title: Komisijas Lēmums (ES) 2015/1827 (2015. gada 23. marts) par valsts atbalstu SA.28876 (12/C) (ex CP 202/09), ko Grieķija īstenojusi attiecībā uz Piraeus Container Terminal S.A. un Cosco Pacific Limited (izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 66) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               15.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 269/93

         KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2015/1827
   (2015. gada 23. marts)
   par valsts atbalstu SA.28876 (12/C) (ex CP 202/09), ko Grieķija īstenojusi attiecībā uz Piraeus Container Terminal S.A. un Cosco Pacific Limited

         (izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 66)

   (Autentisks ir tikai teksts grieķu valodā)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
   uzaicinājusi ieinteresētās personas iesniegt savas piezīmes atbilstīgi 6. pantam Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (1), un ņemot vērā no Grieķijas un no Piraeus Container Terminal S.A. saņemtās piezīmes,
   tā kā:
   1.   PROCEDŪRA

               (1)

               Pirejas prefekts 2009. gada 30. aprīļa vēstulē Komisijai iesniedza sūdzību, kurā apgalvoja, ka Grieķijas valsts ir piešķīrusi nelikumīgu valsts atbalstu jaunajam Pirejas ostas daļas koncesijas turētājam Piraeus Container Terminal S.A. (“PCT”), kas ir COSCO Pacific Limited (“COSCO”) īpaša nolūka meitasuzņēmums. Iespējamais atbalsts tika piešķirts kā atbrīvojumi no nodokļiem un labvēlīgi noteikumi, kas tika iekļauti koncesijas līgumā pēc piedāvājumu konkursa.

               (2)

               Grieķijas Ostu strādnieku federācija 2009. gada 7. maijā nosūtīja vēstuli (2), kurā informēja Komisiju par iespējamiem nodokļu atvieglojumiem, ko Grieķijas valsts piešķīrusi PCT. 2009. gada 31. augusta vēstulē Grieķijas Ostu strādnieku federācija apstiprināja, ka tās sākotnējā vēstule ir uzskatāma par sūdzību, un apgalvoja, ka atbalsts tika piešķirts nodokļu atvieglojumu veidā, kā arī koncesijas līgumā iekļautu labvēlīgu noteikumu veidā.

               (3)

               Starptautiskā Ostu strādnieku padome 2009. gada 23. septembra vēstulē (3) iesniedza sūdzību, kurā bija sīki aprakstīti pasākumi, kuri, iespējams, veidoja valsts atbalstu.

               (4)

               Komisija 2009. gada 14. oktobra vēstulē lūdza Grieķiju sniegt informāciju par iespējamajiem valsts atbalsta pasākumiem. Grieķijas iestādes 2009. gada 12. novembra vēstulē lūdza piešķirt termiņa pagarinājumu atbildes sniegšanai, kam Komisija piekrita 2009. gada 18. novembra vēstulē. Komisija 2010. gada 3. februārī nosūtīja atgādinājumu par šo lūgumu, un 2010. gada 23. februārī Grieķijas iestādes atbildēja uz šo informācijas pieprasījumu.

               (5)

               Komisijas dienesti 2010. gada 5. maijā tikās ar Grieķijas iestāžu pārstāvjiem, lai apspriestu papildu skaidrojumus.

               (6)

               Komisija 2010. gada 27. oktobra vēstulē Grieķijas iestādēm lūdza sniegt papildu informāciju. Grieķijas iestādes 2011. gada 18. novembra vēstulē lūdza piešķirt termiņa pagarinājumu, kam Komisija piekrita 2011. gada 2. decembra vēstulē. Grieķijas iestādes uz šo informācijas pieprasījumu atbildēja 2011. gada 8. februārī.

               (7)

               Komisija 2012. gada 11. jūlija vēstulē (4) informēja Grieķiju par savu lēmumu, ka atšķirības starp koncesijas līgumu un līguma paziņojumu, kā arī fiskālais pasākums saistībā ar atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa par precēm, būvdarbiem un pakalpojumiem, kas sniegti PCT ārpus Grieķijas, neveido valsts atbalstu. Tā arī nolēma uzsākt procedūru, kas noteikta Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 2. punktā, attiecībā uz visiem pārējiem iespējamajiem valsts atbalsta pasākumiem.

               (8)

               Komisijas lēmums sākt procedūru tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2012. gada 5. oktobrī (5). Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes par minētajiem pasākumiem.

               (9)

               Komisija 2012. gada 5. novembrī saņēma atbalsta saņēmēja piezīmes. Minētās piezīmes 2013. gada 14. janvārī tika nosūtītas Grieķijai, kam tika dota iespēja sniegt atbildi. Grieķijas piezīmes un papildu informācija tika saņemtas 2012. gada 2. novembra, 2013. gada 27. marta un 2013. gada 10. jūlija vēstulēs. 2013. gada 13. septembrī notika Komisijas dienestu un Grieķijas iestāžu tikšanās, kurā piedalījās arī atbalsta saņēmējs. Grieķijas iestādes 2013. gada 23. oktobrī iesniedza papildu informāciju. Komisija 2014. gada 17. janvārī nosūtīja atgādinājumu par joprojām trūkstošo informāciju. Grieķijas iestādes atbildēja 2014. gada 4. februārī, un vēl viena tikšanās notika 2014. gada 10. februārī. Pēc šīs tikšanās Grieķijas iestādes sniedza papildu informāciju 2014. gada 10. martā, un vēl viena tikšanās notika 2014. gada 12. martā. Pēc šīs tikšanās Grieķijas iestādes iesniedza papildu informāciju 2014. gada 31. martā, 16. aprīlī un 28. aprīlī. Papildu tikšanās ar Grieķijas iestādēm un atbalsta saņēmēju notika 2014. gada 19. maijā un 8. decembrī.

         2.   ATBALSTA SAŅĒMĒJA UN IESPĒJAMO ATBALSTA PASĀKUMU APRAKSTS

   2.1.   Pirejas osta

               (10)

               Pirejas osta ir sadalīta divās zonās – tirdzniecības ostā un pasažieru ostā. Tirdzniecības ostā ir trīs termināļi – konteineru terminālis, kravas terminālis un automobiļu terminālis.

               (11)

               Konteineru terminālī ir divas piestātnes. Piraeus Port Authority (Pirejas Ostas pārvalde) (“PPA”) nolēma paplašināt konteineru termināļa infrastruktūru, paplašinot I piestātni, modernizējot II piestātnes aprīkojumu un uzbūvējot III piestātni.

         2.2.   Piraeus Port Authority S.A.

               (12)

               Uzņēmums Piraeus Port Authority S.A. tika izveidots ar Likumu Nr. 2688/1999, pārveidojot 1930. gadā dibināto Piraeus Port Authority – publisko tiesību subjektu – par komunālo pakalpojumu uzņēmumu.

               (13)

               Starp Grieķijas valsti un PPA2002. gada 13. februārī tika parakstīts 40 gadu koncesijas līgums. Līgums tika ratificēts ar Likumu Nr. 3654/2008. Atbilstīgi šim līgumam PPA ir ekskluzīvas tiesības izmantot un ekspluatēt zemi, ēkas un infrastruktūru Pirejas ostas zemes zonā (6). Jo īpaši koncesijas līgumā ir paredzētas PPA tiesības par samaksu nodot trešai personai kā apakšuzņēmējam ostas daļas vadīšanu (7).

         2.3.   Koncesijas līgums starp PPA un PCT un ieguldījuma projekts

               (14)

               Nolūkā nodot II un III piestātni PPA sarīkoja publisku Eiropas līmeņa piedāvājumu konkursu (8) par ostas pārvaldības pakalpojumiem. Šajā piedāvājumu konkursā PPA saņēma divus pieteikumus no COSCO un no uzņēmumu konsorcija, kurā ietilpst Hutchinson Port Holdings L.T.D., Hutchinson Ports Investments S.A.R.L., Alapis Joint Stock Company S.A. un Lyd S.A.

               (15)

               Uzaicinājumā iesniegt piedāvājumus bija paredzētas pārsūdzības procedūras. Tomēr neviens dalībnieks neiesniedza tiesu iestādēm pārsūdzības nedz par konkursa procedūru, nedz par gala rezultātu. Turklāt procedūru un līguma projektu pārbaudīja un apstiprināja Grieķijas Revīzijas palāta.

               (16)

               2008. gada novembrī PPA parakstīja ar PCT koncesijas līgumu, ar kuru PPA nodeva PCT tiesības ekspluatēt un ekskluzīvi izmantot tā dēvēto “Jauno konteineru termināli (NCT)”, kurā ietilpa esošā modernizējamā II piestātne, jaunā būvējamā III piestātne un tām blakusesošā platība, kā arī tiesības izmantot blakusesošo jūras teritoriju enkurošanas (novietošanas piestātnē) manevriem, kas dod iespēju droši pietauvot un apkalpot kuģus.

               (17)

               Atbilstīgi koncesijas līgumam PCT ir pienākums modernizēt esošo II piestātni, izbūvēt jauno III piestātni un sniegt veselu klāstu ostas pakalpojumu, kas saistīti ar konteineru termināļa darbību. Turklāt koncesijas turētājs pilnībā par saviem līdzekļiem finansēs visu II piestātnes modernizāciju, kā arī III piestātnes izbūvi un darbību. Tāpēc piedāvājumu konkursā, kā arī koncesijas līgumā bija paredzēts, ka koncesijas turētājs nesaņems par saviem ieguldījumiem nekādu valsts naudu.

               (18)

               Turklāt ir paredzēts, ka koncesijas turētājs uzņemas visus (komerciālos) riskus saistībā ar vajadzīgās infrastruktūras modernizāciju un izbūvi. Tas arī uzņemas vairākas saistības, nodrošinot garantētu Jaunā konteineru termināļa jaudu.

               (19)

               Koncesijas līgums starp PPA un PCT tika ratificēts ar Likumu Nr. 3755/2009 (“Likums”). Likuma 1. pantā ir iekļauts parakstītais koncesijas līgums, savukārt 2. pantā ir noteikti konkrēti PCT piemērojami atbrīvojumi no nodokļiem, un 3. pantā ir paredzēta iespēja ar koncesijas līgumu saistītiem PCT ieguldījumiem piemērot ārvalstu ieguldījumu īpašu aizsardzības režīmu, kas noteikts Leģislatīvajā dekrētā Nr. 2687/1953.

         3.   FORMĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANAS IEMESLI

               (20)

               Komisija 2012. gada 11. jūlija lēmumā nolēma (9), ka atšķirības starp koncesijas līgumu un paziņojumu par līgumu, kā arī abiem fiskālajiem pasākumiem (10) neveido valsts atbalstu. Tajā pašā lēmumā Komisija izklāstīja savas šaubas un sāka formālu izmeklēšanas procedūru attiecībā uz citiem iespējamiem valsts atbalsta pasākumiem:

                           1.

                           Atbrīvojums no ienākuma nodokļa par uzkrātajiem procentiem līdz dienai, kad sāk darboties III piestātne (11).

                           2.

                           Tiesības uz PVN pārmaksas atmaksu neatkarīgi no līguma priekšmeta pabeigšanas stadijas; jēdziena “kapitālieguldījumu prece” definīcija PVN noteikumu nolūkos; tiesības uz kavējuma procentiem no pirmās dienas, sākot ar 60. dienu pēc PVN atmaksas pieprasījuma (12).

                           3.

                           Zaudējumu pārnešana bez ierobežojumiem laikā (13).

                           4.

                           Izvēle starp trim nolietojuma metodēm attiecībā uz ieguldījumu izmaksām par II piestātnes rekonstrukciju un III piestātnes izbūvi (14).

                           5.

                           Atbrīvojums no zīmognodevas attiecībā uz aizdevuma līgumiem un visiem papildlīgumiem par projekta finansēšanu (15).

                           6.

                           Atbrīvojums no nodokļiem, zīmognodevas, iemaksām un visām tiesībām par labu valstij vai trešām personām attiecībā uz līgumiem starp aizdevuma līgumu kreditoriem, kuru ietvaros tiek nodoti no tām izrietošie pienākumi un tiesības (16).

                           7.

                           Atbrīvojums no zīmognodevas par jebkuru kompensāciju, ko PPA izmaksājusi PCT atbilstīgi koncesijas līgumam un kas neietilpst PVN kodeksa darbības jomā (17).

                           8.

                           Aizsardzība saskaņā ar ārvalstu ieguldījumu īpašo aizsardzības režīmu (18).

                           9.

                           Atbrīvojums no vispārējiem noteikumiem par piespiedu atsavināšanu.

               (21)

               Jo īpaši Komisija uzskatīja, ka konkrētie pasākumi piešķir PCT selektīvu priekšrocību, jo veido atkāpi no parasti piemērojamiem nodokļu uzlikšanas noteikumiem, ko nevar attaisnot ar Grieķijas iestāžu minētajiem ekonomiskās politikas apsvērumiem. Jo īpaši Komisija uzskatīja, ka mērķis veicināt lielos infrastruktūras projektos veiktus ieguldījumus ir ekonomiskās politikas apsvērums, kas nav pamatā konkrētajai nodokļu sistēmai un nevar attaisnot atšķirīgo režīmu, kas ir labvēlīgs PCT.

               (22)

               Vēl Komisija uzskatīja, ka tas, ka daži no šādiem vai līdzīgiem nodokļu atbrīvojumiem bija iekļauti agrākos publiskajos līgumos, par kuriem Komisija pieņēma pozitīvus lēmumus, nav būtiski, lai pierādītu, ka šos pasākumus attaisno Grieķijas fiskālās sistēmas loģika.

               (23)

               Turklāt Komisija šaubās par konkrēto pasākumu saderību ar LESD 107. panta 3. punkta a) un c) apakšpunktu, kā to uzskata Grieķijas iestādes. Jo īpaši Komisija pauda šaubas par LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunkta piemērošanu, jo šā panta saderības nosacījumus Komisija ir izstrādājusi Valstu reģionālā atbalsta pamatnostādnēs (RAP) 2007.–2013. gadam, un Grieķijas iestādes neiesniedza būtiskus argumentus attiecībā uz pasākumu atbilstību šo pamatnostādņu nosacījumiem. Attiecībā uz 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta piemērojamību Komisija pauda šaubas par pasākumu nepieciešamību un samērīgumu.

         4.   IEINTERESĒTO PERSONU UN GRIEĶIJAS PIEZĪMES

               (24)

               Grieķija un atbalsta saņēmējs iesniedza kopīgas piezīmes par šo lietu. Pēc formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanas Komisija nesaņēma piezīmes ne no vienas citas trešās personas.

         4.1.   Attiecībā uz valsts atbalsta pastāvēšanu

         Priekšrocības neesība

               (25)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka atbrīvojums no vispārpiemērojama nodokļu noteikuma ne vienmēr piešķir selektīvu priekšrocību, un Komisija nenošķir starp selektivitātes un priekšrocības pastāvēšanu. Tāpēc pat tad, ja tiek konstatēts selektīvs pasākums, nevar apgalvot, ka tas automātiski piešķir priekšrocību, un otrādi. Viena un tā paša vispārējā noteikuma piemērošana dažādās situācijās var izraisīt diskrimināciju vai neizdevīgāku situāciju noteiktām personām, kurām šo noteikumu piemēro. Atbrīvojuma mērķis var būt nodrošināt, lai objektīvi atšķirīgas situācijas tiktu aplūkotas atšķirīgi un tādējādi nerastos nedz diskriminācija, nedz nejauši neizdevīgāka situācija.

               (26)

               Turklāt tās apgalvo, ka tāpat kā uzņēmumi, kam uzticēta vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu sniegšana, uzņēmumi, kam uzticētas ilgtermiņa koncesijas, lai izveidotu un vadītu publisko infrastruktūru ar privātu fondu starpniecību, uzņemas līgumsaistības ieguldīt ievērojamas naudas summas infrastruktūrai, ko atdos valstij koncesijas perioda beigās. Tādējādi konkrētie nodokļu pasākumi ir paredzēti tam, lai kompensētu šo uzņēmumu “strukturālos trūkumus”. Šajā sakarā tie atsaucas uz spriedumu lietā Combus
                   (19), kurā Vispārējā tiesa apgalvoja, ka “strukturāla trūkuma” likvidēšana nav tas pats, kas “priekšrocības” piešķiršana, kas ietilpst LESD 107. panta 1. punkta darbības jomā.

         Selektivitātes neesība un/vai pamatošana ar nodokļu sistēmas loģiku

   i)
         Attiecībā uz pārbaudāmo pasākumu “atsauces sistēmu”

               (27)

               Pēc Grieķijas iestāžu un PCT apgalvojuma pareizā atsauces sistēma ir vispārējais režīms, ko piemēro publiskās infrastruktūras projektiem Grieķijā, tostarp publiskajām un privātajām partnerībām. Šo shēmu piemēro visiem uzņēmumiem, kuri iesaistās lielos infrastruktūras projektos, un publiskajām/privātajām partnerībām, un nenošķir starp tiem. Likuma Nr. 3755/2009 fiskālie noteikumi pārstāv šās vispārējās shēmas individuālu piemērošanu.

               (28)

               Tā kā šiem projektiem ir īpašas iezīmes (20), kas tos atšķir no citiem projektiem, par publiskās infrastruktūras projektiem atbildīgi uzņēmumi objektīvi atrodas skaidri atšķirīgā juridiskajā un faktiskajā situācijā, salīdzinot ar citiem uzņēmumiem, kuri veic cita veida darbību. Tādējādi vispārpiemērojamos nodokļu noteikumus nevar uzskatīt par derīgu “atsauces sistēmu”. Pareizā atsauces sistēma ir tā, kurā ir ņemtas vērā šīs arī ES tiesību aktos atzītās iezīmes (21), kam jāpiemēro īpašs režīms (22).

               (29)

               Tādējādi Grieķijas izveidotais mehānisms, lai nodrošinātu, ka tiek atbilstoši aplūkotas publiskās infrastruktūras projektu īpašās iezīmes, kas tos atšķir no citām darbībām, ir noteiktu fiskālo noteikumu ieviešana, kuri paskaidro noteiktās nodokļu uzlikšanas jomās piemērojamos noteikumus, i) kuru piemērošana varētu pretējā gadījumā izraisīt publiskās infrastruktūras projektu diskrimināciju; ii) kuru piemērošanu raksturo tas, ka trūkst skaidrības un saskaņas ar vispārējiem nodokļu sistēmas principiem; vai iii) par kuru piemērošanu stiprāka ir iepriekš minētā obligātā prasība par publisko resursu efektīvākās izmantošanas/sadales nodrošināšanu.

               (30)

               Turklāt tie norāda, ka nodokļa pasākuma ieviešanā izmantotā leģislatīvā tehnika nenosaka pasākuma vispārējo raksturu. Atsaucoties uz spriedumu lietā Gibraltar
                   (23), tie apgalvo, ka tas, ka dalībvalsts ievieš atbrīvojumu no vispārpiemērojamiem noteikumiem, automātiski nerada selektivitāti un priekšrocību. Vienkārši ievērot “uz atkāpēm balstītu” pieeju būtu viegli apejama formālistiska metodoloģija.

         ii)
         Attiecīgā pasākuma mērķis

               (31)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka, ņemot vērā lietas Adria-Wien judikatūru, pasākuma mērķis, atbilstīgi kuram ir jānovērtē noteikumi par labu PCT, ir veicināt publiskās infrastruktūras projektu veiksmīgu īstenošanu. Tie atspēko lēmumā sākt procedūru iekļauto Komisijas vērtējumu attiecībā uz šā veida mērķa “nebūtiskumu” un “nederīgumu”.

               (32)

               Tie arī atsaucas uz mērķi, ko cenšas sasniegt ar dabas resursu nodokli, apgalvojot, ka Komisijas secinājums lēmumā sākt procedūru ir ar tādām sekām, ka nevienu nodokļu pasākumu ar konkrētu mērķi, kas nav nodokļu ieņēmumu iekasēšana, nekad nevarētu attaisnot ar vispārējās nodokļu sistēmas raksturu. Ievērojot atbilstību ES tiesībām, dalībvalstis var ar savām nodokļu sistēmām īstenot tādu politiku, kādu tās uzskata par atbilstošu.

               (33)

               Turklāt tie apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini secinājusi, ka minētais nodokļu sistēmas mērķis ir “nebūtisks” (24), jo Tiesa lietā Azores
                   (25) neapgalvoja, ka šim mērķim nav nozīmes. Atbilstīgi selektivitātes analīzei mērķis nav noteikt, vai pārbaudāmā pasākuma “mērķis”“viens pats” ir vai nav “derīgs” vai “būtisks”. Pasākuma “mērķis” sastāv no “pamata”, uz kura var izdarīt uzņēmumu “juridiskās un faktiskās situācijas” salīdzinājumu.

               (34)

               Tie apgalvo, ka Komisija nepaskaidro, kāpēc politikas “mērķis” nav “derīgs” vai “būtisks” selektivitātes vērtējuma nolūkā. Šajā sakarā tie atsaucas uz spriedumiem lietā Adria-Wien
                   (26), lietā Regione Sardegna
                   (27) un lietā British Aggregates
                   (28), iebilstot, ka Tiesa neizteicās pret minētajiem mērķiem, bet vienkārši novērtēja, vai konkrētie pasākumi bija selektīvi.

         iii)
         PCT juridiskā un faktiskā situācija, ņemot vērā attiecīgā pasākuma mērķi

               (35)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka, ņemot vērā publiskās infrastruktūras projektu veiksmīgas īstenošanas mērķi, PCT un pārējie uzņēmumi, kuri uzņemas lielus infrastruktūras projektus, atrodas atšķirīgā juridiskajā un faktiskajā situācijā, salīdzinot ar citiem uzņēmumiem. Uz šā pamata tie apgalvo, ka Komisija lēmumā sākt procedūru nav ņēmusi vērā minēto projektu apstākļus/īpašās iezīmes. Nodokļu režīms, ko piemēro PCT un citiem salīdzināmā situācijā, nevar piešķirt konkurences priekšrocību pār citiem uzņēmumiem, kuriem šādu režīmu nepiemēro, jo abu veidu uzņēmumi nekonkurē attiecībā uz attiecīgo publiskās infrastruktūras projektu īstenošanu.

               (36)

               Visiem uzņēmumiem, kuri īsteno šādus projektus, vienādi piemēro šo shēmu, nevienu neizslēdzot, un nav noteikti ierobežojumi attiecībā uz piemērošanas reģionu vai jomu, budžetu vai termiņiem. Tādējādi šeit nav de facto selektivitātes.

               (37)

               Turklāt Grieķijas iestādes nav saglabājušas nekādu rīcības brīvību attiecībā uz to, kā piemērot šos fiskālos noteikumus, kas vairākus gadus ir sistemātiski ieviesti visos publiskās infrastruktūras projektos.

         iv)
         Nodokļu sistēmas loģika

               (38)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka konkrētie fiskālie noteikumi un režīms, kura daļu tie veido, ir saskaņā ar pamata vai vadošajiem principiem, kuri regulē attiecīgos Grieķijas nodokļu noteikumus, jo: a) tie ir paredzēti, lai sasniegtu publiskās politikas mērķi, kas ir saskaņā ar vispārējās nodokļu sistēmas pamatprincipiem, jo īpaši nodokļu sistēmas samērīguma principu, ekonomiju un ieņēmumu gūšanas mērķi un Grieķijas galveno politiku attiecībā uz publiskās infrastruktūras izveidi; b) to mērķis ir nodrošināt, lai objektīvi atšķirīgas situācijas tiktu aplūkotas atšķirīgi, tādējādi piemērojot līdztiesības un samērīguma principus un nodrošinot, ka rezultāti, kurus vēlas sasniegt ar nodokļu sistēmu, netiek izkropļoti; c) tos piemēro uz objektīvu kritēriju pamata; d) tie ir izstrādāti konkrēti kā leģislatīvs mehānisms, kas risina galvenās finanšu problēmas, kuras rodas, īstenojot publiskās infrastruktūras projektus, un riskē apdraudēt privātā sektora līdzdalību (29).

               (39)

               Turklāt, ar šiem noteikumiem nodrošinot juridisko noteiktību un tādējādi aizsargājot nodokļu maksātāja spēju samaksāt nodokli, tiek veicināts privātā sektora ieguldījums publiskajā infrastruktūrā un tādējādi nodokļu bāzes paplašinājums un palielinātu nodokļu ieņēmumu iekasēšana. Tādējādi konkrētos pasākumus attaisno sistēmas loģika.

         Vērtējuma par nosacījumiem, kas attiecas uz konkurences izkropļošanu un ietekmi uz tirdzniecību, neesība

               (40)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka Komisija neapzināja konkurences vērtējumam būtiskos pakalpojumus un ģeogrāfiskos tirgus, neizanalizēja konkurences apstākļus konkrētajos tirgos un nenoteica, ka lēmumā sākt procedūru minētās konkurējošās ES ostas ir Pirejas ostas un PCT faktiskās vai potenciālās konkurentes.

               (41)

               Vēl tie apgalvo, ka Komisija nepārbaudīja konkrēto tirgu, kurā darbojas PCT konteineru terminālis, kā arī konkurences apstākļus konkrētajā tirgū. Šāda pārbaude pierādītu, ka konkrētajiem fiskālajiem noteikumiem nav nelabvēlīgas ietekmes uz konkurenci un tirdzniecību Eiropas Savienībā.

               (42)

               Attiecībā uz konkurences apstākļiem tirgū tie apgalvo, ka, pamatojoties uz spriedumu lietā WAM
                   (30), tikai tas, ka starp ES dalībvalstīm tiek tirgota konteinerkrava un ka ir dažādas ostas, kas savstarpēji konkurē par konteineru ostas struktūru pakalpojumu sniegšanu, automātiski nenozīmē, ka ikviens ostas operatoram piešķirts atbalsts atbilst LESD 107. panta 1. punktā noteiktajam kritērijam par ietekmi uz tirdzniecību un/vai konkurences izkropļošanu. Tāpēc tie apgalvo, ka Komisija neizanalizēja fiskālo noteikumu ietekmi uz konkurenci un tirdzniecību konkrētajos tirgos.

               (43)

                  PCT sniedza sīkāk izstrādātas piezīmes par iepriekš minētajiem argumentiem.

      Konkrētā tirgus definīcija

               (44)

               Attiecībā uz “konkrētā tirgus” definīciju PCT atsaucas uz Komisijas lēmumiem apvienošanās jomā (31), apgalvojot, ka ostas konteineru termināļa pakalpojumiem ir divi nošķirti konkrētie tirgi: kravu pārkraušana starp dziļjūras konteinerkuģiem un iekšzemes transportlīdzekļiem un kravu pārkraušana starp dziļjūras konteinerkuģiem un citiem kuģiem.

               (45)

               Tas arī apgalvo, ka attiecībā uz pārkraušanu starp dziļjūras konteinerkuģiem un iekšzemes transportlīdzekļiem Komisija savā lēmumā sākt procedūru, šķiet, uzskata, ka tirgus ģeogrāfiskais tvērums ietver “Grieķiju un Vidusjūras austrumu daļu”, nepaskaidrojot, kāpēc tā to definē citādi nekā Grieķijas Konkurences komisija, kura noteica, ka uz šā veida pārkraušanu attiecināmo stividoru pakalpojumu tirgus ģeogrāfiskais tvērums ir ierobežots un ietver tikai Grieķijas centrālo un dienvidu daļu (32).

               (46)

               Turklāt PCT apgalvo, ka gan no piedāvājuma, gan pieprasījuma perspektīvas Grieķijas centrālā un dienvidu daļa ir no Grieķijas ziemeļu daļas nošķirts ģeogrāfiskais tirgus šādu iemeslu dēļ: a) PCT konteineru ostas termināļa jauda tikt galā ar daudz lielāku satiksmes plūsmu nekā Saloniku osta vai jebkura cita Grieķijas osta un ar konkurētspējīgākiem noteikumiem, ņemot vērā tās lielāku tehnisko jaudu; b) rūpniecības, tirdzniecības un iedzīvotāju koncentrācija galvenokārt Atēnu konurbācijā, un pārsvarā valsts centrālajā/dienvidu daļā; c) Grieķijas topogrāfija, kas nosaka papildu izmaksas par konteineru pārvadājumu satiksmi starp Saloniku ostu Grieķijas ziemeļu daļā un valsts centrālo un dienvidu daļu, un otrādi.

               (47)

               Attiecībā uz konteineru pārkraušanas pakalpojumiem PCT atsaucas uz Komisijas lēmumiem lietās Maersk/ECT un Hutchinson/Evergreen, kurās Komisija par konteineru pārkraušanas pakalpojumu konkrēto ģeogrāfisko tirgu apzināja Vidusjūras austrumu daļu un Melnās jūras apgabalu. Tas arī uzskata, ka Komisija savā lēmumā sākt procedūru uzskata tirgus ģeogrāfisko tvērumu par tādu, kas ietver “Grieķiju un Vidusjūras austrumu daļu”.

      Konkurences apstākļi konkrētajā tirgū

               (48)

               Attiecībā uz kravu pārkraušanas operācijām PCT apgalvo, ka PCT konteineru terminālis nekonkurē ar ES ostām par stividoru pakalpojumu sniegšanu dziļjūras konteineru pārkraušanas operācijās Vidusjūras austrumu daļā, izņemot PPA I piestātnes konteineru termināli. Turklāt tas apgalvo, ka Komisija nepaskaidroja, kāpēc tā uzskata, ka šajā tirgū ir dažādas ostas ES dalībvalstīs (33), kuras konkurē ar PCT konteineru ostas termināli. Pēc PCT domām, Komisijas apgalvojums, ka “(..) Saloniku ostu, Konstancas ostu Rumānijā, Koperas ostu Slovēnijā un vairākas ostas Itālijā var uzskatīt par tiešām konkurentēm”, ir pretrunā Komisijas konstatējumiem lietā C 21/2009 (34). Itālijas ostas un Koperas osta Slovēnijā atrodas nevis tirgus Vidusjūras austrumu daļas segmentā, ko Komisija apzinājusi pēc PCT apgalvojuma, bet drīzāk Vidusjūras centrālajā daļā. Turklāt pārkraušanas operācijas uz iekšzemes transportlīdzekļiem teritorijai, ko nosedz šīs ostas (“ūdensguves baseins”), pašlaik netiek veiktas Pirejas ostā (35).

               (49)

               No piedāvājuma perspektīvas PCT apgalvo, ka šīs ostas var zināmā mērā uzskatīt par PCT konteineru ostas termināļa aizstājējām, jo tās var apkalpot dažus konteinerkuģu veidus, ko varētu apkalpot arī PCT konteineru osta, bet ne visus, jo tiem ir mazāks jūras dziļums un celtņu jauda (36). No pieprasījuma perspektīvas šīs ostas nevar uzskatīt par Pirejas ostas aizstājējām, jo: a) Pirejas osta piedāvā īsāko un lētāko (37) novirzi no Suecas/Gibraltāra ass, kas ir galvenā līnija dziļjūras konteineru rēderejām Vidusjūrā (38); b) Pirejas osta piedāvā zemākās bunkuru degvielas cenas pasaules mērogā; c) Konstancas ostā jo īpaši būtu vajadzīgas papildu izmaksas par pilotiem Dardaneļu un Bosfora jūras šaurumā.

               (50)

               Ņemot vērā iepriekš minēto, PCT apgalvo, ka lēmumā sākt procedūru minētās ostas nevar uzskatīt par faktiskām vai potenciālām PCT konteineru ostas aizstājējām, kas attiecas uz stividoru pakalpojumiem kravu pārkraušanai Vidusjūras austrumu daļā.

               (51)

               Turklāt PCT atsaucas uz Komisijas lēmumu attiecībā uz ieguldījumiem Pirejas ostā, kur Komisija uzskatīja, ka konkurence starp konkrētām ostām un Pirejas ostu ir nenozīmīga (39). Vēl tas apgalvo, ka Komisija neizanalizēja fiskālo noteikumu ietekmi uz konkurenci un tirdzniecību konkrētajos tirgos. Turklāt, lai novērtētu šo ietekmi, būtu jāpārbauda konkrētajos tirgos piemērojamās līdzvērtīgās nodokļu sistēmas, jo citas ostas var gūt labumu no līdzīgiem vai līdzvērtīgiem fiskālajiem noteikumiem.

               (52)

               Tas arī apgalvo, ka vienīgā PCT konkurente konkrētajos tirgos ir PPA, kas vada I piestātnes konteineru termināli Pirejas ostā. Tomēr attiecībā uz PPA Komisija ir atzinusi, ka PCT piešķirtā koncesija palielinās konkurenci stividoru pakalpojumu jomā konteineru pārkraušanai Pirejas ostā (40).

               (53)

               Attiecībā uz potenciālajiem konkurentiem, kuri varētu rasties no PPA privatizācijas un citām Grieķijas ostām, PCT apgalvo, ka Grieķijas ostu operatori, kuriem nav piešķirta līdzīga koncesija, nav līdzīgā situācijā, tādējādi konkrētie fiskālie noteikumi neizraisa nedz konkurences priekšrocību, nedz konkurences izkropļojumu.

               (54)

               Tas arī apgalvo, ka Komisija nesniedz nevienu pierādījumu, ka citu ostu operatoriem būtu interese veikt lielu ieguldījumu, lai izveidotu Grieķijā lielu konteineru ostas termināli. Pēc PCT domām, ir maz ticams, ka šāda konkurence radīsies, jo nevienai citai Grieķijas ostai nav visu Pirejas ostas iezīmju kopā (41).

               (55)

               Visbeidzot, attiecībā uz konkurenci no PPA puses tas apgalvo, ka Komisijas viedoklis ir neprecīzs, jo PCT jau konkurē ar PPA I piestātnes konteineru termināli, un koncesijas rezultātā tirgus tiks atvērts konkurencei, nevis konkurence tiks izkropļota. Šajā sakarā tas arī apgalvo, ka PPA gūst labumu no noteiktiem fiskālas dabas leģislatīvajiem noteikumiem, kurus ņemot vērā, dažu konkrēto fiskālo noteikumu pieņemšana tika uzskatīta par nepieciešamu mehānismu, lai nodrošinātu, ka PCT nenonāk neizdevīgos konkurences apstākļos.

         4.2.   Par iespējamo valsts atbalsta pasākumu salīdzinājumu ar līdzīgiem noteikumiem citos lielu infrastruktūras projektu līgumos
       (42)

               (56)

               Grieķijas iestādes un PCT norāda, ka Likuma 2. un 3. pantā paredzētajiem noteikumiem līdzīgi noteikumi tika iekļauti Grieķijas likumos, ar kuriem ratificēja vairākus atsevišķus publiskās infrastruktūras projektus, kā arī Likumā Nr. 3389/2005 par publiskajām un privātajām partnerībām. Tā kā Komisija izskatīja minētos likumus atbilstīgi LESD 107. panta 1. punktam un nolēma, ka tie nerada valsts atbalstu, secinājums, ka fiskālie noteikumi par labu PCT ir selektīvs pasākums un piešķir nepienācīgu priekšrocību, kas ietilpst LESD 107. panta 1. punkta darbības jomā, apdraudētu juridisko noteiktību un būtu pretrunā Komisijas praksei un agrākajiem apgalvojumiem attiecībā uz šādu noteikumu piemērošanu publiskās infrastruktūras projektiem Grieķijā.

               (57)

               Attiecībā uz Atēnu Starptautiskās lidostas lietu (43), kurā Komisija uzskatīja, ka fiskālie noteikumi, ko piemēroja lidostas pakalpojumiem, tolaik nebija liberalizēti, tie apgalvo, ka tādu pašu secinājumu var izdarīt par ostas infrastruktūras pakalpojumiem šajā lietā. Turklāt Grieķijas iestādes uztur savus argumentus, ka Komisija tajā lietā pārbaudīja minētos noteikumus.

               (58)

               Attiecībā uz lietu Athens Ring Road
                   (44) un lietu Rio Antirrio Motorway Bridge, pēc viņu domām, Komisija rūpīgi pārbaudīja publiskā un privātā sektora finanšu ieguldījumus projekta izmaksās, kā arī attiecīgos fiskālos noteikumus. Tad Komisija secināja, ka publiskā sektora ieguldījumu (subsīdiju un valsts garantiju veidā) apjoms tika noteikts kā “tirgus cena” (proti, mazākais vajadzīgais publiskā sektora ieguldījuma apjoms) atvērtā, nediskriminējošā konkursā konkurences apstākļos. Lēmumā Athens Ring Road lietā Komisija secināja, ka fiskālie noteikumi veidoja piemērojamā nodokļu režīma paskaidrojumu, kura neesības dēļ varēja tikt apdraudēts projekta veiksmīgs iznākums, un neuzskatīja tos par daļu no koncesionāra atlīdzības. Jebkuru finanšu vērtību, ko var asociēt ar pieņemto fiskālo noteikumu piemērošanu, nevarēja uzskatīt par daļu no publiskā sektora ieguldījumu, jo to varēja precīzi noteikt tikai pēc koncesijas perioda beigām. Šie noteikumi bija tikai vajadzīgie paskaidrojumi, lai neatturētu privātos ieguldītājus jo īpaši attiecībā uz šo augsta riska nerentablo izbūves projektu veidu. Tāpēc PCT nevar nošķirt no koncesionāriem šajās lietās, jo minētie noteikumi visos gadījumos bija “paskaidrojums”, nevis “atlīdzība”, kā Komisija ir uzskatījusi savā lēmumā sākt procedūru.

               (59)

               Turklāt judikatūru (45), ko Komisija piemin savā lēmumā sākt procedūru, attiecībā uz faktu, ka Komisijas klusēšana par konkrētiem pasākumiem nenozīmē, ka tie ir apstiprināti (46), nevar piemērot paziņotajās lietās, uz ko atsaucas Grieķijas iestādes un PCT.

               (60)

               Attiecībā uz vēlākajiem valsts atbalsta lēmumiem par pārējiem infrastruktūras projektiem Komisijai nebija sīki jāatsaucas uz konkrētajiem fiskālajiem noteikumiem, jo tā nemainīja savu nostāju, kas pausta lietā Rio Antirrio Motorway bridge un lietā Athens Ring Road
                   (47).

               (61)

               Tie apgalvo, ka jautājums rodas par to, vai, ņemot vērā Komisijas apstiprinājumu iepriekš minētajos agrākajos lēmumos, konkrētos fiskālos noteikumus var uzskatīt par saskanīgiem ar valsts atbalsta noteikumiem, un nevis par to, vai uz šiem noteikumiem attiecas Komisijas agrāk veiktais vērtējums, kā norādīts lēmumā sākt procedūru. Turklāt, ja šie noteikumi būtu bijuši iekļauti šīs koncesijas konkursa dokumentos, Komisija būtu secinājusi to pašu, ko iepriekšējos Komisijas lēmumos.

               (62)

               Vēl tie apgalvo, ka atšķirība, ko Komisija savā lēmumā sākt procedūru ir izdarījusi starp pašreizējo lietu un agrākajām lietām, ir balstīta uz tehnisku aspektu, proti, fiskālo noteikumu pieņemšanu Likumā Nr. 3755/2009 pretēji to iekļaušanai koncesijas līgumā. Turklāt tas norāda, ka: i) konkursa piedāvājumu iesniedzēji zināja, ka šos fiskālos noteikumus piemēro kā standarta sistēmu, ko Grieķija izmanto publiskās infrastruktūras projektiem un attiecībā uz PPP Grieķijā; ii) PCT kontakti saistībā ar Pirejas un Saloniku konteineru ostas koncesijām tika īstenoti Grieķijas premjerministra un kuģniecības ministra līmenī, kuri ieguldītāju piesaistei veicināja šos projektus starptautiskā līmenī un piedāvāja pilnu pasākumu pakotni, kas Grieķijā ir ieviesti publiskās infrastruktūras projektiem, kurus finansē no privātā sektora līdzekļiem; iii) PCT zināja, ka Komisija bija pārbaudījusi visus šādus agrākos projektus un nebija par tiem cēlusi iebildumus; iv) PCT konkursa procedūras laikā lūdza Grieķijas valdībai un PPA iekļaut šos noteikumus koncesijas līgumā; v) PCT atkal apsprieda šo jautājumu ar Grieķijas premjerministru un kuģniecības ministru un vēlreiz saņēma apliecinājumus, ka šādi tiesību akti tiks ieviesti; vi) ņemot vērā šos apliecinājumus un visā konkursa un sava piedāvājuma sagatavošanas laikā PCT ņēma vērā, ka koncesijas līgums tiks vadīts uz tā paša pamata, uz kura visas pārējās publiskās infrastruktūras koncesijas un ka tādējādi aizdevējiem būs zināmi koncesijas noteikumi.

               (63)

               Tāpēc konkursa procesu, lai piešķirtu PCT koncesijas līgumu, nevar nošķirt no agrākajām lietām, jo lieliem infrastruktūras projektiem piemērojamā standarta fiskālā sistēma bija zināma visiem pretendentiem. Tie vēl norāda, ka nebija īpaša iemesla konkursa procesa kontekstā veikt šādas apmaiņas uzskaiti, jo PPA nav pilnvaru pieņemt šādus noteikumus, un katrā ziņā to piemērošana Grieķijā bija izveidojusies prakse saskaņā ar Komisijas precedentu.

               (64)

               Tādējādi, ja Komisija balstās uz tehnisku aspektu kā vienīgo iemeslu PCT nošķiršanai no visiem uzņēmumiem, kuri būvē publiskās infrastruktūras objektus Grieķijā, tad šī formalitāte būtu pretrunā juridiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principam.

               (65)

               Attiecībā uz Komisijas apgalvojumu, ka “Grieķijas iestāžu iesniegtie pierādījumi pastiprina konstatējumu, ka pretendenti neņēma vērā īpašās priekšrocības (..)” (48), PCT apgalvo, ka tas nezina par minētajiem pierādījumiem un ka šo noteikumu pieņemšana ar likumu, kas ratificē koncesijas līgumu, neveido nekādus pierādījumus.

         4.3.   Par iespējamo valsts atbalsta pasākumu saderību

               (66)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka gadījumā, ja Komisija secinās, ka konkrētie fiskālie noteikumi rada valsts atbalstu, šāds atbalsts būtu jāuzskata par saderīgu ar iekšējo tirgu uz 107. panta 3. punkta a) un c) apakšpunkta pamata, ņemot vērā attiecīgo ieguldījumu, infrastruktūras un pakalpojumu nozīmīgumu Grieķijas ekonomiskajai attīstībai un jo īpaši jūras konteineru satiksmes nozares attīstībai un modernizācijai.

               (67)

               Konkrētā ieguldījumu projekta mērķis ir attīstīt Pirejas ostu par modernu jūras konteineru termināli Vidusjūrā, ar lielāku jaudu un noliktavu platību, pastiprinot tās veiktspēju efektīvāk veikt jūras konteineru satiksmi. Veiktspējas dati saistībā ar II piestātnes darbību (49) jau pierāda šā mērķa sasniegšanu. Turklāt projekta mērķis ir vērsts uz Komisijas kopīgas intereses mērķi saistībā ar ES transporta politiku, kā tas ir analizēts dažādās ES regulās un paziņojumos.

               (68)

               Aprīkojuma iegādi un III piestātnes izbūvi uzskata par sākotnējo ieguldījumu saskaņā ar attiecīgajiem ES reģionālā atbalsta noteikumiem, kas attiecas uz LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunkta piemērošanu. Tie atbilst EUR […] (50) miljoniem un ir radījuši aptuveni 900 tiešu un netiešu pilnslodzes darbvietu, kas paliks 35 gadu koncesijas periodā. Ņemot vērā lielo ieguldījumu apjomu, jebkura iespējama atbalsta summa būtu ievērojamii zem maksimālās atbalsta robežvērtības 30 % apmērā, kas līdz 2010. gada beigām bija piemērojams Attiki reģionam, vai zem maksimālajām atbalsta summām, ko Komisija apstiprināja lēmumos par ostas infrastruktūru (51). Tādējādi atbalsta pasākumi sastāv no nepieciešamā minimuma un atbilstošiem pasākumiem šāda liela infrastruktūras projekta atbalstīšanai. Paša PCT ieguldījums projektā ne tuvu nepārsniedz reģionālā atbalsta noteikumos noteiktās robežvērtības. Turklāt jebkurš iespējams atbalsts būtu saderīgs ar kopējo tirgu, pamatojoties uz LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktu, ar tādu pašu pamatojumu kā atbalsts PPA, ko Komisija apstiprināja lietā C 21/2009 (52).

               (69)

               Jo īpaši atbalstu var uzskatīt par nepieciešamu, ņemot vērā publiskā finansējuma vajadzību ostas infrastruktūras attīstībai finanšu krīzes laikā, saskaņā ar ES politiku šajā sakarā (53), kā arī – lai nodrošinātu tādām koncesijām kā šī piemērojamās nodokļu sistēmas skaidrību, elastīgumu un paredzamību. Attiecībā uz vajadzību pēc atbalsta pasākumiem tie apgalvo, ka fiskālie noteikumi nodrošināja atbilstību privātā sektora projektu finanšu līgumiem un novērsa uzņēmuma nespēju samaksāt savus aizdevumus un potenciālās saistības. Bez šiem fiskālajiem noteikumiem projekta finanšu līgumi, ko PCT būtu varējis panākt, būtu materiāli ar lielāku slogu, kas potenciāli būtu varējis apdraudēt tā piedāvājumu vai koncesijas līguma izpildi (tirgus fiasko). Praksē šie fiskālie noteikumi bija vajadzīgi, lai nodrošinātu koncesionāra piekļuvi vajadzīgajam finansējumam no privātā sektora finansētājiem (54). Visbeidzot, naudas piešķiršana šo pasākumu vietā būtu bijusi nepiemērots un nevajadzīgs stimuls, ņemot vērā grūtības iepriekš precīzi aprēķināt finansējuma prasības, kas izriet no šā tirgus fiasko.

               (70)

               Vēl tie apgalvo, ka pasākumiem ir skaidra stimulējoša ietekme, jo koncesijas līguma un jebkuru ieguldījumu būvdarbu sākšana un īstenošana notika pēc minēto fiskālo noteikumu pieņemšanas. Ņemot vērā ekonomikas krīzi un finanšu kredītu trūkumu, kas bija bieža parādība Grieķijā un visā pasaulē 2008./2009. gadā, PCT bija stimuls turpināt īstenot koncesiju tikai pēc likuma pieņemšanas. Citādi tas būtu varējis pamest koncesiju, zaudējot par to tikai savu bankas garantijas vēstuli par EUR 5 miljoniem. Stimulējošo ietekmi pierādīja arī tas, ka PCT bija uzņēmies risku pilnīgi finansēt projektu.

               (71)

               Turpmāk tie apgalvo, ka to sniegtās aplēses (55) rāda, ka fiskālie noteikumi ir par summu no EUR […] miljoniem līdz EUR […] miljoniem (56) par visu koncesijas periodu, proti, no […] % līdz […] % no kopējām ieguldījumu izmaksām EUR […] miljonu apmērā, kas ir daudz mazāk par atbalsta summām, ko Komisija apstiprinājusi ar ieguldījumiem ostās saistītos gadījumos.

               (72)

               Turklāt tie apgalvo, ka konkrēto priekšrocību ex ante kvantitatīva noteikšana nebija nepieciešama to apstiprināšanai vai ieguldījuma īstenošanai. Pēc viņu domām, šī ex ante pieeja, lai saistībā ar LESD 107. pantu vērtētu jebkuru iespējamu labumu, ko var uzskatīt par izrietošu no jebkura no fiskālajiem noteikumiem, ir atbilstoša saskaņā ar iedibināto judikatūru (57).

               (73)

               Tie arī atsaucas uz noteiktiem Komisijas lēmumiem (58), kuros Komisija apstiprināja nepaziņotu valsts atbalstu, konstatējot šāda atbalsta stimulējošo ietekmi un nepieciešamo un samērīgo raksturu, gadījumos, kad atbalsts nebija kvantitatīvi noteikts uz ex ante pamata un/vai nevarēja tikt kvantitatīvi noteikts pat Komisijas galīgā lēmuma pieņemšanas laikā. Tādējādi finanšu labuma aprēķins (59) nebija nepieciešams, lai konstatētu stimulējošo ietekmi un samērīgumu.

               (74)

               Visbeidzot, tie ir norādījuši, ka neviens no pārbaudāmajiem pasākumiem nav ticis piemērots praksē.

         5.   PASĀKUMU VALSTS ATBALSTA RAKSTURA VĒRTĒJUMS

               (75)

               LESD 107. panta 1. punktā valsts atbalsts ir definēts kā jebkāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm. Tādēļ, lai noteiktu, vai konkrētie pasākumi ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, jābūt atbilstībai visiem šādiem nosacījumiem. Konkrēti, pasākumam ir a) jābūt piešķirtam no valsts līdzekļiem, b) jāpiešķir ekonomiska priekšrocība kādam uzņēmumam, c) jābūt selektīvam, d) jārada vai jādraud radīt konkurences izkropļojumi un jāietekmē tirdzniecība starp dalībvalstīm.

         5.1.   Uzņēmuma jēdziens

               (76)

               Pamatojoties uz LESD 107. panta 1. punktu, valsts atbalsta noteikumi ir piemērojami vienīgi tad, ja atbalsta saņēmējs ir “uzņēmums”. Saskaņā ar iedibināto judikatūru uzņēmums ir struktūra, kas iesaistās saimnieciskajā darbībā, neatkarīgi no sava juridiskā statusa un tā finansēšanas veida (60). Turklāt jebkura darbība, kas ietver preču un/vai pakalpojumu piedāvāšanu konkrētā tirgū, ir saimnieciska darbība (61).

               (77)

               Komisija iepriekš ir atzinusi, ka dažu veidu infrastruktūras izbūve un ekspluatācija var tikt uzskatīta par saimniecisku darbību (62). Turklāt saskaņā ar iedibināto judikatūru (63) infrastruktūras būvju nodošana trešām personām par atlīdzību ir saimnieciska darbība.

               (78)

               Tā kā PCT ir modernizējis esošo II piestātni, uzbūvējis jauno III piestātni un sniedz veselu klāstu ostas pakalpojumu, kas saistīti ar konteineru termināļa darbību, to var uzskatīt par uzņēmumu valsts atbalsta noteikumu nolūkā. Tādējādi uzņēmumam PCT piemēro valsts atbalsta noteikumus.

         5.2.   Valsts līdzekļi

               (79)

               Saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu iespējamo valsts atbalsta pasākumu piešķir dalībvalsts vai to piešķir no valsts līdzekļiem. Pasākumu nolemj valsts, un tas ir piedēvējams valstij. Atļaujot PCT baudīt konkrētu nodokļu režīmu, Grieķijas valsts ziedo valsts līdzekļus, kurus tā būtu ieguvusi, ja nebūtu īstenojusi iespējamos labvēlīgos fiskālos noteikumus. Līdz ar to konkrētie pasākumi ietver valsts līdzekļu zaudējumu, un var uzskatīt, ka tie ir piešķirti no valsts līdzekļiem.

         5.3.   Selektīvu priekšrocību esība

               (80)

               Saskaņā ar iedibināto judikatūru, lai noteiktu, vai valsts pasākums veido valsts atbalstu, ir jākonstatē, vai saņēmējs uzņēmums saņem ekonomisku priekšrocību, ko tas nebūtu ieguvis parastos tirgus apstākļos, proti, bez valsts intervences (64).

               (81)

               No svara ir tikai pasākuma ietekme uz uzņēmumu, bet ne valsts intervences iemesls vai mērķis (65). Lai to izvērtētu, uzņēmuma finansiālais stāvoklis pēc pasākuma ir jāsalīdzina ar tā finansiālo stāvokli situācijā, ja pasākums nebūtu veikts. Atbalsta jēdzienā ir ietverti ne tikai pozitīvie guvumi, bet arī pasākumi, kas dažādā veidā atvieglo to slogu, kurš parasti gulstas uz uzņēmuma budžetu un kas, kaut nebūdamas subsīdijas šī jēdziena šaurā izpratnē, tomēr ir līdzīga rakstura un ar tādām pašām sekām (66). Runājot par nodokļiem, Tiesa ir precizējusi, ka pasākums, ar kuru valsts iestādes atsevišķiem uzņēmumiem piešķir nodokļu atbrīvojumu, kas nostāda saņēmēju finansiāli izdevīgākā stāvoklī nekā pārējos nodokļu maksātājus, ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Tāpat pasākums, kas ļauj dažiem uzņēmumiem gūt labumu no nodokļu samazinājuma vai atlikt parasti maksājamā nodokļa maksājumu, var būt valsts atbalsts (67).

               (82)

               Pārbaudāmie pasākumi sastāv no tā, ka atbrīvo no vai atliek parasto nodokļu maksājumus vai maksas, kas PCT būtu jāmaksā, ja nebūtu attiecīgo noteikumu, vai ka piemēro diferencētu režīmu, kas atļauj PCT nodrošināt labāku naudas plūsmu pirmajos izbūves posma gados (skatīt še turpmāk parastas nodokļu sistēmas vai atsauces sistēmu aprakstu). Tādējādi ar šiem pasākumiem PCT finansiālā situācija ir uzlabota salīdzinājumā ar tā situāciju bez pasākumiem. Tādējādi tie piešķir priekšrocību PCT.

               (83)

               Priekšrocības pastāvēšanu var izslēgt gadījumā, kad konkrētais uzņēmums sniedz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumus, kuri atbilst Altmark lietas judikatūrā (68) noteiktajiem kritērijiem, vai kad valsts intervence ir notikusi saskaņā ar parastajiem tirgus apstākļiem (69). Tomēr šīs abas attīstības prognozes nav piemērojamas šajā lietā.

               (84)

               Attiecībā uz “strukturālo trūkumu”, ko piemin saņēmējs un Grieķijas iestādes, Komisija vispirms norāda, ka saskaņā ar Tiesas judikatūru strukturāla trūkuma pastāvēšana nav būtiska, lai izslēgtu priekšrocības un tādējādi valsts atbalsta pastāvēšanu (70). Turklāt Combus lieta nekādā ziņā nav piemērojama pārbaudāmajā lietā. Tajā lietā Combus tik tiešām bija strukturāls trūkums, salīdzinot ar tā privātā sektora konkurentiem, un pasākums tajā gadījumā tik tiešām izslēdza priekšrocības pastāvēšanu. Tas bija tāpēc, ka vairākumam Combus šoferu bija amatpersonu statuss, kas nozīmēja lielākas darbinieku izmaksas nekā ja uzņēmums būtu nodarbinājis šoferus uz līguma pamata kā visi pārējie autobusu operatori. Tomēr PCT nav strukturāla trūkuma, salīdzinot ar tā konkurentiem, jo tas, ka šis uzņēmums apņēmās ieguldīt lielā publiskās infrastruktūras projektā, pats par sevi nav strukturāls trūkums, bet privāta ieguldītāja lēmums, ko pieņēma tā mātesuzņēmums Cosco savas parastās uzņēmējdarbības kontekstā. Tāpēc konstatējumi no judikatūras lietā Combus šajā lietā nav piemērojami.

               (85)

               Jo īpaši attiecībā uz pasākumu, kas attiecas uz atbrīvojumu no nodokļiem, iemaksām un jebkurām tiesībām valsts vai trešo personu labā par aizdevuma līgumiem starp kreditoriem, un jo īpaši tā mātesuzņēmumu Cosco, saskaņā ar kuriem pāriet no tiem izrietošie pienākumi un tiesības (71), Komisija uzskata, ka šis noteikums ir līdzvērtīgs apdrošināšanas līguma piešķiršanai, ko valsts piešķir PCT kreditoriem bez maksas. Būtībā PCT kreditori, un jo īpaši Cosco, var baudīt imunitāti no jebkura nodokļa, iemaksas un jebkuru tiesību valsts vai trešo personu labā maksāšanas, ko Grieķijas valsts var nolemt uzlikt nākotnē, bez vajadzības maksāt jebkādu kompensāciju valstij par šādu imunitāti. Tādējādi šā pasākuma dēļ Cosco atrodas labvēlīgākā situācijā nekā citu ieguldītāju kreditori, jo tam nav jāmaksā prēmija valstij par šādu imunitāti.

               (86)

               Ņemot vērā šā pasākuma raksturu, ko paredzēts piemērot gadījumā, ja valsts pieņems vispārpiemērojamus noteikumus, ar ko uzliek netiešus nodokļus par šā veida darījumiem, būtībā tas paredz nodokļu imunitāti par labu PCT kreditoriem, jo īpaši Cosco, salīdzinot ar uzņēmumiem tādā pašā juridiskajā un faktiskajā situācijā kā uzņēmumu, kuri veic ieguldījumus, citi kreditori. Ja valsts pieņems vispārpiemērojamus noteikumus, ar kuriem uzliek netiešus nodokļus par uzņēmumu veiktu aizdevumu pienākumu nodošanu, tad visu pārējo ieguldītāju kreditoriem būs jāmaksā šādi netiešie nodokļi šādu aizdevuma tiesību nodošanas gadījumā. Gluži pretēji, PCT gadījumā jebkurai tādu tiesību nodošanai, kas izriet no jebkura aizdevuma, kas finansē tā ieguldījumu, starp tā kreditoriem un jo īpaši Cosco, nebūs jāpiemēro neviens šāds nodoklis, un valsts nesaņems kompensāciju par šādas imunitātes piešķiršanu. Tādējādi konkrētā priekšrocība ir selektīva, jo attiecas tikai uz PCT kreditoriem, jo īpaši Cosco, kas nodod no aizdevumiem, kuri saistīti ar koncesijas līguma finansēšanu, izrietošās tiesības un/vai pienākumus, un PCT.

               (87)

               Lai ietilptu LESD 107. panta 1. punkta darbības jomā, valsts pasākumam ir jābūt tādam, kas “rada priekšrocības konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai” salīdzinājumā ar pārējiem, kas, ņemot vērā minētā režīma izvirzīto mērķi, atrodas juridiski un faktiski līdzīgā situācijā (72). Līdz ar to attiecībā uz fiskālajiem pasākumiem Komisijai principā ir jānovērtē pasākuma materiālā selektivitāte, veicot trīs soļu analīzi.

               (88)

               Pirmkārt, ir jāapzina parastais jeb “normālais” režīms saskaņā ar piemērojamo nodokļu sistēmu (“atsauces sistēma”). Otrkārt, jānovērtē, vai ar konkrēto pasākumu tiek izdarīta atkāpe no minētās atsauces sistēmas tādā ziņā, ka tas paredz atšķirīgu attieksmi pret ekonomikas dalībniekiem, kuri, ņemot vērā sistēmas pamatā esošo mērķi, atrodas salīdzināmā juridiskajā un faktiskajā situācijā (73).

               (89)

               Ja šāda atkāpe tiek konstatēta, proti, ja konkrētais pasākums ir prima facie selektīvs, tad trešajā posmā ir jāpārbauda, vai atkāpes pasākums izriet no nodokļu sistēmas, kuras daļu tas veido, būtības vai vispārējās struktūras un tātad var tikt attaisnots. Šajā kontekstā saskaņā ar Tiesas judikatūru dalībvalstij ir jāparāda, vai diferenciācija izriet tieši no minētās sistēmas pamatā esošajiem vai vadošajiem principiem (74).

               (90)

               Grieķijas iestādes un PCT ir iesnieguši plašus argumentus, apgalvojot, ka visiem fiskālajiem pasākumiem pareizā atsauces sistēma ir vispārējais režīms, ko piemēro lieliem publiskās infrastruktūras projektiem Grieķijā, lai atvieglotu tiem piekļuvi finansējumam, ņemot vērā lielos riskus, ko šādi projekti rada, un ka no sprieduma lietā Gibraltar
                   (75) izriet, ka tas, ka dalībvalsts ievieš atbrīvojumu no vispārpiemērojamiem noteikumiem, automātiski nerada selektivitāti un priekšrocību.

               (91)

               Komisija vispirms izanalizēs, vai šādus argumentus var pieņemt attiecībā uz visiem selektivitātes analīzes elementiem, proti, atsauces sistēmu, sistēmas mērķi, salīdzināmās juridiskās un faktiskās situācijas salīdzinājumu, ņemot vērā šo mērķi, un attaisnojumu uz šā mērķa pamata. Tad tā veiks atsevišķi katra pasākuma selektivitātes analīzi.

         i)
         Par “atsauces sistēmu” un tās mērķi

               (92)

               Atsauces sistēma ir ietvars, attiecībā pret kuru izvērtē pasākuma selektivitāti. Šī sistēma iezīmē robežas vērtējumam par to, vai konkrēti uzņēmumi gūst labumu no atkāpes no parastajiem noteikumiem, kuru kopums veido šo atsauces sistēmu, un vai līdz ar to attieksme pret šiem uzņēmumiem ir labvēlīgāka nekā pret citiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas sistēmas vispārējie noteikumi.

               (93)

               Konstatējot šo nodokļu uzlikšanas atsauces režīmu, tā darbības joma ir jānosaka konsekventi, lai novērstu to, ka sistēmas pamatā neesoši mērķi tiek paņemti par tās noteikšanas pamatu. Ja atsauces sistēmas definīcija tika noteikta, ņemot vērā dalībvalstu izvirzīto politikas mērķi katrā gadījumā, kas nav nodokļu uzlikšanas sistēmas loģikai pamatā esošs, tad visiem fiskālajiem pasākumiem, ko dalībvalstis ieviesušas, lai veicinātu noteiktas nozares, darbības vai uzņēmumu veidus, praksē netiktu piemērots LESD 107. panta 1. punkts (76).

               (94)

               Šajā gadījumā Grieķijas iestāžu un PCT pieminētais mērķis dot atvieglojumus uzņēmumiem, kas iesaistīti lielos infrastruktūras projektos, piešķirot juridisko noteiktību un papildu naudas plūsmu izbūves laikā, ir ārpus nodokļu apsvērumiem esošs politikas mērķis un nevar tikt izmantots selektivitātes analīzei. Lielu publiskās infrastruktūras projektu iezīmes nav nodokļu sistēmas pamatā un nevar noderēt par pamatu, lai noteiktu piemērojamo atsauces sistēmu. Katrā ziņā to, ka Grieķijas valsts pieņem konkrētu likumu ikreiz, kad tā vēlas piešķirt konkrētu fiskālo režīmu konkrētam uzņēmumam, nevar uzskatīt par vispārēju režīmu, ko pārvalde piemēro bez rīcības brīvības.

         ii)
         PCT juridiskā un faktiskā situācija, ņemot vērā attiecīgā pasākuma mērķi

               (95)

               Kad atsauces sistēma ir noteikta, analīzes nākamais posms ir novērtēt, vai konkrēts pasākums paredz atšķirīgu attieksmi pret uzņēmumiem, atkāpjoties no minētās sistēmas. Lai to izdarītu, ir jānosaka, vai pasākums var dot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kuri, ņemot vērā atsauces sistēmas pamatā esošo mērķi, atrodas salīdzināmā faktiskajā un juridiskajā situācijā. Tomēr šim nolūkam ārējos politikas mērķus nevar izmantot par pamatu, lai analizētu diferencētu režīmu pret uzņēmumiem saskaņā ar noteiktu nodokļu režīmu.

               (96)

               Attiecībā uz visiem uzņēmumiem, kuri īsteno lielus infrastruktūras projektus, piemērojamā apgalvojamā režīma “horizontālo” raksturu ir izveidojusies iedibinātā judikatūra (77), ka tas, ka uzņēmumu skaits, kuri var pieprasīt tiesības saskaņā ar pasākumu, ir ļoti liels, vai ka tie pieder dažādām darbības nozarēm, nav pietiekami, lai apšaubītu tāda pasākuma selektīvo raksturu un līdz ar to izslēgtu tā klasifikāciju par valsts atbalstu (78). Tāpēc tas, ka uzņēmumi, kuri veic lielus infrastruktūras projektus, var gūt labumu no vairākiem fiskālajiem atbrīvojumiem, ir nepietiekami, lai izslēgtu konkrēto pasākumu selektīvo raksturu. Savukārt kritēriji, pēc kuriem uzņēmumi piekļūst šādiem atbrīvojumiem, var de facto izraisīt selektivitāti (79).

               (97)

               Tāpēc PCT salīdzināmā juridiskā un faktiskā situācija ir ikreiz jāpārbauda, ņemot vērā attiecīgās piemērojamās nodokļu sistēmas mērķi, nevis uz ārējo politikas mērķu pamata.

         iii)
         Pamatošana ar nodokļu sistēmas loģiku

               (98)

               Pasākumu, ar kuru tiek izdarīta atkāpe no atsauces sistēmas, kas tādējādi ir prima facie selektīvs pasākums, tomēr var atzīt par neselektīvu, ja tas ir attaisnojams ar minētās sistēmas būtību vai vispārējo struktūru. Tā tas ir gadījumā, ja pasākums tiešā veidā izriet no atsauces sistēmas pamatā esošajiem vai vadošajiem principiem vai tas ir to iestrādāto mehānismu rezultāts, kas ir nepieciešami, lai sistēma darbotos un būtu efektīva (80). Savukārt uz ārējiem politikas mērķiem, kas nav iestrādāti sistēmā, šajā nolūkā nevar atsaukties (81). Līdz ar to atbrīvojumiem no nodokļa, kuri izriet no mērķa, kas nav saistīts ar nodokļu sistēmu, kurā ietilpst minētie atbrīvojumi, ir jāatbilst LESD 107. panta 1. punkta prasībām.

               (99)

               Šajā sakarā Eiropas Tiesa ir noteikusi, ka pat tad, ja politikas mērķis ir viens no Eiropas Savienības būtiskajiem mērķiem, vajadzība ņemt minēto mērķi vērā neattaisno selektīvu pasākumu neklasificēšanu par atbalstu (82). Lielo infrastruktūras projektu veiksmīgu īstenošanu un juridisko noteiktību tādu projektu īstenošanai nevar uzskatīt par nodokļu sistēmas pamatā esošu mērķi. Turklāt Grieķijas iestādes un PCT nav pierādījuši, kā šis mērķis saskan ar vispārīgās nodokļu sistēmas vienlīdzības un samērīguma principu un jo īpaši ar tās ieņēmumu iekasēšanas mērķi. Pēdējo mērķi ir grūti saskaņot ar nodokļu samazinājumu piešķiršanu (83). Uzņēmumu, kas īsteno lielus infrastruktūras projektus, galvenās finansiālās bažas nevar uzskatīt par mērķiem, ar kuriem var attaisnot diferencētu režīmu šādiem konkrētiem uzņēmumiem un jo īpaši PCT.

               (100)

               Tāpēc, ja turpmāk tekstā pārbaudītie fiskālie pasākumi veido selektīvus pasākumus, tad tos nevar uzskatīt par attaisnotiem ar publiskās politikas mērķi, ko izvirzījušas Grieķijas iestādes un saņēmējs.

         5.3.1.   Atbrīvojums no ienākuma nodokļa par uzkrātajiem procentiem līdz dienai, kad sāk
       (84)
      darboties III piestātne
       (85)

      Atsauces sistēma

               (101)

               Atbilstīgi Grieķijas ienākuma nodokļa sistēmai principā visa peļņa, ko guvušas Grieķijā uzņēmējdarbību reģistrējušas S.A., sabiedrības ar ierobežotu atbildību un privātā kapitāla uzņēmumi un kas radusies Grieķijā un ārvalstīs, tostarp peļņa procentu veidā, tiek aplikta ar nodokli (86) pēc attiecīgajā finanšu gadā piemērojamās likmes, un pēc nodokļa palikušo peļņas summu var vai nu sadalīt akcionāriem, uzkrāt kā rezerves vai iekļaut/pārveidot pašu kapitālā ar kapitāla palielināšanu. Kad pēcnodokļa peļņas summa ir sadalīta akcionāriem vai iekļauta/pārveidota pašu kapitālā, to atkal apliek ar nodokli pēc attiecīgajā finanšu gadā piemērojamās likmes (87).

               (102)

               Līdz ar to atsauces sistēma uzkrāto procentu aplikšanai ar nodokli līdz dienai, kad sāk darboties III piestātne, ir Grieķijas uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma, jo īpaši uzņēmumu peļņas, tostarp no uzkrātajiem procentiem gūtās peļņas, aplikšana ar nodokli.

      Atkāpe no atsauces sistēmas

               (103)

               “Uzkrātie procenti” (88) veido daļu no PCT bruto apliekamā ienākuma, un parasti tiem tiktu uzlikts nodoklis. Tomēr PCT ir atbrīvots no ienākuma nodokļa par uzkrātajiem procentiem līdz dienai, kad sāks darboties III piestātne (89), un šis režīms atkāpjas no atsauces sistēmas, galvenokārt attiecībā uz ienākuma nodokli par ieņēmumiem saskaņā ar Grieķijas Ienākuma nodokļa kodeksu (“GITC”). Var uzskatīt, ka PCT ir salīdzināmā juridiskajā un faktiskajā situācijā ar visiem S.A., kuru peļņu apliek ar nodokļiem saskaņā ar vispārpiemērojamo sistēmu. Tāpēc var secināt, ka tam ir piešķirta selektīva priekšrocība.

               (104)

               Pēc Grieķijas iestāžu un PCT apgalvojuma GITC 99. pantā ir paredzēts, ka ienākumam, kas atbrīvots no aplikšanas ar nodokļiem, piemēro uzņēmumu ienākuma nodokli tā sadales vai kapitalizācijas laikā. Uz šā pamata tie apgalvo, ka konkrētais noteikums tikai atļauj PCT atlikt nodokļa maksājumu, tādā ziņā, ka tad, kad PCT būs kapitalizējis vai sadalījis savu peļņu, PCT būs jāmaksā uzņēmumu ienākuma nodoklis par savu peļņu, kā arī ieturamais nodoklis par akcionāru dividendēm.

               (105)

               Komisija norāda, ka GITC 99. panta 1. punkta a) apakšpunkta 3. ievilkumā ir noteikts, ka uzņēmumiem, kuri ir atbrīvoti no uzņēmumu ienākuma nodokļa atbilstīgi konkrētiem tiesību aktiem (šajā gadījumā pārbaudāmajam noteikumam), ar nodokli apliek tikai kapitalizēto vai sadalīto peļņu pēc tam, kad no to vērtības ir atskaitīts attiecīgais uzņēmumu ienākuma nodoklis. Tāpēc tas nozīmē, ka ar šo noteikumu PCT nav jāmaksā ienākuma nodoklis par uzkrātajiem procentiem, iekams tā attiecīgais ienākums nav kapitalizēts vai sadalīts, vai vēlākais līdz III piestātnes darbības sākumam. Līdz ar to nodokļu maksājuma atlikšana attiecas tikai uz peļņu, ko var sadalīt vai kapitalizēt. Šā noteikuma dēļ PCT līdz III piestātnes darbības sākumam var izmantot rezervju uzkrāšanai savu no uzkrātajiem procentiem gūto peļņu un tam nav jāmaksā šajā sakarā uzņēmumu ienākuma nodoklis. Turklāt, tā kā pēc Grieķijas iestāžu apgalvojuma saskaņā ar Grieķijas tiesību aktiem nav pienākuma pārveidot rezerves pašu kapitālos vai sadalīt peļņu, šā noteikuma dēļ PCT peļņu, kas gūta no uzkrātajiem procentiem, kuri radušies Grieķijā un ārvalstīs, var pilnīgi atbrīvot no nodokļiem (90). Katrā ziņā nodokļa samaksas termiņa pagarinājums ir PCT selektīva priekšrocība.

               (106)

               Grieķijas iestādes un PCT norāda, ka PCT ir jāuztur ievērojami naudas noguldījumi, lai finansētu ieguldījumus, kas vajadzīgi izbūves laikā un periodā pirms III piestātnes darbības sākšanas, un ka šā atbrīvojuma mērķis ir atvieglot šādus ieguldījumus publiskajā infrastruktūrā. Šajā ziņā tie uzskata, ka PCT atrodas salīdzināmā juridiskajā un faktiskajā situācijā ar visiem uzņēmumiem, kuri veic lielus ieguldījumus publiskajā infrastruktūrā.

               (107)

               Tomēr tas, ka pasākums ir pieejams visiem uzņēmumiem, kuri īsteno ieguldījumus publiskajā infrastruktūrā, nenozīmē, ka pasākums nav selektīvs. Gluži pretēji, ir konstatēts, ka tikai noteikta uzņēmumu kategorija – tie, kuri iegulda publiskajā infrastruktūrā, – var gūt labumu no šā pasākuma. Citi uzņēmumi, kas nav aktīvi šajā darbības jomā, nevar gūt labumu no tā paša pasākuma. Turklāt, kā jau izanalizēts iepriekš (91), politikas mērķi palīdzēt lielos infrastruktūras projektos iesaistītiem uzņēmumiem izbūves posmā nevar uzskatīt par fiskālajā režīmā iestrādātu mērķi, uz kura pamata var noteikt uzņēmumu salīdzināmo juridisko un faktisko situāciju.

      Pamatošana ar nodokļu sistēmas loģiku

               (108)

               Grieķijas iestādes un PCT norāda, ka atbrīvojums no nodokļa par uzkrātajiem procentiem ir balstīts tieši uz GITC vispārēju noteikumu (92), kurā noteiktu no nodokļa atbrīvotu ienākumu vidū ir minēti “ienākumi, kas atbrīvoti saskaņā ar līgumu, kas ratificēts ar likumu”. Tie apgalvo, ka, tā kā Grieķijas likumdevējs konsekventi izmanto šo vispārējo atbrīvojumu, lai ieviestu nodokļu atbrīvojumus, ko piemēro konkrēti visiem lieliem Grieķijā veiktiem publiskās infrastruktūras projektiem, pārbaudāmais noteikums neievieš īpašu nodokļu atbrīvojumu. Gluži otrādi, tas veido daļu no vispārējā režīma, kas balstīts uz vispārējo nodokļu sistēmu, kuras mērķis ir atvieglot un atbalstīt lielu publiskās infrastruktūras vai ieguldījumu projektu īstenošanu. Šis noteikums ir konsekventi piemērots visiem publiskās infrastruktūras projektiem, lai nodrošinātu, ka uzņēmumus, kuri īsteno šādus projektus, nepakļauj diskriminācijai vai “strukturālam trūkumam”.

               (109)

               No ES tiesu prakses izriet, ka diskrecionāra režīma piemērošana uzņēmējiem var nozīmēt to, ka vispārēja pasākuma individuāla piemērošana var kļūt selektīva, jo īpaši, ja diskrecionāru varu izmanto ne tikai nodokļu ieņēmumu pārvaldībā, atsaucoties uz objektīviem kritērijiem (93).

               (110)

               Ievērojot šo judikatūru, var secināt, ka iespējamais “vispārējais” noteikums dod likumdevējam pilnīgu rīcības brīvību atbrīvot no aplikšanas ar nodokli jebkuru ienākumu, praktiski pēc tam, kad valsts ir sarunājusi un noslēgusi jebkura veida līgumu ar jebkuru nodokļu maksātāju. Tāpēc praksē šis “vispārējais” noteikums atļauj atbrīvojumus, kas ietilpst nevis vispārējās nodokļu uzlikšanas sistēmas loģikā, bet gan konkrētam uzņēmumam, ar ko ik reizi var sarunāt un noslēgt līgumu, labvēlīga režīma piešķiršanas loģikā. Tāpēc iespējamo “vispārējo”GITC noteikumu nevar uzskatīt par tādu, kas veido daļu no ienākuma nodokļa sistēmas loģikas.

               (111)

               Attiecībā uz pasākuma attaisnošanu ar to, ka tas esot iestrādāts publiskās politikas mērķī atvieglot publiskās infrastruktūras projektus, Komisija uzskata, ka, vērtējot atbalsta jēdzienu, šos argumentus nevar ņemt vērā.

               (112)

               Tāpēc Komisija secina, ka pasākums veido selektīvu priekšrocību par labu PCT, kas ir vienāds ar ienākuma nodokli, kas PCT parasti būtu jāmaksā par uzkrātajiem procentiem līdz III piestātnes darbības sākumam.

         5.3.2.   PVN pārmaksas atlikuma atmaksa neatkarīgi no līguma priekšmeta pabeigšanas stadijas – “atsevišķa kapitālieguldījumu prece” – PVN atmaksa 60 dienās pēc pieteikuma; kavējuma procenti
       (94)

      Atsauces sistēma

               (113)

               Atbilstīgi Grieķijas PVN nodokļu sistēmai nodokļu maksātājam ir tiesības atskaitīt PVN priekšnodokli, kas ir tieši saistīts ar tādu aktu īstenošanu, kas ir apliekami ar nodokli (95) vai kas nav apliekami ar nodokli, bet dod tiesības uz atskaitījumu. Atskaitījumu piešķir par to preču vai pakalpojumu daļu, kas tik tiešām ir izmantota ar nodokli apliekamo aktu īstenošanai. Turklāt PVN pārmaksa, kas izriet no PVN priekšnodokļa un aprēķinātā PVN atskaitījuma noteiktā nodokļu periodā, netiek atmaksāta, bet to pārnes uz nākamo nodokļu periodu (96). Atmaksu atļauj, ja uzņēmums nespēj kompensēt savu PVN pārmaksu ar aprēķināto PVN trīs gadu periodā un pēc šā perioda beigām (97).

               (114)

               PVN pārmaksu drīkst atmaksāt un nepārnest uz nākamo nodokļu periodu tikai saskaņā ar izņēmumiem, kas noteikti PVN kodeksa 34. pantā. Viens no šiem izņēmumiem attiecas uz PVN, kas samaksāts par “kapitālieguldījumu precēm”, kā tās definētas PVN kodeksā (98), proti, “materiālas preces, kas ir uzņēmuma īpašumā un ko tas pastāvīgi ekspluatē, kā arī ēkas un cita veida būves, ko uzņēmums – nodokļu maksātājs uzbūvējis uz nekustamā īpašuma, kas tam nepieder, bet kuru tas izmanto uz jebkuru juridisku attiecību pamata vismaz deviņus gadus. (..) Remonta un tehniskās apkopes izmaksas nav iekļautas kapitālieguldījumu preces vērtībā”.

               (115)

               Atbilstīgi Ministra Lēmuma Nr. 1073/2004 5. pantam (99) paredzētajos izņēmuma gadījumos (100) PVN pārmaksu var atmaksāt šādi: a) par pirmo PVN atmaksas pieteikumu divos mēnešos pēc pieteikuma dienas; b) par nākamajiem PVN atmaksas pieteikumiem, kas pārsniedz EUR 6 000: i) 90 % atmaksā viena mēneša laikā pēc pieteikuma dienas un ii) atlikušos 10 % atmaksā divos mēnešos pēc pieteikuma dienas; c) par nākamajiem PVN atmaksas pieteikumiem, kas ir mazāk nekā EUR 6 000, visu PVN summu atmaksā viena mēneša laikā pēc pieteikuma dienas.

               (116)

               Kā Grieķijas iestādes un PCT pareizi norāda, par nekustamā īpašuma izbūvi PVN pārmaksas atmaksu veic pēc būvdarbu sākšanas un līdz summai, kas atbilst izdevumiem par būvdarbiem, kas ir padarīti un iekļauti rēķinā katrā periodā, par kuru var prasīt PVN (101).

               (117)

               Jo īpaši attiecībā uz kapitālieguldījumu precēm par tiesībām atskaitīt PVN galīgi nolemj laikā, kad sāk izmantot kapitālieguldījumu preces. Turklāt, lai novērstu PVN atmaksas mehānisma ļaunprātīgu izmantošanu, ja piecos gados pēc izdevumu rašanās par iegādi vai par kapitālieguldījumu preces izbūvi šo preci nav sākts izmantot, tad atskaitītais PVN priekšnodoklis ir jāatdod valstij, jo uzskata, ka tas nav ticis izmantots ar nodokli apliekamiem aktiem (102).

               (118)

               Visbeidzot, atbilstīgi vispārpiemērojamai sistēmai procentu aprēķins par nodokli vai nepienācīgi samaksātām summām sākas sešus mēnešus pēc pirmās dienas nākamajā mēnesī pēc nodokļu maksātāja nodokļu deklarācijas (103). Tomēr Grieķijas administratīvās tiesas ir uzskatījušas, ka šis noteikums neatbilst konstitucionālajam principam par nodokļu maksātāju vienlīdzību (104). Tāpēc tās atlika šo noteikumu, uzskatot, ka procenti ir jāaprēķina no dienas, kad nodokļu maksātājs ir iesniedzis apelācijas sūdzību par nodokļu iestādes lēmumu neatmaksāt pieprasīto PVN pārmaksu (105).

               (119)

               Komisija uzskata, ka šie noteikumi veido atsauces sistēmu PVN pārmaksas atmaksai Grieķijā.

      Atkāpe no atsauces sistēmas

   —   Par PVN pārmaksas atmaksu neatkarīgi no līguma priekšmeta pabeigšanas stadijas

               (120)

               Atbilstīgi Likuma Nr. 3755/2009 2. panta 3. punktam PCT ir tiesības uz PVN pārmaksas atmaksu neatkarīgi no izbūves projekta vai tā atsevišķu struktūru vai tā daļu pabeigšanas pakāpes. Turklāt atbilstīgi tam pašam pantam PCT nezaudē savas PVN pārmaksas atmaksas tiesības, ja tas nav izmantojis kapitālieguldījumu preci piecos gados pēc attiecīgo izdevumu rašanās, lai gan tā tas būtu atbilstīgi vispārpiemērojamiem noteikumiem.

               (121)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka, tā kā visiem uzņēmumiem ir tiesības uz PVN atmaksu pēc tam, kad attiecīgie izdevumi ir radušies un iekļauti rēķinā, noteikums attiecībā uz PCT nepiešķir tam nekādu papildu priekšrocību, jo PCT jebkurā gadījumā būtu tiesības uz PVN atmaksu pēc būvdarbu sākšanas, nevis tikai pēc šo darbu pabeigšanas.

               (122)

               Pamatojoties uz papildu informāciju un sniegtajiem paskaidrojumiem Komisija ir secinājusi, ka PCT tik tiešām jebkurā gadījumā būtu tiesības uz PVN atmaksu pēc projekta būvdarbu sākšanas un līdz summai, kas atbilst izdotajiem rēķiniem. Tomēr šīs tiesības tiek galīgi noteiktas tad, kad sāk izmantot kapitālieguldījumu preces. Tā kā PCT ir tiesības uz PVN atmaksu neatkarīgi no ieguldījumu projekta pabeigšanas un vienlaikus tas nezaudē šīs tiesības gadījumā, ja tas nesāk izmantot kapitālieguldījumu preces piecos gados, kā tas būtu jādara atbilstīgi parasti piemērojamiem noteikumiem, tas bauda selektīvu priekšrocību.

               (123)

               Priekšrocība ir PVN atmaksa, ko PCT ir tiesības saglabāt, ja piecos gados pēc tam, kad ir radušies ar šo atmaksu saistītie izdevumi, projekts nav sācies, kamēr citiem uzņēmumiem, ja projekts piecos gados (no attiecīgo izdevumu rašanās brīža) nebūtu sākts, atmaksātais PVN būtu jāatdod Grieķijas valstij. Tiek atgādināts, ka atbilstīgi vispārpiemērojamiem noteikumiem tādos gadījumos attiecīgos aktus (uz ko attiecas šie izdevumi) vairs neuzskatītu par aktiem, kas apliekami ar nodokli (skatīt iepriekš 117. apsvērumu). Tas nozīmē, ka līdzīgos apstākļos citi uzņēmumi parasti neizmantotu ar šiem izdevumiem saistīto PVN pārmaksu, lai kompensētu nākamā periodā maksājamo PVN. Tādējādi priekšrocība, ko PCT bauda no šā noteikuma, ir vienāda ar pilnu PVN atmaksas summu, ko tam ir atļauts paturēt (saskaņā ar šo noteikumu), ja piecos gados pēc attiecīgo izdevumu rašanās projekts nav sākts.

               (124)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka šī atkāpe ir piemērojama arī komunālo pakalpojumu uzņēmumiem, jo tieši tie visbiežāk būvē infrastruktūras projektus, kuru pabeigšanai var vajadzēt vairāk laika nekā šis parasti piemērojamais piecu gadu periods. Pēc viņu apgalvojuma, tie paši argumenti ir spēkā arī attiecībā uz PCT, kas būvē lielu infrastruktūras projektu, kam var vajadzēt vairāk nekā piecus gadus. Tas arī ir iemesls, kāpēc šis noteikums ir iekļauts visos pārējos koncesijas līgumos saistībā ar lieliem infrastruktūras projektiem. Tāpēc tie uzskata, ka šī atkāpe no vispārpiemērojamiem noteikumiem ir nevis izņēmums, bet gan atšķirīga noteikumu piemērošana atšķirīgās situācijās, kas nav salīdzināmas.

               (125)

               Komisija uzskata, ka šī atkāpe ir selektīva priekšrocība, jo ļauj PCT elastīgi piekļūt PVN pārmaksas atmaksai neatkarīgi no tā, kad tas sāks izmantot kapitālieguldījumu preces, proti, nenoteiktu laika periodu. Tādējādi, pat ja tas nekad nesāktu izmantot kapitālieguldījumu preci, tā tiesības uz PVN pārmaksas atmaksu nekad netiktu galīgi nolemtas un attiecīgi koriģētas, kas praksē nozīmē, ka, ja tas nepabeigtu projektu, tam nebūtu pienākuma atdot visā būvniecības periodā saņemto PVN pārmaksu. Tas, ka komunālo pakalpojumu uzņēmumi var gūt labumu no tās pašas priekšrocības, nenozīmē, ka šī priekšrocība nav selektīva. Komunālo pakalpojumu uzņēmumi ir uzņēmumu kategorija, kas var gūt labumu no šā pasākuma. Līdz ar to šāds pasākums ir selektīvs.

         —   Par kapitālieguldījumu preču definīciju

               (126)

               Likuma Nr. 3755/2009 2. panta 3. punktā ir paredzēts, ka PVN kodeksa nolūkā koncesijas līguma izbūves projekts un jebkura preču, būvdarbu, pakalpojumu un palīgbūvdarbu piegāde saistībā ar izbūvi ir uzskatāma par “atsevišķu kapitālieguldījumu preci”. Šis noteikums būtībā nosaka, ka koncesijas līguma nolūkā PVN kodeksā paredzētais jēdziens “kapitālieguldījumu prece” ietver visas darbības, kas saistītas ar koncesijas līguma priekšmetu, proti, ne tikai uzbūvētās “materiālās preces” (106), bet arī visu preču, būvdarbu un pakalpojumu sniegšanu, kas saistīti ar koncesijas līguma priekšmetu vai to papildina.

               (127)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka, ievērojot PVN kodeksa 34. pantu un 33. panta 4. punktu, kas attiecas uz “kapitālieguldījumu preci”, pārbaudāmais noteikums ir tikai vispārpiemērojamo noteikumu paskaidrojums, lai novērstu PVN pārmaksas atmaksas noteikumu kļūdainu piemērošanu no nodokļu iestāžu puses, ņemot vērā īpatnības un lielās summas, kas iesaistītas lielos infrastruktūras projektos. Pēc viņu domām, ņemot vērā koncesijas līguma īpašās iezīmes, pārbaudāmajam pasākumam ir mērķis – aplūkot katru ieguldījumu izmaksu elementu kā atsevišķu uzņēmējdarbības vienību PVN nolūkā. Tā kā visi ar ieguldījumu projektu saistītie izdevumi jebkurā gadījumā no grāmatvedības viedokļa ir integrēti kapitālieguldījumu precē, šis noteikums tikai paskaidro to, kas jau ir piemērojams. Tā kā PCT ir veicis ievērojamus ieguldījumus, kas ietvertu atsevišķas darbības un stadijas un izdevumu veidus par precēm un pakalpojumiem, ja katrs no šiem izdevumiem tiktu aplūkots atsevišķi, PCT tiktu piemērots atšķirīgs PVN režīms, salīdzinot ar jebkuru uzņēmumu, kurš veic ieguldījumus, iesaistoties saimnieciskajā darbībā.

               (128)

               Lai pamatotu savus argumentus, Grieķijas iestādes un PCT atsaucas uz judikatūru lietā INZO
                   (107), atbilstīgi kurai saimniecisko darbību PVN direktīvas nozīmē “(..) var veidot vairākas secīgas darbības un sagatavojošās darbības (..)” (108), kas atļauj attiecīgā PVN pārmaksas atmaksu izbūves periodā. Turklāt tie norāda, ka saskaņā ar tādiem pašiem argumentiem 2011. gadā tika grozīts likums par PPP (109), lai paredzētu, ka PPP ir tiesības pieprasīt PVN pārmaksas atmaksu katru gadu pēc savas gada PVN deklarācijas iesniegšanas, un tām nav jāpārnes pārmaksas atlikums uz nākamo pārskata periodu.

               (129)

               Visbeidzot, tie apgalvo, ka, pat ja neuzskata, ka ieguldījums ietilpst “kapitālieguldījumu preces” definīcijas tvērumā, PCT būtu tiesības prasīt atmaksu i) ik gadu, ja tas varētu konstatēt, ka tas nespēs kompensēt savu PVN pārmaksu ar aprēķināto PVN trīs gados, un ii) pēc trīs gadu paiešanas.

               (130)

               Komisija norāda, ka pārbaudāmais noteikums ietver īpašu “kapitālieguldījumu preces” jēdziena definīciju, kas ir plašāks PCT nekā citiem uzņēmumiem, kuri atrodas tādā pašā juridiskajā un faktiskajā situācijā. Praksē šīs definīcijas sekas ir tādas, ka PCT ir tiesības uz PVN pārmaksas atmaksu par visiem būvdarbiem, pakalpojumiem un precēm saistībā ar izbūves objektu, lai gan atbilstīgi vispārpiemērojamiem noteikumiem šī iespēja pastāvētu tikai attiecībā uz materiālām precēm, nevis pakalpojumu, būvdarbu, remonta un tehniskās apkopes izmaksām. Tā kā atbilstīgi vispārpiemērojamiem noteikumiem PCT būtu tiesības uz PVN pārmaksas atmaksu ik gadu, ja konstatētu, ka tas nespēj kompensēt savu PVN pārmaksu ar aprēķināto PVN trīs gados un pēc trīs gadu termiņa beigām, atsevišķas kapitālieguldījumu preces plašākā definīcija koncesijas līguma nolūkā praksē izraisa to, ka PCT tiek iepriekš piešķirta papildu nauda no PVN pārmaksas, kas parasti tiktu atmaksāta vēlāk (110).

               (131)

               Tik tiešām, līdz ar šo noteikumu PCT var saņemt nodokļa atmaksu ne tikai par materiālām precēm, bet arī par izdevumiem, kas saistīti ar pakalpojumiem, būvdarbiem, remontu un tehnisko apkopi, kamēr citi uzņēmumi par šādiem izdevumiem varētu tikai kompensēt PVN priekšnodokli ar aprēķināto PVN vai gaidīt atmaksu trīs gadus. Tāpēc priekšrocība, kuru PCT bauda sakarā ar šo noteikumu, ir vienāda ar uzkrātajiem procentiem par PVN, kas atmaksāts par visiem izdevumiem, izņemot par materiālajām precēm (kas attiecas uz kapitālieguldījumu preci), no brīža, kad atmaksa tika nodota PCT rīcībā, līdz brīdim, kad PCT būtu bijušas tiesības uz šādu atmaksu, proti, trīs gadus vēlāk vai līdz brīdim, kad PCT būtu spējis kompensēt savu PVN pārmaksu (attiecībā uz šiem izdevumiem) ar aprēķināto PVN.

               (132)

               Tas, ka nodokļu iestādes, ja nebūtu šīs definīcijas, varētu arī atšķirīgi piemērot PVN pārmaksas atmaksas noteikumus, pierāda, ka šī definīcija rada selektīvu priekšrocību PCT, kas nav piemērojama visiem uzņēmumiem. Turklāt tas, ka likums par PPP, kas ir piemērojams pārsvarā infrastruktūras projektiem, tika grozīts, paredzot PPP tiesības prasīt atmaksu un novērst PVN pārmaksas pārnešanu uz nākamo gadu, arī pierāda, ka atbilstīgi vispārpiemērojamiem noteikumiem ikviens ar infrastruktūras projektu saistīts izdevums netiks aplūkots kā “atsevišķa kapitālieguldījumu prece” PVN pārmaksas atmaksas noteikumu piemērošanas nolūkā. Tirdzniecības flotes ministrijas vēstule Ekonomikas lietu ministrijai (111), kurā prasīta īpaša PVN pārmaksas atmaksas kārtība (112) priekš PCT un tā laika uzvarētājam Saloniku ostas konkursā, pierāda, ka vispārpiemērojamie noteikumi attiecībā uz atmaksu nebūtu tādi paši. Visbeidzot, tas, ka pēc ministra 2013. gada lēmuma atmaksas noteikumos nav diferenciācijas neatkarīgi no kapitālieguldījumu preces definīcijas, arī pierāda, ka šī definīcija veidoja selektīvu priekšrocību par labu PCT laikā, kad to piešķīra.

               (133)

               Vēl Komisija norāda, ka minētajā judikatūrā lietā INZO ir atsauce uz PVN atskaitīšanas tiesībām par darījumiem, kam piemēro PVN un kas ir saistīti ar nodokļu maksātāja saimniecisko darbību, nevis tiesībām uz atmaksu.

         —   Par procentu aprēķinu no 1. dienas pēc 60 dienu termiņa beigām

               (134)

               Pārbaudāmais noteikums piešķir PCT arī tiesības uz procentiem no PVN pārmaksas pret valsti, kas rodas automātiski pēc 60 dienu termiņa beigām, un uzņēmumam nav jāievēro nedz procesuālās, nedz laika prasības, kas paredzētas vispārpiemērojamā režīmā saistībā ar PVN pārmaksas atmaksu, proti, agrākā posmā nekā pārējiem uzņēmumiem un bez vajadzības iziet administratīvo tiesu procedūru. Tādējādi tas rada PCT papildu selektīvu priekšrocību.

               (135)

               Šo priekšrocību veido procenti, ko PCT var prasīt (saskaņā ar šo noteikumu) no Grieķijas valsts 60 dienas pēc tam, kad tas ir iesniedzis attiecīgo nodokļu deklarāciju (pieprasot PVN atmaksu), kamēr citiem uzņēmumiem līdzīgā situācijā nebūtu tiesību uz procentiem tajā pašā laika brīdī.

               (136)

               Grieķijas iestādes uztur savus argumentus, ko atbalsta PCT, atsaucoties uz ES judikatūru PVN jomā (113), kurā ir noteikts, ka PVN pārmaksas atlikuma atmaksa veido nodokļu maksātāja līdzekļu, nevis valsts līdzekļu atmaksu. Vēl tie apgalvo, ka 60 dienu termiņš veicina neitralitātes un līdztiesības principu, kas izriet no ES judikatūras PVN jomā (114). Ja valsts kavējas ar PVN pārmaksas atlikuma atmaksu ilgāk nekā laiku, kas atzīts par “saprātīgu termiņu”, no tās ir jāprasa samaksāt kavējuma procentus kā kompensāciju nodokļu maksātājam, kurš prasa šādu atmaksu. Tādējādi šā veida kavējuma procentu par PVN pārmaksas atlikumu maksājums neveido valsts līdzekļus.

               (137)

               Komisija uzskata, ka procentu aprēķins par PVN pārmaksas maksājuma kavējumu skar valsts līdzekļus, attiecībā uz papildu procentiem valstij būs jāmaksā PCT saskaņā ar šo noteikumu. Praksē šā noteikuma dēļ valsts automātiski maksās procentus no nākamās dienas pēc 60 dienu perioda, nevis no dienas, kad PCT iesniegtu apelācijas sūdzību šajā sakarā, kā tas notiktu atbilstīgi piemērojamajiem noteikumiem. Tā kā tikai PCT iegūst šīs tiesības automātiski, lai gan parasti tas ir iespējams tikai pēc apelācijas sūdzības iesniegšanas, šis noteikums rada PCT selektīvu priekšrocību.

               (138)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka šis noteikums tikai nodrošina, ka valsts negūst finansiālu labumu uz PCT rēķina. Šāda veida koncesijas līgumu gadījumā liela kavēšanās PVN pārmaksas atmaksā būtu ievērojami izdevumi un tādējādi nopietns strukturāls trūkums PCT. Turklāt iespējams mazāku kavējuma procentu summu maksājums citiem uzņēmumiem nemazina izmaksas, kas PCT parasti rastos tā saimnieciskajā darbībā. Tāpēc PCT nav nekādas konkurences priekšrocības, un tam nepiemēro atšķirīgu režīmu nekā citiem uzņēmumiem.

               (139)

               Komisija neuzskata, ka PCT atrodas atšķirīgā situācijā nekā citi uzņēmumi, kas attaisnotu atšķirīga režīma piemērošanu. Kā jau minēts, tas, ka PCT īsteno lielu ieguldījumu, neveido argumentu attiecībā uz selektivitātes jēdzienu. Turklāt automātisks procentu maksājums PCT samazina uzņēmuma parastās izmaksas un dod PCT priekšrocību salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem.

      Pamatošana ar nodokļu sistēmas loģiku

               (140)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka, pat ja noteikumos par PVN pārmaksas atmaksu bija selektivitātes elements, tas būtu attaisnots ar PVN sistēmā iestrādātajiem pamata vai vadošajiem principiem, kā to ir apstiprinājušas ES un Grieķijas tiesas.

               (141)

               Komisija norāda, ka šajā gadījumā pasākumi par labu PCT norāda, ka PCT tika piešķirts labvēlīgs režīms attiecībā uz PVN atmaksu, salīdzinot ar citiem uzņēmumiem, kuri veic ieguldījumus un atskaita PVN, un to nevar uzskatīt par attaisnotu ar neitralitātes principu vai vēl jo vairāk ar PVN nodokļa sistēmas vienlīdzību.

               (142)

               Jo īpaši attiecībā uz PVN pārmaksas atmaksu neatkarīgi no līguma priekšmeta pabeigšanas stadijas, pat ja potenciāli varētu pieņemt, ka ilgāka izbūves laika dēļ varētu būt iespējama novirze, ko var paredzēt lielākos projektos, šādas novirzes nenoteiktu ilgumu nevar uzskatīt par atbilstīgu PVN sistēmas vienlīdzības vai neitralitātes principam. Jo īpaši, tā kā PCT saskaņā ar koncesijas līguma noteikumiem bija pienākums pabeigt II piestātni vēlākais līdz 2014. gada 30. aprīlim un III piestātni – vēlākais līdz 2015. gada 31. oktobrim, minētais neierobežota laikposma elastīgums nevar izskaidrot, kādā ziņā PCT salīdzināmā juridiskā un faktiskā situācija atšķiras no citu uzņēmumu, kuri veic ieguldījumus un saņem PVN pārmaksas atmaksu, situācijas. Ievērojot PVN sistēmas principus, atbilstīgi kuriem ir jānodrošina, ka uzņēmumi negūst nepienācīgas priekšrocības no ieviestās PVN sistēmas, šādu īpašu režīmu nevar uzskatīt par attaisnotu ar sistēmas loģiku.

               (143)

               Attiecībā uz kapitālieguldījumu preces jēdziena plašu definīciju Komisija norāda, ka PVN direktīvā dalībvalstīm ir dota rīcības brīvība nolemt, vai uzņēmumi var saņemt PVN pārmaksas atmaksu, vai tie pārnesīs PVN pārmaksu uz nākamo gadu, kā arī kā tās definēs “kapitālieguldījumu preces” jēdzienu PVN nolūkā. Tādējādi Grieķijas valstij bija rīcības brīvība noteikt šajā sakarā piemērojamos noteikumus un precizēt, kuros gadījumos un uz kāda pamata var pieprasīt atmaksu. Tomēr kapitālieguldījumu preces jēdziena plašu definīciju, kas ļāva PCT vieglāk un agrāk saņemt PVN pārmaksas atmaksu, nevar uzskatīt par attaisnotu ar nodokļu sistēmas loģiku, jo tas būtu pretrunā vienlīdzības principam, kas jāpiemēro visiem uzņēmumiem, kuri veic ieguldījumus, ne tikai PCT.

               (144)

               Attiecībā uz procentu aprēķinu pēc 60 dienu termiņa Komisija uzskata, ka to nevar attaisnot arī ar Grieķijas PVN sistēmas loģiku. Vispārējais PVN neitralitātes princips var attaisnot procentu uzlikšanu PVN atmaksas kavēšanās gadījumā, lai piespiestu valsti nepārlikt PVN sistēmas slogu uz nodokļu maksātāju. Grieķijas noteikumus šajā sakarā Grieķijas tiesas ir interpretējušas tādējādi, ka neviena veida nodokļu maksātājam nav jācieš valsts iespējamas bezdarbības sekas. Šī interpretācija tika sniegta neatkarīgi no summām, kas valstij ir jāatdod nodokļu maksātājam. Tādējādi priekšrocību, ko PCT gūst no pārbaudāmā noteikuma, kam jāuzliek papildu slogs Grieķijas valstij, ja tā savlaicīgi neatmaksās PVN, nevar uzskatīt par attaisnotu, ņemot vērā tā veiktā ieguldījuma lielos izdevumus.

               (145)

               Līdz ar to Komisija uzskata, ka iepriekš minētie pasākumi saistībā ar PVN atmaksas nosacījumiem sniedz selektīvu priekšrocību par labu PCT.

         5.3.3.   Zaudējumu pārnešana bez ierobežojumiem laikā – Ienākuma nodoklis (Likuma Nr. 3755/2009 2. panta 5. punkts)

      Atsauces sistēma

               (146)

               Atbilstīgi vispārpiemērojamai sistēmai (115), lai aprēķinātu ienākuma nodokli, komercdarbības un brīvo profesiju darbības viena gada zaudējumus var pārnest maksimāli piecus gadus. GITC nav paredzēts neviens izņēmums no šā noteikuma.

      Atkāpe no atsauces sistēmas

               (147)

               Atbilstīgi Likuma Nr. 3755/2009 2. panta 5. punktam PCT var pārnest savus zaudējumus bez jebkādiem ierobežojumiem laikā. Šis pasākums piešķir skaidru selektīvu priekšrocību PCT, jo atkāpjas no vispārpiemērojamā noteikuma, kam nav izņēmumu saskaņā ar GITC. Atbilstīgi šim noteikumam PCT varēs pārnest savus zaudējumus uz jebkuru laiku, kas būs atbilstošāks tā interesēm, galvenokārt, kad mainīsies līdzsvars starp tā ieguldījumu izmaksām un ar nodokli apliekamo ienākumu, proti, kad tam būs liela peļņa, lai nemaksātu nodokļus, ko tas parasti maksātu, ja neizmantotu šo izņēmumu.

               (148)

               Tādējādi šis noteikums sniedz PCT priekšrocību, kas ir vienāda ar starpību starp ienākuma nodokli, ko tas faktiski maksā, un uzņēmumu ienākuma nodokli, ko tas būtu samaksājis, ja nebūtu iespējas pārnest savus zaudējumus vairāk nekā piecus gadus pēc šo zaudējumu rašanās.

               (149)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo arī, ka tiesības pārnest zaudējumus visu koncesijas laiku šajā gadījumā ir uzskatītas par atbilstošām kā ienākuma-izdevumu saskaņas principa piemērošana. Pēc Grieķijas iestāžu un PCT apgalvojuma tas ir viens no GITC pamatprincipiem šajā sakarā un kā tāds ir piemērots vispārējā sistēmā, kuras daļu veido 2. panta 5. punkts, un, pēc viņu domām, būtu jāuzskata par atsauces sistēmu.

               (150)

               Turklāt tie apgalvo, ka ilgtermiņa koncesijās būvēt un ekspluatēt publisko infrastruktūru ir skaidrs līdzsvara trūkums starp infrastruktūras sākotnējo izbūves periodu un nākamajiem infrastruktūras darbības posmiem, kur tiek gaidīts, ka infrastruktūra būs rentabla, lai segtu sākotnējos zaudējumus. Tā kā sākotnēji vajadzīgie ieguldījumi rada ievērojamus zaudējumus ilgāk nekā piecus gadus un tos var kompensēt tikai vēlākajā koncesijas perioda daļā, piecus gadu ierobežojums atņemtu koncesionāram priekšrocību, ko dod nodokļu zaudējuma pārnešanas noteikums. Šajā sakarā par lieliem infrastruktūras projektiem atbildīgi uzņēmumi atrastos atšķirīgā situācijā, salīdzinot ar parastiem uzņēmumiem.

               (151)

               Komisija uzskata, ka šo atkāpi no vispārējā noteikuma nevar uzskatīt par Grieķijas nodokļu sistēmas loģikā iestrādātu noteikumu. Tā kā piecu gadu noteikums nodokļu zaudējumu pārnešanai ir vispārējs noteikums un bez jebkādas diferenciācijas, laikā neierobežotu zaudējumu pārnešanu nevar uzskatīt par attaisnotu publiskās infrastruktūras projektiem. 10 gadu ierobežojums, kas tagad ir piemērojams PPP, nostiprina secinājumu, ka PCT īpaši paredzētais nenoteiktais laikposms veido tam skaidru selektīvu priekšrocību. Visbeidzot, Komisija uzskata, ka visi uzņēmumi, kuri veic ieguldījumus, kam var paiet vairāki gadi, atrodas tādā pašā juridiskajā un faktiskajā situācijā kā PCT un pārējie koncesionāri Grieķijā, ņemot vērā Vispārējā ienākuma nodokļa kodeksa mērķus. Tā kā Grieķijas nodokļu sistēma nepieļauj diferenciācijas atkarībā no uzņēmumu ieguldījumu ilguma, bet nosaka šo vispārējo piecu gadu noteikumu visiem, PCT nevar uzskatīt par atšķirīgu no citiem uzņēmumiem attiecībā uz šo noteikumu. Kā minēts 107. punktā, pasākums, kas piemērojams visiem par lieliem infrastruktūras projektiem atbildīgiem uzņēmumiem, ir selektīvs, jo to piemēro tikai ierobežotai uzņēmumu kategorijai.

      Pamatošana ar nodokļu sistēmas loģiku

               (152)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka: a) šā pasākuma “izvirzītajam mērķim” ir jābūt tam mērķim, ko cenšas sasniegt ar atkāpes noteikumu; b) šā noteikuma mērķis ir piemērot nodokļu sistēmas vispārējo ienākuma-izdevumu saskaņas principu konkrētajām koncesiju iezīmēm; c) šā principa piemērošana minētajiem projektiem nenozīmē koncesionāru riska likvidāciju, bet gan tiecas nodrošināt vienlīdzīgu attieksmi un likvidēt šo projektu “strukturālos trūkumus”; d) šis noteikums ir konsekventi piemērots visiem lieliem publiskās infrastruktūras projektiem Grieķijā; e) iespēja pārnest zaudējumus visā koncesijas darbības laikā ir atbilstošs mehānisms, risinot konkrētās šādu koncesiju iezīmes un objektīvo atšķirību starp koncesionāru un citiem komerciāliem uzņēmumiem.

               (153)

               Komisija norāda, ka nodokļu sistēmas mērķis ir jākonstatē atsauces sistēmas līmenī, nevis izņēmuma pasākuma līmenī (116). Ja pats pasākums veidotu atsauces sistēmu, tad neviens fiskālais pasākums netiktu klasificēts kā valsts atbalsts, lai cik ārkārtas pasākums tas būtu. Uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas mērķis ir radīt ieņēmumus valsts budžetam, un tas tiktu apdraudēts, ja konkrētiem uzņēmumiem tiktu atļauts samazināt to nodokļu bāzi, ja tie to uzskata par lietderīgu saskaņā ar savām finansiālajām interesēm. Turklāt lielās ieguldījumu summas, kas iesaistītas lielos infrastruktūras projektos, nenozīmē, ka uzņēmumiem, kas tos veic, ir strukturāls trūkums, kas jākoriģē ar ienākuma nodokļa sistēmu. Visiem uzņēmumiem, kuri veic ieguldījumus, rodas zaudējumi pirmajos sava ieguldījuma izbūves gados, un tie var negūt ieņēmumus GITC paredzētajā piecu gadu periodā. Šāds attaisnojums nekādā ziņā neizrietot no Grieķijas ienākuma nodokļa sistēmas principiem. Turklāt tas, ka līdzīgs noteikums ir piemērots dažiem lieliem infrastruktūras projektiem Grieķijā, nenozīmē, ka šo pasākumu var attaisnot priekš PCT. Visbeidzot, iespējamās īpašās lielo koncesiju īpašības nevar tikt pieņemtas kā derīgs vispārpiemērojamo noteikumu attiecībā uz nodokļu zaudējumu pārnešanu, kā paskaidrots iepriekš 98.–100. apsvērumā, mērķis. Tādējādi Grieķijas iestādes un PCT nav izdevies pierādīt, ka, ņemot vērā Grieķijas ienākuma nodokļa sistēmas principus, diferenciācija par labu PCT var būt attaisnota.

               (154)

               Līdz ar to Komisija uzskata, ka pārbaudāmo selektīvo pasākumu nevar attaisnot ar iepriekš aprakstīto Grieķijas atsauces nodokļu sistēmas loģiku.

         5.3.4.   Izvēle starp trim nolietojuma metodēm

      Atsauces sistēma

               (155)

                  GITC ir paredzēts, ka aktīvu nolietojumam vispārējais noteikums ir nolietojuma “fiksētā lineārā metode” (117)
                   (118). Atbilstīgi prezidenta dekrēta Nr. 299/2003 (119) 1. panta 2. punktam uzņēmumiem ir pienākums katru gadu veikt savu pamatlīdzekļu nolietojumu pēc šajā dekrētā noteiktajām nolietojuma likmēm neatkarīgi no tā, vai nolietojuma periodā tie ir guvuši peļņu vai tiem ir radušies zaudējumi. Līdz ar to, ja nolietojumu veic pēc likmēm, kas ir augstākas nekā prezidenta dekrētā noteiktās likmes, tās neņem vērā nodokļu nolūkā.

               (156)

               Jo īpaši attiecībā uz koncesijas līgumiem rezerves aktīvu atgūšanai, kas uz līguma pamata pēc noteikta laikposma atgriezīsies valstij vai trešām personām (120), ir atskaitāmas no bruto ieņēmumiem (121). Atbilstīgi ministra lēmumam Nr. 100/2005 (122) rezerves aktīvu atgūšanai, ko bez kompensācijas atdos valstij vai trešām personām, tiek veidotas katru gadu un tik gadus, cik ilgst būvdarba koncesija. Šo rezervi atskaita no bruto ieņēmumiem un neveido no uzņēmuma peļņas. Uzņēmumam nav tiesību aprēķināt nolietojumus uz vispārpiemērojamā prezidenta dekrēta Nr. 299/2003 pamata šā konkrētā noteikuma dēļ, bet arī tāpēc, ka uzņēmuma celtais ekspluatācijai paredzētais būvdarbs pieder nevis uzņēmumam, bet gan valstij vai trešai personai. Konkrēto samazinājumu aprēķina neatkarīgi no peļņas pastāvēšanas.

               (157)

               Visbeidzot, izmaksas saistībā ar iznomāta nekustamā īpašuma uzlabojumiem un papildinājumiem tiek norakstītas pa vienādām daļām nomas periodā, ar nosacījumu, ka piemērojamā nolietojuma likme nav zemāka par prezidenta dekrētā Nr. 299/2003 noteikto likmi (123).

               (158)

               Tādējādi vispārējā atsauces sistēma attiecībā uz šo pasākumu sastāv no vispārpiemērojamas lineārās nolietojuma metodes par visu koncesijas periodu, kas ir laika periods, kas noteikts līgumiem, saskaņā ar kuriem nolietotais aktīvs tiks atdots valstij vai trešai personai.

               (159)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka noteikumi saistībā ar nolietojumu pieļauj elastīgumu izvēlēties starp alternatīvām nolietojuma metodēm un nolietojuma likmēm, lai atšķirīgos apstākļos dotu iespēju piemērot atbilstošu režīmu. Šajā sakarā tie atsaucas uz iespēju rūpnieciskajiem, ieguves un karjeru un šā veida jauktiem uzņēmumiem nolemt, vai izmantot lineāro vai degresīvo nolietojuma metodi. Pēc viņu apgalvojuma, nodokļu maksātājiem ir rīcības brīvība izvēlēties nolietojuma metodi, kā arī nolietojuma likmes. Saskaņā ar šīm divām metodēm, un atspoguļojot elastīguma principu šajā sakarā, tie atsaucas uz PPP iespēju izvēlēties starp lineāro metodi, ko piemēro visam projekta dzīves ciklam, un 10 gadu lineāro metodi ar iespēju izvēlēties ilgāku nolietojuma periodu vienu mēnesi pēc projekta pabeigšanas (124). Visbeidzot, tie uzsver pirms lēmuma sākt procedūru iesniegtos argumentus, norādot, ka šīs sistēmas elastīgumu pierāda arī tas, ka citi uzņēmumi, kuriem ir piešķirtas lielu publiskās infrastruktūras projektu koncesijas Grieķijā, var izvēlēties starp dažādām nolietojuma metodēm.

               (160)

               Komisija norāda, ka iespēju rūpnieciskajiem, ieguves un karjeru un šā veida jauktiem uzņēmumiem izvēlēties starp diviem nolietojuma metožu veidiem nevar piemērot PCT, jo šī iespēja neattiecas uz līgumiem, ar kuriem aktīvus līguma beigās atdod valstij vai trešai personai.

               (161)

               Turklāt tas, ka citi uzņēmumi varētu būt guvuši labumu no līdzīgas priekšrocības, nenozīmē, ka šādas priekšrocības var veidot atsauces sistēmu. Jo īpaši tas, ka citi uzņēmumi, kuriem ir piešķirtas lielu publiskās infrastruktūras projektu koncesijas Grieķijā, var izvēlēties starp dažādām nolietojuma metodēm, tikai pierāda, ka šī iespēja ir ierobežota un dota tikai vienai uzņēmumu kategorijai – tiem, kuri īsteno lielus publiskās infrastruktūras projektus.

               (162)

               Tāpēc Komisija uzskata, ka atsauces sistēma šim pasākumam ir tā, kas noteikta iepriekš 155.–156. apsvērumā.

      Atkāpe no atsauces sistēmas

               (163)

               Pārbaudāmā likuma 2. panta 6. punktā PCT ir dota iespēja izvēlēties no trim nolietojuma metodēm:

                           a)

                           fiksētā lineārā metode visā koncesijas periodā;

                           b)

                           norakstīt būvdarbu izbūves izmaksas 10 gados pēc būvdarbu pabeigšanas brīža, ik gadu maksājot vienādas daļas (125). Ja PCT vēlas norakstīt šādas izmaksas ilgākā periodā, tas var to darīt, bet tad tam tas jāpaziņo nodokļu iestādei viena mēneša laikā pēc būvdarbu pabeigšanas fiskālā gada beigām;

                           c)

                           norakstīt jebkuru summu līdz 100 % no tā izbūves izmaksām piecos gados pēc būvdarbu komerciālas ekspluatācijas sākšanas (126). Par visiem turpmākajiem gadiem tas var norakstīt līdz 50 % no nenorakstītajām pabeigto būvdarbu izbūves izmaksām neatkarīgi no pabeigšanas laika. Ja PCT vēlas izmantot šo metodi, tam savs nodoms jebkurā laikā sešos gados pēc koncesijas sākuma ir jāpaziņo kompetentajai nodokļu iestādei.

               (164)

                  PCT ir dota iespēja izvēlēties starp standarta lineāro vispārpiemērojamo nolietojuma metodi un divām citām nolietojuma metodēm, kas ir pieejamas dažiem no lielajiem infrastruktūras projektiem Grieķijā. Šis noteikums dod PCT tiesības izvēlēties nolietojuma metodes, kas var radīt priekšrocību salīdzinājumā ar vispārējo sistēmu. Ja, piemēram, PCT izvēlas vienu no abām paātrinātā nolietojuma metodēm, tas spēs samazināt savu apliekamo bāzi lielākā mērā un agrākā posmā, nekā tas spētu, piemērojot standarta lineāro metodi. Turklāt tam piešķirtā rīcības brīvība izvēlēties 3. nolietojuma metodi sešos gados pēc koncesijas sākuma praksē nozīmē, ka PCT var izvēlēties veidu un līmeni, līdz kuram tas samazinās savu apliekamo bāzi vēlākā posmā, kad tas spēs precīzāk aprēķināt savus ar nodokli apliekamos ieņēmumus. Tādējādi atkarībā no saviem ieņēmumiem tajā laikā PCT var gūt labumu no priekšrocības samazināt savu apliekamo peļņu un maksāt mazāk nodokļu, nekā tas maksātu, ja tas norakstītu visus savus aktīvus atbilstīgi vispārpiemērojamiem noteikumiem.

               (165)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka nolietojuma metodes izvēle nevar veidot priekšrocību, jo labums no nodokļu atvieglojuma paliek pilnās nolietojuma izmaksas, un atšķirīgs būs tikai gadu skaits, pa kuriem tās būs sadalītas.

               (166)

               Komisija norāda šajā sakarā, ka pilnīgs aktīva nolietojums īsākā vai ilgākā laika periodā var izraisīt uzņēmuma finanšu rezultāta un apliekamās situācijas diferenciāciju noteiktā laika periodā un tādējādi radīt labumu. Ja, piemēram, uzņēmums noraksta aktīva kopējo vērtību 10 gados, nevis 35 gados, tas spēs agrākā posmā samazināt savu apliekamo bāzi. Norakstīto izmaksu vērtība, ko ņems vērā pirmajā gadījumā, būs lielāka nekā to pašu norakstīto izmaksu vērtība ilgākā laika periodā. Tādējādi Komisija uzskata, ka tik tiešām nodokļu atvieglojumi paliek pilnīgas nolietojuma izmaksas, bet veids, kādā šīs nolietojuma izmaksas izmanto nodokļu nolūkā, var radīt tādu papildu priekšrocību PCT, kādas citiem uzņēmumiem nav.

               (167)

               Grieķijas iestādes un PCT pieminēja, ka elastīgumam, kas iestrādāts nolietojuma noteikumos Grieķijā, jāietver vesels iespēju klāsts, lai dotu iespēju piemērot atbilstošu režīmu dažādos publiskās infrastruktūras projektu apstākļos, vienlaikus nodrošinot aktīvu izmaksu pilnīgu nolietojumu.

               (168)

               Tomēr vispārpiemērojamais noteikums par fiksēto lineāro metodi koncesijas līgumiem, proti, uzņēmumiem, kuri atrodas tādā pašā juridiskajā un faktiskajā situācijā, ir skaidri paredzēts likumā, un “elastīgums” saistībā ar nolietojuma likmju diapazonu nav vispārpiemērojams koncesijas līgumu izmaksām, bet gan citiem ieguldījumu izmaksu veidiem.

               (169)

               Grieķijas iestādes arī apgalvo, ka Komisija savā lēmumā sākt procedūru ir nepareizi interpretējusi PCT piešķirto papildu elastīgumu, kas nedz automātiski, nedz obligāti neietver priekšrocību. Katras pieejamās nolietojuma metodes iekšējais mehānisms un jo īpaši katrā metodē paredzētās nolietojuma likmes kopā ar noteiktu apstākļu kopumu (127) nozīmē, ka principā nevar izslēgt, ka līdzīgs rezultāts var izrietēt no jebkuras no alternatīvajām metodēm. Turklāt tas vien, ka kādam uzņēmumam ir vairāk alternatīvu nekā citam, automātiski nenozīmē, ka rodas priekšrocība. To, vai pastāv konkurences priekšrocība, var konstatēt tikai, novērtējot konkurences apstākļus un dažādos rezultātus, kas konkrētos apstākļos var izrietēt no katram konkurentam pieejamo alternatīvo nolietojuma metožu piemērošanas.

               (170)

               Komisija uzskata, ka tās argumentus lēmumā sākt procedūru (128) šajā sakarā būtībā apstiprina iepriekš minētie argumenti. Tā kā katra nolietojuma metode ietver dažādus parametrus, kas jāpārbauda, lai izvēlētos izdevīgāko, šā noteikuma dēļ PCT var brīvi veikt savus aprēķinus un izvēlēties no dažādajām nolietojuma metodēm to, kura labāk atbilst tā interesēm. Jo īpaši tāpēc, ka PCT vēl sešos gados pēc projekta sākšanas var nolemt mainīt piemērojamo nolietojuma metodi, tā rīcības brīvība ir lielāka nekā parastam operatoram (129). Turklāt, tā kā PCT var izvēlēties un atlasīt to nolietojuma metodi, kuru pats uzskata par lietderīgu, pretēji citiem uzņēmumiem, kuri var piemērot koncesijām tikai parastos nolietojuma noteikumus, PCT viennozīmīgi bauda selektīvu priekšrocību, salīdzinot ar šādiem uzņēmumiem. Šajā sakarā nav būtiski pārbaudīt konkurences apstākļus un dažādos rezultātus, kas konkrētajos apstākļos var izrietēt dažādajiem konkurentiem, jo šis nav mērķis, attiecībā pret kuru jāsalīdzina PCT salīdzināmā juridiskā un faktiskā situācija.

               (171)

               Turklāt Grieķijas iestādes uztur savus sākotnējos argumentus attiecībā uz PPA un Saloniku ostai, divām citām lielajām Grieķijas ostām, piemērojamiem nolietojuma noteikumiem (130), un aizstāv savu viedokli, ka konkrētais noteikums nodrošina, ka PCT nepiemēro mazāk labvēlīgu režīmu kā šiem pārējiem abiem ostu operatoriem.

               (172)

               Komisija norāda, ka jebkurā gadījumā tas, ka tolaik PPA un Saloniku ostai varēja būt piemērojamas īpašas nolietojuma likmes, nenozīmē nedz to, ka PCT varēja būt tiesības baudīt īpašu režīmu, nedz to, ka šāds īpašs režīms bija attaisnots. Tādējādi Komisija uzskata, ka pārbaudāmais noteikums rada selektīvu priekšrocību PCT.

               (173)

               Šo priekšrocību veido PCT iespēja izvēlēties no trim nolietojuma metodēm, un tā ir vienāda ar starpību starp ienākuma nodokli, kas PCT būtu jāmaksā, piemērojot fiksēto lineāro metodi, un ienākuma nodokli, ko tā galu galā samaksāja, piemērojot atšķirīgu nolietojuma metodi.

      Pamatošana ar nodokļu sistēmas loģiku

               (174)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka: a) alternatīvu nolietojuma metožu izvēle ir daļa no vispārējās sistēmas, ko piemēro visiem uzņēmumiem, kuriem uzticēti publiskās infrastruktūras projekti visās tautsaimniecības nozarēs; b) diskriminācijas nav, jo lielu infrastruktūras projektu koncesionāri atrodas atšķirīgā juridiskajā un faktiskajā situācijā nekā pārējo darbību veicēji; c) noteikums ir saskaņā ar tā mērķi un ir pieejams visiem šādiem uzņēmumiem, d) būtiskie apsvērumi ir izvirzītais mērķis, izvēlētais mehānisms un elastīguma princips vispārējā aktīvu nolietojuma sistēmā; e) šā noteikuma neesības gadījumā būtu juridiskā nenoteiktība, jo ir aktīvu veidi, par kuriem nolietojuma likmes nav pieejamas; f) noteikuma būtība ir dot lielāku elastīgumu tādu aktīvu vērtības norakstīšanā, uz kuriem neattiecas standarta likmes publiskās infrastruktūras koncesiju īpatnību dēļ; g) tā kā šo mehānismu sistemātiski piemēro visām publiskās infrastruktūras koncesijām visās nozarēs, tas ir saskaņā ar attiecīgo nolietojuma sistēmas elastīguma principu; h) šis mehānisms ir atbilstošs un samērīgs, jo tas piemēro elastīguma principu un nav piemērotākas alternatīvas, lai nodrošinātu šādu elastīgumu norakstīšanā, ņemot vērā, ka apstākļus, ar kādiem katrs uzņēmums saskaras savas nolietojuma metodes izvēlēšanās laikā, nevar zināt iepriekš; i) PCT nav īpašas izvēles brīvības, izņemot to, kas attaisnota saskaņā ar vispārējo elastīguma principu.

               (175)

               Pirmkārt, Komisija atgādina, ka saskaņā ar standarta judikatūru dalībvalstij ir jāsniedz selektīvo pasākumu pamatojums (131). Grieķijas iestāžu un saņēmēja iesniegtajos argumentos nav konstatēts, kā pasākumu, kas dod saņēmējam rīcības brīvību, var uzskatīt par attaisnotu ar nodokļu sistēmas loģiku. Tādējādi tā uztur savus sākotnēji lēmumā sākt procedūru izdarītos secinājumus, ka šo pasākumu nevar attaisnot ar sistēmas būtību un vispārējo struktūru.

               (176)

               Turklāt tā norāda, ka elastīgumu, kas dod saņēmējam pilnīgu rīcības brīvību norakstīt savus aktīvus, nevar uzskatīt par fiskālās sistēmas pamatā esošu principu, kas var attaisnot pasākumu. Būtībā galu galā tiktu uzskatīts, ka pats pasākums ir vispārējā sistēma, un tā mehānismi būtu mērķis, pret kuru pasākumu var attaisnot. Ja šie argumenti būtu piemērojami, tad jebkuru diskrecionāru fiskālu pasākumu varētu neklasificēt par valsts atbalstu. Turklāt visus izvirzītos argumentus attiecībā uz to, ka līdzīgus noteikumus piemēro citiem publiskās infrastruktūras koncesijas līgumiem Grieķijā, nevar uzskatīt par tādiem, kas attaisno pasākumu (132). Tādējādi šis pasākums veido selektīvu priekšrocību, ko nevar attaisnot ar sistēmas loģiku vai vispārējo struktūru.

         5.3.5.   Atbrīvojums no zīmognodevas attiecībā uz aizdevuma līgumiem un visiem papildlīgumiem par ieguldījuma projekta finansēšanu (2. panta 8. punkts)

      Atsauces sistēma

               (177)

               Atbilstīgi vispārpiemērojamiem tiesību aktiem zīmognodevu uzliek par vairākiem civiltiesību un komerctiesību rakstveida aktiem, tostarp aizdevuma, kredīta līgumiem un papildlīgumiem. Atbilstīgi prezidenta dekrētam par zīmognodevu (133) zīmognodevu iekasē par konkrētu dokumentu, kurā rakstiski ir noteikts darījums. Zīmognodeva ir saistīta ar pašu aktu, tāpēc pušu ziņā ir vienoties, kura puse par to maksās. Tomēr praksē tas nozīmē, ka par aizdevuma, kredīta līgumiem un papildlīgumiem attiecīgo zīmognodevu parasti maksā aizņēmējs, jo kreditoram ir pilnvaras noteikt šādu maksājumu. Tam, ka ar Likumu Nr. 1642/1986 Grieķijas tiesiskajā regulējumā tika ieviests PVN kā vispārējo izdevumu nodoklis, sekas bija tādas, ka vairākas zīmognodevas un apgrozījuma nodokļi tika aizstāti ar PVN (134).

               (178)

               Atbilstīgi Likuma Nr. 1676/1986 16. pantam un Likuma Nr. 3220/2004 36. pantam zīmognodeva nav jāmaksā par aizdevuma līgumiem un kredītlīgumiem, kā arī to papildlīgumiem, ko sniedz Grieķijas un ārvalstu bankas Grieķijā vai kam ir saikne ar Grieķiju, proti, tie ir noslēgti un/vai izpildīti Grieķijā, tie rada saistības, kas ir izpildāmas Grieķijā, tie ietver ķīlas Grieķijā (teritorialitātes princips) (135). Tādējādi saskaņā ar esošo Zīmognodevu kodeksu par aizdevumiem, ko piešķīruši uzņēmumi, izņemot bankas, ir jāmaksā zīmognodeva (136), izņemot gadījumus, kad tiem nav saiknes ar Grieķiju vai tie ir izdoti kā obligāciju aizņēmumi. Par aizdevumiem, kas pāriet starp uzņēmumiem, kuri nav bankas, arī ir jāmaksā zīmognodeva (137), ja par galveno aizņēmumu sākotnēji bija jāmaksā zīmognodeva.

               (179)

               Komisija norāda, ka zīmognodevas tiesību aktos ir ietverti vairāki atbrīvojumi, jo īpaši pēc PVN sistēmas ieviešanas un/vai zīmognodevas aizstāšanas ar citiem maksājumiem vai nodokļiem. Tomēr vispārpiemērojamais režīms šim pasākumam paliek Grieķijas zīmognodevas sistēma, kāda tā bija pārbaudāmā noteikuma pieņemšanas laikā. Atbrīvojumu no šīs sistēmas pastāvēšana nenozīmē, ka zīmognodevas sistēma nepastāv, bet nozīmē to, ka katrs atbrīvojums (138) ir jānovērtē pēc būtības.

      Atkāpe no atsauces sistēmas

               (180)

               Tā kā atbilstīgi vispārpiemērojamam režīmam par aizdevuma, kredīta līgumiem un papildlīgumiem ar uzņēmumiem, izņemot bankas, kas noslēgti un izpildīti Grieķijā vai kam ir saikne ar Grieķiju (139), ir jāmaksā zīmognodeva, PCT par šā veida aktiem parasti būtu jāmaksā zīmognodeva. Tomēr, pamatojoties uz pārbaudāmo noteikumu, PCT ir atbrīvots no zīmognodevas, kas tam parasti būtu jāmaksā par šāda veida aktiem. PCT ir atbrīvots no zīmognodevas, kas tam parasti būtu jāmaksā par aizdevumiem ar jebkura veida uzņēmumu, izņemot bankas, un jo īpaši par aizdevumu no tā mātesuzņēmuma Cosco
                   (140).

               (181)

               Šādā veidā PCT baudītu selektīvu priekšrocību, salīdzinot ar citiem uzņēmumiem salīdzināmā juridiskajā un faktiskajā situācijā. Šī priekšrocība ir vienāda ar zīmognodevu, kas PCT parasti būtu jāmaksā saskaņā ar vispārpiemērojamiem noteikumiem.

               (182)

               Grieķijas iestādes un PCT neapšauba, ka šie aizdevuma darījumi ir atbrīvoti no zīmognodevas samaksas, ko parasti pienāktos maksāt. Tomēr tie apgalvo, ka šis atbrīvojums dod PCT lielāku elastīgumu attiecībā uz finansējumu, kas vajadzīgs tā koncesijas pienākumu izpildei, bez jebkādām papildu izmaksām, ja šādu elastīgumu uzskata par nepieciešamu ārkārtas apstākļos. Tie arī atsaucas uz faktu, ka PPA guva labumu no šā atbrīvojuma arī Pirejas ostas pārvaldības koncesijas kontekstā. Tādējādi šis pasākums ir jāuzskata par vispārēju pasākumu, kas iestrādāts Grieķijas nodokļu sistēmā un kura mērķis ir atvieglot lielu infrastruktūras projektu finansēšanu.

               (183)

               Tomēr, kā jau teikts iepriekš attiecībā uz pārējiem pasākumiem, lielas infrastruktūras finansēšanas atvieglošana veido elementu, kas jāņem vērā, vērtējot valsts atbalsta iespējamu saderību, nevis valsts atbalsta pastāvēšanu.

               (184)

               Turklāt Grieķijas iestādes un saņēmējs apgalvo, ka par abiem subordinētajiem aizdevumiem EUR […] miljonu un EUR 54,8 miljonu apmērā, ko Cosco piešķīra PCT, lai tas sāktu savus ieguldījumus Pirejas ostā, nebija jāmaksā zīmognodeva atbilstīgi vispārpiemērojamiem noteikumiem, jo: a) tie tika izpildīti ārpus Grieķijas; b) tie tika ieskaitīti PCT bankas kontā, kas atvērts bankā ārpus Grieķijas; c) PCT tos atmaksāja ar naudas pārvedumu no sava bankas konta ārpus Grieķijas. Tādēļ tie sniedza ziņojumu par PCT fiskālā gada regulāro nodokļu revīziju, kas apstiprināja šo atbrīvojumu.

               (185)

               Komisija vispirms norāda, ka tas, ka PCT nesamaksāja zīmognodevu iepriekš minētajos darījumos, nepierāda, ka tas nemaksātu arī atbilstīgi vispārpiemērojamiem noteikumiem. Ziņojumā par nodokļu revīziju ir sniegta konkrēta atsauce uz pārbaudāmo noteikumu. Turklāt konkrētie darījumi ir absolūti identiski līdzīgam darījumam, par kuru Atēnu Administratīvā apelācijas tiesa uzskatīja (141), ka Zīmognodevu kodeksa teritorialitātes princips (142) ir ticis pārkāpts. Jo īpaši tajā gadījumā aizdevuma līguma puses bija uzņēmums, kas atradās Grieķijā, kā aizņēmējs, un ārvalstu uzņēmums, kas atradās ārpus Grieķijas, kā aizdevējs. Aizdevums tika parakstīts ārpus Grieķijas. Aizdevējs deponēja aizdevuma summu aizņēmēja bankas kontā ārpus Grieķijas, un pēc deponēšanas ārvalsts bankai bija pienākums tajā pašā dienā pārvest aizdevuma summu uz aizņēmēja bankas kontu Grieķijā. Administratīvā apelācijas tiesa uzskatīja, ka šim aizdevumam ir tādas pašas juridiskās sekas, it kā tas būtu parakstīts Grieķijā un it kā aizdevuma summa būtu tieši pārvesta uz Grieķiju bez ārvalstu bankas starpniecības, un tātad par to bija jāmaksā zīmognodeva.

               (186)

               Tā pati attīstības prognoze attiecas arī uz aizdevumiem, ko Cosco piešķīra PCT. Jo īpaši aizdevuma līgums tika parakstīts ārpus Grieķijas, aizdevuma summas tika deponētas PCT kontā Luksemburgas HSBC bankā 2009. gada 21. aprīlī, un 2009. gada 22. aprīlī tās tika pārvestas uz PCT kontu Pirejas HSBC bankā. Saskaņā ar Grieķijas iestāžu apgalvojumu PCT izmantoja EUR 50 miljonus plus PVN kā garantijas vēstuli, kas PCT bija jāiesniedz PPA par aizdevuma līguma stāšanos spēkā (143). Tādējādi iepriekš minētajā lietā iesaistītā aizdevuma līguma faktiskie apstākļi ir līdzvērtīgi starp Cosco un PCT noslēgto aizdevuma līgumu faktiskajiem apstākļiem. Jo īpaši, lai gan aizdevums tika parakstīts ārpus Grieķijas un deponēts bankas kontā ārpus Grieķijas, tas tika pārvests uz PCT kontu Grieķijā, lai tas to izmantotu koncesijas līguma mērķiem Grieķijā. Tādējādi atbilstīgi Zīmognodevu kodeksa 8. pantā nostiprinātajam teritorialitātes principam, kā to interpretējušas Grieķijas tiesas, par konkrētajiem aizdevuma līgumiem varēja būt jāmaksā zīmognodeva atbilstīgi vispārpiemērojamiem noteikumiem. Tāpēc Komisija uzskata, ka PCT jau ir guvis labumu no konkrētas finanšu priekšrocības šā noteikuma dēļ, kas neveido vispārpiemērojamo noteikumu piemērošanu, bet ir atkāpe no tiem.

               (187)

               Grieķijas iestādes un saņēmējs apgalvo, ka šis Tiesas lēmums nav piemērojams PCT gadījumā, jo šīs lietas faktiskie apstākļi atšķiras no PCT aizdevuma līgumu faktiskajiem apstākļiem. Tie apgalvo, ka PCT būtu varējis izmantot šīs aizdevuma summas ārpus Grieķijas saviem nolūkiem. Turklāt tie apgalvo, ka šis lēmums ir pārsūdzēts Grieķijas Augstākajā administratīvajā tiesā, un Grieķijas iestādes piemēro interpretatīvu apkārtrakstu (144), atbilstīgi kuram par šādu darījumu zīmognodeva neesot jāmaksā. Šis apkārtraksts ir vispārēji derīgs un uzliek saistības valsts pārvaldei. Tādējādi zīmognodevas nesamaksāšana šajos abos darījumos neveido atkāpi no vispārpiemērojamiem noteikumiem.

               (188)

               Komisija norāda, ka interpretatīvam apkārtrakstam par Zīmognodevu kodeksa piemērošanu nevar piešķirt lielāku spēkā esību nekā tiesas lēmumiem. Tas, ka Atēnu Administratīvās apelācijas tiesas lēmums ir pārsūdzēts, arī nenozīmē, ka šis lēmums nav piemērojams. Turklāt iepriekš minētā Grieķijas tiesu īstenotā teritorialitātes principa interpretācija (145) ir saskaņā ar minēto lēmumu. Komisija vēl norāda, ka fakti, kuri attiecas uz PCT aizdevuma līgumiem, ir tādi paši, un tāpēc var secināt, ka atbilstīgi vispārpiemērojamiem noteikumiem, kā tos interpretējušas Grieķijas tiesas, PCT esot jāmaksā attiecīgā zīmognodeva. Ievērojot šo interpretāciju, pārbaudāmais noteikums skaidri piešķir selektīvu priekšrocību PCT.

      Pamatošana ar nodokļu sistēmas loģiku

               (189)

               Grieķijas iestādes apgalvo, ka šis atbrīvojums ir saskaņā ar vispārējo zīmognodevas pakāpeniskās atcelšanas režīmu, ja likumdevējs nolemj, ka atbrīvojums no zīmognodevas ir atbilstošs mehānisms, ar kuru nodrošināt, ka objektīvi atšķirīgas situācijas tiek aplūkotas atšķirīgi nodokļu nolūkā. Tādēļ šo atbrīvojumu piemēro visiem uzņēmumiem, kuri īsteno publiskās infrastruktūras projektus. Kā mehānisms, kas aplūko to atšķirīgās iezīmes, tas ir arī samērīgs, jo neriskē apdraudēt zīmognodevas ieņēmumus, ņemot vērā, ka šādi uzņēmumi jebkurā gadījumā var izmantot vairākus citus alternatīvus darījumu veidus, kas arī ir atbrīvoti no zīmognodevas.

               (190)

               Komisija norāda, ka zīmognodevas pakāpenisko atcelšanu nevar piemērot kā zīmognodevas sistēmas principu, kas attaisno šo pasākumu, jo šādu pakāpenisku atcelšanu var paredzēt tikai attiecībā uz visiem aizdevuma līgumiem, nevis tikai uz PCT aizdevuma līgumiem. Attiecībā uz publiskās infrastruktūras projektu īpašajām iezīmēm Komisija atsaucas uz savu analīzi šā lēmuma 98.–100. apsvērumā. Tāpēc Komisija secina, ka Grieķijas iestādes un PCT nav pierādījuši, ka šis selektīvais pasākums ir attaisnots ar nodokļu sistēmas loģiku.

         5.3.6.   Atbrīvojums no zīmognodevas par līgumiem starp aizdevuma līgumu kreditoriem, atbilstīgi kuriem pāriet no tiem izrietošie pienākumi un tiesības (2. panta 9. punkts)

               (191)

               Atbilstīgi spēkā esošajam Zīmognodevu kodeksam par aizdevumiem, kas pāriet starp uzņēmumiem, kuri nav bankas, ir jāmaksā zīmognodeva (146), ja par galveno aizņēmumu sākotnēji bija jāmaksā zīmognodeva.

               (192)

               Komisija uzskata, ka iepriekš minētais 2. panta 9. punktā paredzētais noteikums rada tiešu priekšrocību PCT kreditoru labā, kuru vidū ir arī PCT mātesuzņēmums Cosco. Šī priekšrocība ir vienāda ar zīmognodevu, kas PCT kreditoriem parasti būtu jāmaksā saskaņā ar vispārpiemērojamiem noteikumiem, ja tiktu nodots aizdevums, kas attiecas uz koncesijas līgumu, kurš noslēgts ar PCT. Šis noteikums ietver arī netiešu priekšrocību par labu PCT tiktāl, ciktāl tas var ļaut PCT vieglāk saņemt aizdevumu.

               (193)

               Saskaņā ar Grieķijas iestāžu apgalvojumu Cosco 2009. gadā piešķīra PCT divus aizdevumus, kas pēc Grieķijas iestāžu un PCT apalvojuma tika atmaksāti 2011. gadā. Pārbaudāmā noteikuma dēļ Cosco, kas ir PCT mātesuzņēmums, varēja gūt labumu no atbrīvojuma no zīmognodevas gadījumā, ja nodotu šos aizdevumus citiem uzņēmumiem. Pēc Grieķijas iestāžu un PCT apgalvojuma PCT šos aizdevumus jau ir atmaksājis. Uz šā pamata Komisijai nav iemesla domāt, ka šāds pārvedums ir noticis. Tomēr šis noteikums var radīt selektīvu priekšrocību uzņēmumam Cosco vai citiem PCT kreditoriem.

               (194)

               Grieķijas iestāžu un PCT sniegtie argumenti attiecībā uz atbrīvojumu no zīmognodevas ir tādi paši kā attiecībā uz PCT izsniegtu aizdevumu atbrīvošanu no zīmognodevas. Uz šā pamata Komisija secina, ka tās argumenti, ko tā izstrādāja atbilstīgi tam atbrīvojumam, ir spēkā arī šim pasākumam. Tādējādi šis pasākums ir selektīvs, un nevar uzskatīt, ka to attaisno sistēmas būtība vai vispārējā struktūra.

         5.3.7.   Atbrīvojums no zīmognodevas par jebkuru kompensāciju, ko PPA izmaksājusi PCT atbilstīgi koncesijas līgumam, kas neietilpst PVN kodeksa darbības jomā (2. panta 10. punkts)

      Atsauces sistēma

               (195)

               Attiecībā uz šo pasākumu atsauces sistēma ir zīmognodevas režīms, kas piemērojams civiltiesību vai komerctiesību aktiem Grieķijā. Šo režīmu reglamentējošie noteikumi jau ir minēti šā lēmuma 177. un 179. apsvērumā. Atbilstīgi zīmognodevas noteikumiem zīmognodevu uzliek saistībā ar juridiskiem dokumentiem, kam tā pievienota, nevis konkrētiem nodokļu maksātājiem, kuri paraksta šos dokumentus. Atbilstīgi ministrijas apkārtrakstam Nr. 44/1987 (147), kas interpretē zīmognodevas noteikumus pēc izmaiņām, kas ieviestas ar PVN režīmu, par līgumiem, juridiskiem aktiem vai darījumiem, kam piemēro PVN, zīmognodeva nav jāmaksā.

               (196)

               Turklāt atbilstīgi vispārpiemērojamiem tiesību aktiem, kā tos interpretē un izpilda Grieķijas kompetentās nodokļu iestādes, kompensācijas samaksa neietilpst PVN darbības jomā, un tātad par to ir jāmaksā zīmognodeva (148).

               (197)

               Atbilstīgi tam pašam apkārtrakstam, ar līgumu, kam piemēro PVN un kas tādējādi ir atbrīvots no zīmognodevas, saistīta papildlīguma (ķīlas, garantijas, hipotēkas, klauzulas par līgumsodu un jebkura cita nodrošinājuma veida) aktivizēšanai nepiemēro proporcionālo zīmognodevu. Tomēr, ja galvenajam līgumam piemēro PVN vai ja par to ir jāmaksā fiksētā (nevis proporcionālā) zīmognodeva, tad par šāda līguma papildlīguma aktivizēšanu ir jāmaksā fiksētā zīmognodeva.

               (198)

               Visbeidzot, par citu kompensācijas veidu, piemēram, par kaitējumu vai starptautisku līguma pārkāpšanu, maksājumu ir jāmaksā zīmognodeva.

               (199)

               Grieķijas iestādes norādīja, ka atbilstīgi Grieķijas Zīmognodevu kodeksa noteikumiem par kompensāciju, ko Grieķijā izmaksā par kaitējumu, ir jāmaksā zīmognodeva pēc 3,6 % likmes. Par kompensācijas samaksu atbilstīgi līgumā iekļautai klauzulai par līgumsodu ir jāmaksā zīmognodeva pēc 2,4 % likmes.

      Atkāpe no atsauces sistēmas

               (200)

               Ratifikācijas likuma 2. panta 10. punktā bija paredzēts, ka par jebkuru PVN kodeksa darbības jomā neietilpstošu kompensācijas veidu, kas PPA būtu jāmaksā PCT, ievērojot koncesijas līgumu, nav jāmaksā zīmognodeva.

               (201)

               Ņemot vērā, ka atbilstīgi vispārpiemērojamam režīmam zīmognodevu uzliek par juridiskiem dokumentiem, nevis konkrēti darījuma dalībniekiem, un ņemot vērā to, ka PPA bija ar likumu atbrīvota no zīmognodevas (149) ratifikācijas likuma pieņemšanas laikā, ikreiz, kad PPA veikts kompensācijas maksājums saistībā ar koncesijas līgumu atrastos ārpus PVN kodeksa darbības jomas un par to būtu jāmaksā zīmognodeva, PCT būtu spiests to maksāt atbilstīgi vispārpiemērojamiem noteikumiem. Jo īpaši šā noteikuma dēļ PCT būtu atbrīvots no fiksētas zīmognodevas samaksas gadījumā, kad tiktu aktivizēta koncesijas līguma klauzula par līgumsodu, kā arī gadījumā, kad PPA maksātu kompensāciju par kaitējumu saistībā ar koncesijas līgumu vai koncesijas līguma pārkāpšanu. Turklāt, kā norāda Grieķijas iestādes un saņēmējs, tā kā PPA tajā laikā bija atbrīvota no zīmognodevas samaksas par darījumiem saistībā ar to, ka tās vārdā būvdarbus īsteno trešās personas, šā noteikuma dēļ PCT arī būtu atbrīvots no zīmognodevas samaksas, kas izrietētu no tā pasākumiem ar PPA, par kuriem ir jāmaksā zīmognodeva. Tādējādi konkrētā atbrīvojuma ietekme ir tāda, ka PCT tiek atbrīvots no pienākuma maksāt šādos gadījumos zīmognodevu, kas skaidri rada PCT selektīvu priekšrocību.

               (202)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka tad, kad kompensācijas maksājumam ir cēloņsakarība ar līgumu, kas ietilpst PVN režīma darbības jomā atbilstīgi tajā iekļautai klauzulai par līgumsodu, par to nav jāmaksā zīmognodeva. Tas ir tāpēc, ka šādu klauzulu par līgumsodu uzskata par papildlīgumu, kas atbrīvots no zīmognodevas, ja galvenais līgums ietilpst PVN darbības jomā. Tā kā koncesijas līgumam piemēro PVN, jebkurš maksājums saskaņā ar klauzulu par līgumsodu, kas paredzēts koncesijas līgumā, ir atbrīvots no zīmognodevas atbilstīgi vispārpiemērojamiem noteikumiem.

               (203)

               Komisija norāda, ka tik tiešām atbilstīgi vispārpiemērojamam režīmam par līguma, kam piemēro PVN, klauzulas par līgumsodu aktivizēšanu neuzliek proporcionālo zīmognodevu. Tomēr šādos gadījumos uzliek fiksētu zīmognodevu atbilstīgi tam pašam Grieķijas iestāžu pieminētajam apkārtrakstam. Tāpēc gadījumā, ja PPA būtu jāmaksā kompensācija tādēļ, ka ir aktivizēta koncesijas līguma klauzula par līgumsodu, pārbaudāmā noteikuma dēļ PCT nemaksātu piemērojamo fiksēto zīmognodevu. Tādējādi noteikums radīja selektīvu priekšrocību par labu PCT.

               (204)

               Grieķijas iestādes un PCT arī norāda, ka par citu kompensācijas veidu samaksu, proti, par kaitējumu vai starptautisku līguma pārkāpšanu, ir jāmaksā zīmognodeva. Šajā ziņā 2. panta 10. punktā ir ieviests atbrīvojums attiecībā uz šiem citiem kompensācijas veidiem. Tomēr tie uzskata, ka šis atbrīvojums ir daļa no vispārējā režīma, kura mērķis ir objektīvi risināt publiskās infrastruktūras koncesiju dažādās iezīmes/īpatnības. Tādējādi šajā sakarā nerodas nedz patiesa diferenciācija, nedz selektivitāte.

               (205)

               Komisija norāda, ka Grieķijas iestādes un PCT apstiprina tās konstatējumu, ka gadījumos, kad PPA maksātu kompensāciju PCT kaitējuma dēļ saistībā ar koncesijas līgumu un/vai jebkādu tā pārkāpšanu, PCT pārbaudāmā noteikuma dēļ nemaksātu zīmognodevu, kas tam parasti būtu jāmaksā. Tādējādi šis pasākums sniedz PCT priekšrocību, kas ir vienāda ar zīmognodevu, kura tam šādos apstākļos būtu jāmaksā un no kuras tas ir atbrīvots. Attiecībā uz argumentiem par vispārējo režīmu, kas konkrēti attiecas uz publiskās infrastruktūras projektiem, Komisija atsaucas uz savu analīzi 92.–97. un 107. apsvērumā iepriekš. Jo īpaši Komisija uzskata, ka pasākums, kas piemērojams uzņēmumiem, kuri atbild par lieliem infrastruktūras projektiem, tiek piemērots tikai vienai uzņēmumu kategorijai un līdz ar to ir selektīvs.

      Pamatošana ar nodokļu sistēmas loģiku

               (206)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka šis atbrīvojums ir saskaņā ar vispārējo zīmognodevas pakāpeniskās atcelšanas režīmu, ar vienlīdzības principu, jo tas raksturo mehānismu, ar kuru nodrošināt, ka publiskās infrastruktūras projektu īpašās iezīmes tiek attiecīgi aplūkotas nodokļu nolūkā. Komisija nevar pieņemt, ka šie “mērķi” attaisno konkrēto pasākumu, un atsaucas uz katru analīzi, kas minēta iepriekš 189.–190. apsvērumā un attiecas uz PCT aizdevumu atbrīvošanu no zīmognodevas.

               (207)

               Turklāt Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka šis atbrīvojums ir saskaņā ar vienlīdzības principu. Jo īpaši, ja šā atbrīvojuma nebūtu, un ņemot vērā, ka PPA ratifikācijas likuma pieņemšanas laikā bija atbrīvota no zīmognodevas samaksas par darījumiem saistībā ar to, ka tās vārdā būvdarbus īsteno citas personas, PCT būtu spiests maksāt zīmognodevu ik reizi, kad tas izrietētu no tā līguma ar PPA.

               (208)

               Tomēr, kā jau norādīts lēmumā sākt procedūru (150), tas, ka PPA var būt atbrīvota no zīmognodevas, nenozīmē, ka šādu atbrīvojumu par labu PCT attaisno nodokļu sistēmas būtība.

               (209)

               Komisija norāda, ka Likums Nr. 4152/2013 atceļ šo noteikumu. Tāpēc selektīvā priekšrocība par labu PCT attiecoties tikai uz pagātni.

         5.3.8.   Pēc PCT pieteikuma aizsardzība, kas paredzēta Leģislatīvajā dekrētā Nr. 2687/1953 par koncesijas līguma ieguldījumu (3. pants)

      Leģislatīvā dekrēta un pasākumu, ko tas var ietvert, apraksts

   a)   Procedūra

               (210)

               Leģislatīvais dekrēts Nr. 2687/1953 ļauj Grieķijas valsts pārvaldei piešķirt konkrētu labvēlīgu režīmu jebkuram uzņēmumam, kurš importē ārvalstu kapitālu, lai veiktu “produktīvus ieguldījumus”. Lai uzņēmums gūtu labumu no šā režīma, tam ir jāiesniedz pieteikums Valsts tautsaimniecības ministrijā. Pēc uzņēmuma pieteikuma īpaša komiteja sniedz atzinumu pēc tam, kad ir novērtējusi:

                           —

                           vai ieguldījums ir “produktīvs”, proti, vai tā mērķis ir attīstīt valsts ražošanu vai tas veicina valsts tautsaimniecības attīstību,

                           —

                           vai tas skar ārvalstu kapitālu, ietverot jebkura veida kapitālu, proti, ārvalsts valūtu, iekārtas un materiālus, izgudrojumus, tehniskās metodes, kā arī preču zīmes,

                           —

                           ārvalstu kapitāla importēšanas “lietderīgumu”; par šo konkrēto punktu dekrētā nav nekādas definīcijas vai izpildāmu kritēriju, tādējādi piešķirot rīcības brīvību valsts pārvaldei.

               (211)

               Pēc atzinuma saņemšanas atbildīgais ministrs atkarībā no ieguldījuma svarīguma ierosina pieņemt neatsaucamu prezidenta dekrētu vai pieņem ministra lēmumu, ar kuru apstiprina ārvalstu kapitāla importu, ievērojot konkrētus tajā nolemtus nosacījumus un piešķirot neatsaucamu labvēlīgu režīmu (151).

         b)   Privilēģijas, kas var tikt piešķirtas

               (212)

               Prezidenta dekrēts/ministra lēmums, ko var pieņemt par kādu konkrētu uzņēmumu, piešķir šādu fiskālo “režīmu” (152):

                           —

                           iesaldē peļņai piemērojamo nodokļu likmi uz periodu, kas nepārsniedz 10 gadus, vai piemēro zemāku nodokļu likmi (153),

                           —

                           samazina muitas nodevas vai maksu par iekārtu utt. importu vai atbrīvo no tām uz periodu, kas nepārsniedz 10 gadus,

                           —

                           piemēro zemāku nodokļu likmi vai atbrīvo no jebkādiem nodokļiem, ko uzliek vietējās varas iestādes vai ostas pārvaldes, uz periodu, kas nepārsniedz 10 gadus,

                           —

                           samazina jebkurus maksājumus un jebkura veida honorārus saistībā ar hipotēku reģistrāciju vai ķīlas izveidi kā nodrošinājumu par importēto kapitālu vai par jebkura ar to saistīta līguma noslēgšanu vai atbrīvo no šādiem maksājumiem un honorāriem,

                           —

                           aizliedz noteikt eksporta ierobežojumus vai nodokļus,

                           —

                           aizliedz uzlikt nodokli ar atpakaļejošu datumu,

                           —

                           atbrīvo saņēmēja uzņēmuma aktīvus no piespiedu atsavināšanas par labu valstij,

                           —

                           aizliedz rekvizēt aizsardzībā esošos uzņēmumu aktīvus,

                           —

                           pieņem darbā ārzemniekus kā tehniskos un administratīvos darbiniekus un atļauj eksportēt viņu atalgojuma summu ārvalstu valūtā,

                           —

                           atļauj repatriēt aizdevumus vai akciju kapitālu (līdz 10 % no gadā importētā kapitāla); kumulatīvi eksportē peļņu (līdz 12 % bez nodokļa, no importētā un repatriētā gada kapitāla); eksportē procentus (līdz 10 % gadā) (154).

               (213)

               Atbilstīgi leģislatīvajam dekrētam uzņēmumu aktīvi, kas ir radīti vai būtiski palielināti (155) ar ārvalstu kapitālu, saskaņā ar šo dekrētu ir atbrīvoti no jebkuras piespiedu atsavināšanas valsts labā, kā arī no jebkuras to aktīvu rekvizīcijas (156). Visbeidzot, nav konkrēta noteikuma, kas nosaka principu, ka nevienam uzņēmumam, uz kuru attiecas leģislatīvais dekrēts, nedrīkst uzlikt nodokli ar atpakaļejošu datumu (157).

      Atsauces sistēma

               (214)

               Tā kā atbilstīgi leģislatīvajam dekrētam Nr. 2687/1953 sniegtā aizsardzība var mainīties atkarībā no pasākumiem, par kuriem ik reizi nolemj attiecībā uz katru konkrēto uzņēmumu, kas ietilpst tādas “aizsardzības” darbības jomā, un atbrīvojumi, ko var piešķirt PCT saskaņā ar šo dekrētu, šajā dekrētā ir noteikti orientējoši, vispārējā atsauces sistēma var ietvert dažādus nodokļu pasākumus, no kuriem saņēmējs gūs labumu, kad valsts pārvalde pieņems konkrēto režīmu, ko pieprasīs PCT.

               (215)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka, tā kā šis dekrēts ir izveidots kā likums ar lielāku spēkā esību, ko tam piešķir konstitūcija, to nevar uzskatīt par “īpašu” pasākumu, ko var salīdzināt ar “vispārējo” tiesisko regulējumu. Kad šo dekrētu pieņēma un piešķīra tam lielāku leģislatīvu spēkā esību, lielākā daļa no valsts tiesiskā regulējuma, ko Komisija izmanto par “atsauces sistēmu”, vēl pat nepastāvēja. Tāpēc “atsauces sistēma”, kas jāņem vērā šajā sakarā, ir Grieķijas konstitūcija un leģislatīvais dekrēts Nr. 2687/1953 pats kā vispārējs pasākums. Turklāt Komisija jau zināja par tā eksistenci kopš Grieķijas pievienošanās.

               (216)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo arī, ka īpašais aizsardzības režīms ārvalstu ieguldījumiem ir vispārējs pasākums, ko piemēro visiem ārvalstu ieguldījumiem, kuri atbilst objektīviem kritērijiem tā piemērošanai. Tie arī apgalvo, ka šā dekrēta pamatā esošais princips bija vajadzība a) atzīt, ka ārvalstu ieguldījumi apstākļos, kas piemērojami Grieķijai, bija pakļauti īpašiem riskiem un izaicinājumiem, un tādējādi tiem bija vajadzīgs īpašs režīms, lai sasniegtu šādu ieguldījumu piesaistīšanas mērķi, un b) nodrošināt šajā sakarā atbilstošu režīmu.

               (217)

               Turklāt Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka komisāra Tajani atbilde (158) par šo dekrētu tikai izslēdza jaunos pasākumus muitas tarifu jomā, nevis valsts atbalsta pasākumus. Pēc viņu domām, ir skaidrs, ka šā dekrēta piemērošana līdz šodienai nav radījusi jaunu nelikumīgu valsts atbalstu, jo tas bija spēkā, kad Grieķija iestājās ES, un to turpināja piemērot bez grozījumiem un tiktāl, ciktāl Komisija nav neko darījusi, lai apšaubītu šā dekrēta likumību atbilstīgi ES tiesībām.

               (218)

               Komisija norāda, ka konkrēto leģislatīvo dekrētu nevar uzskatīt par derīgu atsauces sistēmu. Lai gan ir taisnība, ka šis dekrēts pastāvēja pirms Grieķijas pievienošanās ES, tas nenozīmē, ka šim dekrētam ir lielāks spēks nekā Līgumam par Eiropas Savienības darbību un tātad šā Līguma noteikumiem par valsts atbalstu. Kad Grieķija pievienojās ES, tai bija jāpieņem acquis communautaire un jo īpaši tai jāievēro Līguma noteikumi par valsts atbalstu. Tādējādi gadījumā, ja Grieķija izmanto šo dekrētu, piešķirot konkrētas priekšrocības konkrētiem uzņēmumiem, tad tai vispirms ir jāpaziņo šīs priekšrocības Komisijai, kas tās novērtēs atbilstīgi valsts atbalsta noteikumiem un, iespējams, apstiprinās atbilstīgi Līguma noteikumiem (159).

               (219)

               Turklāt šis dekrēts dod plašu rīcības brīvību (160) valsts pārvaldei noteikt nosacījumus, kā arī priekšrocības, ko piešķirs konkrētiem uzņēmumiem, kuri tos izmantos. Īpašs režīms ārvalstu ieguldījumiem Grieķijā to veicināšanas nolūkā izraisa jau selektīvus elementus. Vienlaikus tas ir orientēts uz publiskās politikas mērķi, nevis uz nodokļu uzlikšanas mērķi. Derīga atsauces sistēma selektivitātes analīzei var būt balstīta tikai uz nodokļu uzlikšanas principiem. Publiskās politikas mērķi nav nodokļu sistēmai pamatā esoši mērķi, kā tas jau norādīts šā lēmuma 92.–94. apsvērumā, un tādējādi tos nevar uzskatīt par atsauces sistēmas nolūkiem selektivitātes novērtēšanai.

      Atkāpe no atsauces sistēmas

               (220)

               Likuma Nr. 3755/2009 3. pantā PCT ir atļauts pieteikties uz aizsardzības režīmu, kas paredzēts aprakstītajā leģislatīvajā dekrētā. Šim noteikumam ir tādas sekas, ka Grieķijas valsts pārvalde var piešķirt PCT pēc tā pieprasījuma vairākas selektīvas priekšrocības. Šīs priekšrocības galvenokārt sastāv no nodokļiem, kas PCT būtu jāmaksā saskaņā ar parastajiem noteikumiem un no kuriem tas ar šo noteikumu tika atbrīvots. Turklāt atbrīvojums no citiem juridiskiem ierobežojumiem (piespiedu atsavināšana, aktīvu rekvizīcija, atļauja pieņemt darbā ārzemniekus un eksportēt viņu atalgojumu ārvalstu valūtā, atļauja repatriēt aizdevumus vai akciju kapitālu) arī varētu nākotnē dot PCT iespēju gūt labumu. Tas, ka šīs priekšrocības pēc Grieķijas iestāžu apgalvojuma PCT vēl nav faktiski piešķirtas, nelikvidē faktu, ka pārbaudāmais noteikums dod PCT tiesības pieprasīt un iegūt dekrētā noteikto priviliģēto režīmu.

               (221)

               Attiecībā uz pasākumu par labu PCT Grieķijas iestādes nesniedz papildu argumentus klāt sākotnēji iesniegtajiem. Līdz ar to Komisijas secinājums par šā pasākuma selektīvo raksturu paliek tāds pats (161).

               (222)

               Kā jau minēts iepriekš (162), tas, ka pasākumam var būt ekonomikas politikas mērķis, nenozīmē, ka tas nav selektīvs, bet gan nozīmē, ka to var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja ir izpildīti zināmi nosacījumi (163).

               (223)

               Turklāt neatkarīgi no atbilstīgi leģislatīvajam dekrētam (164) sniegtā režīma rakstura tā individuāla piemērošana var izpausties kā selektīva priekšrocība (165), ņemot vērā, ka ikviens Grieķijas valsts pārvaldes lēmums var atkāpties no vispārējiem nodokļu noteikumiem par labu PCT. Atbilstīgi fiskālajam paziņojumam (166) šāds konstatējums liek prezumēt valsts atbalstu un ir sīki jāizanalizē. Uz šā pamata Komisija uzskata, ka konkrētais noteikums rada selektīvu priekšrocību par labu PCT, kas tiks īstenota, ja PCT nolems to izmantot.

      Pamatošana ar nodokļu sistēmas loģiku

               (224)

               Grieķijas iestādes apgalvo, ka īpašajam režīmam saskaņā ar šo dekrētu bija mērķis piesaistīt ārvalstu kapitālu un atvieglot valsts atjaunošanu pēc Otrā Pasaules kara un 1940. gadu pilsoņu kara. Ievērojot Grieķijas tautsaimniecības attīstības nozīmīgumu, Grieķijas konstitūcijas 107. pantā ir konkrēti atzīts, ka tam ir lielāks spēks nekā parastajiem likumiem. Tas tik tiešām tika izdarīts, lai nodrošinātu, ka ārvalstu kapitāla ieguldītāji ir aizsargāti pret pastāvīgajiem Grieķijas nodokļu likuma grozījumiem, kas nav labvēlīgi ārvalstu ieguldījumiem. Tomēr tas pats šā aizsardzības režīma nolūks, kas ir Grieķijas tautsaimniecības attīstība, nevar attaisnot pasākuma selektīvo raksturu, bet to var ņemt vērā tikai saderības vērtējumā.

               (225)

               Komisija arī norāda, ka, tā kā šis aizsardzības režīms, ko varēja piešķirt PCT pēc tā pieprasījuma, tiktu piešķirts uz diskrecionāra pamata, to nevar attaisnot ar nodokļu sistēmas būtību vai vispārējo struktūru (167).

               (226)

               Tādējādi konkrētais noteikums izraisa selektīvu priekšrocību par labu PCT, ko nevar attaisnot ar sistēmas būtību vai vispārējo struktūru.

      Pastāvošais atbalsts

               (227)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka gadījumā, ja Komisija uzskata, ka šā dekrēta piemērošana veido atbalstu, tas būtu pastāvošs atbalsts.

               (228)

               Komisija norāda, ka noteikums par labu PCT tika pieņemts 2009. gadā, nevis pirms Grieķijas pievienošanās ES. Šis noteikums dod PCT tiesības pieprasīt un saņemt šo īpašo režīmu. Kad PCT iesniedz pieteikumu, ir jāpieņem prezidenta dekrēts vai ministra lēmums, kas noteiks konkrētās priekšrocības, kuras tiks piešķirtas PCT. Tādējādi šā dekrēta īpašai piemērošanai pēc PCT pieprasījuma sekas būs tādas, ka pasākumus konkrēti sāks īstenot brīdī, kad tiks pieņemts piešķiršanas akts. Secinājums ir tāds, ka pasākums par labu PCT veido jaunu atbalstu.

         5.3.9.   Atbrīvojums no vispārējiem noteikumiem par piespiedu atsavināšanu

               (229)

               Šajā lietā saņemtās sūdzības attiecās uz PCT piešķirto atbrīvojumu no noteikumiem par piespiedu atsavināšanu. Likumā, ar kuru ratificēja koncesijas līgumu, nebija atsauces uz šādu atbrīvojumu. Grieķijas iestādes un PCT norāda, ka šāds atbrīvojums netika piešķirts un ka Komisijai nav iemesla uzskatīt, ka tas tā tiešām nebija. Tāpēc Komisija uzskata, ka PCT netika piešķirta šā veida priekšrocība.

         5.4.   Iepriekš minēto valsts atbalsta pasākumu salīdzinājums ar līdzīgiem noteikumiem citos lielu infrastruktūras projektu līgumos

               (230)

               Galvenie argumenti, kas iesniegti attiecībā uz iepriekš minēto fiskālo pasākumu attaisnojumu, atsaucas uz nepieciešamību atbalstīt lielus publiskās infrastruktūras projektus, nodrošinot skaidru, elastīgu un stabilu fiskālo režīmu uzņēmumiem, kas tos īsteno Grieķijā. Savu argumentu atbalstam Grieķijas iestādes un PCT atsaucas uz vairākiem Komisijas lēmumiem, kuros bija uzskatīts, ka valsts atbalsts nebija iesaistīts lielu infrastruktūras koncesijas līgumu finansēšanā, kas ietver līdzīgus fiskālos atbrīvojumus.

               (231)

               Komisija ir pārbaudījusi iesniegtos argumentus un ir izdarījusi šādus secinājumus.

               (232)

               Pirmkārt, saskaņā ar iedibināto judikatūru (168) šā veida arguments ir nebūtisks Komisijas lēmuma likumības novērtēšanai. Katrs gadījums ir jāvērtē uz LESD 107. panta 1. punkta pamata, ņemot vērā tā būtību. Katrā ziņā, kā minēts šā lēmuma 107. punktā, līdzīgu pasākumu pastāvēšana citos lielu infrastruktūras projektu līgumos nozīmē tikai to, ka šie pasākumi ir piemērojami kādai uzņēmumu kategorijai un tātad ir selektīvi.

               (233)

               Katrā ziņā visi lēmumi, uz ko atsaucas Grieķijas iestādes un PCT, attiecās uz atšķirīgām situācijām.

               (234)

               Vēl Komisija uzskata, ka secinājums Atēnu Starptautiskās lidostas lietā (169) nav piemērojams šajā lietā. Tajā gadījumā darbības, kas guva labumu no atbalsta, vai nu nebija saimnieciska rakstura, vai nebija tajā laikā liberalizētas, un tāpēc valsts atbalsts nebija iesaistīts. Savukārt šajā lietā Grieķijas valsts pati ir atvērusi konkurencei ostas infrastruktūras pakalpojumu sniegšanu, konkursa kārtībā piešķirot to ostas daļu, kas ir koncesijas līguma priekšmets. Tāpēc šā vecā lēmuma arguments par “neliberalizēšanu” nav piemērojams šajā lietā.

               (235)

               Attiecībā uz lietām Athens Ring Road un Rio Antirrio Motorway Bridge Komisija norāda, ka, pat ja tajās koncesijās piemērojamo fiskālo noteikumu kopsavilkums bija iekļauts valsts pasākumu aprakstā attiecībā uz minētajiem projektiem, Komisija konkrēti nepauda viedokli par šiem konkrētajiem noteikumiem, bet tikai novērtēja, vai valsts atbalsts projektam ir bijis nepieciešamais minimums, kā arī, vai notikušajā konkursa procedūrā tika iegūta tirgus cena. Vairākums no pārējiem lēmumiem (170) pat neatsaucas uz nodokļu atbrīvojumiem par labu koncesionāriem (pat nerunājot par to, ka tos attaisno fiskālās sistēmas loģika) un tikai novērtē, vai konkursa procedūra bija vai nebija pietiekami atklāta, nediskriminējoša un pamatota uz zemāko cenu. Tas, ka Komisija saņēma attiecīgos koncesijas līgumus, kuros bija atsauce uz vairākiem nodokļu atbrīvojumiem paziņošanas laikā, nenozīmē, ka Komisija tos pārbaudīja no valsts atbalsta viedokļa vai ka tā ir paudusi savu nostāju par šiem konkrētajiem pasākumiem. Saskaņā ar Tiesas judikatūru Komisijai ir skaidri un konkrēti jāieņem nostāja par pasākumiem, lai saņēmēji uzskatītu, ka šie pasākumi neietver valsts atbalstu. Komisijas klusēšana nenozīmē, ka šie pasākumi ir tikuši apstiprināti (171).

               (236)

               Saskaņā ar tādiem pašiem argumentiem tas, ka platjoslas attīstības lēmumā (172) Komisija par juridisko pamatu norādīja Publiskās un privātās partnerības likumu, kurā ir iekļauti līdzīgi noteikumi, arī nenozīmē, ka Komisija netieši ir novērtējusi šos noteikumus. Visbeidzot, Saloniku zemūdens tuneļa lieta (173) nešķiet būtiska, jo nodokļu pasākumi arī nebija iekļauti vērtējumā, un katrā ziņā uzvarējušais pretendents atturējās izmantot šo konkursa dokumentos ietverto iespēju, lai gūtu labumu no darbības subsīdijām.

               (237)

               Turklāt Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka Komisija ir saglabājusi savu nostāju attiecībā uz savu konkrēto vērtējumu šajās lietās pēc tam, kad 2013. gada decembrī tā izdeva savus lēmumus valsts atbalsta lietās par grozījumiem četros šādos projektos (174). Komisija norāda šajā sakarā, ka minētajos lēmumos nav pat atsauces uz jebkādiem fiskālajiem noteikumiem, jo to mērķis ir atšķirīgs, pat nerunājot par vērtējumu Komisijas vārdā.

               (238)

               Ņemot vērā iepriekš minēto, nevar uzskatīt, ka Komisija “apstiprināja” līdzīgus noteikumus agrāk un ka saņēmējs var pieminēt šādu “apstiprinājumu”, lai izslēgtu valsts atbalsta pastāvēšanu (175).

               (239)

               Tāpēc Komisija secina, ka iepriekš pārbaudītie pasākumi (izņemot 5.3.9. punktā minēto pasākumu) ir selektīvas priekšrocības, ko neattaisno nodokļu sistēmas būtība un vispārējā struktūra.

         5.5.   Konkurences izkropļojums un ietekme uz tirdzniecību

               (240)

               Iepriekš minētie pasākumi, kuri veido selektīvas priekšrocības, var veidot valsts atbalstu, ja tie rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus un tiktāl, ciktāl tie ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. Saskaņā ar iedibināto judikatūru uzskata, ka valsts piešķirta selektīva priekšrocība rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus tad, ja tās dēļ uzlabojas saņēmēja stāvoklis no konkurētspējas viedokļa, salīdzinot ar citiem uzņēmumiem, ar kuriem tas konkurē (176). Tādējādi konkurences izkropļojumi LESD 107. panta nozīmē tiek prezumēti tiktāl, ciktāl valsts piešķir finansiālu priekšrocību uzņēmumam, kas darbojas liberalizētā nozarē, kurā pastāv vai varētu pastāvēt konkurence (177).

               (241)

               Tā kā Grieķijas valsts ir starptautiskā līmenī izsludinājusi konkursu par koncesiju, ko uzņēmās Cosco, tā ir atvērusi konkurencei ostas pakalpojumu tirgu. Tā kā par ostas koncesiju piešķiršanu var konkurēt dažādi uzņēmumi no vairākām dalībvalstīm, konkrētu fiskālo priekšrocību piešķiršanu PCT, kādas nebija pieejamas visiem iespējamajiem kandidātiem konkursa laikā, var uzskatīt par tādu, kas vismaz potenciāli rada konkurences izkropļojumus.

               (242)

               Jau tad, kad PCT pārņēma koncesijas līgumu, Pirejas ostai bija ievērojama jauda (1,6 miljoni LES), un to uzskatīja par potenciālu konkurenti citām ES ostām (178). Piemēram, Saloniku ostu, Konstancas ostu Rumānijā, Koperas ostu Slovēnijā un vairākas ostas Itālijā var uzskatīt par tiešām vai vismaz potenciālām PCT konkurentēm. Atbilstīgi koncesijas līgumam ir paredzēts, ka līdz 2015. gadam konteineru termināļa II un III piestātne, ko ekspluatē PCT, sasniegs ļoti nozīmīgu jaudu (līdz 3,7 miljoniem LES). Jaunajai jaudai, kuras izveidi atviegloja ar konkrētajiem pasākumiem, ir potenciāls ietekmēt gan konkurenci, gan tirdzniecību starp dalībvalstīm, jo dažādām ostām vairākās dalībvalstīs arī var būt tie paši klienti, kas PCT, un tās vismaz potenciāli ar to konkurē.

               (243)

               Turklāt Komisija norāda, ka pārkraušanas konteineru termināļi kā tas, kāds ir saņēmējam, ir daudz vairāk pakļauti konkurencei, tostarp no trešām valstīm (Vidusjūras reģionā). Piemēram, šā ieguldījuma dēļ Cosco ir koncentrējis Vidusjūras kuģniecības operācijas Pirejā, nevis Itālijas un Spānijas pārkraušanas ostās, ko tas izmantoja iepriekš. PCT konkurē ar citām ES ostām un nostiprinās savu pozīciju tirgū nākamajos gados.

               (244)

               Tā kā konkrētie fiskālie pasākumi nodrošināja PCT papildu naudas plūsmu, jo īpaši pirmajos izbūves projekta posmos, tie palīdzēja Cosco paplašināt savas darbības ES ostas pakalpojumu tirgū un potenciāli nostiprināja tā konkurētspējas stāvokli šajā tirgū.

               (245)

               No iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka konkrētie pasākumi, iespējams, ietekmēs tirdzniecību starp dalībvalstīm un radīs vai draudēs radīt konkurences izkropļojumus. Saskaņā ar Tiesas standarta judikatūru ir pietiekami konstatēt, ka konkrētais atbalsts, iespējams, ietekmēs tirdzniecību starp dalībvalstīm un draudēs radīt konkurences izkropļojumus (179). Ņemot vērā iepriekš minēto analīzi, Komisija neuzskata par vajadzīgu turpmāk noteikt precīzu konkrēto pakalpojumu vai ģeogrāfiskā tirgus diapazonu vai sīki analizēt tā struktūru un no tā izrietošās konkurences attiecības (180).

               (246)

               Attiecībā uz PCT iesniegto argumentu, ka, lai novērtētu fiskālo pasākumu ietekmi uz konkurenci un tirdzniecību, esot jāpārbauda konkrētajos tirgos piemērojamās līdzvērtīgās nodokļu sistēmas, Komisija norāda, ka saskaņā ar iedibināto judikatūru (181) tas, ka dalībvalsts cenšas ar vienpusējiem pasākumiem kādā konkrētā tautsaimniecības nozarē tuvināt konkurences apstākļus tiem, kuri prevalē citās dalībvalstīs, nevar atņemt konkrētajiem pasākumiem to atbalsta raksturu.

         Secinājums

               (247)

               Ievērojot iepriekš minēto, Komisija secina, ka visas PCT piešķirtās nodokļu priekšrocības ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, izņemot iespējamo atbrīvojumu no vispārīgajiem noteikumiem par piespiedu atsavināšanu.

         6.   PASĀKUMU SADERĪBAS VĒRTĒJUMS

               (248)

               Grieķijas iestādes un PCT apgalvo, ka atbalsta pasākumi ir jāuzskata par saderīgiem ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz LESD 107. panta 3. punkta a) un c) apakšpunktu, kā arī ES reģionālā atbalsta noteikumiem.

         6.1.   Reģionālā atbalsta pamatnostādņu 2007.–2013. gadam
       (182)
      (“RAP”) piemērojamība

               (249)

               Komisija norāda, ka juridiskās tiesības PCT izmantot atbalsta pasākumus tika tam piešķirtas pēc likuma, ieskaitot pasākumus, publicēšanas Oficiālajā Vēstnesī, proti, 2009. gada 30. martā (183). Tāpēc Komisija novērtēs pasākumus, pamatojoties uz RAP 2007.–2013. gadam, kas bija piemērojamas 2009. gada martā.

               (250)

               Komisija norāda, ka vērtējamie atbalsta pasākumi sastāv no neierobežotām fiskālām priekšrocībām, ko nevar uzskatīt par ieguldījumu atbalstu, bet gan par darbības atbalstu saskaņā ar reģionālā atbalsta noteikumiem. RAP 2007.–2013. gadam var izņēmuma kārtā un ļoti ierobežotos gadījumos atļaut darbības atbalstu (184) reģionos, kas ir tiesīgi saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktā minēto atkāpi. Pirejas osta atrodas Attiki reģionā, kas 2009. gada martā bija uz reģionālo atbalstu tiesīgs reģions atbilstīgi LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktam kā “statistiskās ietekmes” reģions (185). Tāpēc ir jāpārbauda, vai atbalsta pasākumi atbilst RAP izklāstītajiem darbības atbalsta nosacījumiem. Saskaņā ar RAP 2007.–2013. gadam darbības atbalstu var piešķirt, ja pasākums ir pamatots tā ieguldījuma dēļ reģiona attīstībā un sava rakstura dēļ, un ja tā apjoms ir proporcionāls trūkumiem, kurus ar to vēlas samazināt. Turklāt darbības atbalsts principā jāpiešķir tikai attiecībā uz iepriekš noteiktu attiecināmo izdevumu vai izmaksu kopumu (186) un no tā sedz noteiktu, ierobežotu šo izmaksu daļu. Tam arī jābūt provizoriskam, un tas laika gaitā jāsamazina un pakāpeniski jāslēdz, kad attiecīgie reģioni sasniedz reālu konverģenci ar bagātākajiem ES reģioniem.

               (251)

               Komisija norāda, ka, ņemot vērā atbalsta raksturu un trūkumus, ko ar to cenšas novērst, principā tas ir ad hoc atbalsts, kas nevarētu šādus trūkumus novērst, jo ir ļoti maz ticams, ka darbības atbalsta piešķiršana vienam uzņēmumam kompleksi tiktu galā ar šādiem trūkumiem. Turklāt Grieķijas iestāžu un PCT izvirzīto pamatojumu atbalsta pasākumiem, proti, jūras konteineru termināļa transporta nozares attīstība un modernizācija, radot juridisko noteiktību par ieguldījumu projektam piemērojamo fiskālo režīmu, nevar uzskatīt par trūkumiem saistībā ar konkrēto reģionu, kas būtu jānovērš. Turklāt, pat ja Komisija pieņemtu šādu pamatojumu kā attiecināmu uz šo lietu, nav nekādu iepriekš noteiktu attiecināmu izdevumu saistībā ar šādiem trūkumiem un līdz ar to arī atbalsta summas. Turklāt atbalsta pasākumi nav degresīvi laikā, un tos nebija paredzēts pakāpeniski slēgt, kad Attiki reģions kļūtu par “c” reģionu 2011. gada 1. janvārī (187). Tāpēc atbalsta pasākumus nevar uzskatīt par saderīgiem, pamatojoties uz RAP 2007.–2013. gadam.

         6.2.   LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta tieša piemērošana

         Kopīgas intereses mērķis

               (252)

               Savā Paziņojumā “Ilgtspējīga nākotne transportam – ceļā uz integrētu, uz tehnoloģijām balstītu un ērti izmantojamu sistēmu” (188) Komisija uzsvēra, ka ostu un intermodālo termināļu attīstība ir būtiska, lai sasniegtu integrētu un viedu loģistikas sistēmu Eiropas Savienībā. Paziņojumā “Stratēģiskie mērķi un rekomendācijas ES jūras transporta politikai 2018. gada perspektīvā” (189) Komisija uzsver, ka ir svarīgi nodrošināt jaunu ostas infrastruktūru un uzlabot esošās jaudas izmantojumu, lai nodrošinātu, ka ES ostas var efektīvi pildīt savu “vārtu” funkciju.

               (253)

               Atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (ES) Nr. 1315/2013 (190)
                  TEN-T vislabāk varētu attīstīt, izmantojot divslāņu pieeju, kurā ietilpst visaptverošs tīkls un pamattīkls. Visaptverošais tīkls veido jaunā TEN-T pamatslāni. To veido visa esošā un plānotā infrastruktūra, kas atbilst TEN-T regulā izklāstītajām prasībām. Pamattīklam jāveido ilgtspējīga multimodālā transporta tīkla attīstības pamats, jāveicina visa visaptverošā tīkla pilnveide un tas jāīsteno vēlākais līdz 2030. gadam. Pirejas osta ir viena no ES pamattīklā iekļautajām jūras ostām.

               (254)

               Šajā kontekstā Pirejas osta ir viena no lielākajām un nozīmīgākajām ostām Vidusjūrā, un tās darbība ir būtiska Grieķijas tautsaimniecības attīstībai un svarīga ES transporta politikas mērķu attīstībai. Ieguldījums, kuru veica PCT, ir attīstījis Pirejas ostas daļu par modernu jūras konteineru termināļu, pastiprinot tās efektivitāti, noliktavu jaudu, spēju apkalpot jaunās paaudzes kravas kuģus, kā arī starpsavienojamību. Saskaņā ar koncesijas līgumu tiek gaidīts, ka jauda pieaugs no vismaz 300 000LES pirmajā koncesijas perioda gadā līdz vismaz 3 700 000LES pēc koncesijas perioda astotā gada. Tādējādi var uzskatīt, ka ieguldījums ostas struktūrās kopā ar valsts atbalsta elementiem var veicināt kopīgas intereses mērķa sasniegšanu.

         Nepieciešamība un stimuls

               (255)

               Atbilstīgi Komisijas praksei šajā jomā vajadzība pēc atbalsta tiek konstatēta, ja var pierādīt, ka ar ieguldījumu projekta tīro ieņēmumu plūsmas apjomu nepietiek, lai atlīdzinātu ieguldītājam ieguldījuma izmaksas. Būtībā, ja ar šiem ieņēmumiem nepietiek, tad privāts ieguldītājs bez publiskā atbalsta šādu projektu neuzņemtos, un valsts atbalsts tiktu uzskatīts par nepieciešamu.

               (256)

               Grieķijas iestādes un saņēmējs apgalvo, ka atbalsta pasākumi bija nepieciešami, jo bez tiem projekta finanšu režīms, ko PCT būtu saņēmis, būtu bijis ar daudz lielāku slogu un varētu potenciāli apdraudēt projekta īstenošanu.

               (257)

               Komisija ir konsekventi atzinusi, ka ostas infrastruktūras projektos ir vajadzīgi ievērojami kapitālieguldījumi, kuru atgūšanas periods ir ļoti ilgs, un tāpēc šo projektu ekonomisko dzīvotspēju ne vienmēr ir iespējams nodrošināt bez publiskā atbalsta. Tomēr šajā gadījumā PPA – piešķīrēja iestāde, kura vadīja konkursa procedūru Pirejas ostas koncesionāra atlasei, – ir jau aplēsusi, ka projekta ekonomiskā dzīvotspēja būtu nodrošināta, un to pierāda fakts, ka atbilstīgi konkursa dokumentiem izraudzītajam saņēmējam bija jāveic viss ieguldījums uz sava rēķina. Turklāt PCT uzņēmās II piestātnes paplašināšanu un III piestātnes izbūvi, uzņemoties visas ieguldījuma izmaksas, ko šis projekts radītu. Kad tas iesniedza savu piedāvājumu, ko PPA pieņēma, tas bija aplēsis, ka tā ieguldījums Pirejas ostā būs tam rentabls bez vajadzības pēc jebkāda publiska atbalsta, jo citādi tas nebūtu iesniedzis piedāvājumu vai būtu to iesniedzis ar atrunu saistībā ar projekta rentabilitāti īpaša fiskālā režīma neesības gadījumā. Turklāt tas, ka Cosco mērķis bija pārveidot Pirejas ostu par pirmo konteineru termināļu Vidusjūrā, pierāda šīs ostas potenciālu, kā arī ieguldījumu projekta rentabilitāti, kas nekad nav tikusi apšaubīta (191). Tāpēc nevar uzskatīt, ka pārbaudāmie pasākumi bija nepieciešami, lai nodrošinātu ieguldījumu projekta ekonomisko dzīvotspēju.

               (258)

               Tas, ka Ķīnas Attīstības banka gaidīja ratifikācijas likuma pieņemšanu, nepierāda atbalsta pasākumu nepieciešamību. Tā kā koncesijas līgums bija jāratificē ar likumu saskaņā ar Grieķijas leģislatīvo praksi, jebkura banka būtu gaidījusi ratifikācijas likuma pieņemšanu, konkrēti nesaistot to ar pārbaudāmo pasākumu piešķiršanu. Turklāt Eiropas Investīciju bankas pieprasītā aizsardzība pret vispārējām vai diskriminējošām izmaiņām likumā arī nepierāda šā atbalsta nepieciešamību.

               (259)

                  PCT sāka būvdarbus tikai pēc tam, kad koncesijas līgums bija ratificēts ar likumu. Bet tas ir arī saistīts ar faktu, ka visi šāda rakstura publiskie līgumi ir jāratificē ar likumu. Jebkurš uzņēmums PCT stāvoklī būtu katrā ziņā gaidījis līguma ratifikāciju. Vēl Cosco ir uzņēmies saistības īstenot projektu jau sava piedāvājuma iesniegšanas laikā, un tas notika pirms piešķiršanas akta, proti, ratifikācijas likuma, pieņemšanas. Kad piedāvājums bija iesniegts, Cosco zināja, ka tam ir juridiskas saistības īstenot ieguldījumu, ja PPA to izraudzītos par uzvarējušo pretendentu.

               (260)

               Turklāt saņēmējs nekad nav pieminējis finansējuma trūkumu, kas būtu jālikvidē ar pārbaudāmajiem pasākumiem. Tas, ka PCT kvantitatīvi noteica atbalsta summu tikai pēc tam, kad Komisija sāka formālo izmeklēšanas procedūru, proti, gandrīz piecus gadus pēc koncesijas līguma parakstīšanas, pierāda, ka atbalsta summu PCT nebija ņēmis vērā savā sākotnējā uzņēmējdarbības plānā un jo īpaši, kad Cosco nolēma veikt ieguldījumu. Attiecībā uz saņēmēja pieminētajiem Komisijas lēmumiem, kuros Komisija apstiprināja nepaziņotu atbalstu gadījumos, kad atbalsts iepriekš nebija kvantitatīvi noteikts, Komisija norāda, ka pieminētie gadījumi nav piemērojami šajā lietā, jo tie neattiecas uz ostas infrastruktūras finansēšanu, kur konkrēts finansējuma trūkums ir jānosaka pat par ex post saderības analīzi. Līdz ar to šo atbalstu nevar uzskatīt par nepieciešamu projekta īstenošanai, jo PCT jebkurā gadījumā to uzņemtos.

               (261)

               Katrā ziņā, kā jau paskaidrots iepriekš, pārbaudāmie pasākumi sastāv no neierobežotām fiskālām priekšrocībām, kas veido parasti aizliegtu darbības atbalstu. Šādu atbalstu var pieņemt tikai konkrēti noteiktos ārkārtas apstākļos. Ostas infrastruktūras projekta finansējuma saderības analīzes kontekstā, pamatojoties uz 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, šā veida atbalstu nevar uzskatīt par saderīgu.

               (262)

               Saņēmējs apgalvo, ka tirgus fiasko šajā gadījumā sastāv no vajadzības nodrošināt stabilitāti, juridisko noteiktību un elastīgumu attiecībā uz koncesijas līguma īstenošanas fiskālo režīmu. Šajā sakarā Komisija norāda, ka saskaņā ar tās pastāvīgo praksi vajadzību nodrošināt stabilitāti, juridisko noteiktību un elastīgumu nevar uzskatīt par tirgus fiasko vai par spēkā esošu pamatu atbalsta pasākumu saderībai. Turklāt un vēl svarīgāk, šāda “režīma” neesība neatturēja Cosco no uzņemšanās ieguldīt Pirejas ostā. Tādējādi Komisija uzskata, ka mērķis nodrošināt stabilitāti, juridisko noteiktību un elastīgumu nevar pierādīt nepieciešamību pēc pārbaudāmajiem atbalsta pasākumiem vai to stimulējošo ietekmi.

               (263)

               Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka PCT piešķirtie atbalsta pasākumi nebija nepieciešami, jo netika pierādīts, ka Cosco, ja šādu pasākumu nebūtu, būtu pametis projekta īstenošanu. Tādējādi atbalsta pasākumi veido darbības atbalstu, kas atbrīvo PCT no izmaksām, kas tam parasti rastos, un tos nevar atzīt par saderīgiem. Ievērojot šo secinājumu, Komisija neuzskata, ka ir vēl jāpārbauda pārējie 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta nosacījumi par konkurences samērīgumu un izkropļojumu, lai secinātu, ka atbalsta pasākumi ir nesaderīgi.

         7.   ATBALSTA ATGŪŠANA

   Saskaņā ar iedibināto judikatūru atbalsts, ko Komisija uzskata par nesaderīgu ar kopējo tirgu, ir jāatgūst, lai atjaunotu iepriekšējo situāciju (192). Tā kā iepriekš minētie pasākumi veido nelikumīgu un nesaderīgu valsts atbalstu, Komisijai ir jāizdod rīkojums par nelikumīgi piešķirtā un ar iekšējo tirgu nesaderīgā atbalsta atgūšanu, izņemot gadījumus, kad saņēmējam var būt tiesiskā paļāvība vai viņš balstās uz vispārēju ES tiesību principu (193).

      Kvantitatīva noteikšana

               (264)

               Grieķijas iestāžu un saņēmēja sniegtā atbalsta kvantitatīvā noteikšana tika balstīta uz hipotētiskiem pieņēmumiem par PCT 2009. gada uzņēmējdarbības plānu. Tādējādi tie nevar noderēt par pamatu precīzai atbalsta summu kvantitatīvai noteikšanai.

               (265)

               Tā kā nav atbilstošas informācijas no Grieķijas iestādēm, šis lēmums nenosaka precīzu atbalsta summu, ko PCT saņēmis par katru no šiem pasākumiem. Tomēr Komisija uzskata, ka dalībvalstij ir jāievēro šāda metodoloģija, lai noteiktu no PCT atgūstamā nesaderīgā valsts atbalsta summu.

         —   Atbrīvojums no ienākuma nodokļa par uzkrātajiem procentiem līdz dienai, kad sāk darboties III piestātne

               (266)

               Šis pasākums ietver atbalstu PCT, kas ir vienāds ar ienākuma nodokli, kas PCT parasti būtu jāmaksā par uzkrātajiem procentiem līdz III piestātnes darbības uzsākšanai un no kura PCT bija atbrīvots, pamatojoties uz Likuma 2. panta 1. punktu.

               (267)

               Grieķijas iestādes norādīja, ka PCT praksē neguva labumu no šā noteikuma, jo tas savā apliekamajā ienākumā iekļāva par naudas noguldījumiem uzkrātos procentus (un tādējādi šim ienākumam piemēroja ienākuma nodokli). Tāpēc tiem ir jāiesniedz pierādījumi, ka tā tas tiešām ir.

               (268)

               Ja PCT ir izmantojis šo noteikumu, tad Grieķijas iestādēm vispirms ir jānorāda šādi datumi:

                           —

                           diena, kad PCT tika atbrīvots no ienākuma nodokļa par uzkrātajiem procentiem,

                           —

                           diena, kad sāka darboties III piestātne.

               (269)

               Grieķijas iestādēm par bāzi jāņem attiecīgie PCT katra gada noguldījumi Grieķijas bankās (pēc dienas, kad PCT tika atbrīvots no ienākuma nodokļa par uzkrātajiem procentiem), attiecīgie procenti, kas katru gadu radās, un jāpiemēro katru gadu piemērojamā ienākuma nodokļa likme.

         —   Tiesības uz PVN pārmaksas atmaksu neatkarīgi no izbūves darbu vai to daļas pabeigšanas dienas

               (270)

               Šis pasākums ietver atbalstu PCT, kas ir vienāds ar pilnu PVN atmaksas summu, ko PCT ir atļauts paturēt (saskaņā ar šo noteikumu), ja piecos gados pēc attiecīgo izdevumu rašanās projekts nav sākts.

               (271)

               Grieķijas iestādes ir norādījušas, ka PCT jau ir sācis izmantot ieguldījumu projektu piecos gados no projekta sākšanas dienas, tāpēc no piecu gadu atbrīvojuma perioda neizrietēja konkrēta atgūstamā summa.

               (272)

               Tomēr Grieķijas iestādes nav iesniegušas nekādu pierādījumu, ka projekta izbūve ir pabeigta un ka ieguldījumu ir sākts izmantot. Tāpēc Grieķijas iestādēm ir jāiesniedz pierādījums par izbūves projekta pabeigšanu. Vēl tām ir jāiesniedz rēķinu saraksts saistībā ar šo izbūvi un jānorāda datumi, kad PCT saņēma par šiem rēķiniem PVN atmaksu.

               (273)

               Ja projekta izbūve nav pabeigta, tad piektā gadadiena no PVN atmaksas dienas par katru rēķinu, kas saistīts ar šo izbūvi, būtu atbalsta piešķiršanas diena. Atbalsts katrā gadījumā būtu atmaksātā PVN summa.

         —   Kapitālieguldījumu preces plaša definīcija => tiešas tiesības uz 90 % PVN pārmaksas atmaksu bez revīzijas

               (274)

               Šis pasākums ietver PCT piešķirto atbalstu, kas ir vienāds ar uzkrātajiem procentiem par PVN, kas atmaksāts par visiem izdevumiem, izņemot par materiālajām precēm (kas attiecas uz kapitālieguldījumu preci), no brīža, kad atmaksa tika nodota PCT rīcībā, līdz brīdim, kad PCT būtu bijušas tiesības uz šādu atmaksu, proti, trīs gadus vēlāk vai līdz brīdim, kad PCT būtu spējis kompensēt savu PVN priekšnodokli (attiecībā uz šiem izdevumiem) ar aprēķināto PVN.

               (275)

               Grieķijas iestādēm ir jānošķir starp PVN, kas attiecas uz materiālajiem aktīviem, kas ietilpst kapitālieguldījumu preces jēdziena piemērošanas jomā, un PVN priekšnodokli, kas attiecas uz citiem būvdarbiem un pakalpojumiem. Tad būs jāaprēķina šis PVN priekšnodoklis. Pamatojoties uz šajā aprēķinā iegūto summu, Grieķijas iestādēm būs jāaprēķina procenti, kas valstij jāprasa avansa naudas maksājumam pirms trīs gadu perioda, līdz kuram PCT jebkurā gadījumā var saņemt atmaksu. Šie procenti jāaprēķina par periodu no brīža, kad atmaksa tika nodota PCT rīcībā, līdz brīdim, kad PCT būtu bijušas tiesības uz šādu atmaksu, proti, trīs gadus vēlāk. Ja var pierādīt, ka atmaksu varēja piešķirt pirms trīs gadu perioda, tad attiecīgos procentus aprēķinās līdz brīdim, kad PCT būtu bijis spējīgs kompensēt savu PVN priekšnodokli (attiecībā uz šiem izdevumiem) ar aprēķināto PVN.

         —   Tiesības uz kavējuma procentiem bez laika vai procesuālām prasībām gadījumā, ja valsts neatmaksā PVN

               (276)

               Šis pasākums ietver PCT piešķirto atbalstu, kas ir vienāds ar procentiem, ko PCT var prasīt (saskaņā ar šo noteikumu) no Grieķijas valsts 60 dienas pēc tam, kad tas ir iesniedzis attiecīgo nodokļu deklarāciju (pieprasot PVN atmaksu), kamēr citiem uzņēmumiem līdzīgā situācijā nebūtu tiesību uz procentiem.

               (277)

                  PCT norādīja, ka tas neizmantoja šo noteikumu. Tomēr, ja tas tā nav un valsts tik tiešām ir samaksājusi šādus procentus, tad Grieķijas iestādēm ir jānorāda precīzi samaksātie procenti, kā arī šo maksājumu veikšanas datumi. Šie datumi būtu piešķiršanas datumi un attiecīgie samaksātie procenti būtu šajos datumos piešķirtā atbalsta summas.

         —   Zaudējumu pārnešana bez ierobežojumiem laikā

               (278)

               Atbalsts šādā gadījumā būtu papildu uzņēmumu ienākuma nodoklis, kas PCT būtu jāmaksā, ja pēc piecu gadu laika ierobežojuma nebūtu notikusi zaudējumu pārnešana. Citiem vārdiem, atbalsts ir vienāds ar starpību starp ienākuma nodokli, ko PCT faktiski samaksāja, un ienākuma nodokli, kas tam būtu jāmaksā, ja nebūtu iespējas pārnest savus zaudējumus vairāk nekā piecus gadus pēc šo zaudējumu rašanās.

               (279)

               Piešķiršanas diena šajā gadījumā būtu diena, kad būtu bijis jāmaksā nodoklis. Grieķijas iestādēm ir jāiesniedz dati, kas pierāda PCT katru gadu ciestos fiskālos zaudējumus un to, vai šie zaudējumi tika pārnesti ilgāk nekā uz piecu gadu periodu. Šādā gadījumā viņiem būs jāaprēķina šo zaudējumu ietekme uz savu apliekamo nodokļu bāzi un līdz ar to attiecīgais ienākuma nodoklis, ko PCT nesamaksāja šīs pārnešanas dēļ.

         —   Izvēle starp trim nolietojuma metodēm

               (280)

                  PCT norādīja, ka tas izmantoja fiksēto lineāro metodi. Grieķijas iestādēm jāiesniedz pierādījumi, ka ir izmantota tikai fiksētā lineārā metode, un tās nedrīkst dot iespēju to mainīt un izmantot citas nolietojuma metodes. Ja ir izmantota jebkura cita nolietojuma metode, tad atbalsts būtu starpība starp uzņēmumu ienākuma nodokli, kas PCT būtu jāmaksā, izmantojot fiksēto lineāro nolietojuma metodi, un uzņēmumu ienākuma nodokli, izmantojot kādu no abām pārējām metodēm. Atbalsta piešķiršanas diena šajā gadījumā būtu diena, kad būtu bijis jāmaksā papildu nodoklis.

         —   Atbrīvojums no zīmognodevas attiecībā uz aizdevuma līgumiem un visiem papildlīgumiem par būvdarba finansēšanu

               (281)

               Grieķijas iestādēm jānorāda, vai PCT ir noslēdzis citus aizdevuma līgumus papildus minētajiem līgumiem ar Cosco. Attiecībā uz tādiem līgumiem PCT piešķirtais atbalsts būtu vienāds ar atbilstošo zīmognodevu, kas piemērojama tādiem aizdevumiem. Atbalsta summu piešķiršanas diena būtu diena, kad būtu bijusi jāmaksā minētā zīmognodeva.

         —   PCT kreditoru atbrīvojums no nodokļiem, zīmognodevas, iemaksām un jebkurām tiesībām par labu valstij vai trešām personām, kas tiem parasti būtu jāmaksā par līgumiem, ar kuriem pāriet no PCT aizdevuma līgumiem izrietošie pienākumi un tiesības

               (282)

               Šis pasākums ietver atbalstu PCT kreditoriem, jo īpaši Cosco, kas ir vienāds ar zīmognodevu, kura Cosco parasti būtu jāmaksā saskaņā ar vispārpiemērojamiem noteikumiem, ja ar PCT noslēgtu aizdevumu nodod trešai personai.

               (283)

               Saskaņā ar Grieķijas iestāžu apgalvojumu Cosco 2009. gadā piešķīra PCT divus aizdevumus, kas tika atmaksāti 2011. gadā. Uz šā pamata Komisijai nav iemesla domāt, ka šāda pāreja ir notikusi.

               (284)

               Grieķijas iestādēm jāpaskaidro, vai šis noteikums ir izmantots. Šādā gadījumā tām būs jānosaka zīmognodeva, ko pienāktos maksāt par šādiem juridiskiem aktiem.

         —   Atbrīvojums no zīmognodevas par jebkuru kompensāciju, ko PPA izmaksājusi PCT atbilstīgi koncesijas līgumam, kas neietilpst PVN kodeksa darbības jomā

               (285)

               Šis pasākums sniedz PCT priekšrocību, kas ir vienāda ar zīmognodevu, kura tam šādos apstākļos būtu jāmaksā un no kuras tas tika atbrīvots. Grieķijas iestādēm jāpaskaidro, vai šis noteikums ir izmantots. Ja šis noteikums ir izmantots, tad tām būs jāapzina PCT piešķirtā atbalsta summas un to attiecīgie piešķiršanas datumi tāpat, kā aprakstīts iepriekš minētajiem pasākumiem.

         —   Pēc PCT pieprasījuma preferenciāls režīms ārvalstu ieguldījumiem

               (286)

               Grieķijas iestādes ir norādījušas, ka šis režīms nav izmantots. Tomēr, kā minēts 220. apsvērumā, PCT ir tiesības pieprasīt un iegūt šo preferenciālo režīmu.

      Termiņi. Rīcība

               (287)

               Divos mēnešos pēc šā lēmuma paziņošanas Grieķijas Republikai Grieķijai ir jāinformē Komisija par plānotajiem vai veiktajiem pasākumiem:

                           i)

                           norāde uz pasākumiem, uz ko tik tiešām var attiekties de minimis regula, un attiecīgās dokumentācijas, kas to pierāda, iesniegšana;

                           ii)

                           norāde uz atgūšanas pasākumiem vai uz to, ka ir veikta atgūšanas plānošana.

               (288)

               Četros mēnešos pēc šā lēmuma paziņošanas Grieķijas Republikai Grieķijai ir jāinformē Komisija, ka tā ir īstenojusi atgūšanu.

               (289)

               Principā tas būs galīgais atgūšanas termiņš.

               (290)

               Gadījumos, kad PCT saņēma priekšrocību, kas nepārsniedz robežvērtības, kuras noteiktas Komisijas Regulā (EK) Nr. 1407/2013 (194), šādu priekšrocību neuzskata par valsts atbalstu, ja ir izpildīti visi šajā regulā paredzētie nosacījumi, un tas nav jāatgūst.

               (291)

               Par atgūstamajām summām jāaprēķina procenti no dienas, kad tās tika nodotas PCT rīcībā, līdz to faktiskajai atgūšanai. Procenti jāaprēķina, procentu likmi piemērojot gan pamatsummai, gan procentiem, saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 (195) V nodaļu un Komisijas Regulu (EK) Nr. 271/2008 (196), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 794/2004.

         8.   SECINĀJUMS

               (292)

               Komisija konstatē, ka Grieķija ir nelikumīgi īstenojusi šādus atbalsta pasākumus, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punkta noteikumus:

                           1)

                           atbrīvojums no ienākuma nodokļa par uzkrātajiem procentiem līdz dienai, kad sāk darboties III piestātne;

                           2)

                           tiesības uz PVN pārmaksas atmaksu neatkarīgi no līguma priekšmeta pabeigšanas stadijas; jēdziena “kapitālieguldījumu prece” noteikšana PVN noteikumu nolūkā; tiesības uz kavējuma procentiem no pirmās dienas pēc 60. dienas pēc PVN atmaksas pieprasījuma;

                           3)

                           zaudējumu pārnešana bez ierobežojumiem laikā;

                           4)

                           izvēle starp trim nolietojuma metodēm attiecībā uz ieguldījumu izmaksām par II piestātnes rekonstrukciju un III piestātnes izbūvi;

                           5)

                           atbrīvojums no zīmognodevas attiecībā uz aizdevuma līgumiem un visiem papildlīgumiem par projekta finansēšanu;

                           6)

                           atbrīvojums no nodokļiem, zīmognodevas, iemaksām un visām tiesībām par labu valstij vai trešām personām attiecībā uz līgumiem starp aizdevuma līgumu kreditoriem, kuru ietvaros tiek nodoti pienākumi un no tiem izrietošās tiesības;

                           7)

                           atbrīvojums no zīmognodevas par jebkuru kompensāciju, ko PPA izmaksājusi PCT atbilstīgi koncesijas līgumam, kas neietilpst PVN kodeksa darbības jomā;

                           8)

                           aizsardzība saskaņā ar ārvalstu ieguldījumu īpašo aizsardzības režīmu.

               (293)

               Grieķijas iestādes neatbrīvoja PCT no noteikumiem par piespiedu atsavināšanu un tātad nepiešķīra PCT atbalstu šajā kontekstā.

               (294)

               Visi iepriekš apzinātie atbalsta pasākumi ir nesaderīgi ar Līgumu un būs jāatgūst,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
   1. pants
   Šādi valsts atbalsta pasākumi par labu Piraeus Container Terminal S.A. un tā kreditoram Cosco, ko nelikumīgi īstenojusi Grieķija, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punkta prasības, ir nesaderīgi ar iekšējo tirgu:

               1)

               atbrīvojums no ienākuma nodokļa par uzkrātajiem procentiem līdz dienai, kad sāk darboties III piestātne;

               2)

               tiesības uz PVN pārmaksas atmaksu neatkarīgi no līguma priekšmeta pabeigšanas stadijas; jēdziena “kapitālieguldījumu prece” noteikšana PVN noteikumu nolūkā; tiesības uz kavējuma procentiem no pirmās dienas pēc 60. dienas pēc PVN atmaksas pieprasījuma;

               3)

               zaudējumu pārnešana bez ierobežojumiem laikā;

               4)

               izvēle starp trim nolietojuma metodēm attiecībā uz ieguldījumu izmaksām par II piestātnes rekonstrukciju un III piestātnes izbūvi;

               5)

               atbrīvojums no zīmognodevas attiecībā uz aizdevuma līgumiem un visiem papildlīgumiem par projekta finansēšanu;

               6)

               atbrīvojums no nodokļiem, zīmognodevas, iemaksām un visām tiesībām par labu valstij vai trešām personām attiecībā uz līgumiem starp aizdevuma līgumu kreditoriem, kuru ietvaros tiek nodoti pienākumi un no tiem izrietošās tiesības;

               7)

               atbrīvojums no zīmognodevas par jebkuru kompensāciju, ko PPA izmaksājusi PCT atbilstīgi koncesijas līgumam, kas neietilpst PVN kodeksa darbības jomā;

               8)

               aizsardzība saskaņā ar ārvalstu ieguldījumu īpašo aizsardzības režīmu.

         2. pants
   Grieķijas iestādes nepiešķīra valsts atbalstu, atbrīvojot Piraeus Container Terminal S.A. no noteikumiem par piespiedu atsavināšanu.
   3. pants
   1.   Grieķijai no PCT un tā mātesuzņēmuma Cosco jāatgūst 1. pantā minētais nesaderīgais atbalsts.
   2.   Atmaksājamās summas ietver procentus par laiku no izsniegšanas brīža saņēmējam līdz to faktiskās atgūšanas brīdim.
   3.   Procentus aprēķina pēc salikto procentu formulas saskaņā ar V nodaļu Regulā (EK) Nr. 794/2004 un Regulu (EK) Nr. 271/2008, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 794/2004.
   4.   Grieķija no šā lēmuma pieņemšanas dienas atceļ visus noteikumus, kuri ļauj turpināt 1. pantā minētos pasākumus.
   5.   Grieķija no šā lēmuma pieņemšanas dienas anulē visus 1. pantā minētos neizmaksātos atbalsta maksājumus.
   4. pants
   1.   Piešķirto atbalstu, kas minēts 1. pantā, nekavējoties un efektīvi atgūst.
   2.   Grieķija nodrošina šī lēmuma īstenošanu četru mēnešu laikā pēc tā paziņošanas dienas.
   5. pants
   1.   Divu mēnešu laikā pēc šā lēmuma paziņošanas Grieķija iesniedz šādu informāciju:

               a)

               kopējā summa (pamatsumma un atgūšanas procenti), kas jāatgūst no PCT un tā mātesuzņēmuma Cosco;

               b)

               šā lēmuma izpildes nodrošināšanas nolūkā jau veikto un plānoto pasākumu precīzs apraksts;

               c)

               dokumenti, kas pierāda, ka PCT un tā mātesuzņēmumam Cosco ir likts atmaksāt atbalstu.

         2.   Grieķija līdz 1. pantā minētā atbalsta atgūšanas beigām informē Komisiju par šā lēmuma īstenošanai noteikto valsts pasākumu izpildes gaitu. Pēc Komisijas vienkārša pieprasījuma tā tūlīt sniedz informāciju par jau veiktajiem un plānotajiem šā lēmuma izpildes pasākumiem. Tā iesniedz arī sīku informāciju par atbalsta summām un procentiem, kas jau atgūti no atbalsta saņēmēja.
   6. pants
   Šis lēmums ir adresēts Grieķijai.

      Briselē, 2015. gada 23. martā

            Komisijas vārdā –

            Komisijas locekle

         Margrethe VESTAGER

      (1)  OV L 83, 27.3.1999., 1. lpp.

      (2)  Komisija reģistrējusi 2009. gada 13. maijā.

      (3)  Komisija to reģistrēja tajā pašā dienā.

      (4)  Komisijas 2012. gada 11. jūlija Lēmums C(2012) 4217 final lietā SA.28876 (12/C) (ex CP 202/09) – Grieķija – Pirejas konteineru termināļa osta & Cosco Pacific Limited (OV C 301, 5.10.2012., 55. lpp.).

      (5)  Skatīt 4. zemsvītras piezīmi.

      (6)  Skatīt koncesijas līguma 1. panta 1. punktu par tā darbības jomu un 3. iedaļu par izmantošanas un ekspluatēšanas tiesībām.

      (7)  Skatīt koncesijas līguma 3. panta 1. punkta iii) apakšpunktu.

      (8)  Publicēts Oficiālajā Vēstnesī. Atsauce 2008/S 20-026332, 2008. gada 30. janvāris, grozīta ar atsauci 2008/S 54-072476, 2008. gada 18. marts, ar ko piedāvājumu iesniegšanas termiņu pagarina līdz 2008. gada 19. maijam.

      (9)  Skatīt 4. zemsvītras piezīmi.

      (10)  i) Atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa par precēm, būvdarbiem un pakalpojumiem, ko ārpus Grieķijas uzņēmumam PCT snieguši uzņēmumi vai kopuzņēmumi, kuri veic uzņēmējdarbību ārpus Grieķijas, ar nosacījumu, ka starp Grieķiju un reģistrācijas valstīm pastāv divpusējs fiskālais nolīgums par dubultu neaplikšanu ar nodokļiem; ii) PVN atmaksa 60 dienās pēc attiecīgā pieteikuma iesniegšanas un procentu likme, kas piemērojama procentu aprēķinam gadījumā, ja valsts neatmaksā PVN pārmaksu 60 dienās pēc attiecīgā pieteikuma iesniegšanas.

      (11)  Likuma 2. panta 1. punkts.

      (12)  Likuma 2. panta 3. un 4. punkts.

      (13)  Likuma 2. panta 5. punkts.

      (14)  Likuma 2. panta 6. punkts.

      (15)  Likuma 2. panta 8. punkts.

      (16)  Likuma 2. panta 9. punkts.

      (17)  Likuma 2. panta 10. punkts.

      (18)  Likuma 3. pants.

      (19)  2004. gada spriedums lietā T-157/01 Danske Busvognmænd/Komisija (Recueil 2004, I-917. lpp.).

      (20)  i) Līgumu ilgtermiņa raksturs; ii) vajadzība pēc ļoti nozīmīgiem sākotnējiem ieguldījumiem, kas praksē nozīmē samazinātus ieņēmumus vai šādu ieņēmumu neesību sākotnējā periodā; iii) vajadzība nodrošināt ārēju finansējumu; iv) neskaidrs finanšu ienākumu raksturs; v) vispārēja sabiedrības interese par jaunas publiskās infrastruktūras izveidi; vi) spēcīga un sabiedriska interese par projekta veiksmīgu un rentablu pabeigšanu.

      (21)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 11. jūlija Regula (ES) Nr. 670/2012, ar kuru groza Lēmumu Nr. 1639/2006/EK, ar ko izveido konkurētspējas un inovāciju pamatprogrammu (2007. līdz 2013. gads), un Regulu (EK) Nr. 680/2007, ar ko paredz vispārīgus noteikumus Kopienas finansiālā atbalsta piešķiršanai Eiropas transporta un enerģētikas tīklu jomā (OV L 204, 31.7.2012., 1. lpp.), un Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Regula (EK) Nr. 1370/2007 par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (OV L 315, 3.12.2007., 1. lpp.).

      (22)  Jo īpaši tie apgalvo, ka PSO Regulā (EK) Nr. 1370/2007 ir atzīts, ka tie bija attaisnoti ar vajadzību nodrošināt nodokļu atvieglojumu vai pilnu kapitāla nolietojumu saistībā ar ieguldījumiem ārkārtas infrastruktūrā, ritošajā sastāvā vai transportlīdzekļos, sabiedrisko pakalpojumu līgumam var būt ilgāks termiņš, nekā parasti atļauts.

      (23)  2011. gada spriedums apvienotajās lietās C-106/09 P un C-107/09 P Komisija (C-106/09) un Spānijas Karaliste/Government of Gibraltar un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (2011), ECLI:EU:C:2011:732, 90.–92. punkts.

      (24)  Komisijas lēmuma sākt procedūru 115. apsvērums.

      (25)  2006. gada spriedums lietā C-88/03 Portugāle/Komisija (Krājums 2006, I-7115. lpp., 81. punkts).

      (26)  2001. gada sprieduma lietā C-143/99 Adria-Wien Pipeline (Recueil 2001, I-8384. lpp.).

      (27)  2009. gada spriedums lietā C-169/08 Presidente del Consiglio del Ministri/Regione Sardegna (Krājums 2009, I-10821. lpp.).

      (28)  2012. gada spriedums lietā T-210/02 RENV, British Aggregates Association/Eiropas Komisija.

      (29)  Šajā ziņā skatīt, piemēram, Vispārējās tiesas analīzi 2012. gada spriedumā lietā T-210/02 RENV, British Aggregates Association/Eiropas Komisija, 83.–91. punkts.

      (30)  2006. gada spriedums apvienotajās lietās T-304/04 un T-316/04 Itālija un WAM SpA/Komisija (Krājums 2006, II-64. lpp.).

      (31)  Lietas COMP/M.5398 – HUTCHINSON/EVERGREEN, COMP/M.5450 – KUHNE/HGV/TIU/HAPAG-LLOYD, COMP/JV.55 – HUTCHINSON/RCPM/ECT, COMP/JV.56 – HUTCHINSON/ECT, COMP/M.3863 – TUI/CP SHIPS, COMP/M.5398 – HUTCHINSON/EVERGREEN, COMP/M.3576 – ECT/PONL/EUROMAX, COMP/M.3973 – CMA CGM/DELMAS, COMP/M.3829 MAERSK/PONL, COMP/M.1674 – MAERSK/ECT, IV/M.831 – P&O/ROYAL NEDLLOYD.

      (32)  2009. gada 23. janvāra lēmums lietā 409/V/2009, 22. lpp.

      (33)  Saloniku osta, Konstancas osta Rumānijā, Koperas osta Slovēnijā un vairākas ostas Itālijā (sal. ar lēmuma sākt procedūru 173. zemsvītras piezīmi).

      (34)  Komisijas 2009. gada 18. decembra lēmums par valsts atbalstu C 21/09 (ex N 105/08, N 168/08 un N 169/08) – Grieķija – Publiskais finansējums Pirejas ostas infrastruktūrai un aprīkojumam (OV C 402, 29.12.2012., 25. lpp.).

      (35)  Šādu iemeslu dēļ: Pirejas attālums no šīm zonām; trūkst moderna dzelzceļa savienojuma un pakalpojumu; ievērojamās papildu izmaksas, kas būtu iesaistītas; un pasākumi, ko īsteno lielās dziļjūras konteineru rēderejas, kas apkalpo Vidusjūras centrālo daļu caur konteineru ostas termināļiem Maltā (piemēram, Maersk), Taranto (piemēram, Evergreen), Venēcijā (piemēram, MSC) un Džoijā Tauro (piemēram, MSC).

      (36)  Piemēram, Koperas osta piedāvā aptuveni deviņu metru jūras dziļumu salīdzinājumā ar 15–19 metriem, ko piedāvā Pirejas osta (kuģiem, kurus tā apkalpo, parasti vajag dziļumu, kas ievērojami pārsniedz 12 metrus). 13 500LES (divdesmit pēdu ekvivalenta vienību) konteinerkuģi ienāk Pirejas ostā katru nedēļu, ko neviena no šīm ostām nevarētu apkalpot.

      (37)  Papildu brauciens [un] ievērojamās izmaksas, kas saistītas ar kravu pārkraušanas pārcelšanu uz jebkuru no šīm citām ostām, padarītu šīs ostas nepievilcīgas šā veida satiksmei.

      (38)  Pirejas attālums abos virzienos no šīs kuģošanas līnijas parastam dziļjūras kuģim ir aptuveni tikai 16 stundas kuģošanas laika, salīdzinot ar 44 stundām Salonikiem, 120 stundām Koperai un vairākām dienām Konstancai (jo ir jāpeld cauri Dardaneļiem un Bosfora jūras šaurumam, un tur ir satiksmes sastrēgumi).

      (39)  Atbilstoši Komisijas lēmuma 117. punktam: “Vienīgās ES ostas, kuras veido daļu no Vidusjūras austrumu tirgus, ir tās, kuras atrodas Melnajā jūrā (piemēram, Konstanca Rumānijā, Varna Bulgārijā). Tomēr īpašās situācijas dēļ ar jūras šaurumiem, kuri savieno Melno jūru ar Egejas jūru, Melnās jūras ostas nav Pirejas ostas galvenās konkurentes. Līdzīgi, pat ja nevar pilnīgi izslēgt, ka citas ES ostas, piemēram, Itālijas un Slovēnijas ostas Adrijas jūrā, arī var konkurēt ar Pirejas ostu, konkurence starp tām un Pirejas ostu ir nenozīmīga”.

      (40)  4. zemsvītras piezīmē minētā Komisijas lēmuma lietā C 21/2009 114. un 115. punkts.

      (41)  i) Tās atrašanās vieta Grieķijas lielākajā pilsētas teritorijā vairāk nekā ar pieciem miljoniem iedzīvotāju, lielākajā rūpnieciskajā/tirdzniecības apgabalā ar labākajiem valstī pieejamajiem dzelzceļa un autoceļu savienojumiem; ii) plaša enkurošanas (novietošanas piestātnē) platība, noliktavu struktūras un liela platība, kur kuģi var stāvēt reidā; iii) lielākais jūras dziļums; iv) vistuvākais attālums no Suecas/Gibraltāra ass; v) viens no pasaulē konkurētspējīgākajiem degvielas tirgiem; vi) lielas kuģu remonta struktūras un plašs kuģu operatoru pieprasīto pakalpojumu klāsts.

      (42)  Komisijas lēmumi lietās N 508/07 Ionia Odos, N 45/2008 Motorway Elefsina-Korinthos-Patras-Pirgos-Tsakona, N 566/07 Korinthos-Tripoli-Kalamata Motorway un Lefktro-Sparti Branch, N 565/07 Central Greece Motorway, N 633/07 Maliakos-Kleidi section of Patras-Athens-Thessaloniki-Evzona Motorway concession contract, N 134/07 Thessaloniki Submerged Tunnel concession contract, N 462/99 Attiki Odos, NN 143/97 Rio Antirrio Motorway Bridge, NN 27/96 Spata International Airport.

      (43)  Komisijas lēmums lietā NN 27/96 Spata International Airport.

      (44)  Komisijas lēmumi lietās N 462/99 Attiki Odos un NN 143/97 Rio Antirrio Motorway Bridge.

      (45)  2009. gada spriedums apvienotajās lietās T-427/04 Francija/Komisija un T-17/05 France Telecom/Komisija (Krājums 2009, II-435. lpp., 264.–266. punkts), C-474/09 P līdz C-476/09 P Territorio Historico de Vizcaya, ECLI:EU:C:2011:522, 70. punkts.

      (46)  Skatīt lēmuma sākt procedūru 221. apsvērumu.

      (47)  Saskaņā ar tiem pašiem argumentiem Komisija apstiprināja arī shēmu par platjoslas infrastruktūru lauku apvidos (SA.32866 (11/N), kam juridiskais pamats bija Likums Nr. 3389/2005 par PPP, kurā ir iekļauti fiskālie noteikumi, kas līdzīgi Likuma Nr. 3755/2009 noteikumiem.

      (48)  Skatīt lēmuma sākt procedūru 225. un 226. apsvērumu.

      (49)  2012. gadā: a) satiksme II piestātnē ir palielinājusies par 76,5 %, salīdzinot ar 2011. gadu (2,108 miljoni LES 2012. gadā, salīdzinot ar 1,188 miljoniem LES 2011. gadā); b) jauda bija par 700 000LES lielāka, nekā bija paredzēts koncesijas līgumā; c) ieņēmumi palielinājās par 43 %, salīdzinot ar 2011. gadu (no EUR 72,87 miljoniem līdz EUR 104,3 miljoniem). 2012. gadā PCT, TRAINOSE un Hewlett Packard parakstīja nolīgumu, saskaņā ar kuru Hewlett Packard laistu savu produkciju pa kanāliem caur Grieķiju uz citām kaimiņvalstīm.

      (50)  Uz to attiecas pienākums neizpaust dienesta noslēpumu.

      (51)  Komisijas lēmumi lietās C 39/2009 – Latvija – Ventspils Brīvostas pārvalde (50 % atbalsta intensitāte), SA.30742 Infrastruktūras izbūve prāmju terminālim Klaipēdā (65 % atbalsta intensitāte), SA 34940 (2012/N) Port of Augusta (68,87 % atbalsta intensitāte), N 649/2001 Freight facilities grant (94 % atbalsta intensitāte), C 21/2009 Publiskais finansējums Pirejas ostas infrastruktūrai un aprīkojumam.

      (52)  Skatīt 34. zemsvītras piezīmi.

      (53)  Regula (ES) Nr. 670/2012.

      (54)  Tādēļ tie atsaucas uz to, ka Ķīnas Attīstības banka, viena no PCT kreditorēm, gaidīja ratifikācijas likuma pieņemšanu, lai parakstītu aizdevumu PCT. Vēl tie atsaucas uz e-pastu, ko […] 2009. gada janvārī nosūtīja PCT, paužot galvenās bažas par minētā koncesijas līguma finansēšanu. Atbilstīgi šim e-pastam koncesijas līgums nepiešķīra aizsardzību pret vispārējām vai diskriminējošām izmaiņām likumā, un tie apgalvo, ka tas attiecās uz koncesijas līguma fiskālo satvaru.

      (55)  Sniegto aplēšu pamatā bija PricewaterhouseCoopers Business Solutions S.A. veiktais pētījums. Šajās aplēsēs bija salīdzināti Cosco uzņēmējdarbības plāna pieņēmumi ratifikācijas likuma publicēšanas laikā (2009. gada martā) un vispārpiemērojamie noteikumi. No šā salīdzinājuma rezultāta tie atskaitīja summu, kas atbilst papildu finansējumam, ko PCT vajadzētu, ja nebūtu fiskālo pasākumu. Summa, kas iegūta no šiem aprēķiniem, galu galā tika aprēķināta diskontētās vērtībās (izmantojot gada diskonta likmi 9,0 %, proti, diskonta likmi, ko PPA izmanto, diskontējot minimālās garantētās koncesijas maksas, ko PCT piedāvāja konkursa laikā, kā arī 2009. gada marta gada diskonta likmi 4,47 %, proti, atsauces likmi, kas norādīta Komisijas paziņojumā). Visbeidzot, šajos aprēķinos nav iekļauti Likuma 2. panta 3., 5., 9. un 10. punktā un 3. pantā minētie pasākumi.

      (56)  Pēc pesimistiskākās attīstības prognozes.

      (57)  Piemēram, 2001. gada spriedums lietā C-143/99 Adria-Wien Pipeline GmbH un Wieterdorfer & Peggauer Zementwerke GmbH/Finanzlandesdirektion für Kärnten (Recueil 2001, I-8365. lpp., 41. punkts); 2010. gada spriedums lietā T-335/08 BNP Paribas un Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL)/Komisija (Krājums 2010, II-3323. lpp., 204. punkts); un 2010. gada spriedums lietās T-425/04, T-444/04, T-450/04 un T-456/04 Francija, France Télécom, Bouyges SA, Bouyges Télécom SA un AFORS Télécom/Komisija (Krājums 2010, II-2009. lpp., 216. punkts).

      (58)  Komisijas lēmums lietā SA.21918 – Francija – Regulētie elektroenerģijas tarifi Francijā (OV C 398, 22.12.2012., 10. lpp.), Komisijas 1997. gada 16. septembra Lēmums 98/353/EK par valsts atbalstu Gemeinnützige Abfallverwertung GmbH (OV L 159, 3.6.1998., 58. lpp.), Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmums C(2007) 134 valsts atbalsta lietā NN 67/05 – Lietuva – peļņas nodokļa likmes samazinājums uzņēmumam UAB “Bite GSM”, Komisijas 2002. gada 2. augusta Lēmums 2003/227/EK par dažādiem pasākumiem un valsts atbalstu, ko Spānija ieguldījusi Terra Mítica SA, tematiskajā parkā blakus Benidormai (Alikante) (OV L 91, 8.4.2003., 23. lpp.), Komisijas 2010. gada 14. aprīļa lēmums valsts atbalsta lietā NN 30/09 – Īrija – Viesnīcu kapitāla nodokļu atlaides viesnīcai Ritz-Carlton Hotel, Powerscourt, Co. Wicklow, Komisijas 2003. gada 5. marta Lēmums 2003/590/EK par valsts atbalstu, ko Apvienotā Karaliste plāno piešķirt CDC Group plc (OV L 199, 7.8.2003., 28. lpp.), Komisijas 2009. gada 28. janvāra Lēmums 2009/476/EK par atbalstu, ko kompensācijas fonda izveides veidā saistībā ar elektroenerģijas tirgus organizāciju īstenojusi Luksemburga (C 43/02 (ex NN 75/01)) (OV L 159, 20.6.2009., 11. lpp.), Komisijas 1997. gada 16. aprīļa Lēmums 98/212/EK par atbalstu, ko Itālija piešķīrusi Enirisorse SpA (OV L 80, 18.3.1998., 32. lpp.), Komisijas 2007. gada 1. marta lēmums valsts atbalsta lietā NN4/07 – Delitissue Sp. z o.o. atbilstīgi dokumentam C(2007) 769.

      (59)  Pēc PCT aprēķiniem fiskālo noteikumu pieņemšanas ietekme uz reālo iekšējās atdeves koeficientu (“IRR”), kas ņemta vērā PCT 2009. gada marta uzņēmējdarbības plāna modelī, ir aplēsta […] bāzes punktu apmērā (proti, […] %), kas atspoguļo pieaugumu šajā IRR, kas konkrēto fiskālo noteikumu neesības gadījumā aprēķināts aptuveni […] % apmērā (proti, no […] % līdz […] %).

      (60)  2000. gada spriedums apvienotajās lietās no C-180/98 līdz C-184/98 Pavlov un citi (Recueil 2000, I-6451. lpp.).

      (61)  1987. gada spriedums lietā 118/85 Komisija/Itālija (Recueil 1987, 2599. lpp., 7. punkts); 1998. gada spriedums lietā C-35/96 Komisija/Itālija (Recueil 1998, I-3851. lpp., 36. punkts); 2000. gada spriedums apvienotajās lietās C-180/98 līdz C-184/98 (Recueil 2000, I-6451. lpp.).

      (62)  Komisijas lēmumi šādās valsts atbalsta lietās: lieta N 44/10 – Publiskais finansējums ostas infrastruktūrai Krievu salā (OV C 215, 21.7.2011., 21. lpp.), 60.–68. punkts; lieta C-39/09 – Publiskais finansējums ostas infrastruktūrai Ventspils ostā (OV C 62, 20.3.2010., 7. lpp.), 53.–58. punkts, lieta N 60/06 – Port of Rotterdam (OV C 196, 24.8.2007., 1. lpp.), 42.–52. punkts; lieta N 520/03 Flemish ports (OV C 176, 16.7.2005., 12. lpp.), 34.–54. punkts.

      (63)  Skatīt inter alia2002. gada 24. oktobra spriedumu lietā C-82/01 P Aéroport de Paris (Recueil 2002, I-9297. lpp.), kā arī 2011. gada 24. marta spriedumu apvienotajās lietās T-455/08 Flughafen Leipzig-Halle GmbH un Mitteldeutsche Flughafen AG c/Komisija un 2011. gada spriedumu lietā T-443/08 Freistaat Sachsen un Land Sachsen-Anhalt/Komisija (Krājums 2011, II-1311. lpp.).

      (64)  1996. gada spriedums lietā C-39/94 SFEI un citi (Recueil 1996, I-3547. lpp., 60. punkts); 1999. gada spriedums lietā C-342/96 Spānija/Komisija (Recueil 1999, I-2459. lpp., 41. punkts).

      (65)  1974. gada spriedums lietā 173/73 Itālija/Komisija (Recueil 1974, 709. lpp., 13. punkts).

      (66)  2001. gada spriedums lietā C-143/99 Adria-Wien Pipeline (Recueil 2001, I-8365. lpp., 38. punkts); 1994. gada spriedums lietā C-387/92 Banco Exterior de España (Recueil 1994, I-877. lpp., 13. punkts); un 1998. gada spriedums lietā C-200/97 Ecotrade (Recueil 1998, I-7907. lpp., 34. punkts).

      (67)  2006. gada spriedums lietā C-222/04 Cassa di Risparmio di Firenze SpA un citi (Krājums 2006, I-289. lpp., 132. punkts).

      (68)  2003. gada spriedums lietā C-280/00 Altmark Trans (Recueil 2003, I-7747. lpp.).

      (69)  1996. gada spriedums lietā C-39/94 SFEI un citi (Recueil 1996, I-3547. lpp., 60.–61. punkts).

      (70)  Skatīt 2011. gada spriedumu apvienotajās lietās C-71/09 P, C-73/09 P un C-76/09 P Comitato “Venezia vuole vivere”, Hotel Cipriani Srl un Società Italiana per il gas SpA (Italgas)/Komisija (Krājums I-4727. lpp., 92. un 94.–96. punkts); un Vispārējās tiesas priekšsēdētāja rīkojumu lietā T-172/14 R Stahlwerk Bous/Komisija, 59. un 60. punkts.

      (71)  Likuma 2. panta 9. punkts.

      (72)  2001. gada spriedums lietā C-143/99 Adria-Wien Pipeline (Recueil 2001, I-8365. lpp., 41. punkts); 2004. gada spriedums lietā C-308/01 GIL Insurance un citi (Recueil 2004, I-4777. lpp., 68. punkts); 2005. gada spriedums lietā C-172/03 Heiser (Krājums 2005, I-1627. lpp., 40. punkts).

      (73)  Skatīt 2004. gada spriedumu lietā C-143/99 Adria-Wien, 41. punkts; 2004. gada spriedumu lietā C-308/01 GIL Insurance (Recueil 2004, I-4777. lpp., 68. punkts), 2005. gada spriedumu lietā C-172/03 Heiser (Krājums 2005, I-1627. lpp., 40. punkts); 2006. gada spriedumu lietā C-88/03 Portugāle/Komisija (Krājums 2006, I-7115. lpp., 54. punkts); spriedumu lietā T-233/04 Nīderlande/Komisija, 86. punkts.

      (74)  Skatīt, piemēram, 2011. gada spriedumu lietā C-279/08 P Komisija/Nīderlande (NOx) (Krājums 2011, I-7671. lpp., 62. punkts).

      (75)  2011. gada spriedums apvienotajās lietās C-106/09 P un C-107/09 P Komisija un Spānija/Government of Gibraltar un Apvienotā Karaliste (Krājums 2011, I-11113. lpp.).

      (76)  Skatīt 2002. gada spriedumu apvienotajās lietās T-92/00 un T-103/00 Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava, Ramondín, SA un Ramondín Cápsulas/Komisija (Recueil 2002, II-1385. lpp., 51. punkts).

      (77)  Skatīt 2011. gada spriedumu lietā C-279/08 P Komisija/Nīderlandes Karaliste (Krājums 2011, I-7671. lpp., 50. punkts).

      (78)  1999. gada spriedums lietā C-75/97 Beļģija/Komisija (Recueil 1999, I-3671. lpp., 32. punkts); 2011. gada spriedums lietā C-143/99 Adria Wien Pipeline un Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke (Krājums 2011, I-8365. lpp., 48. punkts); 2003. gada spriedums lietā C-409/00 Spānija/Komisija (Recueil 2003, I-1487. lpp., 48. punkts).

      (79)  2002. gada spriedums apvienotajās lietās T-92/00 un T-103/00 Ramondin SA un Ramondín Cápsulas SA/Komisija (Recueil 2002, II-1385. lpp., 39. punkts: šajā spriedumā Tiesa noteica, ka nodokļu pasākuma piemērošana tikai ieguldījumiem, kuri pārsniedz noteiktu robežvērtību, nozīmēja, ka pasākums bija de facto rezervēts uzņēmumiem ar ievērojamiem finanšu līdzekļiem).

      (80)  Skatīt, piemēram, 2011. gada spriedumu apvienotajās lietās C-78/08 līdz C-80/08 Paint Graphos un citi (Krājums 2011, I-7611. lpp., 69. punkts).

      (81)  Skatīt 2011. gada spriedumu apvienotajās lietās C-78/08 līdz C-80/08 Paint Graphos un citi (Krājums 2011, I-7611. lpp., 69. un 70. punkts); 2006. gada spriedumu lietā C-88/03 Portugāle/Komisija (Krājums 2006, I-7115. lpp., 81. punkts); 2011. gada spriedumu lietā C-279/08 P Komisija/Nīderlande (NOx) (Krājums 2011, I-7671. lpp.); 2008. gada spriedumu lietā C-487/06 P British Aggregates/Komisija (Krājums 2008, I-10515. lpp.).

      (82)  Skatīt inter alia 2011. gada spriedumu lietā C-279/08 P Komisija/Nīderlandes Karaliste (Krājums 2011, I-7671. lpp., 75. punkts); 2008. gada spriedumu lietā C-487/06 P British Aggregates/Komisija (Krājums 2008, I-10505. lpp., 92. punkts); 1996. gada spriedumu lietā C-241/94 Francija/Komisija (Recueil 1996, I-4551. lpp., 21. punkts); 1999. gada spriedumu lietā C-342/96 Spānija/Komisija (Recueil 1999, I-2459. lpp., 23. punkts); spriedumu lietā C-75/97 Beļģija/Komisija, 25. punkts.

      (83)  Šajā sakarā skatīt, piemēram, 2002. gada spriedumu apvienotajās lietās T-92/00 un T-103/00 Ramondín SA un Ramondín Cápsulas SA/Komisija (Recueil 2002, II-1385. lpp., 62. punkts).

      (84)  Vai vēlākais līdz 2015. gada 31. oktobrim.

      (85)  Likuma Nr. 3755/2009 2. panta 1. punkts.

      (86)  Grieķijas ienākuma nodokļa kodeksa 99. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmais ievilkums kopā ar 12. panta 1. punktu, 105. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 109. panta 1. punktu; šis uzņēmumu ienākuma nodoklis bija 25 % 2010. finanšu gadā, 24 % 2011. finanšu gadā, 20 % 2012. finanšu gadā, 22 % 2013. finanšu gadā, 26 % 2014. finanšu gadā un turpmāk.

      (87)  Ieturamais nodoklis tajā laikā ir piemērojams atbilstīgi GITC 99. panta 1. punkta a) apakšpunktam.

      (88)  Pēc Grieķijas iestāžu apgalvojuma terminu “uzkrātie procenti” izmanto, lai aprakstītu grāmatvedības metodi, kuru izmanto procentu uzkrāšanās aprēķināšanai, līdz ar ko procenti uzkrājas atkarībā no naudas plūsmas datumiem un iesaistītajām summām. Citiem vārdiem, “uzkrātie procenti” ir procenti par konkrētu summu konkrētā laika posmā (neatkarīgi no tā, vai šie procenti ir jāsaņem vai jāmaksā). Pēc Grieķijas iestāžu apgalvojuma PCT parasti gaida, ka iekasēs šādus procentus naudas noguldījumos kredītiestādēs.

      (89)  Nodokļu atbrīvojumu par uzkrātajiem procentiem piemēros par laika periodu, kas var mainīties atkarībā no agras vai vēlākas būvdarbu pabeigšanas, bet tam ir konkrētas beigas. Atbilstīgi koncesijas līguma 12. pantam III piestātnes darbībai jāsākas 48 mēnešus pēc izbūves sākšanas dienas un katrā ziņā ne vēlāk kā 2015. gada 31. oktobrī.

      (90)  Gadījumā, ja nav piemērojams neviens līgums par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu.

      (91)  Skatīt 95.–97. apsvērumu.

      (92)  Proti, 103. panta 1. punkta m) apakšpunkts.

      (93)  1996. gada spriedums lietā C-241/94 Francija/Komisija (Kimberly Clark) (Recueil 1996, I-4451. lpp.). Skatīt arī fiskālā paziņojuma 21. apsvērumu.

      (94)  Likuma Nr. 3755/2009 2. panta 2. un 3. punkts.

      (95)  PVN kodeksa 30. panta 1. punkts.

      (96)  PVN kodeksa 32. panta 3. punkts.

      (97)  Jo PVN pārmaksas atlikuma pārnešanai ir trīs gadu termiņš.

      (98)  PVN kodeksa 33. panta 4. punkts.

      (99)  Tāds šis lēmums bija ratifikācijas likuma pieņemšanas laikā.

      (100)  Ieskaitot gadījumu, kad runa ir par kapitālieguldījumu preci.

      (101)  Ministra Lēmuma Nr. 1073/2004 2. panta 7. punkts.

      (102)  PVN kodeksa 33. panta 3. punkts. Šis piecu gadu ierobežojums nav piemērojams komunālo pakalpojumu uzņēmumiem.

      (103)  Likuma Nr. 1473/1984 38. panta 2. punkts.

      (104)  Conseil d'Etat spriedumi 1948/1992, 3035/1992, 1274/2002, 1207/2012, 1501/2012, kā arī Atēnu Administratīvās tiesas spriedumi 222/2009, 223/2009 un 2141/2009 un Saloniku Administratīvās tiesas spriedums 4793/2013. Interpretācija tika balstīta uz 21. pantu Reglamentējošajā dekrētā 26-6/10-7/1944 (Valsts tiesas procedūras kodekss), atbilstīgi kuram “juridiski parastie procenti un procenti par kavētiem maksājumiem (..) sākas no brīža, kad par prasību ir paziņots valstij”.

      (105)  Atbilstīgi Fiskālās juridiskās procedūras kodeksam nodokļu maksātājs var iesniegt apelācijas sūdzību 20 dienās pēc dienas, kad akts ir tam paziņots.

      (106)  Saskaņā ar PVN kodeksa 33. panta 4. punktā noteikto definīciju.

      (107)  1997. gada spriedums lietā C-110/94 Intercommunale voor Zeewaterontzilting (INZO) (Recueil 1997, I-870. lpp.).

      (108)  Sprieduma lietā C-110/94 15. punkts.

      (109)  Skatīt Likuma Nr. 3389/2005 29. panta 3. punktu, kas grozīts ar Likuma Nr. 4013/2011 18. panta 2. punktu.

      (110)  Tas izraisa arī juridisko noteiktību, ka visiem PCT izdevumiem tiks piemērots vienāds režīms, lai gan tas tā nebūtu saskaņā ar vispārpiemērojamiem noteikumiem.

      (111)  Šī vēstule bija datēta ar 2008. gada 31. oktobri, un Grieķijas iestādes to iesniedza procedūras laikā pirms formālās izmeklēšanas procedūras sākuma kā 2. pielikumu iesniegumam, kas datēts ar 2011. gada 1. februāri. Komisija to reģistrēja 2011. gada 8. februārī ar numuru 2011/013591.

      (112)  Jo īpaši tās prasīja 90 % PVN pārmaksas atmaksu viena mēneša laikā pēc pieteikuma dienas un atlikušos 10 % gada laikā. Šī atmaksa būtībā atbilst atmaksai, kas piemērojama kapitālieguldījumu precēm.

      (113)  2007. gada spriedums lietā T-68/03 Olympic Airways/Komisija (Krājums 2007, II-2911. lpp., 361. punkts), 2008. gada spriedums lietā C-25/07 Alicja Sosnowska/Dyrektor Izby Skarbowej (Krājums 2008, I-5129. lpp.).

      (114)  Pienākums atmaksāt PVN rodas brīdī, kad tiek samaksāts PVN priekšnodoklis, un ka PVN atskaitīšanas tiesības “(..) nekavējoties ir izmantojamas (..), lai gan dalībvalstu rīcībā ir noteikta rīcības brīvība, nosakot pārmaksātā PVN atmaksas noteikumus, šie noteikumi nedrīkst ietekmēt PVN nodokļa sistēmas neitralitātes principu, liekot nodokļu maksātājam pilnībā vai daļēji uzņemties šo nodokli. (..) Tas nozīmē, ka atmaksāšana ir jāveic saprātīgā termiņā.” 2008. gada spriedums lietā C-25/07 Alicjia Sosnowska (Krājums 2008, I-5129. lpp., 15.–16. punkts).

      (115)  GITC 105. panta 11. punkts kopā ar 4. panta 3. punktu.

      (116)  2000. gada spriedums lietā T-55/99 Confederación Española de Transporte de Mercancías (CETM)/Komisija (Recueil 2000, II-3207. lpp., 53. punkts).

      (117)  Ar fiksēto lineāro metodi nolietojumu aprēķina uz fiksētas likmes pamata no sākotnējās iegādes vērtības vai uz koriģētas iegādes vērtības pamata, kam pieskaitīta uzlabojumu vai papildu daļu vērtība.

      (118)  Pārbaudāmā noteikuma pieņemšanas laikā GITC 31. panta 1. punkta f) apakšpunktā bija paredzēts izņēmums no šā noteikuma, kas attiecās uz rūpniecisko, ieguves un karjeru un šā veida jauktu uzņēmumu jaunu iekārtu un mehāniskā vai tehniskā aprīkojuma nolietojumu. Šādos gadījumos uzņēmumi varēja izmantot arī degresīvo nolietojuma aprēķināšanas metodi. Šis noteikums ir grozīts, un tagad visiem gadījumiem paredz tikai vispārējo fiksēto lineāro metodi.

      (119)  Prezidenta Dekrēts Nr. 299/2003 attiecībā uz “Augstākās un zemākās nolietojuma likmes noteikšanu”. Šajā dekrētā ir noteikts diapazons starp augstāko un zemāko nolietojuma likmi katrai pamatlīdzekļu kategorijai. Uzņēmumi nodokļu maksātāji var izvēlēties no šā diapazona jebkuru nolietojuma likmi. Kad uzņēmums ir izvēlējies nolietojuma likmi šajā diapazonā, tam ir pienākums pabeigt nolietojumu, piemērojot vienu un to pašu likmi visiem vienas un tās pašas kategorijas aktīviem, ko uzņēmums iegādājies vienā un tajā pašā fiskālajā periodā. Par vienas un tās pašas kategorijas aktīviem, kas iegādāti dažādos fiskālajos periodos, uzņēmumiem ir tiesības lietot atšķirīgu nolietojuma likmi, bet katrā ziņā nolietojuma procedūra ir obligāti jāpabeidz ar sākotnējo nolietojuma likmi, ko piemēroja visiem vienas un tās pašas kategorijas aktīviem, kas iegādāti vienā un tajā pašā fiskālajā periodā.

      (120)  Šis “rezervju” veids neveido reālu uzņēmuma aktīvu, bet pamatlīdzekļu, kas tiks atdoti valstij vai trešām personām, nolietojumu.

      (121)  GITC 31. panta 1. punkta g) apakšpunkts.

      (122)  YA 100/2005 (YA 1003821/10037/B0012, 2005. gada OV B 80): Atskaitāmās izmaksas no uzņēmumu bruto ieņēmumiem, pamatojoties uz administratīvajiem risinājumiem un judikatūru.

      (123)  GITC 31. panta 1. punkta l) apakšpunkts.

      (124)  GITC 105. panta 12. punkts, kas grozīts ar Likumu Nr. 4013/2011. Šī metode ir paredzēta 97. panta 5. punktā Likumā Nr. 1892/1990 par stāvvietu celtniecību.

      (125)  Likumā Nr. 1914/1990 noteiktā metode BOT projektiem. Atbilstīgi Likuma Nr. 2052/1992 9. panta 8. punktam būvdarbu, ko veic ar pilnīgu vai daļēju trešo personu sniegtu finansējumu, izbūves izmaksu un procentu par aizdevumiem un kredītiem izbūves periodā, ko uzskata par izbūves izmaksām, norakstīšanu veic saskaņā ar vienu un to pašu metodi.

      (126)  Lidostu būvuzņēmumiem nolietojuma metode ir noteikta Likuma Nr. 2093/1992 26. panta 8. punktā.

      (127)  Piemēram, aktīva vērtība, rentabilitāte, uzņēmējdarbības plāns.

      (128)  Skatīt lēmuma sākt procedūru 165. apsvērumu.

      (129)  Tā ir pat lielāka nekā paredzēts, piemēram, publiskajām un privātajām partnerībām (neskarot nostāju, ko Komisija var ieņemt attiecībā uz fiskālajiem noteikumiem saistībā ar PPP).

      (130)  Pārbaudāmais noteikums palīdzēja novērst trūkumu vispārējā Grieķijas nodokļu sistēmā attiecībā uz konteineru ostas termināļa darbībā izmantojamu aktīvu nolietojumu, tādu aktīvu, kādus PCT izmantos koncesijas līguma nolūkā. Likuma Nr. 2937/2001 34. pantā ir noteiktas konkrētas nolietojuma likmes, kas PPA un Saloniku ostai ir jāizmanto saskaņā ar lineāro nolietojuma metodi par konkrētajiem ostas aktīviem, ko tās lieto. Grieķijas iestādes apgalvo, ka šīs likmes nav piemērojamas PCT. Pēc Grieķijas iestāžu apgalvojuma, ja PCT būtu izvēlējies lineāro metodi un tam būtu atļauts izmantot šīs nolietojuma likmes, tad nolietojuma periods pārsniegtu koncesijas periodu. No otras puses, ja PCT būtu pienākums piemērot lineāro metodi ar atšķirīgām nolietojuma likmēm nekā tās, ko piemēro PPA un Saloniku ostai, tai tiktu radīta neizdevīgāka situācija salīdzinājumā ar minētajiem operatoriem (skatīt lēmuma sākt procedūru 166. apsvērumu).

      (131)  Skatīt lietu Portugāle/Komisija, 81. punkts, 80. zemsvītras piezīmē.

      (132)  Skatīt šajā sakarā Komisijas vērtējumu 98.–100. apsvērumā iepriekš.

      (133)  Prezidenta 1931. gada 28. jūlija dekrēts, OV A 239 1931, kas grozīts jo īpaši ar Likumu Nr. 2873/2000.

      (134)  Tomēr PVN ieviešana neietekmēja zīmognodevu, ko uzliek aizdevuma līgumiem.

      (135)  Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru par aizdevumu, kas paņemts ārpus Grieķijas ar privātu dokumentu, ir jāmaksā zīmognodeva Grieķijā, ja aizdevumu izpilda Grieķijā. “Izpilde Grieķijā” notiek tad, kad ārzemju aizdevējs Grieķijā izsniedz aizdevuma summu aizņēmējam, kurš atrodas Grieķijā. “Aizdevuma summas izsniegšana Grieķijā” notiek tad, kad aizdevējs faktiski ieskaita aizdevuma summu aizņēmēja bankas kontā Grieķijas bankā (Grieķijas valsts Juridiskās padomes atzinums Nr. 964/1955, Saloniku Pirmās instances tiesas [spriedums] Nr. 2123/1963, Pirmās instances Nodokļu tiesas spriedums Nr. 2163/1967, Pirmās instances Administratīvās tiesas spriedums Nr. 6043/2001, Valsts Padomes spriedumi Nr. 2996/1991 un Nr. 984/1992). Tālāk, spriedumā Nr. 3639/2013 Conseil d'Etat noteica, ka “(..) par aizdevuma līgumu, kas noslēgts ar privātu dokumentu ārzemēs, ir jāmaksā zīmognodeva tiktāl, ciktāl tajā ir paredzēti pienākumi, kas izpildāmi Grieķijā, un tāds ir no minētā līguma izrietošais aizņēmēja pienākums ar viņa rīkojumu ārzemju bankai pārvest uz Grieķiju norunāto aizdevuma summu, ko aizdevējs deponējis ārzemēs uz [aizņēmēja] vārda”.

      (136)  Pēc 2,4 % likmes.

      (137)  Atkal pēc 2,4 % likmes.

      (138)  Komisijas vērtējums šajā gadījumā neskar nostāju, ko tā var ieņemt ārpus šīs atbrīvojumu procedūras.

      (139)  Kā aprakstīts iepriekš 134. zemsvītras piezīmē.

      (140)  Grieķijas iestādes un PCT atsaucas uz diviem aizdevumiem EUR 54,8 miljonu un EUR […] miljonu apmērā, ko PCT noslēdza ar mātesuzņēmumu Cosco, lai sāktu ieguldījumus Pirejas ostā.

      (141)  Lēmums Nr. 617/2006 par Zīmognodevu kodeksa 8. panta interpretāciju.

      (142)  Zīmognodevu kodeksa 8. pants. Skatīt judikatūru par šo 134. zemsvītras piezīmē iepriekš.

      (143)  Saskaņā ar koncesijas līguma 3. panta 1. punktu.

      (144)  Interpretatīvais apkārtraksts Nr. 1027/1990.

      (145)  Skatīt 134. zemsvītras piezīmi.

      (146)  Atkal pēc 2,4 % likmes.

      (147)  Ministrijas apkārtraksta Nr. 44/1987 3. pants “Noteikumu par zīmognodevas uzlikšanu dažādiem līgumiem un aktiem īstenošana”.

      (148)  Saskaņā ar Likuma Nr. 1642/1986 57. panta 1. punkta b) apakšpunktu par darījumiem, kam piemēro PVN saskaņā ar tā paša likuma 2. pantu, kā arī par tā papildlīgumiem zīmognodeva nav jāmaksā. Saskaņā ar Grieķijas PVN kodeksa 2. pantu (Likums Nr. 2859/2000, ar ko aizstāj Likumu Nr. 1642/1986, ar ko Grieķijas tiesiskajā regulējumā ieviesa PVN) PVN piemēro preču un pakalpojumu piegādei, ja šādu piegādi veic par maksu. Atbilstīgi prevalējošai šo noteikumu interpretācijai kompensācijas samaksa neietilpst pakalpojumu sniegšanas par atlīdzību jēdzienā un tādējādi neietilpst PVN darbības jomā, un par to ir jāmaksā zīmognodeva.

      (149)  Atbilstīgi Likuma Nr. 2688/1999 2. pantam saistībā ar Likuma Nr. 1559/1950 362. pantu. Komisijas nostāja šajā lēmumā neskar nevienu nostāju, ko tā var ieņemt nākotnē attiecībā uz šo noteikumu.

      (150)  Skatīt lēmuma sākt procedūru 188. un 203. apsvērumu.

      (151)  Šo konkrēto režīmu var grozīt tikai ar uzņēmuma, kam tas piešķirts, piekrišanu.

      (152)  Leģislatīvā dekrēta 8. un 11. pants.

      (153)  Korekciju var paredzēt arī gadījumā, ja samazinās parasti piemērojamie ierobežojumi.

      (154)  Šis pasākums nav paredzēts kā prezidenta dekrēts, bet Grieķijas iestādes to pieminēja to pasākumu sarakstā, kas ir piešķirti agrāk ar šā īpašā režīma starpniecību.

      (155)  Atbilstīgi prezidenta dekrēta 9. panta 2. punktam šis palielinājums ir domāts kā tāds, kas pārsniedz pusi no summas, kura atbilst kopējiem minēto uzņēmumu aktīviem, vai kas pārsniedz vienu miljonu ASV dolāru.

      (156)  Ja vien rekvizīcijas mērķis nav apmierināt bruņoto spēku vajadzības kara laikā un tik ilgi, kamēr ilgst konflikts, un ievērojot godīgas konkurences nosacījumus.

      (157)  Dekrētā ir paredzētas arī citas privilēģijas/nosacījumi darbības jomā iekļautajiem uzņēmumiem: i) īpaši nosacījumi aizdevumu vai akciju kapitāla repatriācijai, atļauja aizdevumu vai akciju kapitāla repatriācijai (līdz 10 % no importētā kapitāla gadā); kumulatīvs peļņas pārvedums (līdz 12 %, neto no nodokļiem, par importēto un nerepatriēto kapitālu gadā); un procentu pārvedums (līdz 10 % gadā) un atļauja pārvest ārpus Grieķijas ārvalstu valūtu, kas vajadzīga nomas maksai par ārvalstīs nomātajām iekārtām vai citu kapitāla veidu); ii) ārvalstu pilsoņu pieņemšana darbā par tehniskajiem un administratīvajiem darbiniekiem un atļauja eksportēt viņu atalgojuma summu ārvalstu valūtā; un atļauja turēt uzņēmuma uzskaiti ar ierakstiem ārvalstu valūtā.

      (158)  Skatīt lēmuma sākt procedūru 213. apsvērumu.

      (159)  Komisijas vērtējums šajā gadījumā neskar nekādu rīcību, ko tā var veikt attiecībā uz šo prezidenta dekrētu.

      (160)  Dekrēta 3. panta 2. punktā ir atsauce uz dažām privilēģijām un atbrīvojumiem, ko var piešķirt, to izmantojot. Leģislatīvā dekrēta Nr. 4256/1962 5. panta 3. punkts, kas interpretē 1953. gada dekrētu, nosaka, ka pārvaldei ir pilnīga rīcības brīvība regulēt jebkuru citu ar ieguldījumiem saistītu jautājumu jebkurā veidā, ko tā uzskata par lietderīgu, lai sasniegtu prezidenta dekrēta mērķi, proti, piesaistītu ārvalstu kapitālu, kamēr vien šie jautājumi nav pretrunā tā noteikumiem. Tāpēc var secināt, ka pārvaldei ir pilnīga rīcības brīvība jaunu nosacījumu noteikšanā, tāpat kā “būvju un aprīkojuma” izveidē, kas var padarīt šādus ieguldījumus pievilcīgākus uzņēmumiem.

      (161)  Skatīt lēmuma sākt procedūru 209.–216. apsvērumu.

      (162)  Skatīt šā lēmuma 92.–97. apsvērumu.

      (163)  2008. gada spriedums lietā C-487/06 P British Aggregates (Krājums 2008, I-10515. lpp., 92. punkts).

      (164)  Šis lēmums neskar nostāju, kuru Komisija var ieņemt attiecībā uz šo leģislatīvo dekrētu.

      (165)  Skatīt Komisijas paziņojuma par fiskālo atbalstu 21. un 22. apsvērumu.

      (166)  Komisijas paziņojums par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu pasākumiem, kas saistīti ar tiešajiem nodokļiem uzņēmējdarbībai (OV C 384, 10.12.1998., 3. lpp.).

      (167)  Skatīt Komisijas fiskālā paziņojuma 24. un 27. apsvērumu.

      (168)  Skatīt, piemēram, Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-445/05 Assogestioni et Fineco Asset Management/Komisija, 145. punkts un tajā minētā judikatūra.

      (169)  Skatīt Komisijas lēmumu lietā NN 27/96 par Spatas Starptautisko lidostu.

      (170)  Skatīt Komisijas lēmumus lietās N 508/07 Ionia Odos, N 45/08 Motorway Elefsina–Korinthos–Patras–Pirgos–Tsakona, N 566/07 Korinthos–Tripoli–Kalamata Motorway un Lefktro–Sparti Branch, N 565/07 Central Greece Motorway, N 633/07 Maliakos–Kleidi section of Patras–Athens–Thessaloniki–Evzona Motorway concession contract, N 134/07 Thessaloniki Submerged Tunnel concession contract.

      (171)  2009. gada spriedums apvienotajās lietās T-427/04 Francija/Komisija un T-17/05 France Telecom/Komisija (Krājums 2009, II-435. lpp., 264.–266. punkts), 2011. gada spriedums apvienotajās lietās C-474/09 P līdz C-476/09 P Territorio Histórico de Vizcaya – Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava un Territorio Histórico de Guipúzcoa – Diputación Foral de Guipúzcoa/Eiropas Komisija (Krājums 2011, I-113. lpp., 70. punkts).

      (172)  SA.32866 (11/N) – Grieķija – Platjoslas attīstība Grieķijas lauku apvidos.

      (173)  Skatīt Komisijas lēmumu lietā N 134/07 Saloniku zemūdens tuneļa koncesijas līgums.

      (174)  Skatīt Lēmumu C(2013) 9253 final – valsts atbalsts SA.36894 par Ionia Odos S.A. projekta atiestati; Lēmumu C(2013) 9275 final – valsts atbalsts SA.36877 par Aegean Motorway S.A. projekta atiestati; Lēmumu C(2013) 9253 final – valsts atbalsts SA.36878 par Olympia Odos S.A. projektu; un Lēmumu C(2013) 9274 final – valsts atbalsts SA. 36893 par Central Motorway (E65) projektu.

      (175)  Katrā ziņā turpmāk Komisija saprot, ka nodokļu atbrīvojumi par labu PCT tika ieviesti tikai likumā, kas ratificēja koncesijas līgumu, nevis pašā koncesijas līgumā, jo PPA nav pilnvaru piešķirt nodokļu atbrīvojumus. Pretēji Grieķijas iestāžu un PCT pieminētajiem gadījumiem koncesionāram šajā gadījumā bija ekskluzīvi un atsevišķi jāuzņemas ieguldījumu projekts, bez jebkāda un bez jebkāda veida valsts vai publiskā atbalsta.

      (176)  1980. gada spriedums lietā 730/79 Philip Morris (Recueil 1980, 267. lpp., 11. punkts), 2000. gada spriedums apvienotajās lietās T-298/97, T-312/97, T-313/97, T-315/97, T-600/97 līdz 607/97, T-1/98, T-3/98 līdz T-6/98 un T-23/98 Alzetta Mauro un citi/Komisija (Recueil 2000, II-2325. lpp., 80. punkts).

      (177)  2000. gada spriedums apvienotajās lietās T-298/97, T-312/97 utt. Alzetta (Recueil 2000, II-2325. lpp., 141.–147. punkts), 2003. gada spriedums lietā C-280/00 Altmark Trans (Recueil 2003, I-7747. lpp.).

      (178)  Skatīt Komisijas 2009. gada 18. decembra lēmumu lietā C21/09 (ex N 105/08, N 168/08 un N 169/08) – Grieķija – Publiskais finansējums Pirejas ostas infrastruktūrai un aprīkojumam (OV C 402, 29.12.2012., 25. lpp.), 90. un 91. punkts.

      (179)  Skatīt 2000. gada spriedumu apvienotajās lietās T-298/97, T-312/097 utt. Alzetta (Recueil 2000, II-2325. lpp., 95. punkts) un 1980. gada spriedumu lietā 730/97 Philip Morris (Recueil 1980, 267. lpp., 9.–12. punkts).

      (180)  Skatīt cita starpā spriedumu apvienotajās lietās Alzetta, 95. punkts.

      (181)  Skatīt 2004. gada spriedumu lietā C-372/97 Itālija/Komisija (Recueil 2004, I-3679. lpp., 67. punkts un tajā minētā judikatūra).

      (182)  Valstu reģionālā atbalsta pamatnostādnes (RAP) 2007.–2013. gadam (OV C 54, 4.3.2006., 13. lpp.).

      (183)  Skatīt Likuma Nr. 3755/2009 8. pantu, kas nosaka šā likuma spēkā esības sākumu.

      (184)  Skatīt RAP 2007.–2013. gadam 5. nodaļu un Komisijas 2008. gada 13. februāra lēmumu lietā C 7/08 (ex N 655/07) – Vācija – Saksijas zemes garantiju shēma darba kapitāla aizdevumiem.

      (185)  Skatīt Komisijas 2006. gada 31. augusta lēmumu lietā N 408/06 – Grieķija – Reģionālā atbalsta karte 2007.–2013. gadam (OV C 286, 23.11.2006., 5. lpp.).

      (186)  Piemēram, atjaunošanai paredzēti ieguldījumi, transporta vai darbaspēka izmaksas.

      (187)  Skatīt 184. zemsvītras piezīmi.

      (188)  COM(2009) 279/4, 46. punkts.

      (189)  COM(2009) 8.

      (190)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regula (ES) Nr. 1315/2013 par Savienības pamatnostādnēm Eiropas transporta tīkla attīstībai un ar ko atceļ Lēmumu Nr. 661/2010/ES (OV L 348, 20.12.2013., 1. lpp.).

      (191)  Turklāt ieguldījumu projekta ekonomisko dzīvotspēju un rentabilitāti jau ir apstiprinājis fakts, ka PCT ieguldījumiem Pirejas ostā jau ir ļoti pozitīvi finanšu rezultāti.

      (192)  Skatīt, piemēram, 1995. gada spriedumu lietā C-348/93 Komisija/Itālija (Recueil 1995, I-673. lpp., 26. punkts un tajā minētā judikatūra).

      (193)  Skatīt, piemēram, 2007. gada spriedumu apvienotajās lietās T-239/04 un T-323/04, Itālija un Brandt Italia SpA/Komisija (Krājums 2007, II-3265. lpp., 153.–154. punkts un tajos minētā judikatūra).

      (194)  Komisijas 2013. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1407/2013 par Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. un 108. panta piemērošanu de minimis atbalstam (OV L 352, 24.12.2013., 1. lpp.).

      (195)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 140, 30.4.2004., 1. lpp.).

      (196)  Komisijas 2008. gada 30. janvāra Regula (EK) Nr. 271/2008, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 82, 25.3.2008., 1. lpp.).