text:
Uovision UM785-4G LTE Cloud 20MP Full HD | Koiratutkat.com
Uovision UM785-4G LTE Cloud 20MP Full HD lähettävä riistakamera käynnistyy automaattisesti ihmisen tai eläimen aiheuttaman lämpöliikkeen johdosta. Siinä on passiivinen PIR liiketunnistin, joka havaitsee lämpösäteilevän kohteen kameran etupuolella. Kamera toimii erinomaisesti riistakamerana maastossa tai se voidaan asentaa valvontakameraksi esim. mökille, työmaalle, kotiin tai toimistoon. Kamera on tarkoitettu ympärivuotiseen ulko- ja sisäkäyttöön. Kuvat ja videot kamera lähettää langattomasti nopean 4G yhteyden avulla LinckEazi pilvipalveluun, jota voit käyttää älypuhelimellasi tai tietokoneellasi.
Uovision UM785-4G LTE Cloud 20MP Full HD riistakamera tallentaa 20MP teräväpiirto still -kuvia tai videoleikkeitä sekä lähettää kuvat LinckEazi pilvipalveluun, sähköpostiin tai molempiin. Videot tallentuvat kolmella valinnaisella resoluutiolla: Full HD 1080P, HD 720P tai WVGA. Kamera tallentaa videot 5-60 sek pituisina kameran SD-muistikortille. Kamera lähettää 1080P Full HD videot sekä 720P HD videot 5- 10 sek pituisina ja WVGA videot kamera lähettää 5-20 sek pituisina omistajansa LinckEazi pilvipalveluun. Videoihin tallentuu myös ääni. Päivällä kuvat ja videot tallentuvat SD-muistikortille värillisinä, yöllä mustavalkoisina inframustasalaman ansiosta. Alkuperäinen kuva tallentuu aina kamerassa olevaan SD-muistikorttiin. Kuvia ja videoita voidaan katsoa myös kameran omalta värinäytöltä.
Ilmaisen LinckEazi pilvipalvelun avulla Uovision UM785-4G LTE Cloud 20MP Full HD riistakameraa voidaan etäohjata oman tietokoneen tai ilmaisen LinckEazi APP (Android, iOS) sovelluksen avulla. LinckEazi pilvipalvelu mahdollistaa useamman kameran ohjauksen ja kuvat tallentuvat kamerakohtaisiin albumeihin. Albumeista voit selailla kamerakohtaisesti päivän tapahtumat. Voit myös käskyttää kameraa ottamaan kuvia ja näet ne kaikki LinckEazi pilvestä.
Helppokäyttöisen Uovision UM785-4G LTE Cloud 20MP Full HD riistakameran menuvalikko on suomen- ja ruotsinkielinen. Kielivalikko: Suomi, Ruotsi, Englanti, Saksa, Venäjä, Unkari, Ranska.
Uovision UM785-4G LTE Cloud 20MP Full HD lähettää kuvat SSL suojattuna esim seuraavien operaattoreiden nettiliittymillä ilman erillistä lisäpalvelua: Telia, Elisa, Saunalahti, Saunalahti Pre-Paid, DNA ja DNA Pre-Paid.
Uovision UM785-4G LTE Cloud 20MP Full HD riistakamerassa on ihmissilmälle täysin näkymätön 60 ledinen tehokas inframusta salama.
Uovision UM785-4G LTE Cloud 20MP Full HD riistakamera voidaan etukäteen ajastaa ottamaan kuvia tasaisin väliajoin (TimeLapse). Aikavälikuvauksen avulla kameran voi ennalta määrätä ottamaan kuva alueesta ilman PIR liiketunnistimen liikehavaintoa. Tasa-aika kuvaus voidaan asettaa välille 3min – 55min tai 1h – 24h tunnin välein
Nopean vasteajan myötä kamera kuvaa myös nopeammin liikkuvat kohteet aiempaa herkemmin. Uovision UM785-4G LTE Cloud 20MP Full HD riistakameran PIR liiketunnistin reaktioaika lämpöliikkuvaan kohteeseen on vain 0.6 sek. PIR liiketunnistin liiketunnistimen kantama kohtisuoraan kamerasta on jopa n. 18 metriä. Liiketunnistimen herkkyyttä voidaan säätää tasoilla: Matala, Keskitaso, Korkea ja OFF.
UOVISION UM785-4G LTE CLOUD 20MP FULL HD TEKNISET TIEDOT
Paino: 495g (ilman paristoja)
Mitat: 140 x 87 x 55mm

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD


text:
Asia C-1/03
Paul Van de Walle ym.
(Cour d’appel de Bruxellesin esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
Ympäristö – Jätteet – Direktiivit 75/442/ETY ja 91/156/ETY – Käsitteet ”jäte”, ”jätteen tuottaja” ja ”jätteen haltija” – Maa, joka on pilaantunut vuotaneen polttoaineen vaikutuksesta – Öljy-yhtiölle kuuluvan huoltoaseman toiminnan harjoittaminen
1. Ympäristö – Jätteet – Direktiivi 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156 – Käsite – Vahingossa vuotaneet polttoaineet – Pilaantunut maaperä ja pohjavesi – Kuuluminen käsitteen piiriin
(Neuvoston direktiivin 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156, 1 artiklan a kohta)
2. Ympäristö – Jätteet – Direktiivi 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156 – Jätteen haltija – Käsite – Polttoainejäte – Huoltoasemayrittäjä ja sille polttoaineita toimittava öljy-yhtiö – Kuuluminen käsitteen piiriin – Edellytykset
(Neuvoston direktiivin 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156, 1 artiklan c kohta)
1. Vahingossa vuotaneet polttoaineet, jotka ovat pilanneet maaperän ja pohjaveden, ovat jätteistä annetun direktiivin 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156, 1 artiklan a kohdassa tarkoitettuja jätteitä, kun aineet ovat tuotantoprosessista syntyvää jäämää, jota haltija ei voi käyttää uudelleen ilman edeltäviä muuntamistoimenpiteitä ja jotka hän hävittää, vaikkakin tahattomasti, niihin liittyvien tuotanto- tai jakelutoimenpiteiden yhteydessä.
Sama koskee polttoaineiden saastuttamaa maaperää, kun polttoaineita ei voi erottaa maasta, jonka ne ovat pilanneet, eikä niistä voida huolehtia tai niitä voida hyödyntää ilman, että myös maa on tarpeellisten puhdistustoimenpiteiden kohteena. Lisäksi se seikka, että maata ei ole kaivettu pois, ei ole merkityksellinen, kun arvioidaan sen luokittelemista jätteeksi.
(ks. 46, 47, 50, 52 ja 53 kohta sekä tuomiolauselma)
2. Jätteistä annetussa direktiivissä 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156, erotetaan jätteiden huolehtimis- ja hyödyntämistoimenpiteiden tosiasiallinen toteuttaminen, joka on kaikkien jätteen haltijoiden vastuulla, olipa kyse tuottajasta tai hallussapitäjästä, ja toisaalta kyseisten toimintojen taloudellinen vastuu, joka kuuluu saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti henkilöille, jotka ovat aiheuttaneet jätteen, olivatpa he jätteen haltijoita tai aikaisempia haltijoita tai valmistajia, joiden tuotteesta jäte on peräisin.
Huoltoaseman liiketoimintaansa varten ostamat ja huoltoaseman varastointilaitteiden viallisuuden johdosta vahingossa vuotaneet polttoaineet ovat huoltoasemayrittäjän hallussa. Lisäksi huoltoasemayrittäjän, jolla oli ne varastossa toimintaansa varten silloin, kun niistä tuli jätettä, voidaan katsoa ”tuottaneen” jätteen direktiivin 75/442 1 artiklan b kohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Koska jätteet ovat hänen hallussaan ja hän on niiden tuottaja, huoltoasemayrittäjä on katsottava niiden haltijaksi saman 1 artiklan c kohdassa tarkoitetussa merkityksessä.
Mikäli huoltoaseman varastointilaitteiden huono kunto ja polttoaineiden vuotaminen johtuvat huoltoasemalle polttoaineita toimittavan öljy-yhtiön sopimusvelvoitteiden rikkomisesta tai sen suorittamasta muusta toimenpiteestä, joka voi saattaa tämän yrityksen vastuuseen, voidaan katsoa, että öljy-yhtiö on toiminnallaan tuottanut jätettä direktiivin 75/442 1 artiklan b kohdassa tarkoitetussa merkityksessä, ja se voidaan näin ollen katsoa jätteiden haltijaksi.
(ks. 58–61 kohta ja tuomiolauselma)
7 päivänä syyskuuta 2004 (*)
Asiassa C-1/03,
jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä,
jonka Cour d'appel de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 3.12.2002 tekemällään päätöksellä, joka on kirjattu saapuneeksi yhteisöjen tuomioistuimeen 3.1.2003, saadakseen ennakkoratkaisun tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa rikosoikeudenkäynnissä, jossa vastaajina ovat
Région de Bruxelles-Capitale n
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari), R. Schintgen, F. Macken ja N. Colneric,
·P. Van de Walle, D. Laurent ja Texaco Belgium SA, edustajanaan avocat M. Mahieu,
·T. Mersch, edustajanaan avocat O. Klees,
·Région de Bruxelles-Capitale, edustajinaan avocat E. Gillet, avocat L. Levi ja avocat P. Boucquey,
·Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään F. Simonetti ja M. Konstantinidis,
kuultuaan julkisasiamiehen 29.1.2004 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
1 Ennakkoratkaisukysymys koskee jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY (EYVL L 194, s. 39), sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY (EYVL L 78, s. 32; jäljempänä direktiivi 75/442), 1 artiklan a, b ja c kohdan tulkintaa.
2 Tämä kysymys on esitetty asiassa, jossa Texaco Belgium SA:n (jäljempänä Texaco) johtoon kuuluvia Van de Wallea, Laurentia ja Merschiä vastaan sekä Texacoa itseään vastaan (jäljempänä nämä yhdessä: Van de Walle ym.) on nostettu syyte jätteiden hylkäämisestä perustuen tämän yhtiön tunnuksen alla toimineella huoltoasemalla vahingossa tapahtuneeseen polttoainevuotoon.
3 Direktiivin 75/442 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
4 Direktiivin 75/442 liitteessä I, jonka otsikko on ”jätteiden luokat”, luokassa Q 4 mainitaan ”materiaalit, jotka on heitetty pois, jotka ovat kadonneet tai muutoin vahingoittuneet, mukaan lukien kaikki materiaalit, laitteet jne., jotka ovat pilaantuneet vahingon seurauksena”, luokassa Q 7 ”aineet, jotka ovat tulleet käyttöön soveltumattomiksi (esimerkiksi pilaantuneet hapot, likaantuneet liuottimet, käytetyt karkaisusuolat jne.)”, luokassa Q 14 ”tuotteet, joille niiden haltijalla ei ole enää käyttöä (esimerkiksi maatalouden, kotitalouden, toimistojen, kauppojen ja liikkeiden hylkäämät tuotteet jne.)” ja luokassa Q 15 kohdassa ”maaperän puhdistustoimenpiteissä muodostuneet pilaantuneet materiaalit, aineet tai tuotteet”.
5 Direktiivin 75/442 4 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa: ”Jäsenvaltioiden on myös toteutettava tarvittavat toimenpiteet jätteiden hylkäämisen, upottamisen tai valvomattoman huolehtimisen estämiseksi.”
6 Direktiivin 75/442 8 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jokainen jätteen haltija antaa jätteet yksityisen tai julkisen jätteenkeräilijän tai sellaisen yrityksen käsiteltäväksi, joka hyödyntää tai käsittelee jätteet, tai haltija huolehtii itse näistä toimenpiteistä.
7 Direktiivin 75/442 15 artiklassa säädetään seuraavaa:
8 Jätteiden syntymisen estämisestä ja jätehuollosta 7.3.1991 annetun Région de Bruxelles-Capitalen asetuksen (Moniteur belge 23.4.1991; jäljempänä 7.3.1991 annettu asetus) 2 §:n 1 momentissa määritellään jäte seuraavasti: ”Aine tai esine, jonka haltija hävittää, aikoo hävittää tai on velvollinen hävittämään.”
9 Saman asetuksen liitteessä I, jossa luetellaan useita jäteluokkia, mainitaan luokassa Q 4 ”materiaalit, jotka on heitetty pois, jotka ovat kadonneet tai muutoin vahingoittuneet, mukaan lukien kaikki materiaalit, laitteet jne., jotka ovat pilaantuneet vahingon seurauksena”, luokassa Q 7 ”aineet, jotka ovat tulleet käyttöön soveltumattomiksi” ja luokassa Q 12 ”pilaantuneet materiaalit”.
10 Saman asetuksen liite III, jonka otsikko on ”ainesosat, jotka tekevät jätteistä vaarallisia”, sisältää luokan C 51, jossa mainitaan ”polttoaineet ja niiden happi-, typpi- tai rikkiyhdisteet, joita ei ole erikseen mainittu tässä liitteessä”.
11 Saman asetuksen 8 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Jätteiden jättäminen julkisella paikalla tai yksityisalueella muualle kuin toimivaltaisen viranomaisen tähän tarkoitukseen hyväksymälle paikalle tai noudattamatta jätteistä huolehtimisesta annettua lainsäädäntöä, on kiellettyä.”
12 Edellä mainitun 7.3.1991 annetun asetuksen 10 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Sen, joka tuottaa tai säilyttää jätteitä on huolehdittava niistä tai järjestettävä niistä huolehtiminen tämän asetuksen säännösten mukaisesti sellaisissa olosuhteissa, joissa haitallisia vaikutuksia maaperään, kasvistoon, eläimistöön, ilmaan ja vesistöön voidaan rajoittaa, ja yleisesti ympäristöä ja ihmisten terveyttä vahingoittamatta.
[Région de Bruxelles-Capitalen] täytäntöönpanoelin huolehtii siitä, että jätteiden hävittämisen kustannuksista vastaa jätteiden haltija, joka on toimittanut ne hävityslaitokseen, tai tämän puuttuessa edelliset haltijat tai valmistaja, jonka tuotteesta jäte on peräisin.”
13 7.3.1991 annetun asetuksen 22 §:ssä säädetään rikosoikeudellinen seuraamus sille, joka hylkää omat tai muiden jätteet saman asetuksen 8 §:n vastaisesti.
14 Région de Bruxelles-Capitale omistaa rakennuksen, joka sijaitsee osoitteessa 132, avenue du Pont de Luttre, Bryssel (Belgia). Tämän rakennuksen kunnostustyöt, jotka se oli aloittanut sijoittaakseen siihen sosiaaliapukeskuksen, jouduttiin keskeyttämään 18.1.1993, koska rakennuksen kellarista löydettiin polttoaineen saastuttamaa vettä, joka oli vuotanut tämän rakennuksen ja osoitteessa 134, avenue du Pont de Luttre sijaitsevan naapurirakennuksen, jossa toimi tuolloin Texacon huoltoasema, välisen seinän läpi.
15 Tämä huoltoasema oli vuokrattu Texacon ja kiinteistön omistajan välisen liikehuoneiston vuokrasopimuksen nojalla. Vuodesta 1988 alkaen sitä oli hoitanut huoltoasemayrittäjä ”huoltoaseman ylläpitosopimuksen” nojalla, jossa oli sovittu, että Texaco antoi maa-alueen, rakennuksen, tarpeiston ja toimintaan liittyvän irtaimiston huoltoasemayrittäjän käyttöön. Huoltoasemayrittäjä käytti huoltoasemaa omaan lukuunsa mutta hänellä ei ollut oikeutta tehdä kiinteistöllä muutoksia ilman etukäteistä kirjallista lupaa Texacolta, joka toimitti huoltoasemalle polttoaineita ja varasi lisäksi itselleen oikeuden valvoa kirjanpitoa ja varastoja.
16 Sen jälkeen, kun huoltoaseman varastointilaitteiden viallisuudesta aiheutunut polttoainevuoto havaittiin, Texaco katsoi, että huoltoaseman käyttö ei ollut enää mahdollista, ja päätti purkaa ylläpitosopimuksen huhtikuussa 1993 vedoten huoltoasemayrittäjän vakavaan huolimattomuuteen. Tämän jälkeen se irtisanoi liikehuoneiston vuokrasopimuksen kesäkuussa 1993.
17 Vaikka Texaco kielsikin vastuunsa asiassa, se aloitti työt maaperän puhdistamiseksi ja vaihtoi osan varastointilaitteista, joista polttoainevuoto oli alkanut. Se ei palannut paikalle vuoden 1994 toukokuun jälkeen. Région de Bruxelles-Capitale katsoi, että puhdistusta ei ollut saatettu loppuun, ja rahoitti muita kunnostustoimenpiteitä, jotka se katsoi tarpeellisiksi kiinteistösuunnitelmansa toteuttamiseksi.
18 Texacon hallituksen varapuheenjohtajaa Van de Wallea, yhtiön johtoon kuuluvia Laurentia ja Merschiä sekä Texacoa vastaan oikeushenkilönä nostettiin syyte Tribunal correctionnel de Bruxellesissä, koska Texacon toimenpiteillä mahdollisesti rikottiin 7.3.1991 annettua asetusta, etenkin sen 8, 10 ja 22 §:ää. Région de Bruxelles-Capitale osallistui käsittelyyn asianomistajana. Edellä mainittu tuomioistuin hylkäsi syytteet 20.6.2001 antamallaan tuomiolla, vapautti Texacon vastuusta ja katsoi, että se ei ole toimivaltainen käsittelemään yksityisoikeudellista vaatimusta.
19 Ministère public (virallinen syyttäjä) ja asianomistaja valittivat tästä tuomiosta ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen.
20 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoi, että 7.3.1991 annetun asetuksen 22 §:ssä säädetään rikosoikeudellinen seuraamus tämän asetuksen 8 §:ssä mainittujen velvoitteiden täyttämättä jättämisestä, mutta ei sen 10 §:n säännösten rikkomisesta. Näin ollen se arvioi, että edellä mainitun 22 §:n mukaisen rikosoikeudellisen seuraamuksen soveltaminen edellyttää, että syytettyjen toiminta katsotaan jätteiden hylkäämiseksi edellä mainitun 8 §:n tarkoituksessa. Se huomautti, että Texaco ei ollut hankkiutunut eroon jätteistä toimittaessaan polttoaineita huoltoasemalle ja että toimitettu polttoaine tai säiliöt, jotka olivat jääneet maahan tämän yrityksen suorittamien puhdistustoimenpiteiden jälkeen, eivät kumpikaan voineet muodostaa 7.3.1991 annetun asetuksen 2 §:n 1 momentissa tarkoitettua jätettä eli ”ainetta tai esinettä, jonka haltija hävittää, aikoo hävittää tai on velvollinen hävittämään”.
21 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin asetti kyseenalaiseksi sen, voidaanko vahingossa vuotaneiden polttoaineiden pilaama maaperä katsoa jätteeksi, ja ilmaisi epäilevänsä, onko tämä määrittely mahdollinen, kun kyseessä olevaa maata ei ollut kaivettu pois ja käsitelty. Se esitti myös, että oikeuskirjallisuudessa on esitetty erilaisia näkökantoja siitä, onko maaperän pilaavan tuotteen vahingossa tapahtunut vuotaminen verrattavissa jätteen hylkäämiseen.
22 Muistutettuaan, että ”jätteen” käsite 7.3.1991 annetun asetuksen 2 §:n 1 momentissa oli otettu kirjaimellisesti direktiivistä 75/442 ja että tämän asetuksen liitteessä olevassa jäteluokkien luettelossa on käytetty mainitun direktiivin liitteessä olevaa terminologiaa, Cour d’appel de Bruxelles päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1) Onko direktiivin – – 75/442 – – 1 artiklan a kohtaa, jossa jäte määritellään ’aineeksi tai esineeksi, jonka haltija hävittää, aikoo hävittää tai on velvollinen hävittämään’, ja saman direktiivin 1 artiklan b ja c kohtaa, jossa jätteen tuottajalla tarkoitetaan ’jokaista, jonka toiminta tuottaa jätettä (alkuperäinen tuottaja) tai joka suorittaa esikäsittelyä, sekoittamista tai muunlaista toimintaa, jonka tuloksena kyseisen jätteen laatu tai koostumus muuttuu’ ja haltijalla ’jätteen tuottajaa, luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka hallussa jäte on’, tulkittava siten, että niitä voidaan soveltaa öljy-yhtiöön, joka tuottaa polttoaineita ja myy ne yrittäjälle, joka hoitaa yhtä tämän öljy-yhtiön huoltoasemaa sellaisen ylläpidosta tehdyn sopimuksen yhteydessä, jossa määrätään yrittäjän toimivan itsenäisesti ilman alisteisuussuhdetta öljy-yhtiöön, silloin kun nämä polttoaineet imeytyvät maaperään aiheuttaen näin maan ja pohjavesien pilaantumisen?
2) Onko edellä mainituissa säännöksissä tarkoitettu jätteen määritelmä sovellettavissa vasta kun pilaantunut maa on kaivettu pois?”
23 Ennakkoratkaisun esittänyt tuomioistuin kysyy näillä kahdella kysymyksellä, joita on tarkasteltava yhdessä, toisaalta sitä, voidaanko vahingossa vuotaneet polttoaineet, jotka ovat pilanneet maan ja pohjavedet, katsoa jätteeksi direktiivin 75/442 1 artiklan a kohdan tarkoituksessa ja voidaanko tuolla tavoin pilaantunut maa luokitella jätteeksi saman säännöksen tarkoituksessa myös silloin, kun maata ei ole kaivettu pois, ja toisaalta, voidaanko pääasiassa esillä olevan kaltaisissa olosuhteissa katsoa huoltoasemalle polttoaineita toimittavan öljy-yhtiön olevan mahdollisten jätteiden tuottaja tai haltija kyseisen direktiivin 1 artiklan b ja c kohdan tarkoituksessa.
24 Région de Bruxelles-Capitale katsoo, että Texaco vastaa käsitettä ”jätteen haltija” siinä suhteessa, että tämä yhtiö piti ensin hallussa polttoaineita, toimitti ne huoltoasemalle, valvoi tarkasti tämän toimintaa ja ryhtyi pohjavesikerrostuman pumppauksiin pilaantuneen maan puhdistamiseksi.
25 Polttoaineet välttyvät jätteeksi määrittelyltä vain siihen asti, kunnes huoltoasema hävittää ne jostakin syystä, jolloin niistä tulee jätettä myös Texacon kaltaisen yrityksen näkökulmasta arvioituna, joka on tuottanut ja toimittanut ne.
26 Öljy-yhtiö, joka on tuottanut ja myynyt tuotteita, joista on tullut jätettä, on näin ollen katsottava jätteen haltijaksi direktiivin 75/442 merkityksessä, jos sillä oli mahdollisuus päästä kiinteistölle, jolla jätteet sijaitsivat, tai oikeus päättää asiakkaansa toiminnasta tai valvoa tuotteen varastointilaitteita, joista vuoto maahan ja pohjavesiin sai alkunsa. Sitä suuremmalla syyllä öljy-yhtiö, joka on tosiasiallisesti huolehtinut osasta jätettä, on jätteen haltija.
27 Mitä tulee pääasiassa kyseessä oleviin polttoaineisiin, jotka ovat vuotaneet huoltoaseman säiliöistä, niiden tuottaja tai haltija on hävittänyt ne. Polttoaineet on erityisesti mainittu direktiivin liitteen I luokassa Q 4, ja ne ovat lisäksi vaarallisia jätteitä. Ne on siten katsottava direktiivissä 75/442 tarkoitetuiksi jätteiksi.
28 Polttoaineiden pilaama maa on samoin katsottava jätteeksi. Tämä seuraa saman liitteen luokkien Q 5, Q 12 ja Q 13 sanamuodosta ja näiden aineiden haltijalle asetetusta velvollisuudesta hävittää nämä aineet.
29 Tuollainen velvoite seuraa direktiivillä 75/442 tavoitellusta ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemisen päämäärästä, jota ei saavutettaisi, jos jätteiden haltijalla tai tuottajalla ei olisi velvollisuutta hävittää pilaantunutta maata tai jos riittäisi, että se vuodattaisi pilaantuneet aineet maahan.
30 Van de Wallen ym:iden mukaan Texaco luopui puhtaista polttoainetuotteista silloin, kun ne myytiin huoltoasemalle, mitä ei voida katsoa jätteiden tuottamiseksi tai aikomukseksi hankkiutua eroon jätteistä.
31 Van de Walle ym. katsovat, että yhteisön lainsäätäjä on määritellessään jätteen miksi tahansa aineeksi, jonka haltija ”hävittää, aikoo hävittää tai on velvollinen hävittämään”, tarkoittanut sisällyttää määritelmään objektiivisen elementin (jätteen kirjaaminen luetteloon sen ominaisuuksien ja myrkyllisyysasteen mukaan) lisäksi subjektiivisen elementin, säätämällä säännöksen koskemaan ainoastaan tilanteita, joissa haltija toimii, aikoo toimia tai on velvollinen toimimaan jätteiden hävittämistarkoituksessa, joko huolehtimalla niistä tai hyödyntämällä ne.
32 Pääasian erityisyys perustuu siihen seikkaan, että Texaco ja huoltoasemayrittäjä eivät tienneet tai tiedostaneet sitä, että säiliöistä oli vuotanut polttoainetta ja se oli kyllästänyt ympäröivän veden ja maan. Näin ollen ei ole mahdollista osoittaa minkäänlaista näiden aineiden hävittämiseen liittyvää toimintaa, aikomusta tai velvollisuutta.
33 Texacoa ei määrätty puhdistamaan kiinteistöä ennen kuin tammikuussa 1993, sen jälkeen kun polttoainevuoto oli havaittu. Tämä määräys, joka oli Texacon mukaan mielivaltainen, olisi pitänyt osoittaa huoltoaseman ylläpitäjälle, joka itsenäisen huoltoasemayrittäjän asemassa olisi pitänyt katsoa ainoaksi henkilöksi, jolla oli velvollisuus hävittää nuo aineet. Texaco on koko ajan korostanut, että sen suorittamat maaperän puhdistustyöt tehtiin ”tunnustamatta oikeudellista vastuuta”.
34 Mitä tulee yhteisön oikeudessa tarkoitettuihin käsitteisiin jätteiden ”tuottaja” tai ”haltija”, Van de Walle ym. väittävät, että ennakkoratkaisukysymyksen sanamuoto ja ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen päätöksen perustelut antavat aihetta ajatella, että Cour d’appel de Bruxelles katsoo, että Texaco ei ole riidanalaisten jätteiden tuottaja eikä haltija, ja että kansallinen tuomioistuin ei kiinnitä huomiota näihin käsitteisiin vaan ainoastaan siihen, että yhteisöjen tuomioistuin määrittelee jätteen käsitteen.
35 Jos yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että käsitteitä ”haltija” ja ”tuottaja” on tarkasteltava, Van de Walle ym. esittävät toissijaisesti, että Texaco on ainoastaan toimittanut puhtaita tuotteita huoltoasemalle, eikä ole siis saanut aikaan, luonut tai tuottanut jätteitä. Siinä tapauksessa, että tuotteita ei käytetä, se, joka ei enää käytä tuotteita, on jätteiden tuottaja, eikä se, joka on alun perin toimittanut ne tälle. Mikäli se on merkityksellistä, yksin huoltoasemayrittäjä on katsottava jätteiden tuottajaksi ja etenkin niiden haltijaksi.
36 Tässä suhteessa huoltoaseman ylläpitosopimuksen monissa määräyksissä, erityisesti sen 6 §:n 10 momentissa, tehdään selväksi, että huoltoasemayrittäjällä oli täysi itsenäisen ylläpitäjän ja liikkeenharjoittajan vastuu ja että hän oli yksin vastuussa toiminnastaan kolmansille aiheutuvista vahingoista. Sopimuksen 2 §:n mukaan Texaco oli ”uskonut” hänelle huoltoaseman hoidon. Sopimuksen 6 §:n 2 momentin sanamuodon mukaan hänet velvoitettiin ”säilyttämään moitteettomassa kunnossa [hänelle uskottu] omaisuus ja huolehtimaan siitä” ja tarkistamaan päivittäin pumppujen ja muun tarpeiston toiminta sekä ilmoittamaan välittömästi Texacolle suunnitelluista korjauksista. Kyseisen sopimuksen 5 §:n mukaan varastot olivat ”kokonaan [huoltoasemayrittäjän] omaisuutta”, joka oli velvollinen ottamaan niistä ”täyden vastuun”.
37 Direktiivin liitteen I luokasta Q 4, jossa mainitaan ”materiaalit, jotka on heitetty pois, jotka ovat kadonneet tai muutoin vahingoittuneet”, seuraa komission mukaan, että yhteisön lainsäätäjän tarkoituksena on nimenomaisesti ollut, että direktiivin tulisi kattaa tapaus, jossa jätteen haltija hävittää jätteen vahingossa. Tämä ei ole ristiriidassa direktiivin 1 artiklan kanssa, jossa ei tarkenneta, täytyykö ”hävittämisen” olla ”tarkoituksellista”. Haltija saattaa myös, kuten pääasiassa, olla tiedostamatta sitä, että hän on hävittänyt tuotteen.
38 Luokan Q 4 sanamuoto, jossa mainitaan myös ”kaikki materiaalit, laitteet jne., jotka ovat pilaantuneet vahingon seurauksena”, osoittaa samaten, että direktiivissä 75/442 rinnastetaan jätteen vuoksi pilaantuneet aineet jätteisiin sen varmistamiseksi, että kun jätteen muodostava aine on vuotanut vahingossa, tämän aineen haltija ei hylkää pilaantuneita aineita tai tavaroita, vaan hänellä on velvollisuus hävittää ne.
39 Sitä vastoin vahingossa tapahtuneen polttoainevuodon seurauksena pilaantunut maa, joka on osa ympäristöä kuten vesi ja ilma, ei voi olla tässä direktiivissä säädettyjen huolehtimis- ja hyödyntämistoimenpiteiden kohteena, ja se voi olla ainoastaan puhdistamistoimenpiteiden kohteena. Lähtökohtaisesti jätteiden pilaamaa maata ei siis voida itsessään pitää jätteenä.
40 Toisenlainen johtopäätös on kuitenkin välttämätön silloin, kun maa pitää kaivaa pois, että se voidaan puhdistaa. Tuollaisessa tapauksessa maa ei ole enää siitä lähtien, kun se on kaivettu pois, ympäristön osa vaan irtain esine, jota on sen vuoksi, että se on sekoittunut vahingossa vuotaneisiin jätteiksi luokiteltuihin aineisiin, pidettävä näitä jätteitä vastaavana aineena.
41 Vahingossa vuotaneiden polttoaineiden ”haltijaksi” tulisi katsoa se taho, jonka hallussa ne olivat sillä hetkellä, kun niistä tuli jätettä, eli huoltoasemayrittäjä, joka osti ne Texacolta. Aineista tuli jätettä silloin, kun ne vuotivat säiliöistä. Öljy-yhtiö on polttoaineiden tuottaja, mutta yksin vähittäiskauppias on toimintansa puitteissa tahattomasti ”tuottanut” jätteet.
42 Direktiivin 75/442 1 artiklan a kohdassa jätteet määritellään seuraavasti: ”’Jätteellä’ [tarkoitetaan] mitä tahansa liitteessä I esitetyissä luokissa mainittua ainetta tai esinettä, jonka haltija hävittää, aikoo hävittää – – .” Kyseisessä liitteessä tarkennetaan tätä määritelmää luettelolla aineista ja esineistä, jotka voidaan katsoa jätteiksi. Sillä on kuitenkin vain neuvoa antava vaikutus, ja jätteeksi luokittelu seuraa ennen kaikkea haltijan toiminnasta ja termin ”hävittää” merkityksestä (ks. vastaavasti asia C-129/96, Inter-Environnement Wallonie, tuomio 18.12.1997, Kok. 1997, s. I-7411, 26 kohta ja asia C-9/00, Palin Granit ja Vehmassalon kansanterveystyön kuntayhtymän hallitus, tuomio 18.4.2002, Kok. 2000, s. I-3533, 22 kohta).
43 Se tosiasia, että direktiivin 75/442 liitteessä I, jonka otsikko on ”Jätteiden luokat”, luokassa Q 4 mainitaan ”materiaalit, jotka on heitetty pois, jotka ovat kadonneet tai muutoin vahingoittuneet, mukaan lukien kaikki materiaalit, laitteet jne., jotka ovat pilaantuneet vahingon seurauksena”, osoittaa ainoastaan, että tuollaiset aineet voivat kuulua jätteen käsitteen soveltamisalaan. Se ei voi olla riittävä peruste oikeuttamaan vahingossa maahan vuotaneiden polttoaineiden, jotka pilaavat maaperän ja pohjavedet, luokittelua jätteeksi.
44 Tässä tilanteessa on välttämätöntä arvioida, onko polttoaineiden vuotaminen vahingossa sellainen toiminto, jolla haltija ”hävittää” ne.
45 Ensiksi, kuten yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, verbiä ”hävittää” on tulkittava ottaen huomioon direktiivin 75/442 päämäärä, joka on sen kolmannen perustelukappaleen sanamuodon mukaan ihmisten terveyden ja ympäristön suojeleminen jätteiden keräilyn, kuljetuksen, käsittelyn, varastoinnin ja kaatopaikalle sijoittamisen aiheuttamilta haitallisilta vaikutuksilta, sekä ottaen huomioon EY 174 artiklan 2 kohta, jossa määrätään, että yhteisön ympäristöpolitiikalla pyritään suojelun korkeaan tasoon ja se perustuu ennalta varautumisen periaatteelle sekä ennalta ehkäiseviin toimiin. Verbiä ”hävittää”, joka määrittelee jätteen käsitteen soveltamisalan, ei voida näin ollen tulkita suppeasti (ks. vastaavasti yhdistetyt asiat C-418/97 ja C-419/97, ARCO Chemie Nederland ym., tuomio 15.6.2000, Kok. 2000, s. I-4475, 36–40 kohta).
46 Toiseksi, kun aine tai esine on tuotantoprosessista syntyvä jäämä eli tuote, jota ei sellaisenaan ole pyritty tuottamaan myöhempää käyttöä varten ja jota haltija ei voi taloudellisesti kannattavasti käyttää uudelleen ilman edeltäviä muuntamistoimenpiteitä, se on katsottava rasitteeksi, joka haltijan on ”hävitettävä” (ks. vastaavasti em. asia Palin Granit ja Vehmassalon kansanterveystyön kuntayhtymän hallitus, tuomion 32–37 kohta).
47 On selvää, että vahingossa vuotaneet polttoaineet, jotka aiheuttavat maan ja pohjaveden pilaantumisen, eivät ole sellainen tuote, joka voidaan käyttää uudelleen ilman muuntamistoimenpiteitä. Niiden kaupallistaminen on hyvin epävarmaa ja vaikka se olisikin mahdollista, niin se edellyttäisi edeltäviä toimenpiteitä, jotka eivät olisi haltijalle taloudellisesti kannattavia. Nämä polttoaineet ovat näin ollen aineita, joita haltija ei aikonut tuottaa ja jotka hän ”hävittää”, vaikkakin tahattomasti, niihin liittyvien tuotanto- tai jakelutoimenpiteiden yhteydessä.
48 Lopuksi, direktiivi 75/442 menettäisi osittain merkityksensä, jos pilaantumisen aiheuttaneita polttoaineita ei katsottaisi jätteiksi ainoastaan sillä perusteella, että ne ovat vuotaneet vahingossa. Direktiivin 75/442 4 artiklassa säädetään muun muassa, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jätteet hyödynnetään tai niistä huolehditaan vaarantamatta ihmisen terveyttä siten, että ”ei vaaranneta vesiä, ilmaa, maaperää, kasveja tai eläimiä”, ja ”jätteiden hylkäämisen, upottamisen tai valvomattoman huolehtimisen estämiseksi”. Saman direktiivin 8 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jokainen jätteen haltija antaa jätteet jätteiden hyödyntämisestä tai käsittelemisestä huolehtivalle yritykselle tai huolehtii jätteistä itse. Mainitun direktiivin 15 artiklassa säädetään, kuka vastaa jätteistä huolehtimisen kustannuksista ”’saastuttaja maksaa’ -periaatteen mukaisesti”.
49 Jos pilaantumisen aiheuttaneita polttoaineita ei katsota jätteiksi sillä perusteella, että ne ovat vuotaneet vahingossa, niiden haltija välttyisi velvoitteilta, jotka jäsenvaltioiden on asetettava tälle direktiivin 75/442 mukaan, mikä olisi vastoin jätteiden hylkäämisen, upottamisen tai valvomattoman huolehtimisen kieltoa.
50 Edellä esitetystä seuraa, että vahingossa vuotaneiden polttoaineiden, jotka pilaavat maan ja pohjavedet, haltija ”hävittää” nämä aineet, jotka on näin ollen katsottava jätteiksi direktiivissä 75/442 tarkoitetussa merkityksessä.
51 On tarkennettava, että vahingossa vuotaneet polttoaineet katsotaan lisäksi vaarallisiksi jätteiksi vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY (EYVL L 377, s. 20) ja vaarallisista jätteistä annetun direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 4 kohdan mukaisen vaarallisten jätteiden luettelon laatimisesta 22 päivänä joulukuuta 1994 tehdyn neuvoston päätöksen 94/904/EY (EYVL L 356, s. 14) mukaan.
52 Sama direktiivissä 75/442 säädetty ”jätteen” määritelmä soveltuu vahingossa vuotaneiden polttoaineiden pilaamaan maaperään. Tuollaisessa tapauksessa polttoaineita ei voi erottaa maasta, jonka ne ovat pilanneet, eikä niistä voida huolehtia tai niitä voida hyödyntää ilman, että myös maa on tarpeellisten puhdistustoimenpiteiden kohteena. Tämä tulkinta on ainoa, joka takaa direktiivin 75/442 tavoitteiden, eli ympäristön suojelemisen ja jätteiden hylkäämisen kiellon, huomioon ottamisen. Se on täysin yhteensopiva direktiivin päämäärän ja sen liitteen I luokan Q 4 kanssa, jossa mainitaan, kuten on jo esitetty, jätteiksi katsottavien aineiden ja esineiden joukossa ”kaikki materiaalit, laitteet jne., jotka ovat pilaantuneet [poisheittämisen tai katoamisen johdosta tai muutoin vahingoittuneet]”. Jätteeksi määrittely, siltä osin kuin se koskee polttoaineiden pilaamaa maata, riippuu näin ollen näiden aineiden tahattoman vuotamisen aiheuttaneen henkilön velvollisuudesta hävittää ne. Se ei voi seurata sellaisten kansallisten säännösten soveltamisesta, joissa säädetään sen maan käytöstä, suojelusta tai puhdistamisesta, johon aine on vuotanut.
53 Kun pilaantunut maa katsotaan jätteeksi ainoastaan sillä perusteella, että se on pilaantunut vahingossa polttoaineiden vuoksi, sen luokittelu jätteeksi ei riipu muiden toimenpiteiden suorittamisesta, jotka ovat niiden omistajan vastuulla tai joita tämä päättää suorittaa. Se seikka, että maata ei ole kaivettu pois, ei ole merkityksellinen, kun arvioidaan sen luokittelemista jätteeksi.
54 Mitä tulee siihen, voidaanko pääasian olosuhteissa katsoa huoltoasemalle polttoainetta toimittava öljy-yhtiö jätteiden tuottajaksi tai haltijaksi mainitun direktiivin 1 artiklan b ja c kohdassa tarkoitetussa merkityksessä, on muistutettava, että EY 234 artiklassa määrätyn tehtäväjaon mukaisesti ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on sovellettava yhteisön oikeutta käsittelemäänsä konkreettiseen asiaan siten kuin yhteisöjen tuomioistuin on tulkinnut sitä (ks. asia C-320/88, Shipping ja Forwarding Enterprise Safe, tuomio 8.2.1990, Kok. 1990, s. I-285, 11 kohta).
55 Direktiivin 75/442 1 artiklan c kohdassa säädetään, että haltijalla tarkoitetaan ”jätteen tuottajaa, luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka hallussa jäte on”. Direktiivissä 75/442 määritellään haltija näin ollen laajasti, eikä siinä tarkenneta, kuuluuko velvollisuus huolehtia jätteistä tai hyödyntää ne yleisen säännön mukaan jätteiden tuottajalle vai niiden hallussapitäjälle, eli omistajalle tai haltijalle.
56 Direktiivin 75/442 8 artiklassa säädetään, että nuo velvollisuudet, jotka ovat välitön seuraus sen 4 artiklassa säädetystä jätteiden hylkäämistä, upottamista tai valvomatonta huolehtimista koskevasta kiellosta, kuuluvat ”jokaiselle jätteen haltijalle”.
57 Lisäksi direktiivin 75/442 15 artiklassa säädetään, että saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti jätteistä huolehtimisen kustannuksista vastaa jätteen haltija, joka antaa jätteen sellaisen laitoksen haltuun, joka vastaa sen hävittämisestä, ja/tai jätteen aiemmat haltijat tai valmistaja, jonka tuotteesta jäte on peräisin. Direktiivissä 75/442 ei näin ollen suljeta pois sitä mahdollisuutta, että joissakin tapauksissa jätteistä huolehtimisen kustannuksista vastaisi yksi tai useampi aikaisempi haltija, eli yksi tai useampi luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, jotka eivät ole jätteen tuottajia eivätkä hallussapitäjiä.
58 Kolmessa edeltävässä kohdassa mainituista säännöksistä seuraa, että direktiivissä 75/442 erotetaan huolehtimis- ja hyödyntämistoimenpiteiden tosiasiallinen toteuttaminen, joka on kaikkien ”jätteen haltijoiden” vastuulla, olipa kyse tuottajasta tai hallussapitäjästä, ja toisaalta kyseisten toimintojen taloudellinen vastuu, joka kuuluu saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti henkilöille, jotka ovat aiheuttaneet jätteen, olivatpa he jätteen haltijoita tai aikaisempia haltijoita tai valmistajia, joiden tuotteesta jäte on peräisin.
59 Huoltoasema osti huoltoaseman varastointilaitteiden viallisuuden johdosta vahingossa vuotaneet polttoaineet liiketoimintaansa varten. Ne ovat näin ollen huoltoasemayrittäjän hallussa. Lisäksi huoltoasemayrittäjä on se henkilö, jolla oli ne varastossa toimintaansa varten silloin, kun niistä tuli jätettä, ja jonka voidaan näin ollen katsoa ”tuottaneen” jätteen direktiivin 75/442 1 artiklan b kohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Koska jätteet ovat hänen hallussaan ja hän on niiden tuottaja, huoltoasemayrittäjä on katsottava niiden haltijaksi direktiivin 75/442 1 artiklan c kohdassa tarkoitetussa merkityksessä.
60 Mikäli sellaisten seikkojen valossa, joiden arvioiminen on yksin ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen tehtävänä, pääasiassa kuitenkin käy ilmi, että huoltoaseman varastointilaitteiden huono kunto ja polttoaineiden vuotaminen johtuvat huoltoasemalle polttoaineita toimittavan öljy-yhtiön sopimusvelvoitteiden rikkomisesta tai sen suorittamasta muusta toimenpiteestä, joka voi saattaa tämän yrityksen vastuuseen, voidaan katsoa, että öljy-yhtiö olisi toiminnallaan ”tuottanut jätettä” direktiivin 75/442 1 artiklan b kohdassa tarkoitetussa merkityksessä, ja se voidaan näin ollen katsoa jätteiden haltijaksi.
61 Ottaen huomioon edellä esitetty ennakkoratkaisupyynnön esittäneelle tuomioistuimelle on vastattava, että vahingossa vuotaneet polttoaineet, jotka ovat pilanneet maaperän ja pohjaveden, ovat direktiivin 75/442 1 artiklan a kohdassa tarkoitettuja jätteitä. Sama koskee polttoaineiden pilaamaa maata, ja näin myös silloin, kun sitä ei ole kaivettu pois. Pääasiassa esillä olevan kaltaisissa olosuhteissa öljy-yhtiö, joka toimittaa polttoaineita huoltoasemalle, voidaan katsoa direktiivin 75/442 1 artiklassa tarkoitetuksi jätteen haltijaksi ainoastaan silloin, kun jätteet aiheuttaneen huoltoaseman varastointilaitteiden vuodon voidaan katsoa johtuneen tämän yrityksen toiminnasta.
Vahingossa vuotaneet polttoaineet, jotka ovat pilanneet maaperän ja pohjaveden, ovat jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY, 1 artiklan a kohdassa tarkoitettuja jätteitä. Sama koskee polttoaineiden pilaamaa maata, ja näin myös silloin, kun sitä ei ole kaivettu pois. Pääasiassa esillä olevan kaltaisissa olosuhteissa öljy-yhtiö, joka toimittaa polttoaineita huoltoasemalle, voidaan katsoa direktiivin 75/442 1 artiklan c kohdassa tarkoitetuksi jätteen haltijaksi ainoastaan silloin, kun jätteet aiheuttaneen huoltoaseman varastointilaitteiden vuodon voidaan katsoa johtuneen tämän yrityksen toiminnasta.

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin


text:
Virolainen: 444. Vasaan hovioikeuden tuomio Kauhajoen koulusurmajutussa 15.4.2011, osa I
444. Vasaan hovioikeuden tuomio Kauhajoen koulusurmajutussa 15.4.2011, osa I
1. Vaasan hovioikeus antoi 15.4.2011 tuomion Kauhajoen koulusurma -jutussa - tapaus tunnetaan lehdistössä myös "Kauhajoen asejutun" nimellä (tuomio nro 471, diaarinro R 10/596). Puhun seuraavassa lyhyesti ja ytimekkäästi Kauhajoki-jutusta. Tuomiossa hovioikeus antoi ratkaisun valituksiin, jotka jutun kaikki osapuolet, siis syyttäjä, asianomistajat ja syytetty, tekivät Etelä-Pohjanmaan käräjäoikeuden 29.1.2010 antamasta tuomiosta. Kuten muistamme, käräjäoikeus hylkäsi, äänestyksen jälkeen (2-1), kaikki jutussa esitetyt rangaistus- ja korvausvaatimukset. Katso blogi 216/29.1.2010, jossa on kommenttini käräjäoikeuden tuomiosta.
2. Hovioikeus antoi 15.4.2011 tuomion johdosta seuraavan lyhyen tiedotteen, joka löytyy
3. Tiedotteessa kerrotaan siis lyhyesti ja pääpiirteittäin tuomion lopputuloksesta, mutta siinä ei mainita juuri mitään tuomion perusteluista. Kuitenkin juuri "perusteluistaan tuomio punnitaan", kuten osuva sanonta kuuluu.
4. Todettakoon, jälleen kerran, että hovioikeuksien tiedotustoiminta on meillä edelleen melko tavalla lapsenkengissä. Finlexissä eli valtion säädöstietopankissa, jossa julkaistaan muun muassa kaikki KKO:n ja KHO:n ennakkopäätökset, julkaistaan vuosittain hyvin vähän hovioikeuksien ratkaisuja; vain noin 5-10 tuomiota kustakin hovioikeudesta vuosittain. Kun pieninkin hovioikeus ratkaisee vuodessa lonkalta arvioiden 1 500- 2 000 asiaa, on julkaistujen ratkaisujen osuus todella sangen vähäinen. Hovioikeuksien Finlex-ratkaisut koskevat sitä paitsi lähes järjestään tapauksia ja asioita, joilla ei ole tuntuisi olevan suurempaa yleistä merkitystä, vaan joiden merkitys rajoittuu lähinnä hovioikeuden ja käräjäoikeuksien omaan menettelyyn ja vähäisiin muotoseikkoihin. Tästä voisi saada vaikutelman, että hovioikeuksissa ei oikein tapahtuisi mitään tiedottamisen arvoista, mutta tästä tuskin on kysymys. Kysymys on, näin väittäisin, tuomioistuinlaitoksen yleensä vastahakoisesta suhtautumisesta tiedottamiseen.
5. Merkittävissä ja laajaa huomiota herättäneissä asioissa ja jutuissa, joista Kauhajoki-juttu on hyvä esimerkki, hovioikeuksien odottaisi julkaisevan ratkaisunsa kokonaisuudessaan internet-sivuillaan, jolloin ratkaisut olivat kaikkien luettavissa ja arvioitavissa. On toki hyvä asia, että tästä Kauhajoki-tuomiosta on julkaistu yllä oleva tiedote, jossa on maininta siitä, miten asiasta kiinnostuneet voivat tilata itse tuomion. Mutta julkisuutta palveltaisiin paremmin, jos tuomio olisi luettavissa hovioikeuden sivustolla.
6. Hovioikeuksien ratkaisujen nykyistä laajemmasta tiedottamisesta ja julkaisemisesta on Suomessa toki puhuttu jo vuosikymmeniä - muistini mukaan jo 1970-luvulta lähtien - mutta asiallisesti ottaen kunnon toteutuksiin ei ole tässä(kään) asiassa vieläkään päästy. Viimeisten parinkymmenen vuoden aikana asiasta ei ole enää edes puhuttu.
7. Kuten hovioikeuksissa on iät ja ajat ollut tapana, hovioikeus ei myöskään tässä Kauhajoen tapauksessa julistanut tuomiota julkisesti asianosaisten, lehdistön edustajien ja yleisön ollessa saapuvilla, vaan tuomio annettiin niin sanottuna kansliatuomiona eli kirjallisesti hovioikeuden kansliassa. Olen puhunut myös tästä julkisuuden kannalta ongelmallisesta asiasta muutaman kerran blogissani. Nykyisin tämä kansliatuomio-villitys on levinnyt, kuten olen kertonut, laajalti myös käräjäoikeuksiin, sillä vähänkin laajemmissa tai vaikeammissa jutuissa käräjäoikeudet antavat tuomionsa kirjallisesti kansliasta. Tämä ei ole kuitenkaan ollut lakia säädettäessä tarkoituksena.
8. Ruotsissa hovioikeudet, samoin kuin alioikeudet, julkaisevat netissä ratkaisutiedotteita huomattavan paljon useammin kuin Suomessa. Tiedotteet ovat yksityiskohtaisempia kuin mihin Suomessa on totuttu ja niissä käsitellään usein lyhyesti myös ratkaisun perusteluja. Kansliatuomion antaminen ei ole Ruotsissa yhtä laajassa käytössä kuin Suomessa. Ruotsissa näyttää lisäksi yleistyvän käytäntö, jossa ratkaisun antanut tuomioistuin pitää tuomion julistamisen jälkeen tiedotustilaisuuden, jossa median edustajat ja miksei myös yleisö voivat esittää tuomareille kysymyksiä tuomion ja sen perustelujen johdosta.
Yksi esimerkki sanotunlaisen tiedotustilaisuuden järjestämisestä löytyy täältä.
9. Suomessa näin ei tapahdu, vaan kirjallisen kansliatuomion antaneet tuomarit tuntuvat päin vastoin haluavan piileskellä tiedotusvälineitä ja lymyillä joko oikeuden kulisseissa, kotona tai kesämökeillä taikka ties missä; pääasia, etteivät tiedotusvälineet vaan saisi heitä "langan päähän." Kun tähän on totuttu, eivät toimittajat edes kerro, missä kokoonpanossa tai ketkä tuomarit ovat osallistuneet ratkaisun tekemiseen.
10. Vaasan hovioikeuden tuomion ensimmäisellä sivulla mainitaan, että "hovioikeus on toimittanut asiassa 7.11. ja 15.2.2011 pääkäsittelyn, josta on laadittu erillinen pöytäkirja". Pääkäsittelyn pitäminen eli toimittaminen merkitsee sitä, että juttu on ratkaistu, ei esittelystä jutun esittelijän laatiman mietinnön pohjalta, kuten kirjallisessa hovioikeusmenettelyssä tapahtuu, vaan yksinomaan asianosaisten läsnä ollessa pidetyssä pääkäsittelyssä suullisesti vastaanotetun aineiston perusteella. Minusta tämä asia olisi selvyyden vuoksi syytä nimenomaan todeta hovioikeuden tuomiossa eikä siis tyytyä siinä vain toteamukseen, jonka mukaan asiassa on toimitettu (myös) pääkäsittely.
11. Se, että juttu on ratkaistu hovioikeudessa pääkäsittelyssä vastaanotetun aineiston perusteella, ilmenee välillisesti siitä, että asian käsittelyssä mukana olleesta hovioikeuden esittelijästä eli viskaalista käytetään tuomiossa ja tiedotteessa nimikettä "valmistelija", ei siis esittelijä. Valmistelija-esittelijä avustaa hovioikeuden ratkaisukokoonpanoa asian valmistelun ja pääkäsittely kuluessa ja kirjoittaa mahdollisesti myös luonnoksen hovioikeuden ratkaisuksi. Jos hovioikeuden käsittely on, kuten käytännössä 80 prosenttisesti tapahtuu, kirjallista esittelymenettelyä, ei tuomiossakaan puhuta valmistelijasta, vaan käytetään (oikeaa) termi "esittelijä." Esittelijä vastaa hovioikeuden menettelyn ja tuomion laillisuudesta periaatteessa samalla tavalla kuin jäsenetkin, sen sijaan valmistelijalla ei ole näin laajaa virkavastuuta.
12. Sallittaneen jälleen kerran todeta, että korkeimmassa oikeudessa tilanne on, kuten olen aiemmin kertonut, tässä suhteessa muun muassa todistelulta edellytettävän välittömyyden kannalta sikäli kummallinen, että vaikka KKO toimittaa jutussa suullisen käsittelyn, jossa kuullaan usein myös todistajia, asiaa ei kuitenkaan ratkaista suullisessa käsittelyssä vastaanotetun aineiston perusteella, vaan suullisen käsittelyn jälkeen asiassa järjestetään vielä kirjallinen esittelymenettely, jossa asia ratkaistaan esittelijän mietinnön pohjalta. Teknisesti asiaa on yritetty "selittää" sillä, että KKO:n suullinen käsittely ei ole pääkäsittely, vaan "muunlainen" suullinen käsittely. Sillä, millä nimellä suullista käsittelyä kutsutaan, ei kuitenkaan ole merkitystä.
13. Lain mukaan hovioikeuden tuomio on annettava 30 päivän kuluessa pääkäsittelyn päättymisestä, erityisestä syystä sanottu aikaa voidaan kuitenkin ylittää; outoa kyllä, laissa ei ole asetettu mitään aikaa, jonka kuluessa tuomio on viimeistään annettava. Tässä tapauksessa hovioikeuden pääkäsittely päättyi 15.2. ja tuomio annettiin 15.4. Asia on kuitenkin vaikeusasteeltaan tavallista hankalampi ja myös tavanmukaista laajempi, joten ei voida sanoa, että ratkaisun antamisessa olisi viivytelty. Lähes 40 sivua käsittävän tuomion laatiminen ja perustelujen kirjoittaminen on ymmärrettävästi vienyt aikaa.
14. Vaasan hovioikeuden Kauhajoki-tuomio on teknisenä suorituksena eli rakenteeltaan asianmukainen ja yleisesti ottaen hyvin perusteltu. Tämä ei ole mikään ihme, sillä hovioikeuden puheenjohtajana jutussa toimi hovioikeudenlaamanni Mika Huovila, joka on kirjoittanut tuomion perusteluista korkeatasoisena pidetyn väitöskirjan "Periaatteet ja perustelut" (2003) jossa on keskitytty erityisesti näytön perustelemiseen. Vuoden 2003 alussa ilmestyi myös minun ja OTL Petri Martikaisen kirja "Pro et contra. Tuomion perustelemisen keskeisiä kysymyksiä." Huovilan väitöskirja ilmestyi vasta meidän kirjamme ilmestymisen jälkeen.
15. OTT Mika Huovila on entinen (Savonlinnan) käräjätuomari. Hän toimi ennen Vaasan hovioikeuteen siirtymistään muutaman vuoden korkeimman oikeuden esittelijäneuvoksena. Petri Martikainen on, laatimani luonnoksen pohjalta, arvostellut Mika Huovilan väitöskirjan Defensor Legis -lehdessä vuonna 2004 julkaistussa kirjoituksessa "Periaatekeskeistä perustelemisoppia" (ss.298-303). Myös kirjaan Virolainen - Martikainen, Tuomion perusteleminen (2010) sisältyy arviointi Huovilan periaatekeskeisestä tutkimusmetodista (ss. 222-225). Asia voidaan kiteyttää niin, että kun Huovila tutkii tuomion perustelemista lähinnä oikeusperiaatteiden valossa teoreettisena ilmiönä tai kysymyksenä, olen itse pitänyt perustellumpana teeman ongelmakeskeistä metodia ja käytännönläheistä tarkastelutapaa. Huovila pohtii lähinnä sitä, milloin ja minkälaisissa tapauksissa tuomioistuimen tulisi tai pitää perustella seikkaperäisesti ja milloin ja millä perusteilla perusteluista puolestaan voidaan tinkiä. Minua sen sijaan on kiinnostanut enemmän se, mitä laatuvaatimuksia hyville (ideaalisille, optimaalisille) perusteluille voidaan asetta ja miten ns. vaikeissa tapauksissa perustelut tulisi käytännössä näytön ja normiperustelujen osalta laatia.
16. Tuomion kirjoitustapa on virheetöntä ja ymmärrettävää asiaproosaa, kysymyksenasettelut ovat selkeitä, useat väliotsakkeet helpottavat perustelujen seuraamista ja perusteluissa on viitattu ja selostettu oikeuskäytäntöä ja eräiltä osin myös oikeuskirjallisuuden kannanottoja. Joissakin kohdin olisin kuitenkin itse kirjoittanut perustelut hieman toisella tavalla.
17. Yksi esimerkki tästä. Tuomion perusteluissa on selostettu ensin (ss. 15-20) faktoja otsikolla "H:n (siis syytetty, olen jättänyt tässä nimen mainitsematta) menettely)". Tämän jälkeen seuraa laaja jakso "Hovioikeuden arvio H:n menettelystä" (ss. 20-31). Viimeksi mainittu jakso on tosin jaettu useilla väliotsikoilla eri jaksoihin tai kysymyksiin. Tästä aiheutuu kuitenkin hankaluutta sikäli, että hovioikeuden arvioon perehtymisen yhteydessä lukija joutuu palaamaan takaisin siihen, mitä perusteluissa aiemmin (ss. 15-20) on kirjoitettu faktoista, sillä hovioikeus tyytyy jälkimmäisessä osiossa viittaamaan vain hyvin lyhyesti siihen, mitä tuossa "faktaosiossa" oli kerrottu.
18. Minusta hieman parempaan tuomion rakenteeseen olisi ehkä päästy, jos olisi noudatettu kysymyskohtaista jaottelua, eli tapaa, jossa jokaisen kysymyksen tai teeman osalta olisi selostettu ja käsitelty sekä a) faktoja ja b) hovioikeuden oikeudellista arviointia. Esimerkiksi väliotsikon "Oliko H:lla ollut perusteltu syy epäillä Saaren tekevän koulusurman" (ss. 26-28) alla olisi voitu ensin (hyvin lyhyesti) selostaa ne relevantit kohdat, joita jutussa kuullut todistajat olivat kertoneet. Tämän jälkeen oikeus olisi pohtinut otsikossa mainittua kysymystä, jossa on kyse, paitsi oikeudellista, myös ja ennen muuta näyttökysymyksen arvioinnista.
19. Näytön kertomisen (selostamisen) yhteydessä minua jäi hieman askarruttamaan tapa, jolla tämä tuomiossa tehty. Tältä osin tuomiossa näyttäisi nimittäin olevan kyse aika pelkistetystä esitystavasta tai suorastaan jonkinlaisesta kliinisestä kerronnasta. Turhat "lässytykset" ja todistajien kertomusten selostamisen yksityiskohdat on jätetty perusteluista pois. Tämä on minusta sinänsä hyvä asia, sillä usein tuomioissa selostetaan ummet ja lammet todistajien kertomuksia sellaisista kysymyksistä tavalla, jolla ei kuitenkaan ole loppujen lopuksi ratkaisun kannalta juuri minkäänlaista merkitystä. Toisaalta en suosittelisi myöskään hovioikeuden tuomion perusteluissa esiintyvää kliinisen pelkistävää kirjoitustyyliä, josta kaikki nyanssit ja todistajien "omat sanat" on jätetty pois. Joidenkin todistajien oalta jäin tietyissä kohdin kaipaamaan sitä tai niitä sanoja tai ilmaisuja, joilla todistaja oli itse asiansa oikeudelle kertonut.
20. Tuomion perusteluissa ei toki voida juuri koskaan antaa ulkopuoliselle lukijalle, joka siis ei siis ole seurannut oikeudenkäyntiä paikan päällä, täysin autenttista kuvaa ja käsitystä siitä, mitä todistelussa ja todistajan kuulustelussa on tapahtunut ja millä sanoin ja tavalla kukin todistaja on asiansa esittänyt. Mutta joissakin avainkohdissa tai -kysymyksissä oikeus voisi ajatella, paitsi jutun asianosaisia, myös yleisöä, sillä eihän tuomion perusteluja kirjoiteta yksinomaan vain jutun asianosaisille, vaan perusteluja kirjoitettaessa tulisi ajatella myös hieman yleisöä tai ainakin ratkaisun sisällöstä kiinnostuneita ihmisiä.
21. Juuri näytön perustelemisen yksityiskohtaisuuden osalta Mika Huovilalla ja minulla tuntuu yleensäkin eli ns. periaatteessa olevan hieman erilainen käsitys, kuten edellä viitatussa Martikaisen artikkelista ja myös kirjasta Tuomion perusteleminen ilmenee. Lyhyesti sanottuna Huovila on sitä mieltä, että suuri (tai pienikään) yleisö ei ole juurikaan kiinnostunut näyttökysymyksen perusteluista, vaan että yleisö on, jos tuomion perustelut ihmisiä yleensäkään kiinnostavat, kiinnostunut enemmän siitä "mitä laki sanoo" eli lainsoveltamisesta konkreettiseen tapaukseen. Mitä taas oikeusjutun asianosaisiin tulee, niin Huovilan mukaan heille näyttökysymystä ei ole tarpeen perustella laajasti siksi, että he ovat olleet oikeudessa saapuvilla, kun todistelu on otettu vastaan ja he pystyvät tällä perustella ilman laajempia perustelujakin mieltämään, miksi oikeus on päätynyt näyttökysymyksessä tuomiosta ilmenevään lopputulokseen. Vielä Huovila on esittänyt, että vaatimus näyttökysymyksen yksityiskohtaisen perustelemisesta olisi ristiriidassa todistelun välittömyyden kanssa. Huovilan mukaan todistelun välittömyys menettäisi merkityksensä tai siitä ei voitaisi pitää kiinni, jos oikeuden tulisi tavallaan "jälkikäteen" yrittää muistella ja kuvailla esimerkiksi sitä, mitä kukin todistaja tarkkaan ottaen kertoi ja miltä (kuinka uskottavalta) todistajan kertomus vaikutti.
22. Itse olen näiltä osin eri mieltä Huovilan kanssa. Ensiksikin kokemus ja käytäntö on osoittanut selvästi, että ns. suuri yleisö on kiinnostunut etenkin rikosjutuissa nimenomaan näyttökysymyksistä eli esimerkiksi siitä, mitä todistajat ovat kertoneet ja onko syytteen tueksi esitettyä näyttöä pidettävä riittävänä. Tästä on Suomessakin viime vuosilta lukuisia esimerkkejä, ajatellaanpa vaikkapa vain esimerkiksi Bodomjärven kolmoismurhan tai äskettäin päättyneen Ulvilan murhajutun oikeudenkäyntejä. Tuomon perustelujen merkitystä asianosaisten ohella myös oikeusyhteisölle ja suurelle yleisölle on viime aikoina muutoinkin entisestään korostettu, sillä yleisesti katsotaan, että juuri asianmukaiset perustelut ovat keino ylläpitää luottamusta tuomioistuinlaitoksen puolueettomuuteen ja lainkäytön legitimiteettiin.
23. Se, että jutun asianosaiset ovat olleet oikeudessa saapuvilla, kun todistelu ja näyttö on otettu vastaan ja he ovat itsekohtaisesti voineet tehdä havaintoja todistajien luotettavuudesta, ei minusta vähennä perustelujen merkitystä. Perusteluissahan on kyse nimenomaan siitä, miten tuomioistuin on juttua ratkaistessaan arvioinut näyttöä. Perusteluillaan tuomioistuin voi - parhaassa tapauksessa - saada myös eri mieltä olleet asianosaisen vakuuttumaan siitä, että oikeus on arvioinut näytön asianmukaisesti ja oikein. Tähän vaaditaan, kuten perusteluilta yleensäkin, tuomioistuimelta kärsivällisyyttä ja perusteluilta siten seikkaperäisyyttä ja avoimuutta eli puolesta ja vastaan -näkökohtien esittelyä ja punnintaa, siis lyhyesti sanottuna pro et contra -perustelumetodin omaksumista.
24. En yhdy myöskään siihen käsitykseen, että vaatimus näyttökysymyksen seikkaperäisestä ja avoimesta perustelemisesta voisi olla jollakin tavalla vapaan todistusharkinnan tai todistelun välittömyyden vastainen. Jos pelkältä intuitiolta halutaan välttyä, kuten pitäisi, niin tuomioistuimen tulee tietenkin perustella näyttökysymystä jo voidakseen kontrolloida sitä näkemystä (intuitiota), johon tuomarit ovat alustavasti todistelussa ja päätösharkinnassa päätyneet. Näyttökysymyksen seikkaperäisillä perusteluilla on merkitystä myös silloin, kun jutun hävinnyt asianosainen harkitsee sitä, kannattaako hänen valittaa näyttökysymyksen osalta vai ei. Perustelut ovat tarpeen myös valituksen laadinnan ja ylemmän oikeuden tutkinnan kannalta.
25. Tämä hieman pitkäksi venähtänyt esipuhe tai alkusoitto oli tarkoitettu pohjustukseksi sille, mitä olen ajatellut jatkossa esittää, kunhan pääsen itse pääasiaan ja arvoin hovioikeuden tuomiota näytön ja lain soveltamisen osalta. Nyt, sadepäivän illalla, on syytä lopetella tähän.
Ampuma-aselain muutokset tulivat voimaan tänään maanantaina. Lakiuudistus tiukentaa erityisesti käsiaseiden saantia ja nostaa ikärajoja. Käsiaselupien myöntämisen ikäraja nousee 20 vuoteen. Aseluvan hakijat joutuvat myös soveltuvuustestiin.
Uudistus tuli siis voimaan vasta tänään! Tärkeintä olisi kuitenkin ollut, että tätä uudistusta olisi alettu valmistella heti vuoden 2007 syksyllä sattuneen Jokelan koulusurmien jälkeen ja että sisäministeriö olisi jo vuonna 2007 antanut uudet ja tiukemmat ohjeet aseluvan myöntämisestä ja haltuun ottamisesta. Olen varma, että jos näin olisi tehty, ei Kauhajoen koulusurmia olisi tapahtunut. Mutta juuri mihinkään toimenpiteisiin ei Jokelan surmien jälkeen ryhdytty, kuten hyvin muistamme. Tämä osaltaan mahdollisti Kauhajoen surmat vain vuosi Jokelan jälkeen.
Vaasan hovioikeuden tuomiota Kauhajoki-jutussa voidaan minusta kritisoida asiallisesti erityisesti siitä, että hovioikeus sivuutti perusteluissaan lähestulkoon kokonaan Jokelan koulusurmat ja niiden merkityksen vastaajien vastuuta arvioidessaan. Jokela olisi pitänyt ottaa huomioon harkittaessa syytetyn rikosoikeudellista vastuuta, mutta erityisesti valtion korvausvastuun oalta. Hovioikeus kuitenkin ratkaisi jutun ikään kuin siltä pohjalta, että Kauhajoki olisi ollut ensimmäinen koulusurmatapaus.
Lähettänyt Jyrki Virolainen klo 6/13/2011
Tunnisteet: Huovila Mika, Kauhajoen koulusurmat, koulusurmat, oikeudenkäynnin julkisuus, pro et contra -argumentointi, punaviini, tiedottaminen, todistusharkinta, tuomion perustelut, Vaasan HO
Hyvä tapausesimerkki esittelijäjärjestelmän ja tuomion perustelukeskustelun valottajaksi. Kohdan 8 osalta (tuomioistuinten tiedottamisen kritiikki v. Ruotsin vastaava) tulee mieleen äskettäisen anonyymin kommentti jossain toisessa jutussa: kyllä vaan erillinen tuomioistuinhallinto voisi saada tuomioistuinten nettisivut ja sitä kautta tiedottamisen ihan eri tasolle - vaikka tämän ajatuksen jostain syystä blogisti halusi tyrmätä. Kun Domstolsverketin sivuja katselee, ei voi kuin ihmetellä eroa meikäläiseen verrattuna.
"Tärkeintä olisi kuitenkin ollut, että tätä uudistusta olisi alettu valmistella heti vuoden 2007 syksyllä sattuneen Jokelan koulusurmien jälkeen ja että sisäministeriö olisi jo vuonna 2007 antanut uudet ja tiukemmat ohjeet aseluvan myöntämisestä. Olen varma, että jos näin olisi tehty, ei Kauhajoen koulusurmia olisi koskaan tapahtunut."
Tällaisten väitteiden osalta olisi perusteleminen paikallaan... Sinänsä hyvin toiminut "vanha" aselaki antoi suhteellisen suuren harkintavallan paikalliselle lupaviranomaiselle. Silloinen laki olisi mahdollistanut luvan epäämisen, lisäselvitysten hankkimisen ja monen muun asian. Näitä mahdollisuuksia ei käytetty, mikä ei varsinaisesti ole lain vika. Uusi aselaki kohdistaa entisen harkintavallan lisäksi uusia vaatimuksia lähinnä käsiaseluvanhakijalle. Koska ei voida olettaa, että mieleltään häiriintynyt on automaattisesti tyhmä, ei uusi laki missään tapauksessa estä vastaavia tapahtumia tulevaisuudessa. Tämän vuoksi lainsäädäntöprosessin tarkoitus lienee lähinnä käsien peseminen varmuuden vuoksi. Jos ajatellaan, että asiantuntijoiden kuuleminen tuottaa hyvää ja laadukasta lainsäädäntöä, niin silloin pitäisi uskaltaa kuulla.
Jyrki Virolainen kirjoitti...
OM:stä erillinen tuomioistuinlaitoksen keskushallintoyksikkö olisi kyllä paikallaan monesta syystä, myös tuomioistuinten tietohallinnon kehittämiseksi, sillä sanottu sektori on arvovaltaisten juhlapuhujien mukaan nykyisin surkeassa jamassa.
Anonyymin viittaamassa tapauksessa julkisen ratkaisuselosteen viivästyminen johtui kuitenkin siitä, ettei KKO:n ao. ratkaisukokoonpano ollut valvonut, että sanottu seloste todella oli laadittu. Viivyttely tiedotteen laatimisessa ja julkaisemisessa sysättiin kylmästi "työpaikkaa vaihtaneen" esittelijän syyksi, kuten KKO;n viestintäpäällikön kommentista saimme lukea.
Kyllä tuomioistuimet ovat itse aivan avainasemassa, mitä tiedottamisen ja sen kehittämisen tulee. Ei se mahdollisesti joskus toimintansa aloittava uusi keskushallinto tietenkään päätä siitä, mistä asioista ja ratkaisuista tuomioistuimet tiedottavat ja mitä eivät.
Toiselle anonyymille totean, että tarkoitin po. lausumallani vertailukohdaksi sitä, miten poliisi ryhtyi toimimaan erilaisten koulu-uhkailujen suhteen vasta Kauhajoen jälkeen. Silloin ja nyt yhä edelleen reagoidaan kaikkiin vähäisiinkin risahduksiin kouluissa välittömästi ja suurella porukalla.
Jos esim. jonkin koulun WC:n vessanpöntön kannen sisäpuolelta löydetään piirros, joka esittää asetta, säntää kymmenkunta poliisia heti koululle asiaa tutkimaan ja selvittämään!
Näin olisi tietenkin pitänyt toimia välittömästi Jokelan jälkeen, mutta eipä toimittu. Päin vastoin meillä uskoteltiin oikein poliisiministerin suulla ja arvovallalla, että Jokela olisi vain yksittäinen tapaus, joka ei tulisi toistumaan.
452. Vaasan HO:n tuomio 15.4.2011 Kauhajoen koulus...
451. Vaasan HO:n tuomio 15.4.2011 Kauhajoen koulus...
450. KKO 2011:43: yksityistä parkkivalvontaa koske...
449. Jyrki Kataisen sixpack-hallitus hajonnee viim...
448. Vaasan HO:n tuomio 15.4.2011 Kauhajoen koulus...
447. Vaasan HO:n tuomio 15.4.2011 Kauhajoen koulus...
446. Vaasan HO tuomio 15.4.2011 Kauhajoen koulusur...
445. Vaasan hovioikeuden tuomio 15.4.2011 Kauhajoe...
444. Vasaan hovioikeuden tuomio Kauhajoen koulusur...
443. Leif Sevónin tapaus, osa II; oikeuskanslerin ...
442. Tapaus Leif Sevón, osa I; kantelu oikeuskansl...
441. KKO:n rooli lainsäädännössä - vaarantuuko tuo...
440. KKO 2011:38: Valtio vastuussa esitutkinnan ko...
439. KKO kumosi salaisella päätöksellään hovioikeu...
438. Oikeusministeri ja tuomioistuinten riippumatt...
437. Ennuste hallitusneuvotteluista: demarit palaa...
436. Oikeusministeri ja tuomioistuinten riippumatt...
"pankki vai luotto" (1)
Aho Esko (5)
Aino-taulu. Me too -kampanja (1)
alkiolaisuus (1)
Andersson Li (5)
Bassin Benjamin (1)
demarit (18)
Elo Simon (10)
EU-komissaarit (3)
EU-parlamentaarikot (1)
gallup-kyselyt (1)
gallupit (19)
Haapala Timo (2)
Haatainen Tuula (2)
Haavisto Pekka (17)
Halla-aho (39)
hallituskriisi (5)
Haukio Jenni (13)
Havis Amanda (1)
Hjallis Harkimo (7)
Huhtasaari Laura (8)
Hurme Juha (1)
imago (poliitikkojen) (1)
itsenäisyyspäivä (6)
Jokinen Kalle (1)
Jungner Mikael (2)
Jäätteenmäki (16)
kannatusmittaukset (2)
Kansalaispuolue (5)
kansansuosio (Niinistön) (1)
kassajono (1)
Katainen (35)
kenraalikunta (1)
keskusta (3)
keskustapuolue (32)
kokoomus (20)
Koski Susanna (1)
Kyllönen Merja (8)
Kärnä Mikko (1)
kättely (1)
Laukkanen Antero (1)
Lennu (bostoninterrieri) (7)
Lepomäki Elina (4)
LInkomies Edwin (2)
Linnan juhlat 2017 (1)
Lohela Maria (11)
loikkaukset (kansanedustajien) (1)
Loiri Vesa-Matti (1)
lumipuku (1)
maakuntauudistus (5)
markkinaliberalismi (1)
Matti Vanhanen (123)
mepit (6)
Mieto Juha (4)
Mykkänen Kai (1)
Niinistö Aaro (1)
Niinistö Jussi (10)
Niinistö Sauli (119)
Orpo Petteri (22)
perussuomalaiset (50)
politiikka (70)
predisenttiehdokkaat (1)
presidentin virkaanastujaiset (2)
presidentinvaalit 2018 (19)
presidentti viihdeohjelmissa (1)
presidenttiehdokkaat (1)
presidenttiparin lapsen syntymä (1)
protokolla (1)
puolueiden kannatusluvut (10)
puoluekannatus (1)
Pöysti Lasse. Airisto Lenita (1)
Pöysti Tuomas (7)
Rantanen Siiri (Äitee) (2)
Rinne Antti (32)
Risikko Paula (7)
Rukousaaminen (Washingtonissa) (1)
Räikkönen Kimi (1)
Sauli & Jenni (1)
Sininen tulevaisuus (10)
Sipilä Juha (77)
Sitra (3)
Soini Tiina (1)
Soini Timo (66)
Sote-uudistus (10)
Stubb (50)
Suomi 100 -juhlat (2)
Tarja Halonen (62)
tasavallan presidentti (16)
teleprompteri (1)
Terho Sampo (20)
Torvalds Nils (4)
Turunen Kaj (1)
Uoti Kari (6)
Urpilainen Jutta (25)
vaalivauva (1)
vaaliväittelyt (4)
Vapaavuori Jan (14)
vauvanvaipat (1)
viihdeohjelmat (1)
Virolainen Anne-Mari (1)
Väyrynen (43)
yhdistysoikeus (1)

matches: tuomioistuin KKO tuomioistuin tuomioistuin KKO KKO KKO


text:
Astra 1KR / Astra 1L / Astra 1M / Astra 1N (19.2°E) - Kaikki lähetykset - taajuutta - KingOfSat
Astra 1KR / Astra 1L / Astra 1M / Astra 1N (19.2°E) - Kaikki lähetykset
19.2°E Astra 1M 33436 407 204 19.24°E 0.00° 0.02° N/A N/A 2018-06-24 15:25
19.2°E Astra 1KR 29055 183 54 19.19°E -0.02° 0.03° N/A N/A 2018-06-22 18:58
19.2°E Astra 1N 37775 464 282 19.19°E -0.03° 0.04° N/A N/A 2018-06-24 15:25
Käyttää seuraavaa kieltä: Kaikki kieletArabic (ara)Audio Description (qad)Catalan (cat)Dutch (ned)English (eng)French (fra)Galician (gal)German (ger)Italian (ita)Korean (kor)Polish (pol)Portuguese (por)Russian (rus)Spanish (esp)Turkish (tur)Ukrainian (ukr)original audio (vo) Select a beam: KaikkiAstra 1KR (Astra 1KR)Astra 1L (Astra 1L)Astra 1M (Astra 1M)Pan Europe (Astra 1N)Poland Spot (Astra 1KR)UK (Astra 1N) Lajittelu: Päivä Nimi Maa Taajuus Keila SID Salaus: Show encrypted channels Vain vapaat kanavat Näyttötila: Vaihda Taulukko-muotoon Vaihda Zap-muotoon
671 Osumaa - Vain vapaat - Lajittelu taajuuden mukaan - Viimeiset päivitykset: 2018-06-24 15:25 CET
Mainfranken HD Germany Regional BMT Vapaa 5900 2010 2011 ger 201 2010 2017-12-30 +
Franken Fernsehen Germany General BMT Vapaa 5901 2020 2021 ger 202 2020 2017-12-17 +
TVA-OTV Germany Regional BMT Vapaa 5902 2030 2031 ger 203 2030 2018-01-11 +
TV Oberfranken Germany Regional BMT Vapaa 5903 2040 2041 ger 204 2040 2017-09-28 +
Niederbayern TV Germany Regional BMT Vapaa 5904 2050 2051 ger 205 2050 2017-09-28 +
Oberpfalz TV HD Germany Regional BMT Vapaa 5905 2060 2061 ger 206 2060 2018-02-08 +
Anixe HD Germany General BetaDigital Vapaa 21100 255 259 ger 96 255 2016-01-17 +
QVC HD Germany Germany Teleshopping BetaDigital Vapaa 21103 1023 1027 ger 99 1023 35 2016-01-17 +
HSE24 HD Germany Teleshopping BetaDigital Vapaa 21104 1279 1283 ger 100 1279 36 2016-01-17 +
ASTRA Portal Luxembourg Presentations BetaDigital Vapaa 21111 2815 106 2815 2016-01-17 +
Sophia TV Germany Various BetaDigital Vapaa 21112 3071 3072 ger 107 3071 2016-01-17 +
Genius Plus TV Germany Various BetaDigital Vapaa 21113 3327 3328 ger 108 3327 2016-01-17 +
121 eng 1025 170 62 2018-06-24 +
HSE24 Extra HD Germany Teleshopping BetaDigital Vapaa 5501 511 515 ger 97 511 33 2016-01-17 +
1-2-3.tv HD Germany Teleshopping BetaDigital Vapaa 5502 767 771 ger 98 767 34 2016-01-17 +
QVC 2 HD Germany Teleshopping BetaDigital Vapaa 5504 1279 1283 ger 100 1279 36 2018-02-08 +
Family TV Germany Entertainment BetaDigital Vapaa 33 255 256 ger 96 255 2016-04-27 +
Zee One Germany Entertainment BetaDigital Vapaa 35 511 512 ger 97 511 2016-06-28 +
Germany Sport Sky Deutschland Vapaa 37 767 768 ger 98 767 2016-11-19 +
eoTV Germany Entertainment BetaDigital Vapaa 39 1279 1280 ger 100 1279 2017-08-02 +
Spain Regional Movistar+ (Astra) Vapaa 30505 166 104 esp 1029 166 2015-04-29 +
Vapaa 30501 1025 8191 2015-08-30
Vapaa 30519 1043 8191 2015-09-06
NHK World HD Japan General Vapaa 5021 1760 1720 eng 5071 1760 2018-06-16 +
Al Jazeera English HD Qatar News Al Jazeera Vapaa 5031 3101 3102 eng
Mont Blanc Live France Various SES ASTRA Vapaa 5081 101 201 fra 32 101 2017-11-17 +
Austria Music - Vapaa 13222 2220 2221 ger 222 2220 2013-08-30 +
Bibel TV HD Germany Religious ORS Vapaa 13224 2240 2241 ger 224 2240 2245 2018-05-03 +
Schau TV HD Austria Entertainment - Vapaa 13225 2250 2251 ger 225 2250 2018-01-16 +
Austria Various - Vapaa 13226 2220 2221 ger 226 2220 2018-02-08 +
Hope Channel HD Germany Germany Religious - Vapaa 13227 2270 2271 ger 227 2270 2016-04-24 +
RTL Plus Austria Austria General RTL Vapaa 13229 2290 229 2290 2018-01-02 +
Service 13231 ORS Vapaa 13231 231 8191 2016-03-29
Service 13232 ORS Vapaa 13232 232 8191 2016-03-29
Service 13233 ORS Vapaa 13233 233 8191 2016-03-29
Strong OTA SRT 7505 ORS Vapaa 13236 236 8191 2018-05-19
R9 Österreich HD Austria General - Vapaa 13312 3120 3121 ger 312 3120 2015-07-26 +
Schweiz 5 Switzerland General ORF Digital Vapaa 13313 3130 3131 aac ger 313 3130 2016-06-01 +
QS24 Switzerland Travel ORS Vapaa 13315 3150 315 3150 2017-09-02 +
Austria Music GoTV Vapaa 13316 3160 3161 ger 316 3160 2017-12-15 +
Melodie TV Austria Music - Vapaa 13317 3170 3171 ger 317 3170 2017-11-03 +
Asteroid Day 2018 Luxembourg Documentaries SES ASTRA Vapaa 4299 1071 1072 eng 1070 1071 2018-06-02 +
Vapaa 29813 1035 8191 2015-09-03
Vapaa 29814 1030 8191 2015-09-03
Switzerland General BetaDigital Vapaa 12400 255 256 ger 96 255 32 2013-11-29 +
Die Neue Zeit TV Germany Religious BetaDigital Vapaa 4713 3583 3584 ger 109 3583 2012-01-10 +
SES 06 BetaDigital Vapaa 4705 2012-08-30
SES 07 BetaDigital Vapaa 4706 2012-08-30
SES 09 BetaDigital Vapaa 4708 2012-08-30
Germany News DW Vapaa 4430 529 785 ger 273 529 2017-02-10 +
Spain Regional Movistar+ (Astra) Vapaa 30205 160 80 esp 1026 160 2018-06-02 +
Vapaa 30211 1035 8191 2015-09-08
Vapaa 30217 1038 8191 2015-09-08
Nick Junior Global MTV Networks Vapaa 28665 3111 3112
Germany Teleshopping BetaDigital Vapaa 662 2815 2816 ger 105 2815 32 2017-03-31 +
Germany Regional BetaDigital Vapaa 47 2047 2048 ger 107 2047 2012-06-06 +
1054 Käyttäjää selailemassa sivuja. Copyright KingOfSat 2018