinājums ir nepieciešams, lai iebildumu paziņojuma adresātam dotu iespēju efektīvi īstenot savas tiesības tikt uzklausītam, vienlaikus ņemot vērā arī nepieciešamību nepieļaut lietas izskatīšanas nepamatotu kavēšanos. Lietu izskatīšanā saskaņā ar Līguma 101. un 102. pantu uzklausīšanas amatpersona cita starpā ņem vērā arī šādus apstākļus:

               a)

               lietas materiālu apjomu un sarežģītību;

               b)

               to, vai lūgumu iesniegušajam iebildumu paziņojuma adresātam iepriekš ir bijusi piekļuve informācijai;

               c)

               jebkādus citus objektīvus šķēršļus, ar kuriem var saskarties lūgumu iesniegušais iebildumu paziņojuma adresāts, paužot savus apsvērumus.

         Lai izvērtētu pirmās daļas a) punktu var ņemt vērā pārkāpumu skaitu, iespējamo pārkāpuma(-u) ilgumu, dokumentu apjomu un skaitu un/vai ekspertu atzinumu apjomu un sarežģītību.
   2.   Ja citas iesaistītās puses, sūdzības iesniedzējs vai ieinteresētā trešā persona – 5. panta nozīmē – uzskata, ka viedokļa paušanai noteiktais termiņš ir pārāk īss, tie var lūgt pagarināt šo termiņu, laikus pirms sākotnēji noteiktā termiņa beigām atbildīgajam direktoram iesniedzot argumentētu lūgumu. Ja lūgums netiek apmierināts vai cita iesaistītā puse, sūdzības iesniedzējs vai ieinteresētā trešā persona nepiekrīt lēmumam, tā var nodot šo jautājumu izskatīšanai uzklausīšanas amatpersonai. Pēc apspriešanās ar atbildīgo direktoru uzklausīšanas amatpersona lemj par to, vai ir jāpiešķir termiņa pagarinājums.
   6.   NODAĻA

      UZKLAUSĪŠANA

   10. pants
   Organizācija un funkcija
   1.   Uzklausīšanas amatpersona organizē un vada uzklausīšanas, kuras ir paredzētas Līguma 101. un 102. panta īstenošanas noteikumos un Regulā (EK) Nr. 139/2004.
   2.   Uzklausīšanu pilnīgi neatkarīgi vada uzklausīšanas amatpersona.
   3.   Uzklausīšanas amatpersona nodrošina uzklausīšanas pienācīgu norisi un sekmē uzklausīšanas un ikviena attiecīgi pieņemtā lēmuma objektivitāti.
   4.   Uzklausīšanas amatpersona nodrošina, ka uzklausīšanas laikā iebildumu paziņojumu adresātiem, citām iesaistītajām pusēm, kā arī sūdzības iesniedzējiem un ieinteresētajām trešām personām – 5. panta nozīmē –, kurām ir atļauts piedalīties uzklausīšanā, ir pietiekamas iespējas paust viedokli par Komisijas sākotnējiem konstatējumiem.
   11. pants
   Sagatavošanās pirms uzklausīšanas
   1.   Uzklausīšanas amatpersona atbild par sagatavošanos uzklausīšanai un veic visus šajā nolūkā nepieciešamos pasākumus. Lai nodrošinātu pienācīgu uzklausīšanas sagatavošanu, uzklausīšanas amatpersona pēc apspriešanās ar atbildīgo direktoru var personām, kuras ir aicinātas uz uzklausīšanu, iepriekš izsniegt sarakstu ar jautājumiem, par kuriem tās ir aicinātas paust savu viedokli. Uzklausīšanas amatpersona uz uzklausīšanu aicinātajām personām var norādīt arī galvenās apspriežamās jomas, jo īpaši ņemot vērā faktus un jautājumus, kurus vēlas aplūkot iebildumu paziņojuma adresāti, kas ir pieprasījuši uzklausīšanu.
   2.   Šim nolūkam, lai sagatavotos uzklausīšanai, uzklausīšanas amatpersona pēc apspriešanās ar atbildīgo direktoru var sasaukt sanāksmi ar personām, kas ir uzaicinātas uz uzklausīšanu, un attiecīgā gadījumā ar Komisijas dienestiem.
   3.   Uzklausīšanas amatpersona var arī lūgt personām, kuras ir aicinātas uz uzklausīšanu, iepriekš rakstiski informēt par paredzēto paziņojumu galveno saturu.
   4.   Uzklausīšanas amatpersona var noteikt visām uz uzklausīšanu aicinātajām personām termiņu, lai iesniegtu sarakstu ar personas, kuras piedalīsies uzklausīšanā to vārdā. Uzklausīšanas amatpersona izsniedz šo sarakstu visām uz uzklausīšanu aicinātajām personām laikus pirms uzklausīšanas datuma.
   12. pants
   Laiks un norise
   1.   Pēc apspriešanās ar atbildīgo direktoru uzklausīšanas amatpersona nosaka uzklausīšanas datumu, ilgumu un vietu. Ja uzklausīšanu ir pieprasīts atlikt, uzklausīšanas amatpersona lemj, vai šo lūgumu apmierināt.
   2.   Uzklausīšanas amatpersona lemj par to, vai uzklausīšanas laikā var pieņemt jaunus dokumentus un kuras personas uzklausīt konkrētas puses vārdā.
   3.   Uzklausīšanas amatpersona var atļaut tām pusēm, kurām adresēts iebildumu paziņojums, citām iesaistītajām pusēm, sūdzības iesniedzējiem, citām personām, kas aicinātas uz uzklausīšanu, Komisijas dienestiem un dalībvalstu iestādēm uzklausīšanas laikā uzdot jautājumus. Ja izņēmuma gadījumā uzklausīšanas laikā uz jautājumu nevar atbildēt pilnībā vai daļēji, uzklausīšanas amatpersona var atļaut noteiktā termiņā iesniegt rakstisku atbildi. Šo atbildi nosūta visiem uzklausīšanas dalībniekiem, ja vien uzklausīšanas amatpersona nenolemj citādi, lai aizsargātu iebildumu paziņojuma adresēta aizstāvības tiesības vai jebkuras personas komercnoslēpumus vai citu konfidenciālu informāciju.
   4.   Attiecīgā gadījumā, lai nodrošinātu tiesības tikt uzklausītam, uzklausīšanas amatpersona pēc apspriešanās ar atbildīgo direktoru var sniegt iespēju attiecīgajām pusēm, citām iesaistītajām pusēm, sūdzības iesniedzējiem vai ieinteresētajām trešām personām – 5. panta nozīmē – pēc uzklausīšanas iesniegt papildu rakstiskus komentārus. Uzklausīšanas amatpersona nosaka termiņu minēto komentāru iesniegšanai. Komisijai nav pienākuma ņemt vērā rakstiskos komentārus, kas iesniegti pēc minētā termiņa.
   13. pants
   Komercnoslēpumu aizsardzība un konfidencialitāte uzklausīšanas laikā
   Ikvienu personu parasti uzklausa visu pārējo uz uzklausīšanu aicināto personu klātbūtnē. Uzklausīšanas amatpersona var arī pieņemt lēmumu uzklausīt personas atsevišķi slēgtā sēdē, ņemot vērā to likumīgās intereses saistībā ar komercnoslēpumu un citas konfidenciālas informācijas aizsardzību.
   7.   NODAĻA

      STARPPOSMA ZIŅOJUMS UN TIESĪBAS PAUST APSVĒRUMUS

   14. pants
   Starpposma ziņojums un apsvērumi
   1.   Uzklausīšanas amatpersona kompetentajam Komisijas loceklim iesniedz starpposma ziņojumu par uzklausīšanu un izdarītajiem secinājumiem attiecībā uz procesuālo tiesību efektīvas īstenošanas nodrošināšanu. Šajā ziņojumā izklāsta apsvērumus par procesuālajiem jautājumiem, tostarp šādiem:

               a)

               dokumentu izpaušana un piekļuve lietas materiāliem;

               b)

               termiņi atbildes sniegšanai uz iebildumu paziņojumu;

               c)

               tiesību tikt uzklausītam ievērošana;

               d)

               uzklausīšanas pienācīga norise.

         Ziņojuma kopiju iesniedz ģenerāldirektoram konkurences jautājumos, atbildīgajam direktoram un citiem kompetentajiem Komisijas dienestiem.
   2.   Papildus 1. punktā minētajam ziņojumam un atsevišķi no tā uzklausīšanas amatpersona var informēt par apsvērumiem attiecībā uz turpmāko procesa virzību un objektivitāti. Ar šiem apsvērumiem uzklausīšanas amatpersona cenšas nodrošināt jo īpaši to, lai Komisijas lēmumprojektu sagatavošanā pienācīgi tiek ņemti vērā visi būtiskie attiecīgajām pusēm labvēlīgie vai nelabvēlīgie fakti, tostarp apstākļi, kas ir saistīti ar iespējamā pārkāpuma smagumu un ilgumu. Šie apsvērumi cita starpā var attiekties uz nepieciešamību iegūt papildu informāciju, noteiktu iebildumu atsaukšanu, papildu iebildumu formulēšanu vai ierosinājumiem par papildu izmeklēšanas pasākumiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 V nodaļu.
   Par šiem apsvērumiem informē ģenerāldirektoru konkurences jautājumos, atbildīgo direktoru un Juridisko dienestu.
   8.   NODAĻA

      SAISTĪBAS UN IZLĪGUMI

   15. pants
   Saistības un izlīgumi
   1.   Procesa puses, kuras piedāvā uzņemties saistības, lai atbilstu prasībām, kuras tām paudusi Komisija savā sākotnējā vērtējumā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. pantu, var vērsties pie uzklausīšanas amatpersonas jebkurā 9. pantā paredzētās procedūras stadijā, lai nodrošinātu savu procesuālo tiesību efektīvu īstenošanu.
   2.   Karteļu lietās iesaistītās puses, kuras piedalās izlīguma sarunās saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 773/2004 10.a pantu, var vērsties pie uzklausīšanas amatpersonas jebkurā izlīguma procedūras stadijā, lai nodrošinātu savu procesuālo tiesību efektīvu īstenošanu.
   9.   NODAĻA

      NOBEIGUMA ZIŅOJUMS

   16. pants
   Saturs un nosūtīšana pirms lēmuma pieņemšanas
   1.   Uzklausīšanas amatpersona, pamatojoties uz lēmumprojektu, kas iesniedzams Padomdevējai komitejai par konkrēto lietu, sagatavo rakstisku nobeiguma ziņojumu par procesuālo tiesību efektīvu īstenošanu, kā minēts 14. panta 1. punktā, jebkurā lietas izskatīšanas stadijā. Minētajā ziņojumā arī izvērtē, vai lēmumprojekts attiecas tikai uz tiem iebildumiem, attiecībā uz kuriem pusēm ir bijusi sniegta iespēja paust savu viedokli.
   2.   Nobeiguma ziņojumu iesniedz kompetentajam Komisijas loceklim, ģenerāldirektoram konkurences jautājumos, atbildīgajam direktoram un citiem kompetentajiem Komisijas dienestiem. To paziņo kompetentajām dalībvalstu iestādēm un, ievērojot noteikumus par sadarbību, kas noteikti EEZ līguma 23. un 24. protokolā, EBTA Uzraudzības iestādei.
   17. pants
   Iesniegšana Komisijai un publicēšana
   1.   Uzklausīšanas amatpersonas nobeiguma ziņojumu iesniedz Komisijai kopā ar tai nosūtīto lēmumprojektu, lai nodrošinātu to, ka, pieņemot lēmumu konkrētā lietā, Komisija ir pilnībā iepazīstināta ar visu būtisko informāciju attiecībā uz procesa gaitu un visā procesa laikā ir nodrošināta procesuālo tiesību efektīva īstenošana.
   2.   Uzklausīšanas amatpersona var grozīt nobeiguma ziņojumu, ņemot vērā iespējamos lēmumprojekta grozījumus, pirms Komisija pieņem lēmumu.
   3.   Komisija kopā ar lēmumu nosūta lēmuma adresātiem uzklausīšanas amatpersonas nobeiguma ziņojumu. Tā publicē uzklausīšanas amatpersonas nobeiguma ziņojumu un lēmumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, ņemot vērā uzņēmumu likumīgās intereses aizsargāt to komercnoslēpumus.
   10.   NODAĻA

      NOBEIGUMA NOTEIKUMI

   18. pants
   Atcelšana un pārejas noteikums
   1.   Lēmumu 2001/462/EK, EOTK atceļ.
   2.   Procesuālie pasākumi, kas jau ir veikti saskaņā ar Lēmumu 2001/462/EK, EOTK, paliek spēkā. Attiecībā uz izmeklēšanas pasākumiem, kas veikti pirms šā lēmuma stāšanās spēkā, uzklausīšanas amatpersona var atteikties izmantot savas pilnvaras saskaņā ar 4. pantu.
   Attiecībā uz lietām, kurās lietas izskatīšana uzsākta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 11. panta 6. punktu vai lieta ierosināta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 139/2004 6. panta 1. punkta c) apakšpunktu pirms šā lēmuma stāšanās spēkā, starpposma ziņojumā saskaņā ar šā lēmuma 14. pantu un nobeiguma ziņojumā saskaņā ar 16. pantu neietver vērtējumu par izmeklēšanas posmu, ja vien uzklausīšanas amatpersona nelemj pretēji.
   19. pants
   Stāšanās spēkā
   Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2011. gada 13. oktobrī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 308, 8.12.2000., 26. lpp.

      (2)  OV L 1, 4.1.2003., 1. lpp.

      (3)  OV L 24, 29.1.2004., 1. lpp.

      (4)  OV L 123, 27.4.2004., 18. lpp.

      (5)  OV L 133, 30.4.2004., 1. lpp.

      (6)  OV C 303, 14.12.2007., 1. lpp.

      (7)  OV L 330, 21.12.1994., 67. lpp.

      (8)  OV L 162, 19.6.2001., 21. lpp.

      (9)  OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp.


title: 2014/676/ES: Padomes Lēmums ( 2014. gada 25. septembris ), ar ko ieceļ Reģionu komitejas locekļa aizstājēju no Čehijas

text:
               27.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 283/56

         PADOMES LĒMUMS
   (2014. gada 25. septembris),
   ar ko ieceļ Reģionu komitejas locekļa aizstājēju no Čehijas

      (2014/676/ES)

   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 305. pantu,
   ņemot vērā Čehijas valdības priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Padome 2009. gada 22. decembrī un 2010. gada 18. janvārī pieņēma Lēmumus 2009/1014/ES (1) un 2010/29/ES (2), ar ko laikposmam no 2010. gada 26. janvāra līdz 2015. gada 25. janvārim ieceļ Reģionu komitejas locekļus un viņu aizstājējus. Ar Padomes Lēmumu 2012/524/ES (3)2012. gada 24. septembrīMilan CHOVANEC kungs tika iecelts par Reģionu komitejas locekli līdz 2015. gada 25. janvārim.

               (2)

               Pēc Milan CHOVANEC kunga pilnvaru termiņa beigām ir atbrīvojusies Reģionu komitejas locekļa aizstājēja vieta,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Ar šo uz atlikušo pilnvaru laiku, proti, līdz 2015. gada 25. janvārim, Reģionu komitejas locekļa aizstājēja amatā tiek iecelts:

               —

                  Václav ŠLAJS kungs, Hejtman Plzeňského kraje.

         2. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

      Briselē, 2014. gada 25. septembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         F. GUIDI

      (1)  OV L 348, 29.12.2009., 22. lpp.

      (2)  OV L 12, 19.1.2010., 11. lpp.

      (3)  OV L 263, 28.9.2012., 41. lpp.


title: Eiropas Parlamenta Lēmums (2009. gada 23. aprīlis) par septītā, astotā un devītā Eiropas Attīstības fonda 2007. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 255/96

         EIROPAS PARLAMENTA LĒMUMS
   (2009. gada 23. aprīlis)
   par septītā, astotā un devītā Eiropas Attīstības fonda 2007. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu
   (2009/641/EK)
   EIROPAS PARLAMENTS,

               —

               ņemot vērā Komisijas ziņojumu par paveikto darbu saistībā ar lēmumiem par 2006. gada budžeta izpildes apstiprināšanu (COM(2008) 0629 un tā pielikums SEC(2008) 2579),

               —

               ņemot vērā septītā, astotā un devītā Eiropas Attīstības fonda finanšu pārskatus un ieņēmumu un izdevumu pārskatus par 2007. finanšu gadu (COM(2008) 0490 – C6-0296/2008),

               —

               ņemot vērā ziņojumu par septītā, astotā un devītā Eiropas Attīstības fonda finanšu pārvaldību 2007. gadā (COM(2008) 0224),

               —

               ņemot vērā Revīzijas palātas 2007. finanšu gada pārskatu par darbībām, ko finansē no septītā, astotā un devītā Eiropas Attīstības fonda (EAF), ar Komisijas atbildēm (1),

               —

               ņemot vērā deklarāciju par pārskatu ticamību, kā arī par pakārtoto darījumu likumību un pareizību (2), ko Revīzijas palāta iesniegusi saskaņā ar EK līguma 248. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2009. gada 10. februāra ieteikumus (5042/2009 – C6-0057/2009, 5044/2009 – C6-0058/2009, 5045/2009 – C6-0059/2009),

               —

               ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu, ko Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstis, no vienas puses, un Eiropas Kopiena un tās dalībvalstis, no otras puses, 2000. gada 23. jūnijā parakstīja Kotonū (3) un pārskatīja ar 2005. gada 25. jūnijā Luksemburgā parakstīto nolīgumu (4),

               —

               ņemot vērā Padomes 2001. gada 27. novembra Lēmumu 2001/822/EK par aizjūras zemju un teritoriju asociāciju ar Eiropas Kopienu (“Lēmums par aizjūras asociāciju”) (5), kas grozīts ar Padomes 2007. gada 19. marta Lēmumu 2007/249/EK (6),

               —

               ņemot vērā 33. pantu Iekšējā nolīgumā, kuru 1995. gada 20. decembrī noslēdza dalībvalstu valdību pārstāvji, tiekoties Padomes sanāksmē, par Kopienas atbalsta, ko piešķir saskaņā ar Ceturtās ĀKK un EK konvencijas Otro finanšu protokolu, finansēšanu un pārvaldību (7),

               —

               ņemot vērā 32. pantu Iekšējā nolīgumā, kuru 2000. gada 18. septembrī noslēdza dalībvalstu valdību pārstāvji, tiekoties Padomes sanāksmē, par Kopienas atbalsta finansēšanu un administrēšanu saskaņā ar Finanšu protokolu pie Partnerattiecību nolīguma starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, kas parakstīts Kotonū (Beninā) 2000. gada 23. jūnijā, un finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, kam piemēro EK līguma ceturto daļu (8),

               —

               ņemot vērā EK līguma 276. pantu,

               —

               ņemot vērā 74. pantu 1998. gada 16. jūnija Finanšu regulā, kas attiecas uz sadarbību attīstības finansēšanas jomā atbilstīgi Ceturtajai ĀKK un EK konvencijai (9),

               —

               ņemot vērā 119. pantu 2003. gada 27. marta Finanšu regulā, ko piemēro 9. Eiropas Attīstības fondam (10),

               —

               ņemot vērā Reglamenta 70. pantu, 71. panta trešo ievilkumu un V pielikumu,

               —

               ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Attīstības komitejas atzinumu (A6-0159/2009),

               1.

               sniedz Komisijai apstiprinājumu par septītā, astotā un devītā Eiropas Attīstības fonda 2007. finanšu gada budžeta izpildi;

               2.

               izklāsta savus konstatējumus turpmāk tekstā iekļautajā rezolūcijā;

               3.

               uzdod priekšsēdētājam šo lēmumu un rezolūciju, kas ir tā neatņemama daļa, nosūtīt Padomei, Komisijai, Tiesai, Revīzijas palātai un Eiropas Investīciju bankai, kā arī dalībvalstu valdībām un parlamentiem un nodrošināt to publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā).

            Priekšsēdētājs

         Hans-Gert PÖTTERING

            Ģenerālsekretārs

         Klaus WELLE

      (1)  OV C 286, 10.11.2008., 273. lpp.

      (2)  OV C 277, 31.10.2008., 243. lpp.

      (3)  OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.

      (4)  OV L 287, 28.10.2005., 1. lpp.

      (5)  OV L 314, 30.11.2001., 1. lpp. un OV L 324, 7.12.2001., 1. lpp.

      (6)  OV L 109, 26.4.2007., 33. lpp.

      (7)  OV L 156, 29.5.1998., 108. lpp.

      (8)  OV L 317, 15.12.2000., 355. lpp.

      (9)  OV L 191, 7.7.1998., 53. lpp.

      (10)  OV L 83, 1.4.2003., 1. lpp.

   EIROPAS PARLAMENTA REZOLŪCIJA
   (2009. gada 23. aprīlis)
   ar konstatējumiem, kas ir neatņemama daļa no Lēmuma par septītā, astotā un devītā Eiropas Attīstības fonda 2007. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu
   EIROPAS PARLAMENTS,

               —

               ņemot vērā Komisijas ziņojumu par paveikto darbu saistībā ar lēmumiem par 2006. gada budžeta izpildes apstiprināšanu (COM(2008) 0629 un tā pielikums SEC(2008) 2579),

               —

               ņemot vērā septītā, astotā un devītā Eiropas Attīstības fonda finanšu pārskatus un ieņēmumu un izdevumu pārskatus par 2007. finanšu gadu (COM(2008) 0490 – C6-0296/2008),

               —

               ņemot vērā ziņojumu par septītā, astotā un devītā Eiropas Attīstības fonda finanšu pārvaldību 2007. gadā (COM(2008) 0224),

               —

               ņemot vērā Revīzijas palātas 2007. finanšu gada pārskatu par darbībām, ko finansē no septītā, astotā un devītā Eiropas Attīstības fonda (EAF), ar Komisijas atbildēm (1),

               —

               ņemot vērā deklarāciju par pārskatu ticamību, kā arī par pakārtoto darījumu likumību un pareizību (2), ko Revīzijas palāta iesniegusi saskaņā ar EK līguma 248. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2009. gada 10. februāra ieteikumus (5042/2009 – C6-0057/2009, 5044/2009 – C6-0058/2009, 5045/2009 – C6-0059/2009),

               —

               ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu, ko Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstis, no vienas puses, un Eiropas Kopiena un tās dalībvalstis, no otras puses, 2000. gada 23. jūnijā parakstīja Kotonū (3) un pārskatīja ar 2005. gada 25. jūnijā Luksemburgā parakstīto nolīgumu (4),

               —

               ņemot vērā Padomes 2001. gada 27. novembra Lēmumu 2001/822/EK par aizjūras zemju un teritoriju asociāciju ar Eiropas Kopienu (“Lēmums par aizjūras asociāciju”) (5), kas grozīts ar Padomes 2007. gada 19. marta Lēmumu 2007/249/EK (6),

               —

               ņemot vērā 33. pantu Iekšējā nolīgumā, kuru 1995. gada 20. decembrī noslēdza dalībvalstu valdību pārstāvji, tiekoties Padomes sanāksmē, par Kopienas atbalsta, ko piešķir saskaņā ar Ceturtās ĀKK un EK konvencijas Otro finanšu protokolu, finansēšanu un pārvaldību (7),

               —

               ņemot vērā 32. pantu Iekšējā nolīgumā, kuru 2000. gada 18. septembrī noslēdza dalībvalstu valdību pārstāvji, tiekoties Padomes sanāksmē, par Kopienas atbalsta finansēšanu un administrēšanu saskaņā ar Finanšu protokolu pie Partnerattiecību nolīguma starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, kas parakstīts Kotonū (Beninā) 2000. gada 23. jūnijā, un finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, kam piemēro EK līguma ceturto daļu (8),

               —

               ņemot vērā EK līguma 276. pantu,

               —

               ņemot vērā 74. pantu 1998. gada 16. jūnija Finanšu regulā, kas attiecas uz sadarbību attīstības finansēšanas jomā atbilstīgi Ceturtajai ĀKK un EK konvencijai (9),

               —

               ņemot vērā 119. pantu 2003. gada 27. marta Finanšu regulā, ko piemēro devītajam Eiropas Attīstības fondam (10),

               —

               ņemot vērā Reglamenta 70. pantu, 71. panta trešo ievilkumu un V pielikumu,

               —

               ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un Attīstības komitejas atzinumu (A6-0159/2009),

               A.

               tā kā Eiropas Attīstības fonds (EAF) ir Eiropas Savienības nozīmīgākais finanšu instruments sadarbībai ar Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm attīstības jomā;

               B.

               tā kā ar EAF starpniecību piešķirtās palīdzības kopējā summa nākamajos gados krietni palielināsies, jo palīdzības apjoms saskaņā ar 10. EAF laikposmam no 2008. līdz 2013. gadam ir noteikts EUR 21 966 000 000 apmērā, kas ir par 62 % vairāk, salīdzinot ar līdzekļu apjomu, kas piešķirts atbilstīgi 9. EAF;

               C.

               tā kā budžeta atbalsts ir palīdzības instruments, kuram vajadzīga parlamentārās uzraudzības paradigmas maiņa, ieguldījumu kontroli aizstājot ar rezultātu un faktiski padarītā pārbaudi;

               D.

               tā kā Parlaments ir apņēmies pastāvīgi pilnveidot savu uzraudzības potenciālu, lai iespējami efektīvāk pildītu savus budžeta izpildes apstiprinātājiestādes pienākumus,

               1.

               piekrīt Komisijai, ka “vāja administrācija” un “pārvaldības trūkumi” daudzās saņēmējvalstīs ir nopietni riska faktori, kas ietekmē EAF pareizu pārvaldību (Komisijas atbildes uz 1.–5. punktu Revīzijas palātas gada pārskatā par darbībām, ko finansē no EAF);

               2.

               aicina Komisiju, “pielāgojot” savu kontroles stratēģiju (gada pārskata par EAF 1.–5. punkts), noteikt robežu, kuru sasniedzot rezultātu trūkuma un kontroles izmaksu dēļ ir jāmaina politika;

               3.

               uzskata, ka 10. EAF (EUR 21 966 000 000 laikposmam no 2008. līdz 2013. gadam) īstenošanas stratēģijā galvenā uzmanība ir jāpievērš tām jomām, kurām ir izšķiroša nozīme ilgtspējīgas attīstības nodrošināšanā; mudina Komisiju noteikt attiecīgo darbību prioritāro secību un izvairīties no to skaita palielināšanās;

               4.

               uzskata, ka Komisija, cenšoties noteikt attīstības jomā veicamo darbību prioritāro secību un tās mērķtiecīgi apvienojot, varētu meklēt iespējas, kā nodrošināt lielāku palīdzības apjomu valstīm ar zemiem ienākumiem;

               5.

               norāda, ka pienācīga uzmanība jāpievērš Komisijas veikto pasākumu ilgtspējībai, tostarp skaidras stratēģijas formulēšanai attiecībā uz atbalsta pārtraukšanu un izlietojuma uzraudzību; uzskata, ka stingrāka rezultātu izvērtēšana ir viens no galvenajiem faktoriem, lai nodrošinātu ES attīstības sadarbības demokrātisko leģitimitāti;

         Finanšu izpilde

               6.

               atzinīgi vērtē Komisijas paveikto 2007. gadā un konstatē, ka maksājumu apjoms palielinājās par 12 % un saistību apjoms – par 9 %, turpretim nesamaksāto saistību apjoms nepārsniedza 2,8 %; uzskata 3,7 gadu izpildi par pieņemamu, jo ir pieaugusi efektivitāte;

               7.

               atzinīgi vērtē to, ka 2007. gadā saistībās izlietoja visu 9. EAF pieejamo finansējumu; aicina Komisiju formulēt ieteikumus attiecībā uz to 8. EAF finansējuma daļu, kas nav izlietota saistībās; tomēr uzsver, ka strauja saistību uzņemšanās nedrīkst kaitēt projektu kvalitātei;

               8.

               atgādina Komisijas apņemšanos (11) censties nodrošināt, lai 20 % palīdzības, ko tā piešķir no instrumenta sadarbībai attīstības jomā, tiek novirzīti pamatizglītībai, vidējai izglītībai un veselības aprūpes pamatpakalpojumiem; prasa sniegt informāciju par to, kā EAF tiek ievērots šis kritērijs;

               9.

               pauž bažas par Revīzijas palātas secinājumiem, kas ietverti tās Īpašajā ziņojumā Nr. 10/2008 par Eiropas Kopienas sniegto atbalstu veselības aprūpes pakalpojumu attīstībai Subsahāras Āfrikā, proti, ka “Subsahāras Āfrikas valstu veselības aprūpes nozarei piešķirtais finansējums nav palielinājies proporcionāli kopējai palīdzībai attīstības jomā kopš 2000. gada, kaut arī Komisija ir uzņēmusies saistības attiecībā uz TAM, un Subsahāras Āfrikā valda krīze veselības aprūpē”; aicina Komisiju par prioritāti noteikt atbalstu veselības aprūpes sistēmām un noteikt vispiemērotākos instrumentus atbalsta sniegšanai šajā jomā;

         Komisijas veiktā EAF finanšu pārvaldība

               10.

               ar gandarījumu atzīmē – attiecībā uz iepriekšminēto Komisijas ziņojumu septītā, astotā un devītā Eiropas Attīstības fonda finanšu pārvaldību 2007. gadā Revīzijas palāta uzskata, ka tas “precīzi atspoguļo finanšu gada mērķu sasniegšanu, finanšu stāvokli un notikumus, kas ievērojami ietekmējuši darbību 2007. gadā” (gada pārskata par EAF 13. punkts);

               11.

               taču pauž nožēlu, ka papildu pasākumi, ko Komisija veikusi saskaņā ar Revīzijas palātas apsvērumiem, daudzos gadījumos bijuši neatbilstīgi; uzsver, ka Komisijas rīcība saskaņā ar Revīzijas palātas ieteikumiem ir budžeta izpildes apstiprinātājiestādei nozīmīgs atbildības elements; atzinīgi vērtē to, ka Komisija “turpmāk sniegs sīkāku informāciju” (gada pārskata par EAF 13. punkts);

         Revīzijas palātas sniegtā ticamības deklarācija
   Pārskatu ticamība

               12.

               norāda, ka saskaņā ar 1. pantu un 103. panta 3. punktu 2003. gada 27. marta Finanšu regulā, ko piemēro devītajam EAF, ticamības deklarācija neattiecas uz to devītā EAF resursu daļu (EUR 2 200 000 000), ko pārvalda un par ko atbild EIB (gada pārskata par EAF 2. un 11. zemsvītras piezīme);

               13.

               norāda – Revīzijas palāta uzskata, ka septītā, astotā un devītā EAF galīgie gada pārskati visos būtiskajos aspektos patiesi atspoguļo EAF finanšu stāvokli 2007. gada 31. decembrī (ticamības deklarācijas VI punkts);

               14.

               atzīmē – Revīzijas palāta vērš uzmanību uz to, ka Komisija nav pierādījusi to pieņēmumu pamatotību, kuri izmantoti, sagatavojot uzkrāto izmaksu aplēsi, un ka tas var novest pie uzkrāto izdevumu pārāk zema novērtējuma, kā arī pie pārāk lielu garantiju summu norādīšanas finanšu pārskatu piezīmēs (ticamības deklarācijas VII punkts);

         Pakārtoto darījumu likumība un pareizība

               15.

               konstatē turpmāk minēto:

                           —

                           Revīzijas palāta uzskata, ka finanšu gada ieņēmumiem un saistībām pakārtotie darījumi kopumā ir likumīgi un pareizi (ticamības deklarācijas VIII punkts), taču Revīzijas palāta vērš uzmanību uz lielo uzticēšanās risku budžeta atbalsta jomā, un šis risks izriet no tā, ka Komisija “dinamiski” interpretēja atbilstīguma kritērijus (ticamības deklarācijas X punkts),

                           —

                           Revīzijas palāta, veicot revīziju, atklāja “būtisku kļūdu līmeni” darījumiem pakārtotajos maksājumos (ticamības deklarācijas IX punkts),

                           —

                           Revīzijas palāta konstatēja, ka Komisija ir ieviesusi uzlabojumus pārraudzības un kontroles sistēmu jomā, un uzsver, ka darbs ir jāturpina;

         Piezīmes par Revīzijas palātas sniegto informāciju ticamības deklarācijas pamatošanai
   Revīzijas joma

               16.

               norāda, ka Revīzijas palātas apsvērumi par pakārtoto darījumu likumību un pareizību balstās uz:

                           a)

                           pārraudzības un kontroles sistēmu novērtējumu EuropeAid centrālajos dienestos un piecās pārstāvniecībās, aptverot sešas valstis;

                           b)

                           90 maksājumu un 15 individuālu juridisko saistību revīziju;

                           c)

                           attiecībā uz budžeta atbalstu statistiski atlasītu 30 maksājumu un 15 finanšu saistību pārbaudi;

                           d)

                           pārbaudi, ko veica 30 statistiski atlasītiem maksājumiem, kurus bija atļāvuši EuropeAid centrālie dienesti;

                           e)

                           pārbaudi, ko veica 30 statistiski atlasītiem darījumiem, kurus ex post jau bija pārbaudījuši EuropeAid centrālie dienesti;

                           f)

                           pārbaudi, ko veica 30 statistiski atlasītām finanšu saistībām, un

                           g)

                              EuropeAid ģenerāldirektora gada darbības pārskata un deklarācijas pārbaudi (gada pārskata par EAF 15. punkts);

         Pārskatu ticamība

               17.

               pauž nožēlu, ka Komisija tehnisku grūtību dēļ joprojām nespēj sniegt izsmeļošu grāmatvedības informāciju; atzīmē Komisijas atbildi, kurā norādīts, ka, “ieviešot jaunu grāmatvedības sistēmu no 2009. gada, tiks novērsti pašreizējie ierobežojumi” (gada pārskata par EAF 16. punkts); atzinīgi vērtē uzkrājumu grāmatvedības (ABAC) sistēmas ieviešanu EAF 2009. gada februārī;

               18.

               atzīmē Revīzijas palātas atkārtoti izteikto piezīmi par Komisijas statistiskās pieejas pamatotību, kas izmantota, aprēķinot paredzēto uzkrājumu izmaksām, kuras radušās pārskata periodā, bet par kurām gada beigās nav saņemti rēķini; turklāt norāda, ka šis uzkrājums lēsts EUR 2 087 000 000 apmērā, kas ir 83 % no kopējiem pasīviem (gada pārskata par EAF 17. punkts); aicina Komisiju arī turpmāk censties pielāgot un uzlabot savu pieeju;

         Pakārtoto darījumu likumība un pareizība

               19.

               atzīmē Komisijas un Revīzijas palātas atšķirīgo viedokli par finansēšanas nolīgumu “sagatavošanas” un “parakstīšanas” termiņu (gada pārskata par EAF 19. punkts); pauž nožēlu par tik neskaidru norādi budžeta izpildes apstiprinātājiestādei un aicina Komisiju to precizēt, lai visām pusēm – Komisijai un ĀKK valstīm – būtu vienota izpratne par “sagatavošanu”;

               20.

               norāda, ka Revīzijas palāta, pārbaudot darījumus, no attiecīgajām ANO organizācijām nevarēja iegūt pamatojuma dokumentus par diviem (no vienpadsmit atlasītajiem) maksājumiem; tāpēc prasa Komisijai nodrošināt, lai tiktu pilnībā ievērots Finanšu un administratīvais pamatnolīgums;

               21.

               norāda – pamatojoties uz veiktās revīzijas rezultātiem (gada pārskata par EAF 32.–47. punkts), Revīzijas palāta secina, ka pārraudzības un kontroles sistēmas, ko EuropeAid piemēro EAF, ir tikai “daļēji efektīvas” (gada pārskata par EAF 53. punkts);

               22.

               turklāt norāda, ka no deviņiem iekšējās kontroles mehānismiem centrālo dienestu līmenī seši ir efektīvi, divi ir daļēji efektīvi un viens mehānisms – uzraudzības apmeklējumu kvantitāte – ir neefektīvs un ka no pieciem iekšējās kontroles mehānismiem pārstāvniecību līmenī divi ir efektīvi un trīs ir tikai daļēji efektīvi (gada pārskata par EAF 3. tabula);

               23.

               atzīmē – Komisija uzskata, ka, “[ņ]emot vērā Komisijas rīcībā esošos finanšu resursus un cilvēkresursus, … ir ieviesusi kontroles sistēmas, kas sniedz pietiekamu drošību” (gada pārskata par EAF 53. punkts);

               24.

               uzskata, ka Komisija nav sniegusi pieņemamas atbildes, jo tā, šķiet, nevēlas pārskatīt pašas izveidotos mehānismus, un aicina Komisiju sīkāk precizēt jēdzienu “pietiekama drošība”, jo īpaši attiecībā uz kontroles mehānismu izmaksu un ieguvumu faktisko attiecību un faktisko kļūdu koeficientu, kā arī sniegt sīkāku iedalījumu, norādot, kuri papildu cilvēkresursi un finanšu resursi ir nepieciešami kontroles sistēmas uzlabošanai, lai Revīzijas palāta to kopumā varētu novērtēt kā “efektīvu”;

               25.

               norāda – Revīzijas palāta uzsver, ka pārraudzītāju vai revidentu veiktās pārbaudes nav bijušas pietiekamas, kas liecina par pārraudzības un kontroles sistēmu nepilnībām; tāpēc aicina Komisiju stiprināt kontroles mehānismus un jo īpaši izveidot sistēmu ārējās revīzijas ziņojumu izskatīšanai, lai pārbaudītu to kvalitāti;

         Budžeta atbalsta saistības un maksājumi

               26.

               norāda, ka piecās no 15 pārbaudītajām budžeta atbalsta saistībām Revīzijas palāta atklāja:

                           —

                           “būtiskus trūkumus budžeta iekšējā uzraudzībā, grāmatvedības sistēmās, publiskā iepirkuma vai korupcijas novēršanas pasākumos”,

                           —

                           ka “nopietnu pamatu bažām” rada savlaicīgi revidētu pārskatu trūkums un neefektīva ārējā kontrole,

                           —

                           ka budžeta atbalsta sniegšana šādos apstākļos rada “ļoti augstu uzticēšanās risku” (gada pārskata par EAF 26. punkts);

               27.

               uzsver – Revīzijas palāta uzskata, ka piecos gadījumos nav ievērotas Kotonū nolīguma prasības par pietiekami pārredzamu, atbildīgu un efektīvu publisko finanšu pārvaldību;

               28.

               atgādina – “uzticēšanās risks” nozīmē, ka pastāv šaubas par to, vai Eiropas nodokļu maksātāju nauda tiek izlietota tai paredzētajiem mērķiem, vai to izlieto lietderīgi un vai to atbilstoši iegrāmato;

               29.

               turklāt norāda – Komisija “nepiekrīt Revīzijas palātas novērtējumam”, jo uzskata, ka saistības ir uzņēmusies pēc “pietiekamas pozitīvas virzības novērtējuma PFM [publisko finanšu pārvaldības] sistēmās”, ka attiecīgās valstis pēc tam “ir turpinājušas uzrādīt virzību” un ir “saglabājušas tiesības arī turpmāk saņemt budžeta atbalstu” (gada pārskata par EAF 26. punkts);

               30.

               pauž nožēlu par šādu Komisijas atbildi, kas neliecina, ka tā apzinās Revīzijas palātas konstatēto faktu nopietnību (“nopietns pamats bažām”, “ļoti augsts uzticēšanās risks”); tādus nekonkrētus un ar faktiem nepamatotus izteikumus kā “pietiekams”, “virzība” un “saglabātas tiesības” šajā nopietnajā kontekstā uzskata par neatbilstīgiem, pat paviršiem;

               31.

               aicina Komisiju sniegt pierādījumus, ar kuriem tā pamatojusi savus secinājumus, un darīt to tā, lai būtu skaidrs, cik liela virzība ir panākta (no kurienes līdz kurienei) un kāpēc tieši šāda virzība ir uzskatīta par “pietiekamu”;

               32.

               norāda – septiņos no 33 pārbaudītajiem finansēšanas nolīgumiem Revīzijas palāta atklāja, ka finansēšanas nolīgumu noteikumi budžeta atbalstam bija nepilnīgi vai neskaidri, jo tie neietvēra vispārējos budžeta atbalsta nosacījumus vai neskaidri definēja metodi izmaksu summu aprēķināšanai, vai arī atsaucās uz saistībām, ko uzņēmusies valdība, nenosakot izpildes datumu un sekas gadījumā, ja šīs saistības nebūs izpildītas (gada pārskata par EAF 27. punkts); turklāt norāda, ka Komisija “centīsies turpināt uzlabot finansēšanas nolīgumu kvalitāti desmitā EAF ietvaros”;

               33.

               attiecībā uz budžeta atbalsta maksājumiem norāda, ka pakārtotajos darījumos “ir būtisks kļūdu skaits” (gada pārskata par EAF 52. punkta b) apakšpunkts) šādu iemeslu dēļ:

                           —

                           izmaksājamās summas aprēķinātas, balstoties uz pozitīvu secinājumu par publisko finanšu pārvaldības attīstību, kas neatbilst attiecīgā stāvokļa novērtējumam,

                           —

                           izmantota finansēšanas nolīgumā neparedzēta aprēķinu metode,

                           —

                           maksājumi bija veikti, lai gan atjaunināti ziņojumi par publisko finanšu pārvaldību nebija pieejami (gada pārskata par EAF 28. punkts);

               34.

               atzīmē arī šādus Revīzijas palātas konstatējumus par sešiem no 30 pārbaudītajiem maksājumiem:

                           —

                           Komisija strukturētā un oficiālā veidā neparādīja, vai maksājumu nosacījumi attiecībā uz publisko finanšu pārvaldību bija ievēroti,

                           —

                           attīstības novērtējums bijis nepamatoti optimistisks vai balstīts uz novecojušu vai neatbilstīgu informāciju,

                           —

                           secinājumi nebija pamatoti ar saistīto informāciju,

                           —

                           bijusi paļāvība uz nākotni, nevis uz notikušo,

                           —

                           bijis kļūdains rādītāju novērtējums (gada pārskata par EAF 29. punkts);

               35.

               atzīmē Komisijas atbildi, saskaņā ar kuru “Komisija izsver notikušo virzību, politisko apņemšanos veikt reformas un atlikušās problemātiskās jomas, lai nonāktu līdz informētam lēmumam” (Komisijas atbilde uz gada pārskata par EAF 29. punktu);

               36.

               pauž satraukumu par Revīzijas palātas konstatējumiem, taču vēl vairāk par Komisijas atbildēm, kuras liecina, ka Komisija ļoti nelabprāt sniedz informāciju, ar ko tā ir pamatojusi savus lēmumus par budžeta atbalstu;

         Efektīva parlamentārā uzraudzība

               37.

               uzskata, ka lēmums par budžeta atbalsta kā attīstības palīdzības instrumenta izmantošanu ir tikai un vienīgi izpildvaras iestādes kompetencē un ka budžeta atbalsta darbībām nebūtu vajadzīgs Parlamenta iepriekšējs apstiprinājums;

               38.

               norāda, ka Parlamentam, vērtējot budžeta atbalstu, būtu jāpievērš uzmanība ne vien riskiem, bet arī ieguvumiem, kā arī alternatīvu atbalsta sniegšanas veidu riskiem un ieguvumiem; turklāt norāda, ka tradicionālās, vairākus gadu desmitus izmantotās projektu īstenošanas metodes nav devušas gaidītos rezultātus;

               39.

               uzskata, ka parlamentārās uzraudzības galīgais mērķis ir sasniegt atbalsta efektivitāti, t. i., atbalsta efektīvu, ekonomisku, tiesisku un pareizu izmantošanu ilgtspējīgas attīstības nodrošināšanai, un ka budžeta atbalsta uzraudzība ir daļa no Parlamenta vispārējiem centieniem uzraudzīt attīstības izdevumu efektivitāti un rezultātus kopumā;

               40.

               pauž nožēlu, ka tam nav pietiekamas, noderīgas, skaidras un ticamas informācijas, kas vajadzīga, lai efektīvi veiktu budžeta atbalsta rezultātu uzraudzību;

               41.

               prasa beigt īstenot iepriekšējo secīgu EAF sistēmu, pilnībā konsolidējot ES un ĀKK sadarbības finansējumu ES budžetā, lai nodrošinātu saskaņā ar EAF piešķirto līdzekļu parlamentāro uzraudzību;

         Gada pārskats par budžeta atbalsta izmantošanu

               42.

               aicina Komisiju sagatavot gada pārskatu par budžeta atbalsta izmantošanu – un aicina Budžeta kontroles komiteju sagatavot patstāvīgu ziņojumu par šo gada pārskatu –, sniedzot noderīgu, skaidru, ticamu, analītisku un vērtējošu, nevis tikai aprakstošu, informāciju par šādiem elementiem:

                           —

                           plānotais un izmaksātais budžeta atbalsts,

                           —

                           līdzekļu devēju mērķos un valstu stratēģijās paredzēto rezultātu sasniegšana,

                           —

                           papildu apstākļu pastāvēšana un to kvalitāte,

                           —

                           dialoga efektivitāte, situācija līdzekļu devēju rīcības saskaņošanas jomā, papildus palielinātā veiktspēja un šādas veiktspējas palielināšanas sekas,

                           —

                           īstenotie uzlabojumi valstu sistēmās,

                           —

                           atbildīgās iestādes, publisko finanšu pārvaldības iestādes, uzraudzības un vērtēšanas iestādes,

                           —

                           nepareizu izdevumu summa un likme,

                           —

                           gan sistēmisku, gan citu pārbaužu un revīziju rezultātā atklāto pārkāpumu veidu analīze,

                           —

                           veiktie korektīvie pasākumi;

               43.

               turklāt aicina Komisiju ar vislielāko precizitāti noteikt valstis vai problēmas budžeta atbalsta īstenošanas procesā, kurām būtu vērts pievērst īpašu Parlamenta uzmanību, lai nodrošinātu līdzekļu devēju lielāku atbildību;

               44.

               turklāt aicina Komisiju ieviest šāda riska ikgadēju novērtējumu;

         Riska novērtējums un pārvaldība

               45.

               norāda – līdzekļu piešķiršana ar vāju jaunattīstības valstu sistēmu starpniecību rada risku, ka tie tiks nelietderīgi izmantoti un izšķērdēti, un tāpēc ir absolūti nepieciešams vispusīgs uzticēšanās riska novērtējums, pirms tiek sākta budžeta atbalsta programmu īstenošana;

               46.

               atgādina, ka Komisija neizmanto sistēmu, kurā riska novērtējuma rezultāts ir skaidri noteikts vērtību slieksnis, kas obligāti jāsasniedz, lai tiktu piešķirts budžeta atbalsts, bet gan “dinamisko pieeju”, kuru īstenojot ir daudz lielāka rīcības brīvība;

               47.

               uzskata, ka daudz lielāka rīcības brīvība, pieņemot “dinamiskās pieejas” lēmumus par budžeta atbalstu, ir jālīdzsvaro ar tikpat lielu pārredzamību; tādēļ aicina Komisiju sniegt Parlamenta Budžeta kontroles komitejai un Attīstības komitejai informāciju, ar ko tā pamato savus novērtējumus;

               48.

                  jo īpaši gaida, ka saņems precīzu informāciju par Komisijas veiktajiem valdības sistēmu riska novērtējumiem un analīzi jaunattīstības valstīs, tās viedokli par to, cik nozīmīgas ir sistēmu nepilnības attiecībā uz iespējamu atbalsta nelietderīgu izmantošanu un izšķērdēšanu, un šo faktoru aplēses, cik vien iespējams skaitliskā izteiksmē, kā arī informāciju par pasākumiem, kas veikti vai kas vēl jāveic, lai mazinātu konstatētos riskus;

         Retorika vai realitāte

               49.

               atzīmē, ka atbildīgais Komisijas loceklis Louis Michel brošūrā ar nosaukumu “Budžeta atbalsts – savstarpējas uzticības jautājums” (12) apgalvo, ka “budžeta atbalsts, un aizvien lielāks, ir vienīgā atbilde. Šī iemesla dēļ esmu nolēmis budžeta atbalsta daļu mūsu finansējumā palielināt no 20 % līdz 50 %”;

               50.

               aicina Komisiju pārskatīt savas ieceres līdz retoriku tiek aizstāta ar realitāti un neapgāžamiem pierādījumiem, kas parāda, cik lielā mērā budžeta atbalsts ir bijis lietderīgāks par citiem palīdzības instrumentiem vai ir ietekmējis zemu ienākumu radīto nabadzību;

               51.

               atzīmē Komisijas locekļa Louis Michel2009. gada 9. janvāra vēstuli ar paskaidrojumu (DR/amw/S(08)0418) Eiropas Revīzijas palātas loceklim Jacek Uczkiewicz, kuras kopija nosūtīta Budžeta kontroles komitejas priekšsēdētājam Herbert Bösch un kurā komisārs norāda:

                           —

                           “ir iespējas atbilstīgi ERP apsvērumiem uzlabot veidu, kādā Komisija sagatavo un īsteno budžeta atbalsta programmas, šajā nolūkā īstenojot pārredzamāku, strukturētāku un oficiālāku pieeju”, un

                           —

                           “ir iespējas sistemātiskāk pievērst uzmanību riska pārvaldībai un apsvērt attiecīgus aizsardzības pasākumus vai nosacījumus” (9. lpp. vēstulei pievienotajā paskaidrojumā “Atbilde uz Eiropas Revīzijas palātas priekšlikumu piemērot publisko finanšu pārvaldības pamatprasības, nosakot tiesības saņemt budžeta atbalstu”);

               52.

               atzinīgi vērtē to, ka Komisija ir pieņēmusi Revīzijas palātas apsvērumus, kā arī atzinīgi vērtē arī Komisijas ieceres, un gaida informāciju par šīs “uzlabotās pieejas” sīku struktūru un īstenošanu (ibidem 1. lpp.);

         Eiropas Revīzijas palāta

               53.

               aicina Revīzijas palātu informēt Parlamentu par Komisijas īstenotā riska novērtējuma un pārvaldības kvalitāti, un atzinīgi vērtētu vairāk izpildes revīziju, ko veic, lai novērtētu attīstības izdevumu rezultātus kopumā un jo īpaši budžeta atbalstu;

         Saņēmējvalstu parlamenti

               54.

               aicina Budžeta kontroles komiteju izveidot tiešus kontaktus ar tādām pašām komitejām izvēlēto saņēmējvalstu parlamentos, lai veicinātu un atbalstītu to nozīmīgo darbību, nodrošinot atbalsta efektivitāti ar parlamentārās uzraudzības palīdzību;

               55.

               mudina Komisiju par prioritāti noteikt atbalstu partnervalstīm to centienos izstrādāt parlamentāru kontroli un revīzijas iespējas, it īpaši gadījumos, kad palīdzību sniedz kā budžeta atbalstu, un aicina Komisiju regulāri ziņot par panākumiem;

               56.

               uzskata, ka partnervalstu parlamentu, pilsoniskās sabiedrības un vietējo varas iestāžu līdzdalība ir obligāts priekšnoteikums, lai nodrošinātu patiesu ieinteresētību šajā procesā; mudina Komisiju darīt visu iespējamo, lai uzlabotu dialogu ar šīm institūcijām dažādos plānošanas posmos;

         ĀKK valstu līdzdalība

               57.

               ir noraizējies par “ĀKK valstu iesaistes trūkum[u]” EAF izdevumu efektīvas kontroles nodrošināšanas procesā un pauž vilšanos par to, ka pārstāvniecības “tikai daļēji var paļauties uz valsts kredītrīkotāju administrāciju veiktajām pārbaudēm” (gada pārskata par EAF 36. punkts);

               58.

               norāda, ka valsts kredītrīkotājiem obligāti jābūt ĀKK valstīs, bet RELEX jaunattīstības valstīs tādu nav; aicina Komisiju informēt Parlamentu par EAF pieejas priekšrocībām un trūkumiem un novērtēt labāko praksi visās ĀKK valstīs, lai uzlabotu valsts kredītrīkotāju administrāciju īstenoto kontroli pār EAF līdzekļu izlietojumu;

               59.

               turklāt norāda, ka “pārstāvniecības regulāri ziņo”EuropeAid centrālajiem dienestiem par “resursu nepietiekamību valsts kredītrīkotāju administrācijās” un “ierobežoto darbinieku skaitu” (gada pārskata par EAF 41. punkts); aicina Komisiju informēt Parlamentu par atbildēm, kas pārstāvniecībām sniegtas šajā jautājumā;

         Cilvēkresursi

               60.

               atzīmē, ka saskaņā ar Revīzijas palātas apsvērumiem Komisijas darbinieku skaits samazinās, salīdzinot ar līdzekļiem, par kuriem uzņemtas saistības, un nav paredzēts ievērojams darbinieku skaita pieaugums, lai arī saskaņā ar desmito EAF ir plānots būtisks saistību palielinājums (gada pārskata par EAF 33. punkts);

               61.

               pilnībā piekrīt Revīzijas palātai, ka “pastāv risks, ka darbinieku trūkums vai to neadekvāts sadalījums, vai arī īpašu prasmju un zināšanu trūkums var ietekmēt kontroles, apstiprinājuma pārbaužu un uzraudzības kvalitāti” (gada pārskata par EAF 33. punkts);

               62.

               aicina Komisiju paskaidrot, kā tā ir iecerējusi novērst saspīlējumu vai pat pretrunu starp vajadzību pēc papildu cilvēkresursiem pārstāvniecībās un Komisijas apņemšanos “uzturēt stabilu nodrošinājumu ar personālu, tiklīdz būs pieņemti visi ar paplašināšanos saistītie darbinieki, nepieprasot jaunas amata vietas laikposmam no 2009. līdz 2013. gadam”, un “nodrošināt ar vajadzīgo personālu jaunas amata vietas galvenajās politikas jomās, tikai un vienīgi pārceļot darbiniekus citā amatā tajā pašā nodaļā vai no vienas nodaļas uz citu” (13);

               63.

               uzskata, ka papildu cilvēkresursus varētu iegūt, atceļot dalīto atbildību par attīstības jomu starp Ārējo sakaru (RELEX) ģenerāldirektorātu un Attīstības (DEV) ģenerāldirektorātu; aicina pašreizējo Komisiju veikt vajadzīgos pasākumus, lai veicinātu šo reorganizāciju jaunās Komisijas sastāvā; uzskata, ka pašreizējais darba sadalījums attīstības sadarbības jomā starp DEV un RELEX ģenerāldirektorātiem neļauj Komisijai pilnībā iesaistīties starptautiskos centienos veicināt attīstības konsekvenci un palīdzības efektivitāti; turklāt aicina Komisiju nodrošināt, lai attīstība sadarbības jomā viennozīmīgi būtu veltīta galvenajam mērķim – nabadzības izskaušanai;

               64.

               aicina Komisiju veikt vajadzīgos pasākumus, lai palielinātu EAF pārvaldības un kontroles struktūru darbinieku skaitu, ņemot vērā, ka ir paredzēts lielāks saistību apjoms saskaņā ar 10. EAF;

         Piezīmes par Revīzijas palātas secinājumiem un ieteikumiem

               65.

               ar gandarījumu atzīmē, ka Revīzijas palāta ir atzinīgi novērtējusi EuropeAid centienus izstrādāt kontroles stratēģiju; uzskata, ka efektīvas kontroles stratēģijas mērķis ir novērst kļūdas ex-ante, nevis galvenokārt atgūt nepareizi izmaksātos līdzekļus ex-post; aicina Komisiju turpināt kontroles stratēģijas izveidi, ņemot vērā šo pieeju, kas ir budžeta izpildes apstiprinātājiestādes prioritāte;

               66.

               pilnībā piekrīt Revīzijas palātas ieteikumiem, kas izklāstīti gada pārskata par EAF 55. punkta a)–g) apakšpunktā un 56. punkta a)–f) apakšpunktā; jo īpaši pievērš Komisijas uzmanību 56. punkta a) apakšpunktā izklāstītajam ieteikumam, ka
               “pirms budžeta atbalsta piešķiršanas jābūt atbilstībai Kotonū nolīgumam, kas jāvērtē pret pamatprasībām, piemēram, savlaicīgi publicētu un revidētu pārskatu pieejamību”,
               un ieteikumam 56. punkta d) apakšpunktā, ka:
               “pirms budžeta atbalsta programmas sākšanas EuropeAid jānodrošina, lai būtu skaidrs un pabeigts publisko finanšu pārvaldības vērtējums un saņēmējvalstij būtu ticama un atbilstoša reformu programma ar mērķi novērst visas būtiskās nepilnības paredzamā laika grafikā”;
               tāpēc aicina Komisiju piešķirt budžeta atbalstu tikai tad, ja publisko finanšu pārvaldība ir pietiekami pārredzama, atbildīga un efektīva vai vismaz tāda varētu būt, īsā laikposmā īstenojot reformu programmu; turklāt norāda, ka konkrētas nozares finansēšanas režīma izvēlei vajadzētu būt tieši saistītai ar tā efektivitāti šajā konkrētajā jomā;

               67.

               aicina Komisiju piešķirt prioritāti šo ieteikumu ātrai īstenošanai, kuriem budžeta izpildes apstiprinātājiestāde piešķir īpašu nozīmi, jo precīzi un apstiprināti ierobežojumi izpildes rīcības brīvībai ir obligāts priekšnoteikums nozīmīgai parlamentārajai uzraudzībai;

         Jauna pieeja jaunai situācijai

               68.

               uzsver, ka Komisija (un citi līdzekļu devēji) nespēj tieši kontrolēt to, kā saņēmējvalsts izlieto budžeta atbalsta veidā piešķirtos līdzekļus, jo tās ir attiecīgās saņēmējvalsts suverēnās tiesības – pārvaldīt savu budžetu saskaņā ar pašas definētiem noteikumiem un valsts budžeta procedūrām;

               69.

               atgādina, ka publiskā sektora finanšu pārvaldība, iekšējā kontrole un ārējās revīzijas funkcijas dažās saņēmējvalstīs bieži vien nav pietiekami ticamas, lai nodrošinātu, ka līdzekļu devēju piešķirtais finansējums tiek atbilstīgi pārvaldīts un izlietots paredzētajiem mērķiem;

               70.

               uzskata – ņemot vērā, ka aizvien vairāk uzmanības tiek pievērsts atbildības jautājumiem un līdzekļu devēju valstu nodokļu maksātāji ir aizvien vairāk ieinteresēti redzēt konkrētus attīstības palīdzības rezultātus, Komisija pati ir ieinteresēta apzināties riskus, ko tā uzņemas, piešķirot budžeta atbalstu, un darīt tos zināmus arī budžeta izpildes apstiprinātājiestādei, kuras pakļautībā tā darbojas;

               71.

               turklāt uzskata, ka Komisijai būtu jāinformē saņēmējvalstu administrācijas par saviem atbildības pienākumiem un jāprasa, lai tie, kuri nodrošina līdzekļu pārvaldību nākamajos posmos, pildītu līdzīgus pienākumus;

         Valsts paziņojums par informācijas sniegšanu

               72.

               tāpēc uzskata, ka attīstības palīdzība kopumā un jo īpaši budžeta atbalsts būtu jāpiesaista ex-ante paziņojumam par informācijas sniegšanu, kuru sagatavotu saņēmējvalsts valdība un parakstītu tās finanšu ministrs un kurš attiektos uz konkrēti izvēlētiem jautājumiem, kas skar saņēmējvalsts pārvaldības un atbildības struktūru;

               73.

               ir pārliecināts, ka pašas saņēmējvalsts veikts kontroles nepilnību novērtējums un to izpratne nodrošinās spēcīgāku motivāciju uzlabojumiem nekā revīzijas un kontroles mehānismi, ko šai valstij piemēro kādas citas valsts iestāde;

               74.

               uzskata, ka valsts paziņojums par informācijas sniegšanu veicinās pārredzamību un atbildību un sniegs starptautiskajiem līdzekļu devējiem vērtīgu informāciju, lai tie varētu pamatoti spriest par to, cik kopumā pārredzama un ticama ir saņēmējvalsts pārvaldības un atbildības struktūra;

               75.

               aicina Komisiju uzņemties iniciatīvu un iesniegt šo priekšlikumu citiem starptautiskajiem līdzekļu devējiem, sevišķi Pasaules Bankai, lai, vienojoties ar pārējiem līdzekļu devējiem, izstrādātu un īstenotu šādu instrumentu; uzsver, ka īpaša uzmanība būs jāpievērš tam, kādi sodi piemērojami par tīši maldinošiem šādiem paziņojumiem;

               76.

               aicina Komisiju informēt Parlamentu par iespējamo šādu sarunu grafiku;

         EAF budžeta iekļaušana Eiropas Savienības vispārējā budžetā

               77.

               atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos, “apspriežot nākamo finanšu shēmu, vēlreiz izskatīt priekšlikumu par EAF pilnīgu iekļaušanu vispārējā budžetā” (14); aicina Komisiju pastāvīgi sniegt Parlamenta Budžeta kontroles komitejai izsmeļošu informāciju par šīs iniciatīvas sagatavošanu;

               78.

               vēlreiz pauž atbalstu EAF iekļaušanai Eiropas Savienības vispārējā budžetā, uzskatot, ka tādējādi varēs veicināt EAF saskanību, pārredzamību un efektivitāti un stiprināt to uzraudzības sistēmu;

         Parlamentārās uzraudzības piemērošana instrumentam

               79.

               uzskata, ka Parlamenta pienākums attiecībā uz budžeta atbalstu ir prasīt atbildību no Komisijas par izdevumu rezultātiem un ka budžeta atbalsts ir palīdzības instruments, kuram vajadzīga parlamentārās uzraudzības paradigmas maiņa, ieguldījumu kontroli aizstājot ar rezultātu un faktiski padarītā pārbaudi;

               80.

               uzskata, ka Parlamentam ir obligāti jāpilnveido sava pašreizējā darba metode, lai to sasniegtu; uzskata, ka Budžeta kontroles komitejas izveidota Budžeta atbalsta uzraudzības apakškomiteja būtu efektīvs instruments, lai nodrošinātu, ka palīdzības atbalsta izdevumi dod labumu saņēmējvalsts iedzīvotājiem un ka palīdzības izdevumiem paredzētie nodokļu maksātāju līdzekļi netiek piešķirti nepamatoti;

         Ieguldījumu mehānisms

               81.

               atgādina, ka 20.–24. punktā 2008. gada 22. aprīļa rezolūcijā par sestā, septītā, astotā un devītā Eiropas Attīstības fonda 2006. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu (15), Parlaments pauda bažas par to, ka uz Eiropas Investīciju bankas (EIB) pārvaldīto ieguldījumu mehānismu neattiecas budžeta izpildes apstiprinājuma procedūra; turklāt atgādina, ka EAF resursi ir publiskie līdzekļi, kurus nodrošina Eiropas nodokļu maksātāji, nevis finanšu tirgi;

               82.

               tāpat kā Revīzijas palāta savā Atzinumā Nr. 9/2007 attiecībā uz priekšlikumu Padomes regulai par Finanšu regulu, ko piemēro desmitajam Eiropas Attīstības fondam (16), pauž nožēlu, ka ir izveidotas divas atsevišķas pārvaldības jomas, kas ierobežo Parlamentam uzticētās budžeta izpildes apstiprinājuma procedūras tvērumu, rada vajadzību pēc papildu koordinācijas starp Komisiju un EIB un kā dēļ ir grūti gūt pilnīgu priekšstatu par sasniegtajiem rezultātiem;

               83.

               norāda, ka EIB gada ziņojumā par ieguldījumu mehānisma īstenošanu ietverta galvenokārt finansiāla informācija un ļoti maz sniegta – vai vispār nav sniegta – informācija par dažādu finansēto programmu rezultātiem;

               84.

               aicina EIB ziņojumos galveno uzmanību pievērst rezultātiem un sniegt pilnīgu, būtisku un objektīvu informāciju par faktiski padarīto, noteiktajiem mērķiem, sasniegtajiem mērķiem un iespējamo noviržu iemesliem, kā arī par veiktajiem novērtējumiem un sniegt novērtējuma rezultātu kopsavilkumu;

               85.

               uzsver, ka ĀKK valstīs EIB darbojas saskaņā ar Kotonū nolīgumu, kura galvenais mērķis ir izskaust nabadzību un veicināt ilgtspējīgu attīstību, un ka tādēļ tai šie mērķi ir saistoši attiecībā uz šo valstu kreditēšanas politiku;

               86.

               aicina Komisiju informēt Parlamentu par konkrētām procedūrām, ko tā kopīgi ar EIB ir izveidojusi, lai koordinētu abu iestāžu centienus sasniegt ES mērķus attīstības jomā, kā arī informēt par šo procedūru efektivitāti;

               87.

               ir noraizējies par to, ka ir izveidojies priekšstats – no visām struktūrām, kurām uzticēta ES politikas stratēģiju īstenošana, un publiskajām finanšu iestādēm EIB ir iestāde, kas ir vismazāk pārredzama, vismazāk atbildīga un vismazāk pakļauta demokrātiskai kontrolei;

               88.

               aicina EIB, Eiropas Savienības un tās vērtību interesēs un lai uzlabotu sabiedrības priekšstatu par EIB kā iestādi, iesniegt pierādījumus, kas apliecina:

                           —

                           kā tā nodrošina atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulai (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (17) un 1998. gada 25. jūnija Orhūsas konvencijai par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem,

                           —

                           kā tā nodrošina atbilstību globālajām ES saistībām attīstības jomā un citu daudzpusējo attīstības banku noteiktajiem standartiem,

                           —

                           kā tās finansējums kapitālietilpīgiem projektiem ieguves rūpniecības nozarēs palīdz cīnīties pret nabadzību,

                           —

                           pamatnostādnes, ko tā sagatavojusi ieguldījumiem enerģētikas, mežsaimniecības, transporta, ūdenssaimniecības un notekūdeņu apsaimniekošanas nozarēs, un kā lēmumi, ko tā pieņēmusi attiecībā uz ieguldījumiem, pilnībā atbilst šīm pamatnostādnēm,

                           —

                           ka tai pietiek tikai ar dažiem pastāvīgi nodarbinātiem vides ekspertiem, kuru pienākums ir pārskatīt visu tās kredītportfeli un nodrošināt atbilstību attiecīgajām politikas jomām,

                           —

                           ka tai ir efektīvs sūdzību izskatīšanas mehānisms, ko var izmantot attiecīgu darbību skartie iedzīvotāji un kam vajadzētu būt pieejamam arī ārpuskopienas valstu iedzīvotājiem,

                           —

                           ka tā veikusi efektīvus pasākumus, lai apkarotu korupciju un naudas atmazgāšanu,

                           —

                           ka ir pieņemti kritēriji privātā sektora kreditēšanai, kas nav finanšu pamatstandarti, un ka ir izveidots izsmeļošs privātā sektora kreditēšanai piešķirto līdzekļu galīgo saņēmēju saraksts;

               89.

               aicina Komisiju rūpīgi sekot ieguldījumu mehānisma īstenošanas procesam, lai garantētu, ka tiek sasniegti tam kā attīstības instrumentam noteiktais mērķis, un par saviem secinājumiem regulāri informēt Budžeta kontroles komiteju;

               90.

               aicina Budžeta kontroles komiteju veikt stingrākus pasākumus attiecībā uz EIB finansiālās darbības kontroli, par ko šī komiteja ir pilnībā atbildīga saskaņā ar Reglamenta VI pielikuma V nodaļas 3. punktu.

      (1)  OV C 286, 10.11.2008., 273. lpp.

      (2)  OV C 277, 31.10.2008., 243. lpp.

      (3)  OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.

      (4)  OV L 287, 28.10.2005., 1. lpp.

      (5)  OV L 314, 30.11.2001., 1. lpp. un OV L 324, 7.12.2001., 1. lpp.

      (6)  OV L 109, 26.4.2007., 33. lpp.

      (7)  OV L 156, 29.5.1998., 108. lpp.

      (8)  OV L 317, 15.12.2000., 355. lpp.

      (9)  OV L 191, 7.7.1998., 53. lpp.

      (10)  OV L 83, 1.4.2003., 1. lpp.

      (11)  Komisijas deklarācija par DCI 5. pantu, Komisijas 2006. gada 24. oktobra paziņojuma Eiropas Parlamentam (COM(2006) 0628) pielikums.

      (12)  ISBN 978-92-79-10115-1, sk. http://ec.europa.eu/commission_barroso/michel/Policy/key_documents/docs/NH8108406ENC_web.pdf

      (13)  Komisijas ziņojums. Komisijas plānošana un optimālāka izmantošana ES prioritāšu īstenošanai (SEC(2007) 0530), 3. lpp., sk. http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2004_2009/documents/dv/sec_2007_5/sec_2007_530.pdf

      (14)  Komisijas dienestu darba dokuments (SEC(2008) 2579). Pielikums Komisijas ziņojumam Eiropas Parlamentam par paveikto darbu attiecībā uz lēmumiem par 2006. gada budžeta izpildes apstiprinājumu, 86. lpp.

      (15)  OV L 88, 31.3.2009., 253. lpp.

      (16)  OV C 23, 28.1.2008., 3. lpp.

      (17)  OV L 145, 31.5.2001., 43. lpp.


title: Komisijas Lēmums (ES) 2015/877 (2015. gada 4. jūnijs), ar ko groza Lēmumus 2009/568/EK, 2011/333/ES, 2011/381/ES, 2012/448/ES un 2012/481/ES, lai pagarinātu ekoloģisko kritēriju spēkā esības termiņu ES ekomarķējuma piešķiršanai dažiem ražojumiem (izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 3641) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               6.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 142/32

         KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2015/877
   (2015. gada 4. jūnijs),
   ar ko groza Lēmumus 2009/568/EK, 2011/333/ES, 2011/381/ES, 2012/448/ES un 2012/481/ES, lai pagarinātu ekoloģisko kritēriju spēkā esības termiņu ES ekomarķējuma piešķiršanai dažiem ražojumiem

         (izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 3641)

   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Regulu (EK) Nr. 66/2010 par ES ekomarķējumu (1) un jo īpaši tās 8. panta 3. punkta c) apakšpunktu,
   apspriedusies ar Eiropas Savienības Ekomarķējuma komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas Lēmums 2009/568/EK (2) zaudē spēku 2015. gada 30. jūnijā.

               (2)

               Komisijas Lēmums 2011/333/ES (3) zaudē spēku 2015. gada 7. jūnijā.

               (3)

               Komisijas Lēmums 2011/381/ES (4) zaudē spēku 2015. gada 24. jūnijā.

               (4)

               Komisijas Lēmums 2012/448/ES (5) zaudē spēku 2015. gada 12. jūlijā.

               (5)

               Komisijas Lēmums 2012/481/ES (6) zaudē spēku 2015. gada 16. augustā.

               (6)

               Ir novērtēts, cik aktuāli un atbilstoši ir pašreizējie ekoloģiskie kritēriji un saistītās vērtēšanas un verifikācijas prasības, kas noteiktas Lēmumos 2009/568/EK, 2011/333/ES, 2011/381/ES, 2012/448/ES un 2012/481/ES. Tā kā šajos lēmumos izklāstīto pašreizējo ekoloģisko kritēriju un saistīto vērtēšanas un verifikācijas prasību izskatīšana sāksies 2015. gadā, ir pamats pagarināt šo ekoloģisko kritēriju un saistīto vērtēšanas un verifikācijas prasību spēkā esību līdz 2018. gada 31. decembrim.

               (7)

               Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza Lēmumi 2009/568/EK, 2011/333/ES, 2011/381/ES, 2012/448/ES un 2012/481/ES.

               (8)

               Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kura izveidota saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 66/2010 16. pantu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Lēmuma 2009/568/EK 3. pantu aizstāj ar šādu:

      “3. pants
      Uz ražojumu grupu “salvešpapīrs” attiecināmie ekoloģiskie kritēriji un ar tiem saistītās vērtēšanas un verifikācijas prasības ir spēkā līdz 2018. gada 31. decembrim.”

   2. pants
   Lēmuma 2011/333/ES 4. pantu aizstāj ar šādu:

      “4. pants
      Produktu grupas “kopēšanas un zīmēšanas papīrs” ekoloģiskie kritēriji un ar to saistītās novērtēšanas un verifikācijas prasības ir spēkā līdz 2018. gada 31. decembrim.”

   3. pants
   Lēmuma 2011/381/ES 4. pantu aizstāj ar šādu:

      “4. pants
      Ekoloģiskie kritēriji produktu grupai “lubrikanti” un ar tiem saistītās novērtēšanas un verifikācijas prasības ir spēkā līdz 2018. gada 31. decembrim.”

   4. pants
   Lēmuma 2012/448/ES 4. pantu aizstāj ar šādu:

      “4. pants
      Produktu grupas “avīžpapīrs” ekoloģiskie kritēriji un ar to saistītās novērtēšanas un verifikācijas prasības ir spēkā līdz 2018. gada 31. decembrim.”

   5. pants
   Lēmuma 2012/481/ES 4. pantu aizstāj ar šādu:

      “4. pants
      Produktu grupas “apdrukāts papīrs” ekoloģiskie kritēriji un ar to saistītās novērtēšanas un verifikācijas prasības ir spēkā līdz 2018. gada 31. decembrim.”

   6. pants
   Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2015. gada 4. jūnijā

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Karmenu VELLA

      (1)  OV L 27, 30.1.2010., 1. lpp.

      (2)  Komisijas 2009. gada 9. jūlija Lēmums 2009/568/EK par ekoloģiskajiem kritērijiem Kopienas ekomarķējuma piešķiršanai kempinga pakalpojumiem (OV L 197, 29.7.2009., 87. lpp.).

      (3)  Komisijas 2011. gada 7. jūnija Lēmums 2011/333/ES par ekoloģiskajiem kritērijiem ES ekomarķējuma piešķiršanai kopēšanas un zīmēšanas papīram (OV L 149, 8.6.2011., 12. lpp.).

      (4)  Komisijas 2011. gada 24. jūnija Lēmums 2011/381/ES par ekoloģisko kritēriju noteikšanu ES ekomarķējuma piešķiršanai lubrikantiem (OV L 169, 29.6.2011., 28. lpp.).

      (5)  Komisijas 2012. gada 12. jūlija Lēmums 2012/448/ES par ekoloģiskajiem kritērijiem ES ekomarķējuma piešķiršanai avīžpapīram (OV L 202, 28.7.2012., 26. lpp.).

      (6)  Komisijas 2012. gada 16. augusta Lēmums 2012/481/ES par ekoloģiskajiem kritērijiem ES ekomarķējuma piešķiršanai apdrukātam papīram (OV L 223, 21.8.2012., 55. lpp.).