Ympäristöministeriön päätös asuinrakennusten… 78/1994 - Säädökset alkuperäisinä - FINLEX ®
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Säädökset alkuperäisinä › 1994 › 78/1994
Annettu Helsingissä 26 päivänä tammikuuta 1994
Eduskunnan myönnettyä tarkoitukseen varat on ympäristöministeriö päättänyt:
Valtion vuoden 1994 talousarvion momentilla 35.45.56 (Avustukset korjaustoimintaan) myönnetystä siirtomäärärahasta voidaan siten kuin tässä päätöksessä määrätään myöntää avustusta ympärivuotisessa asuinkäytössä olevien asuinrakennusten tai asuntojen
1) perusparannusten suunnitteluun;
2) terveyshaittojen poistamisen edellyttämiin korjaustoimenpiteisiin;
3) korjaustoimintaan sosiaalisin perustein erityisesti vanhusväestölle ja vammaisille;
4) nuorten vuokra-asuntojen omatoimiseen korjaustoimintaan;
5) hissien rakentamiseen olemassa oleviin kerrostaloihin; sekä
6) asunto-osakeyhtiöille eräisiin korjaustoimenpiteisiin.
Kohdissa 2–4 ja 6 tarkoitettua avustusta ei myönnetä kunnalle, kuntayhtymälle eikä yhteisöille, joissa kunnilla on määräämisvalta. Tämä koskee myös kohdassa 1 tarkoitettua avustusta silloin kun sitä myönnetään 2 §:n 1 ja 2 momentin mukaisesti perusparannusten suunnitteluun.
Perusparannusten suunnitteluun myönnettävä avustus on enintään 20 markkaa asuinrakennuksen tai asunnon neliömetriä kohden.
Vanhusväestön ja vammaisten asuinrakennusten ja asuntojen korjaustoimintaan myönnettävän avustuksen enimmäismäärä on 40 prosenttia hyväksytyistä korjauskustannuksista. Avustusta voidaan myöntää kuitenkin enintään 40 000 markkaa asuinrakennusta tai asuntoa kohden. Mikäli vammaisen henkilön vamman laatu tai vaikeus taikka vammaisen tai vanhuksen pitkäaikaiseen laitoshoitoon sijoittamisen siirtäminen edellyttää asunnon tai asuinrakennuksen korjaamista, voi avustuksen enimmäismäärä kuitenkin olla enintään 70 prosenttia hyväksytyistä korjauskustannuksista. Avustuksen enimmäismäärä voi tällöin olla enintään 70 000 markkaa asuinrakennusta tai asuntoa kohden.
Avustusta voidaan myöntää, jos asunnossa pysyvästi asuvasta ruokakunnasta vähintään yksi henkilö on 65-vuotias tai vanhempi taikka vammainen ja avustuksen myöntämistä voidaan pitää sosiaalisesti tarkoituksenmukaisena ja taloudellisesti tarpeellisena.
Avustuksia myönnettäessä on erityisesti otettava huomioon rintamaveteraanien asuinrakennusten ja asuntojen korjaustarve.
Myönnettäessä avustusta 4 §:n mukaiseen tarkoitukseen on avustuksen myöntämisen edellytyksenä, että asuinrakennuksessa tai asunnossa asuvan ruokakunnan pysyvät tulot kuukaudessa eivät ylitä seuraavia henkilöluvusta riippuvia tulorajoja:
Tulot 4 300 mk 5 400 mk 6 000 mk 6 700 mk
Tuloiksi ei kuitenkaan lueta asumistukea eikä asumistukiasetuksen 1 §:ssä mainittuja tuloja.
Tulojen enimmäismääriä korotetaan 600 markalla kutakin lisähenkilöä kohden. Jos ruokakuntaan kuuluu enemmän kuin yksi tulonsaaja, vähennetään kunkin muun kuin eniten ansaitsevan henkilön kuukausituloista 3 500 markkaa.
Kuukausituloista vähennetään lisäksi 2 000 markkaa jokaista ruokakuntaan kuuluvaa lasta kohden, joka ei ole täyttänyt kahdeksaatoista vuotta sen kalenterivuoden loppuun mennessä, jona tässä päätöksessä tarkoitettua avustusta haetaan.
Nuorten vuokra-asuntojen omatoimiseen korjaustoimintaan myönnettävän avustuksen enimmäismäärä on 20 prosenttia hyväksyttyjen korjaustoimenpiteiden tarvikekustannuksista. Avustusta voidaan kuitenkin myöntää enintään 15 000 markkaa asuinrakennusta tai asuntoa kohden.
Avustusta voidaan myöntää nuorten henkilöiden asuinkäyttöön tarkoitettujen vuokra-asuntojen korjaamista varten yhteisölle, jonka tarkoituksena on tukea ja edistää nuorten vuokra-asumista sekä yhteisesti nuorille, jotka parantavat hallinnassaan olevaa vuokra-asuntoa. Nuorella henkilöllä tarkoitetaan tässä päätöksessä alle 30-vuotiasta henkilöä. Mikäli asunnossa pysyvästi asuu useampia henkilöitä, on heidän kaikkien oltava alle 30-vuotiaita.
Avustuksia hissien rakentamiseksi myönnetään ensisijaisesti valtion asuntolainoittamille taloille.
Avustuksen määrä on enintään 30 prosenttia hyväksytyistä rakentamis- ja asentamiskustannuksista.
3) vesi- ja viemärilaitteiden rakentaminen tai parantaminen;
5) yhteistilojen parantaminen tai rakentaminen; sekä
Asunto-osakeyhtiölle myönnettävän avustuksen määrä on enintään 20 prosenttia korjaustoimenpiteiden hyväksytyistä työvoimakustannuksista. Työvoimakustannuksiin katsotaan kuuluviksi korjaushankkeen kaikki kustannukset, jotka eivät ole materiaalikustannuksia. Työvoimakustannusten osuudeksi katsotaan kuitenkin enintään 50 prosenttia hyväksytyistä korjauskustannuksista. Jos työvoimakustannusten osuus korjaustoimenpiteiden kustannuksista on niin vähäinen, että avustus tämän vuoksi jäisi alle 10 prosentin korjaustoimenpiteiden kokonaiskustannuksista, avustusta voidaan myöntää enintään 10 prosenttia hyväksytyistä korjauskustannuksista.
Asunto-osakeyhtiön on ennen avustuksen maksamista annettava vakuutus siitä, että se on toimittanut korjaustoimenpiteiden osalta maksetuista palkoista asianmukaisesti ennakonpidätykset ja suorittanut työnantajan sosiaaliturvamaksut. Jos korjaustoimenpiteet teetetään urakkasopimuksen perusteella, asunto-osakeyhtiön on vaadittava mainittu vakuutus pääurakoitsijalta. Vakuutus annetaan valtion asuntorahaston vahvistamalla lomakkeella.
Jos korjaustoimenpiteen suunnitteluun on myönnetty 1 §:n 1 momentin 1 kohdan mukaista avustusta, ei 2–6 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden korjauskustannuksiin voida sisällyttää samoja suunnittelukustannuksia.
Edellä 1 §:n 1 momentin 2–6 kohdassa tarkoitettuja avustuksia ei voida myöntää samaan korjaustoimenpiteeseen.
Edellä 1 §:n 1 momentin 1–4 ja 6 kohdissa tarkoitetut avustukset myöntää se kunta, jonka alueella korjattava asunto tai asuinrakennus sijaitsee. Valtion asuntorahasto osoittaa tarkoitukseen käytettävät varat.
Edellä 1 §:n 1 momentin 5 kohdassa tarkoitetun avustuksen myöntää valtion asuntorahasto. Valtion asuntorahasto myöntää myös 1 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitetun avustuksen silloin, kun avustus myönnetään kunnalle tai kuntayhtymälle.
Lääninhallitus maksaa valtion asuntorahaston antamien ohjeiden mukaan kunnan myöntämän korjausavustuksen kunnan käytössä olevalle valtion postisiirtotilille edelleen avustuksen saajalle suoritettavaksi.
Vuokra-asuntokäytössä olevaa asuinrakennusta tai asuntoa, jonka korjaamiseen on myönnetty tämän päätöksen 4 §:n tai 6 §:n mukaista avustusta, on käytettävä 4 §:ssä tarkoitettujen ruokakuntien vuokra-asuntona ja vastaavasti 6 §:nä tarkoitettujen nuorten vuokra-asuntona viiden vuoden ajan avustuksen ensimmäisen erän nostamisesta lukien. Asunnon katsotaan olevan 6 §:n mukaisessa käytössä silloin, kun henkilö asuntoon muuttaessaan on ollut 6 §:n 2 momentissa tarkoitettu nuori. Vastaavasti on omistusasuntokäytössä olevaa asuinrakennusta tai asuntoa, jonka korjaamiseen on myönnetty edellä tarkoitettua avustusta, käytettävä avustuksen saajan omana asuntona viiden vuoden ajan avustuksen ensimmäisen erän nostamisesta lukien. Erityisestä syystä kunta voi myöntää vapautuksen tästä ehdosta.
Mitä 1 momentissa on sanottu omistusasunnon käyttämisestä omana asuntona, ei sovelleta, jos avustuksen saaja kuolee tai joutuu pysyvään laitoshoitoon.
Jos hakija on avustuksen saamiseksi antanut virheellisiä tai harhaanjohtavia tietoja tai salannut tietoja ja menettelyllä on ollut vaikutusta avustuksen myöntämiseen, tai avustus on suoritettu muutoin virheellisin edellytyksin tai perusteettomasti, avustuksen myöntäjä määrää avustuksen tai asianomaisen osan siitä takaisin maksettavaksi. Palautettavalle määrälle on suoritettava sen nostopäivästä lukien vuotuista korkoa, joka kolmella prosenttiyksiköllä ylittää Suomen Pankin kulloinkin voimassa olleen peruskoron.
Jos avustuksen kohteena olleen omaisuuden käyttötarkoitus muuttuu, eikä 16 §:n mukaista vapautusta ole myönnetty, tai omaisuus luovutetaan tai siirtyy muutoin toisen omistukseen tai hallintaan edellä 16 §:ssä edellytettynä käyttöaikana, on avustusta vastaava osuus omaisuuden arvosta, kuitenkin enintään myönnetyn avustuksen määrä, palautettava valtiolle kuuden kuukauden kuluessa edellä tarkoitetusta olosuhteiden muuttumisesta, jollei avustuksen myöntäjä erityisistä syistä toisin päätä. Jos omaisuus on vakuutettu ja sille tapahtuu vahinko, lasketaan palautettava määrä saatavasta vakuutus- tai muusta korvauksesta vastaavalla tavalla.
Avustuksen saajan on ilmoitettava avustuksen myöntäjälle edellä tarkoitetusta olosuhteiden muutoksesta ja avustuksen kohteena olleelle omaisuudelle sattuneesta vahingosta välittömästi tapahtuman jälkeen, kuitenkin viimeistään kuukauden kuluessa. Mitä avustuksen saajasta on sanottu koskee vastaavasti avustuksen saajan kuolinpesää.
Milloin avustuksen saaja ei ole maksanut edellä 1 ja 2 momentin mukaisesti määrättyä avustuksen palautusta tai korkoa valtiolle määrättyyn eräpäivään mennessä tai tehnyt määräajassa edellä tarkoitettua ilmoitusta olosuhteiden muuttumisesta tai vahinkotapahtumasta ja ilmoitusvelvollisuuden laiminlyönti on aiheuttanut edellä 2 momentissa tarkoitetun avustuksen palautusajan ylityksen, valtiolle on maksettava vuotuista viivästyskorkoa 16 prosenttia palautettavalle määrälle eräpäivästä tai vahinkotapahtuman ollessa kyseessä vahinkotapahtumasta lukien.
Valtion asuntorahasto antaa tarkempia määräyksiä avustusten hakuajasta ja hakumenettelystä. Edellä 1 §:n 1 momentin 5 ja 6 kohdassa tarkoitetut avustukset voidaan myöntää ilman yleistä hakumenettelyä. Tässä päätöksessä tarkoitettujen avustusten myöntämisessä, käyttämisessä, maksamisessa ja käytön valvonnassa on muutoin soveltuvin osin noudatettava valtioneuvoston päätöstä valtionavustuksia koskeviksi yleismääräyksiksi (490/65).
Tätä päätöstä sovelletaan myös myönnettäessä avustuksia aiempina vuosina korjaustoimintaan osoitetuista, käyttämättä jääneistä määrärahoista.
Helsingissä 26 päivänä tammikuuta 1994
1 §2 §3 §4 §5 §6 §7 §8 §9 §10 §11 §12 § - Edellä 1 §:n 1 momentin 1–4 ja 6 kohdissa tarkoitetut avustukset myöntää se kunta, jonka alueella korjattava asunto tai asuinrakennus sijaitsee. Valtion asuntorahasto osoittaa tarkoitukseen käytettävät varat.13 §14 §15 §16 §17 §18 §19 §


text:
Mediasoittimet | Tietokonekauppa.fi verkkokauppa
Hae (76 180 tuotetta)
Rajaa hakua:Tarkempi hakuEnsisijainen lajittelutapaHDMI (15)WLAN (7)X2 -SERIES (2)Hinta - 16.60448.70ValmistajaASUS (6)Näytä kaikkiAVM (1)Näytä kaikkiFANTEC (2)Näytä kaikkiHAUPPAUGE (1)Näytä kaikkiNETGEAR (2)Näytä kaikkiSOUNDMASTER (1)Näytä kaikkiWESTERN DIGITAL (2)Näytä kaikkiLisää...Takuu12 KK (31)24 KK (2)MyymälässäKylläEi > AudioVideo > Mediasoittimet > 33 kplSuosittelemmesuoraan myymälästä tai heti toimitukseenHDMIPikanäkymä67877 32,00 €3 kpl Mediasoitin, HDMI (1080i), komponentti (YPbPr),...Pikanäkymä19750 40,60 €1 kplSOUNDMASTER Soundmaster SCD-5700 CD Boombox with Cassette...Pikanäkymä40008 48,20 €1 kplFANTEC Fantec HDMI-MINITV BLACK MEDIAPikanäkymä45464 229,60 €1 kplWESTERN DIGITAL WD TV LIVE HUB MEDIA CENTER 1TB USB/HDMI
Rajatut hakutulokset: 33 kpl1Pikanäkymä6787767877 Mediasoitin, HDMI (1080i), komponentti (YPbPr),... 3 kpl 3 kpl0Heti / 1arkipäivää 32,00 €Osamaksu:Alkaen 5 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.90 €Pikanäkymä4546445464 WESTERN DIGITAL WD TV LIVE HUB MEDIA CENTER 1TB USB/HDMI 1 kpl 21 kpl0Heti / 1arkipäivää 229,60 €Osamaksu:Alkaen 12 €/kkLeasing:Alkaen 7 €/kkToimituskulut:Alkaen 6.80 €Pikanäkymä4000840008 FANTEC HDMI-MINITV BLACK MEDIA 1 kpl 1 kpl0Heti / 1arkipäivää 48,20 €Osamaksu:Alkaen 5 €/kkToimituskulut:Alkaen 9.85 €Pikanäkymä1975019750 SOUNDMASTER SCD-5700 CD Boombox with Cassette Black 1 kpl 1 kpl0Heti / 1arkipäivää 40,60 €Osamaksu:Alkaen 5 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.90 €Pikanäkymä151487151487 FANTEC MM-CH26US HDMI Media Player 0 kpl 1 kpl06-15arkipäivää 48,10 €Osamaksu:Alkaen 5 €/kkToimituskulut:Alkaen 6.80 €Pikanäkymä145323145323 WESTERN DIGITAL WD TV Play USB2.0 HDMI 1080p EU 0 kpl 100 kpl010-14arkipäivää 89,80 €Osamaksu:Alkaen 6 €/kkToimituskulut:Alkaen 6.80 €Pikanäkymä144131144131 LA DIGITAL iPTV100 Android tikku. Television... 0 kpl 14 kpl05-12arkipäivää 91,90 €Osamaksu:Alkaen 6 €/kkToimituskulut:Alkaen 6.80 €Pikanäkymä9369093690 HAUPPAUGE MEDIAMVP HD 0 kpl 17 kpl05-10arkipäivää 127,20 €Osamaksu:Alkaen 8 €/kkLeasing:Alkaen 4 €/kkToimituskulut:Alkaen 6.80 €Pikanäkymä9368693686 AVM FRITZ!WLAN Repeater 300E 0 kpl 259 kpl05-10arkipäivää 110,20 €Osamaksu:Alkaen 7 €/kkLeasing:Alkaen 3 €/kkToimituskulut:Alkaen 6.80 €Pikanäkymä9148391483 Mede8er langaton Mini-PCle verkkokortti, X2-tuote,... 0 kpl 5 kpl02-5arkipäivää 16,60 €Osamaksu:Alkaen 5 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.31 €Pikanäkymä9148291482 Mede8er langaton verkkokortti, USB 2.0, X2-sarja,... 0 kpl 8 kpl05-12arkipäivää 39,80 €Osamaksu:Alkaen 5 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.31 €Pikanäkymä9145891458 Eminent mediasoitin jossa webb-TV,1x3,5" SATA,... 0 kpl 2 kpl08-15arkipäivää 112,80 €Osamaksu:Alkaen 7 €/kkLeasing:Alkaen 3 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.31 €Pikanäkymä9145791457 DVDO EDGE Green videosuoritin, sopii HDMI, 5xHDMI... 0 kpl 1 kpl02-5arkipäivää 448,70 €Osamaksu:Alkaen 21 €/kkLeasing:Alkaen 14 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.31 €Pikanäkymä8408084080 ASUS O!PLAY MINI PLUS MEDIA PLAYER 0 kpl 6 kpl010-14arkipäivää 106,30 €Osamaksu:Alkaen 7 €/kkLeasing:Alkaen 3 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.31 €Pikanäkymä8407984079 ASUS O!PLAY GALLERY MEDIA PLAYER 0 kpl 1 kpl010-14arkipäivää 173,70 €Osamaksu:Alkaen 10 €/kkLeasing:Alkaen 5 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.31 €Pikanäkymä8407884078 ASUS OPLAY HD2 INCL. WIFI DONGLE 0 kpl 2 kpl05-10arkipäivää 143,60 €Osamaksu:Alkaen 8 €/kkLeasing:Alkaen 4 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.31 €Pikanäkymä8106581065 Not only TV, Scart DVB-T virtin, mediasoitin,... 0 kpl 10 kpl02-5arkipäivää 28,60 €Osamaksu:Alkaen 5 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.87 €Pikanäkymä8106481064 Not only TV, HDMI DVB-Tviritin, tallennus,... 0 kpl 38 kpl02-5arkipäivää 33,00 €Osamaksu:Alkaen 5 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.87 €Pikanäkymä8106081060 Mediasoitin CF-paikalla, HDMI, VGA, musta 0 kpl 2 kpl02-5arkipäivää 137,90 €Osamaksu:Alkaen 8 €/kkLeasing:Alkaen 4 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.87 €Pikanäkymä8047480474 ASUS O!PLAY MINI MEDIA CENTER 0 kpl 11 kpl05-10arkipäivää 86,60 €Osamaksu:Alkaen 6 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.31 €Pikanäkymä7198171981 NETGEAR NEOTV 350 HD MediaPlyer/1080p RJ45 USB 0 kpl 0 kpl0yli 14arkipäivää 173,30 €Osamaksu:Alkaen 10 €/kkLeasing:Alkaen 5 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.31 €Pikanäkymä7198071980 NETGEAR NG NeoTV 550 Ultimate HD Media Player 0 kpl 8 kpl05-10arkipäivää 185,40 €Osamaksu:Alkaen 10 €/kkLeasing:Alkaen 5 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.31 €Pikanäkymä6788167881 Verbatim ulkoinen mediasoitin, 500GB kovalevy,... 0 kpl 4 kpl02-5arkipäivää 207,00 €Osamaksu:Alkaen 11 €/kkLeasing:Alkaen 6 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.90 €Pikanäkymä6788067880 QNAP mediasoitin, paikka 1x3,5" HDD, GBLAN, HDMI,... 0 kpl 0 kpl0yli 14arkipäivää 299,90 €Osamaksu:Alkaen 15 €/kkLeasing:Alkaen 9 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.90 €Pikanäkymä6787567875 ICY BOX DVB-T viritin, tallentaa & mediasoitin,... 0 kpl 0 kpl0yli 14arkipäivää 206,20 €Osamaksu:Alkaen 11 €/kkLeasing:Alkaen 6 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.90 €Pikanäkymä6787467874 Dune HD Lite 53D Wi-FI, mediasoitin 0 kpl 52 kpl01-3arkipäivää 189,20 €Osamaksu:Alkaen 10 €/kkLeasing:Alkaen 6 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.90 €Pikanäkymä6787367873 Dune HD Smart D1 mediasoitin 0 kpl 2 kpl05-12arkipäivää 389,00 €Osamaksu:Alkaen 19 €/kkLeasing:Alkaen 12 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.90 €Pikanäkymä6787267872 Dune HD Smart B1 mediasoitin 0 kpl 3 kpl05-12arkipäivää 439,10 €Osamaksu:Alkaen 21 €/kkLeasing:Alkaen 14 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.90 €Pikanäkymä5696056960 D-Link Boxee Box Wireless N HD Media Player,... 0 kpl 3 kpl01-3arkipäivää 156,60 €Osamaksu:Alkaen 9 €/kkLeasing:Alkaen 5 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.31 €Pikanäkymä4586045860 ASUS OPLAN HDP-R1 0 kpl 7 kpl010-14arkipäivää 89,10 €Osamaksu:Alkaen 6 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.31 €Pikanäkymä4001040010 ASUS OPLAN HD2 0 kpl 5 kpl010-14arkipäivää 133,30 €Osamaksu:Alkaen 8 €/kkLeasing:Alkaen 4 €/kkToimituskulut:Alkaen 9.85 €Pikanäkymä3533635336 ICY BOX ulkoinen mediasoitin, muistikortinlukija,... 0 kpl 0 kpl0yli 14arkipäivää 171,40 €Osamaksu:Alkaen 10 €/kkLeasing:Alkaen 5 €/kkToimituskulut:Alkaen 8.31 €Pikanäkymä3029130291 Mediasoitin CF-paikalla, HDMI, VGA,... 0 kpl 10 kpl02-5arkipäivää 204,50 €Osamaksu:Alkaen 11 €/kkLeasing:Alkaen 6 €/kkToimituskulut:Alkaen 6.80 € Rajatut hakutulokset: 33 kpl1 palaa sivun yläosaan

matches: HD HD HD HD HD HD HD


text:
Loppuyhteenveto - AMD Radeon HD 6990 4Gt: Paljon melua Antilleista
Hardware.fi > Artikkelit > AMD Radeon HD 6990 4Gt: Paljon melua Antilleista > Loppuyhteenveto
Näen vain kaksi syytä miksi kukaan haluaisi ostaa Radeon HD 6990:n, ottaen huomioon jo olemassa olevat vaihtoehdot.
Ensinnäkin, koska tämä on kahden korttipaikan näytönohjain, voit mahduttaa kaksi ATX-koteloon saaden samalla Quad-CrossFiren. Tämä olisi toki melko ongelmallinen kokoonpano. Puolet kuumasta ilmasta jää kotelon sisälle. Tämä on luultavasti riittävä syy sille, ettei moista konfiguraatiota tulla näkemään erikoiskokoonpanoja valmistavien yritysten valikoimissa ainakaan ilman nestejäähdytystä. Jos yksi kortti saa GTX 480:n melutason tuntumaan kissanpennun purinalta, kaksi korttia lienee melko sietämätöntä. Valitettavasti meillä oli vain yksi kortti joten emme voi todistaa sitä itse, mutta tätä testanneiden henkilöiden mukaan äänentaso on noin kuusi desibeliä korkeampi kuin yhdellä kortilla.
Toiseksi, jos todella haluat viisi näyttöä käyttöösi. Tässä tapauksessa ei minulla ole perusteita estää sinua. Radeon HD 6990 tarjoaa kattavan I/O-valikoiman jolle Nvidialta ei yksinkertaisesti löydy vastausta. Ja yhden piirin Radeon HD 6900 -sarjan kortit tarjoavat "vain" neljän näytön tuen, toistaiseksi.
AMD on kukkulan kuningas toistaiseksi — kunnia joka sillä oli jo ennestään HD 5970:n ansiosta. Tämä oli kuitenkin AMD:n oma veto. Nvidia tulee perässä ennen pitkää.
Mitä tiedämme GF110 nopeudesta, teoreettisesti Nvidialla on suorituskykyetu. Mutta sen lämpökuorma on vielä suurempi kuin AMD:n. Suorituskyvyn saaminen irti törmäämättä vielä pahempiin jäähdytys/meluongelmiin on todellinen haaste.
Jos Nvidia jäähdyttää korttinsa samaan tapaan kuin Radeon HD 6990, se tekee kotelovalinnasta ja kotelojäähdytyksen järjestämisestä vaikeaa kokoonpanoyrityksille ja harrastelijoille. Kahdella kortilla törmätään väistämättä ongelmiin. Toivottavasti Nvidia näkee tilanteen jossa AMD on, ja osaa arvioida uudelleen päätöksen jättää koteloon jäävän kuuman ilman jäähdytyksen muiden huoleksi.
Meillä on parempi ratkaisu
Ottaen huomioon heikot tuuletinasetukset, CrossFire-profiilit, ajuriongelmat ja yleinen haluttomuus puhua edes Radeon HD 6990:n hinnasta tai saatavuudesta, näyttää siltä, että AMD on kiirehtinyt julkaisua. Markinoinnin peruskurssi: on parempi olla ykkössijalla tänään ja jäädä kakkoseksi vasta huomenna.
Loppujen lopuksi meillä on kortti, joka on kiistämättömän nopea. Jos suorituskyky olisi ainoa arviointiperuste. Tällä hetkellä kuitenkin sen lämmöntuotto ja melutaso ovat kohtuuttoman suuret, paljon selvemmin kuin GTX 480:n.
Nämä ongelmat olisivat ehkä kestettävissä, jos vaihtoehtoja ei olisi. Kaksi tällaista korttia ei ole edes vaihtoehto useimmille, vaikka muuten kahden kortin kokoonpano olisi mahdollinen. Kaksi Radeon HD 6970:ä ei uhraa mitään muuta kuin tilaa kotelossa. Tämä kombo on nopeampi, hiljaisempi ja puhaltaa kuuman ilman ulos kotelosta. Vaihtoehtoisesti GTX 570 SLI on vielä hiljaisempi. Menetät hieman suorituskykyä joissain tilanteissa, mutta saat hiljaisemman kokoonpanon.
AMD julkisti Radeon HD 6990 suositushinnan, 699$, vain pari tuntia ennen julkaisua. Tämä on suunnilleen sama hinta minkä maksaisit kahdesta 6970:stä. Skippaa Radeon HD 6990 ja osta paljon järkevämpi CrossFire tai SLI -setti.
Edellinen sivuTehonkulutus ja meteli

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD


Kumottu säädös Säätiöasetus (kumoutunut) 1045/1989 - Ajantasainen lainsäädäntö - FINLEX ®
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Ajantasainen lainsäädäntö › Vanhentuneet ajantasaiset › 1.12.1989/1045
Säätiöasetus (kumoutunut)
Tämä asetus on kumoutunut 1.12.2015 alkaen. Ks. L säätiölain voimaanpanosta 488/2015 1 §.
1 § 2 § 3 § 4 § 5 § 6 § 7 § 8 § 9 § 9 a § 10 § Muutossäädösten voimaantulo ja soveltaminen:16.12.1994/1265:22.11.2001/1031:


text:
Prosessioikeusblogi: 27. KKO 2017:7. Syytesidonnaisuus
27. KKO 2017:7. Syytesidonnaisuus
1. Syytesidonnaisuus on juridinen käsite ja menettelyperiaate, jossa on kysymys siitä, millä tavalla rikosasian ratkaiseva tuomioistuin on sidottu jutussa esitettyyn syytteeseen. Syytesidonnaisuuden mukaan tuomioistuin saa tuomita syytetyn eli rikosasian vastaajan vain siitä teosta, josta häntä on syytetty. Ts. tuomioistuin ei saa lukea syytetyn syyksi sellaista tekoa, josta hänelle ei ole vaadittu jutussa rangaistusta.
2. Lakiin syytesidonnaisuutta koskeva säännös otettiin lakiin vasta vuoden 1997 rikosprosessiuudistuksen yhteydessä (ROL 11:3). Aikaisemmin sääntöä noudatettiin tavanomaisen oikeuden nojalla, mutta tuomioistuinten sitä koskeva tulkintakäytäntö vaihteli melko suuresti.
3. ROL 11:3:n mukaan tuomioistuin saa tuomita vain siitä teosta, josta rangaistusta on vaadittu. Teolla tarkoitetaan lainkohdassa syytteen teonkuvauksen mukaista tekoa. Sen sijaan oikeus ei ole sidottu syytteessä teosta käytettyyn rikosnimikkeeseen eikä lainkohtaan, jonka perusteella rangaistusta on vaadittu. Näiltä osin noudatetaan jura novit curia -periaatetta, jonka mukaan tuomioistuimen tehtävänä on soveltaa lakia viran puolesta, joten se ei ole sidottu asianosaisten, tässä tapauksessa siis lähinnä syyttäjän tai asianomistajan, vaatimuksiin tai käsityksiin rikoslain sisällöstä ja soveltamisesta.
4. Korkein oikeus on viimeisten 30 vuoden aikana antanut useita, itse asiassa hämmästyttävän monia, syytesidonnaisuutta koskevia enakkopäätöksiä, joiden avulla alempien tuomioistuinten käytäntöä on pyritty ohjaamaan. Viimeksi näin tapahtui viime viikolla ratkaisussa KKO 2017:7.
KKO 2017:7
5. Aikaisemmin ja vielä 1970-luvulla tuomioistuimet noudattivat syytesidonnaisuusnormin tulkinnassa professori Tauno Tirkkosen oppikirjoissaan esittämää tulkintaa. Sen mukaan tuomioistuimella on oikeus tutkia syyttessä tarkoitettu teko kokonaisuudessaan eli kaikkine syytteessä kuvattuun tekoon liittyvine ja oikeudenkäynnin aikana selvitettyine tunnusmerkistötekijöineen, vaikka syytteessä vm. seikkoihin ei olisikaan nimenomaan vedottu. Ratkaisevaa oli siis syytteessä tarkoitetun teon identiteetti, ei syytteessä esitetty teonkuvaus.
6. Klassinen esimerkki: Jos vastaajaa syytetään varkaudesta, saa tuomioistuin Tirkkosen ja aiemman oikeuskäytännön mukaan tuomita hänet varastetun tavaran kätkemisestä, jos anastustekoa ei ole näytetty toteen, mutta anastettu omaisuus on tavattu syytetyn hallusta. Vaasan hovioikeuden presidenttinä tuomarin uransa päättänyt Paavo Alkio oli samoilla linjoilla kuin Tirkkonen (Näkökohtia syytteestä, LM 1964).
7. Vuonna 1974 eli 43 vuotta sitten Lakimies-lehteen kirjoittamani artikkeli Ne eat judex ultra petita partium (LM 1974 s. 25-43) on luultavasti ensimmäinen syytesidonnaisuutta käsittelevä esitys, jossa Tauno Tirkkosen edustama ja tuomioistuinten noudattama tulkinta todettiin erityisesti syytetyn puolustusintressiä ajatellen kohtuutomaksi ja virheelliseksi. Kannatin kirjoituksessa tulkintaa, jonka mukaan tuomioistuin on ratkaisua tehdessään sidottu syytteessä esitettyyn teonkuvaukseen, eli niihin oikeustosiseikkojen asemassa oleviin ja rikoksen objektiiviisia ja subjektiivisia tunnusmerkistötekijöitä vastaaviin konkreettisiin tosiseikkoihin, joihin syyttäjä on rangaistusvaatimuksensa tueksi vedonnut. Teolla, johon tuomioistuin on sidottu, tarkoitetaan siten syytteessä esitettyä ja oikeudenkäynnissä vedottua teonkuvausta. Vaikka teon identiteetti ei muuttuisi, tuomioistuin ei voi perustaa ratkaisuaan sellaiseen tosiseikkaan, johon syyttäjä (tai asianomistaja) ei ole vedonnut.
8. Artikkelini julkaisemisen aikoina kuvittelin, että nyt tämä melko "simppeli" asia on sitten tällä selvä, eli tuskinpa asiasta enää edes ennakkopäätöksiä juuri tarvitaan. Mutta toisin kävi, sillä tämän jälkeen syytesidonnaisuusta koskevia ennakkopäätöksiä vasta alettiinkin antaa. Oikeuskäytäntö alkoi vähitellen muuttua edustamani syytesidonnaisuusnormin tiukan tulkinnan mukaiseksi. Toisaalta erilaisia ylilyöntejä ja virheellisiä ratkaisuja annettiin aina korkeinta oikeutta myöten. Tuomarit olivat opiskeluaikanaan päntänneet päähänsä "Tirkkosen oppeja" eivätkä olleet seuranneet, mitä oikeuskirjallisuudessa oli Tirkkosen kirjojen jälkeen esitetty.
9. Paha virhe tapahtui 1984, jolloin korkein oikeus antoi ennakkopäätöksen edellä kohdassa 5 mainitusta klassisesta tapauksesta. Ratkaisussa KKO 1984 II 154 korkein oikeus hyväksyi (ään. 4-1) hovioikeuden kannan, jonka mukaan varkaussyytteen perusteella syytetty voitiin tuomita syytteessä mainitun ja syytetyn hallusta tavatun anastetun esineen (pistoolin) kätkemisestä, vaikka näyttöä siitä, että syytetty olisi itse esineen anastanut, ei ollut, mutta hänellä aseen kertomallaan tavalla tuntemattomalta mieheltä ostaessaan oli ollut syytä varoa aseen saantoa laittomaksi. Ratkaisu, jonka tekemiseen osallistui mm. presidentti Curt Olsson, on selkeästi syytesidonnaisuusnormin vastainen, sillä mainittujen rikosten tekotavat ovat erilaiset eikä syytteessä vastaajalle vaadittu toissijaisesti rangaistusta kätkemisrikoksen tai -rikkomuksen perusteella. Kommentoin KKO:n ratkaisua kriittisesti eri yhteyksissä (ks. esim. LM 1985 s. 247-251 ja Materiaalinen prosessinjohto, 1988, s. 385-388).
10. Vuonna 1993 korkein oikeus muutti ko. tapauksessa kantaansa ja katsoi, että koska varkaussyyte ei sisältänyt kätkemisrikoksen tunnusmerkistöön kuuluvia tekijöitä eikä syytetyllä ollut siten aihetta lausua mahdollisesta syyllistymisestään kätkemisrikokseen, häntä ei voitu tuomita varkaussyyteen perusteella kätkemisrikoksesta (KKO 1993:98, vahvennettu eli seitsemän jäsenen jaosto). Kommentoin ratkaisua tuoreeltaan hyväksyvässä mielessä (DL 1993), vaikka oudoksuin hieman perustelujen niukkuuttaa ja sitä, ettei perusteluissa viitattu lainkaan KKO:n aiempaan eli vuonna 1984 antamaan erilaiseen ennakkopäätökseen.
11. 90-luvulla korkein oikeus antoi syytesidonnaisuudesta - sanaa syytesidonnaisuus ei tosin aina mainittu ratkaisun otsikossa - ainakin viisi muuta ennakkopäätöstä ja sama tahti on jatkunut myös 2000-luvulla, jolloin asiasta on annettu toistakymmentä ennakkopäätöstä; ks. esim. KKO 2011:103, 2014:81 ja 2015:67. Olen kommentoinut ratkaisua KKO 2014:81 blogissa numero 891/3.11.2014.
12.Syytesidonnaisuuden tulkinnassa noudatetaan nykyisin, kuten oikein onkin, tiukkaa linjaa, eli ko. normia (RL 11:3) tulkitaan tavalla, jota suosittelin ja kehoitin vuonna 1974 tuomioistumia noudattamaan. Tuomioistuinta sitoo syytteessä esitetty rikoksen objektiivisia ja subjektiivisia tunnusmerkistötekijöitä vastaava konkreettinen teonkuvaus, jonka ulkopuolelle tuomiossa ei ole lupa mennä. Syyttäjällä on rangaistusvaatimuksen perusteita koskeva väittämistaakka. Syyttäjän tehtävää helpottaa se, että hän voi jo alun perin haastehakemuksessaan vedota rangaistusvaatimuksen tueksi vaihtoehtoisiin teonkuvauksiin (vaihtoehtoinen syyte) sekä tarkistaa oikeudenkäynnin aikana syytettä ROL 5:17.2:ssa mainitulla tavalla.
13. Nyt kommentoitava ratkaisu KKO 2017:7 on faktoiltaan sen verran komplisoitu, että korkein oikeus ei ole antanut prejudikaatin otsikossa oikeus- tai ratkaisuohjetta, vaan on tyytynyt laatimaan fråga on -tyyppisen otsikon, eli mainitsemaan, että tapauksessa on kysymys syytesidonnaisuudesta. Tapaus koski varsin tyypillistä rikosasiaa, jossa kaksi syytettyä (A ja B) on päättänyt antaa kahdelle muulle miehelle (X ja Y) ns. turpiin. Hovioikeus on tuominnut syytetty A:n rangaistukseen X:ään kohdistuneesta törkeästä pahoinpitelystä. Hovioikeus on lukenut A:n syyksi ne pahoinpitelyt, jotka hän oli syytteen mukaan itse kohdistanut X:ään, ja lisäksi A:n ja B:n yhteisen pahoinpitelysuunitelman nojalla myös puisella lipastolla ja puisella tuolilla lyömällä tai heittämällä tehdyn väkivallan, vaikka tämän teon oli syytteen mukaan tehnyt yksin syytetty B. Hovioikeus on täten rikkonut selkeästi syytesidonnaisuusnormia, sillä se on lukenut A:n syyksi sellaisen teon, joka ei ole sisältynyt A:ta koskevan syytteen teonkuvaukseen. Sangen yllättävä virhe hovioikeudelta. Korkein oikeus on korjannut hovioikeuden virheen ja lukenut tältä osin A:n syyksi vain syytteessä mainitun nyrkeillä tapahtuvan pahoinpitelyn, joka ei ole täyttänyt törkeän pahoinpitelyn tunnusmerkistöä.
14. Korkein oikeus on korostanut aivan oikein perusteluissaan (kohta 17), että syytesidonnaisuuden tarkoituksena on turvata ensisijaisesti vastaajan puolustautumismahdollisuudet oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin edellyttämällä tavalla. Minusta perusteluissa olisi voitu lisäksi mainita, että hovioikeuden menettely on rikkonut myös toista oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin keskeistä periaatetta eli asianosaisen kuulemisperiaatetta, jonka seurauksena hovioikeuden syytteen teonkuvauksen ulkopuolelle ulottunut tutkinta ja syyksilukeminen on tullut A:n puolustukselle yllätyksenä, johon A ei ollut voinut ennakolta varautua.
15. Korkeimman oikeuden perusteluissa olisi voitu pohtia lähemmin myös sitä, mitä seikkaan vetoamisella syytesidonnaisuuden eli syyttäjän väittämistaakan yhteydessä tarkoitetaan. Näyttää siltä, että tuomioistuimilla, syyttäjillä ja asianajajilla on yhä edelleen hieman erilaisia käsityksiä asiasta. Vetoaminen on prosessitoimi, josta ilmenee asianosaisen, tässä tapauksessa siis syyttäjän, tarkoitus tuoda seikka esiin nimenomaan vaatimuksensa perusteena, jotta tuomioistuin panisi seikan tuomion perusteeksi eikä ottaisi seikkaa huomioon ainoastaan todisteena tai jonkinlaisena taustailmiönä. Oikeustosiseikkaan vetoamiseksi ei riitä, että syyttäjä (tai asianomistaja) vain mainitsee seikan ikään kuin ohimennen tai se ilmenee todistajan kertomuksesta tai todisteena esitetystä asiakirjasta. Tätä on oikeuskirjallisuudessa korostettu jo 30-40 vuoden ajan.
16. Syytesidonnaisuuden lisäksi korkein oikeus on pohtinut perusteellisesti myös yhteisen rangaistuksen määräämistä ja mittaamista A:n viaksi luetuista kolmesta pahoinpitelystä. Kuten perusteluissa todetaan (kohta 26), rangaistuksen mittaamisen lähtökohdaksi on syytä ottaa rangaistuskäytäntöä koskevista tilastotiedoista ilmenevä keskipituus eli ns. normaalirangaistus, joka ao. rikoksesta on käytännössä tuomittu. Korkein oikeus on aikaisemmin katsonut, että pahoinpitelystä tuomittavan vankeuden keskipituus on noin kolme ja puoli kuukautta (KKO 2014:6). Tässä tapauksessa korkein oikeus päätyi siihen, että oikeudenmukainen rangaistus A:n syyksi jutussa luetuista kolmesta eri pahoinpitelystä on 8 kuukautta vankeutta, joka on määrätty ehdolliseksi. Käräjäoikeus ja hovioikeus olivat tuominneet A:n törkeästä pahoinpitelystä ja kahdesta pahoinpitelystä 2 vuoden 2 kuukauden ja 10 päivän ehdottomaan vankeusrangaistukseen.
17. Korkein oikeus muutti siis merkittävällä tavalla hovioikeuden ratkaisua. Toivoa sopii, että käräjä- ja hovioikeudet ottaisivat korkeimman oikeuden ratkaisun opikseen sekä syytesidonnaisuuden että rangaistuksen mittaamisen osalta.
Lähettänyt Jyrki Virolainen klo 13.2.17
Tunnisteet: jura novit curia, KKO 2017:7, kuulemisperiaate, normaalirangaistus, pahoinpitely, rangaistuksen mittaaminen, syyte, syytesidonnaisuus
"Toivoa sopii, että käräjä- ja hovioikeudet ottaisivat korkeimman oikeuden ratkaisun opikseen sekä syytesidonnaisuuden että rangaistuksen mittaamisen osalta."
Toivottavasti ei mittaamisen osalta: kyseessä oli kahden henkilön kotiin tunkeutumalla tehty vakava väkivalta, josta olisi tullut tuomiota normaalirangaistuksen selvästi ylittävä rangaistus ja vakavasti harkita - kun tuomittiin kolmesta eri tilaisuudessa tehdystä pahoinpitelystä - rangaistuksen tuomitsemista ehdottomana.
Toki noinkin voidaan ajatella.
Tarkoitukseni oli sanoa, että rangaistuksen ja määräämisen osalta alempien tuomioistuinten kannattaisi kiinnittää huomiota erityisesti siihen, miten tarkasti KKO on perustellut A:lle tuomitsemaansa rangaistusta.
Rangaistuksen ehdollisuuden osalta KKO:n perustelut olisivat kyllä voineet olla seikkaperäisemmät. Nyt KKO on todennut aika lyhyesti kappaleessa 32 sen, miksi rangaistus on määrätty ehdolliseksi.
Syytesidonnaisuutta oikeuskirjallisuudessa esitetyistä kannanotoista ks. erityisesti Pekka Koponen, Syytteen muuttamisesta ja syytesidonnaisuudesta, LM 1997 s. 255-290 ja sama, Uudempaa oikeuskäytäntöä syytesidonnaisuudesta ja rikostuomion oikeusvoimasta I-II, LM 2003 s. 183-200 ja 373 -374, Antti Jokela, Oikeudenkäynti III s. 389-395, Jyrki Virolainen - Pasi Pölönen Pasi, Rikosprosesin perusteet (2003) s. 397-431, Dan Frände ym,. Prosessioikeus (4. painos, 2012) s. 549-553 sekä Elli Saramäki, Syytesidonnaisuudesta ja materiaalisesta prosessinjohdosta vastaajan puolustautumisen näkökulmasta, DL 2016 s. 741-757.
Tapaus oli mielestäni syytesidonnaisuuden osalta loppujen lopuksi varsin selvä.
Tulkinnanvaraisempana voidaan pitää ratkaisua KKO 2010:79, jossa korkein oikeus tulkitsi syytesidonnaisuutta varsin tiukasti. Syytteessä kuvattu tosiseikasto olisi täyttänyt vesiliikennerikkomuksen tunnusmerkistön, mutta KKO katsoi teonkuvauksen kuvanneen tältä osin vain merilain 20 luvun 2 §:n rangaistussäännöksessä tarkoitetun huolellisuusvelvollisuuden sisältöä. Teonkuvauksessa oli vieläpä todettu syytetyn rikkoneen vesiliikennelain mukaista huolellisuusvelvoitetta. Pidin ratkaisua aikoinaan hieman yllättävänäkin siihen nähden, että syytesidonnaisuuden ei yleensä ollut katsottu ulottuvan oikeusohjeisiin ja tosiasioiden oikeudellisiin luonnehdintoihin.
Ratkaisuselosteen mukaan syytteen teonkuvaus oli seuraava:
"Syytteen mukaan Thomas V oli 10.7.2006 ollessaan vastuussa Teemu S:n omistaman veneen ohjailusta laiminlyönyt noudattaa vesiliikennelaissa säädettyä olosuhteiden edellyttämää huolellisuutta ja varovaisuutta ohittamalla punaisen väylämerkin vasemmalta puolelta, vaikka hänen olisi tullut ohittaa lateraaliviitta oikealta puolelta. Tämän seurauksena alus oli Helsingin edustalla Pihlajasaaren pohjoispuolella Melkin ja Pihlajasaaren välissä ajanut karille, saanut vuodon ja lopuksi uponnut kansirakenteita myöden veteen. Aluksessa oli ollut runsaasti matkustajia. Thomas V oli aluksen päällikkönä laiminlyönyt noudattaa mitä hänen velvollisuutenaan hyvänä merimiehenä merionnettomuuden estämiseksi olisi tullut tehdä."
KKO perusteli ratkaisuaan syytesidonnaisuuden osalta seuraavasti:
"3. Syytteen teonkuvauksen mukaan Thomas V on "laiminlyönyt noudattaa vesiliikennelaissa säädettyä olosuhteiden edellyttämää huolellisuutta ja varovaisuutta ohittamalla punaisen väylämerkin vasemmalta puolelta vaikka hänen olisi tullut ohittaa lateraaliviitta oikealta puolelta...". Korkein oikeus toteaa, että syyttäjä on syyttänyt Thomas V:tä merilain 20 luvun 2 §:n nojalla hyvän merimiestaidon laiminlyönnistä. Säännöksen mukaan hyvän merimiestaidon laiminlyönnistä tuomitaan muun muassa perämies, joka laiminlyö, mitä hyvänä merimiehenä on hänen velvollisuutenaan merionnettomuuden estämiseksi. Korkein oikeus katsoo, että syytteen teonkuvauksessa mainittu vesiliikennelaissa säädetty olosuhteiden edellyttämä huolellisuus ja varovaisuus kuvaa tässä tapauksessa pelkästään sitä, mitä Thomas V:n velvollisuuteen hyvänä merimiehenä on kuulunut merionnettomuuden estämiseksi. Tähän nähden ja kun vaihtoehtoista syytettä ei ole esitetty, Thomas V:n menettelyä ei ole mahdollista arvioida esimerkiksi vesiliikennelain 24 §:n rangaistussäännöksen nojalla."
Ratkaisun KKO 2010:79 selosteessa korkein oikeus ei mainitse asiasanana lainkaan syytesidonnaisuutta.
Tapauksessa on ollut kyse syyttäjän esittämän teonkuvauksen tulkinnasta. Olisin itse samaa mieltä kuin KKO, eli teonkuvausta ei voida tulkita laajentavasti syytetyn vahingoksi, vaan tulkinnan tulee olla suppeaa. Tuomari olisi toki voinut (alioikeudessa) käyttää kyselyoikeuttaan eli materiaalista prosessinjohtovaltuuttaan ja selvittää, mitä syyttäjä on ko. maininnalla itse asiassa tarkoittanut.
Ks. tapauken johdosta Tolvanen, LM 2011/2 ja Saramäki DL 2016 s. 757, jotka ovat kritisoineet KKO:n ratkaisua ko. osin.
Minusta ns. aineellisen totuuden vaatimusta, johon suhtaudun yleensäkin hieman skeptisesti, ei tulisi tässä(kään) yhteydessä liikaa korostaa. Tärkeintä on oikeudenkäynnin reiluus, asianosaisten tosiasiallisen kuulemisen toteutuminen ja syytetyn puolustusmahdollisuuksien turvaaminen.
Mieluusti lukisin blogistin laajemmankin kirjoituksen "aineellisen totuuden" ja oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin periaatteen välisestä suhteesta ja mahdollisista jännitteistä. Riita-asiossa "totuus" - jos yhtä ja ainoaa sellaista edes voidaan sanoa olevan olemassa - saattaa olla hyvinkin kaukana tuomioistuimen ratkaisusta, joka on tietysti selvää määräämisperiaate ja osapuolille oikeudenkäynnissä asetetut taakat huomioiden. Aineellinen totuus on siis tietyin osin alisteinen prosessiperiaatteille, joka on mielestäni toki perusteltuakin. Muuten oikeudenkäynnin kesto luultavasti ylittäisi keskimääräisen ihmisiän keston etc.
Lauri Lehtimaja on jossain vanhassa kirjoituksessa formuloinut "aineellisen totuuden" etsimisen vaatimuksen hyvin kehottaen jättämään sen etsimisen Bolivian salaiselle poliisille.
Yhdyn Lehtimajan kantaan: ajatus aineellisen totuuden etsimisestä provosoi etsijän projisoimaan oman sisäisen maailmansa mukaan luettuna ennakkokäsityksensä ja -luulonsa käsillä olevaan tapaukseen. Kokeneella rikostuomarilla tuo käsitys on usein vastaajan syyllisyys, koska taparikollisten kyseessä ollessa tuo on (tilastollisesti) todennäköisin totuus. Kun sitten tuon ennakkokäsityksen pohjalta lähdetään arvioimaan näyttöä, "aineellinen totuus" löytyykin helposti. (Näin kävi mm. 1600-luvun noitaoikeudenkäynneissä.)
Tuosta syystä nykyisin keskitytään prosessuaaliseen totuuteen: mitä syyttäjä on todisteilla kyennyt näyttämään toteen ja minkä tuomari pystyy perustelujen avulla esittämään. Tätä periaatteetta noudattavat oikeusjärjestykset tuottavat keskimäärin parempaa oikeutta kun em. "aineellista totuutta" etsivät, mistä on 1930-luvun diktatuureista karmaisevia esimerkkejä.
Niin, on kai kuitenkin niin, että ideaalitilanteessa ns. aineellinen totuus ja tuomio vastaisivat toisinaan. Ainakin jos puhutaan syyksiluetusta syytekohdasta. Samaa mieltä siitä, ettei oikeudenkäynnin ensisijainen funktio rikosasiassakaan voi olla "totuuden" etsiminen keinolla millä hyvänsä.
Anonyymille, joka peräänkuulutti aineellisen totuuden merkitystä, suosittelen luettavaksi esim. Elina Säilyn Lapin yliopiston oikeustieteiden tiedekunnalle vuonna 2014 tekemää pro gradu -tutkielmaa Oikeuden, tiedon ja totuuden käsitteet oikeuselämässä (ks. täällä).
Onko blogistilla kommentteja KKO 2017:6 osalta?
''Mielenkiintoinen'' ennakkopäätös tuli tänään korkeimmalta oikeudelta. Kyseessä oli hivin tartuttaminen tapauksessa, jossa nainen oli tartuttanut sairauden mieheen. Äänestyspäätöksellä äänin 3-2 miestuomarit antoivat syytetylle naiselle ehdottoman tuomion, kun taas naistuomarit olisivat antaneet ehdollisen! Eikös muuten Liisa Mansikkamäen pitänyt jäädä eläkkeelle vuoden alusta, ainakin KKO:n sivujen mukaan. No hän oli ainakin yksi asiaa ratkaisseista tuomareista.
Entä mitä blogisti tuumaa valtakunnansyyttäjä Nissiseen kohdistuneista esteellisyysepäilyistä veljensä yritykseltä syyttäjälaitokselle tilatun johtamisvalmennuksen hankinnassa. Nissinenhän on julkisuudessa puhunut rakenteellisesta korruptiosta ynnä muusta. Onko niin, että meillä on pukki kaalimaan vartijana, joka ei näe malkaa omassa silmässään?
Mikä vitsi tuohon Bolivian salaiseen poliisiin liittyy?
En ole juuri missään oikeuskirjallisuudessa nähnyt, että syytesidonnaisuutta olisi käsitelty nimenomaisesti siltä kannalta, tuleeko olosuhteisiin vedota, jos ne ovat oikeustosiseikkojen asemassa, ja tuleeko väittää tietoisuutta tällaisten olosuhteiden olemassaolosta. Yleensä jos tahallisuutta ja olosuhdetahallisuutta sivutaan, käsitellään vain sitä, voiko tuomita tuottamuksellisesta kun on väitetty tahallista ja toisinpäin. Mutta enemmän kiinnostaisivat olosuhteiden ja niihin kohdistuvan tahallisuuden asema syytesidonnaisuuden kannalta sekä tahallisuuden eri muotojen asema (esim. jos on väitetty todennäköisyystahallisuutta, sopiiko tuomioistuimen todeta, että vastaajalla oli tarkoitustahallisuus). T. A.S.
korkein oikeus (KKO) (9)
oikeusneuvokset (10)
oikeusneuvosten rekrytointi (2)
perustuslain etusija (1)
rangaistuksen mittaaminen (5)
rekrytointi (tuomareiden) (5)
tuomarinimitykset (8)
valtakunnansyyttäjä (6)

matches: KKO KKO tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin KKO KKO tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin KKO KKO KKO KKO tuomioistuin KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO


text:
Miehille, bondage SM - Seksikauppa - seksilelut.net Naisille, bondage SM - Seksikauppa - seksilelut.net Käytämme sivustolla evästeitä, jotta voimme tarjota parhaan mahdollisen käyttökokemuksen. Käyttämällä sivustoa, hyväksyt evästeiden käytön. Seksilelut ja vaatteet verkosta. Bondage ja SM tuotteet miehille ovat erittäin kestäviä ja valmistettu 100 käsityönä aidosta nahkasta tai laadukkaasta PVC materiaalista. Miehille, bondage SM - Seksikauppa Miehille - Naisille, bondage Seksilelut miehille, suurin online seksikauppa seksitori Miehille on erikseen komeita valjaita ja suukapuloita sekä ruostumattomasta teräksestä valmistettuja kahleita. Amateur Bondage porn videos for free, here. Discover the growing collection of high quality Most Relevant XXX movies and clips. No other sex tube is more popular and features more. Amateur Bondage scenes than, pornhub! For your safety and privacy, this link has been disabled. Hieromalla tai stimuloimalla miehen eturauhasta saadaan lisättyä moninkertaisesti miehen seksuaalista nautintoa. Super affordable at only.99/month. THE best porn, experience. For the safety and privacy of your Pornhub account, remember to never enter your password on any site other than m. Ota yhteyttä, tutustu, minun, tilaa uutiskirje, maksutavat. Offering exclusive content not available. Smartpost, mukava vaihtoehto teille, kun haluatte saada pakettinne huomiota herättämätta ja jonottamatta /smartpost 2015 All Rights Reserved. Sign in to remove this from recommended, you are now leaving m, nO more ADS.
Amateur bondage seksilelut miehille - Amateur Bondage
Raskaaksi ilman laukeamista kajaani Hieronta itäkeskus suomi24 treffit kokemuksia
Ilmaisia seksivideo amatööri seksi videot Claim your 7 day free access. Live Cam Models - Online call girls helsinki tampere thai hieronta Now Searches Related to "amateur bondage" Remove Ads The page you're trying to access: is not part of Pornhub. Continue to external site The page you are trying to access: is not an official Pornhub site and may be dangerous. Miehille on erikseen komeita valjaita ja suukapuloita sekä ruostumattomasta teräksestä valmistettuja kahleita. Ota yhteyttä, tutustu, minun t, tilaa uutiskirje, maksutavat.
Sonera easy puheaika naiset alasti suihkussa 577
Alistuva mies hannele lauri alastonkuvat 749
SteBrother Step Sister Make a Sex Tape - Michelle Taylor - Family Therapy. Start Free Week of Pornhub Premium. Luckily you can have free 7 day access! Watch this 1080p video only on pornhub premium. Stimuloimalla samanaikaisesti miehen G-pistettä, voidaan pästä uskomattomaan seksuaaliseen kokemukseen, erityisesesti, jos samaan aikaan stimuloidaan penistä itsetyydytyksessä tai suuseksin aikana. Seksitorin Bondage ja SM tuotteet miehille ovat erittäin kestäviä ja valmistettu 100 käsityönä aidosta nahkasta tai laadukkaasta PVC materiaalista. Smartpost, mukava vaihtoehto teille, kun haluatte saada pakettinne huomiota herättämätta ja jonottamatta /smartpost 2016 HOT lips erootika kaubamaja. Go Back, you are now leaving m, free 7 day premium access. Miehen eturauhasta kutsutaan useimmiten miehen G-pisteeksi. Porn YOU CAN handle welcome. 100 Stainless Steel, kahleet pitävät orjan aisoissa juuri niinkauan kuin tarve vaatii. Watch this seksi teija ilmaiset seksifilmit hd video now, by upgrading today, you get one week free access. No Ads Exclusive Content HD Videos Cancel Anytime. Confirmation, create a new Playlist, sign in to add this to a playlist. By signing up today, you get one week free access No Ads Exclusive Content HD Videos Cancel Anytime Claim your 7 day free access Offering exclusive content not available on m Back to School Fashions and Pornhub Backpacks Available Now at the Official Pornhub Store! Start now, watch this exclusive video only on pornhub premium. Just ALL THE premium. Exclusive, content, high Quality, hD, cancel, anytime. Watch this hd video now, you will never see ads again! Finally, THE porn experience, yOU deserve. Browse through our impressive selection of porn videos in HD quality on any device you own. Com - the best free porn videos on internet, 100 free. Seksilelut antavat ihanaa stimulaatiota eturauhaseen miehille, jotka pitävät anaaliseksistä Käyttämäsi selain on vanha, joten kaikki sivuston toiminnot eivät ehkä ole käytössäsi. Myös ulkoasu voi poiketa tarkoitetusta. Miesten seksilelut - tuotevalikoimastamme löydät tuotteita joilla edistä terveyttä ja nautintoa Tutustu valikoimaan nettikaupassa ja tilaa huomaamattomasti! Amateur bondage blowjob : bound slave, amateur bondage, bondage, wife bondage, bondage blowjob, big tit fuck machine, femdom strapon dominatrix. Just ALL THE premium. By signing up today, you get one week free access No Ads Exclusive Content HD Videos Cancel Anytime Claim your 7 day free access Offering exclusive content not available on m Back to School Fashions and Pornhub Backpacks Available Now at the Official Pornhub Store! Finally, THE porn experience, yOU deserve. Watch this hd video now, you will never see ads again! Exclusive, content, high Quality, hD, cancel, anytime.
0 vastaus “Amateur bondage seksilelut miehille”

matches: hd HD HD hd HD HD hd


text:
Asia C‑524/09
(Tribunal administratif de Paris’n (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
Ympäristöpolitiikka – Direktiivi 2003/87/EY – Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kauppa – Asetus (EY) N:o 2216/2004 – Yhteisön laajuinen rekisterijärjestelmä – Direktiivi 2003/4/EY – Ympäristötiedon saatavuus – Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kauppaa koskevan tiedon saatavuus – Tämän tiedon epääminen – Keskusvalvojan ja kansallisen rekisterin valvojan toimivalta – Rekisteriin sisältyvien tietojen luottamuksellisuus ja mahdollisuus tehdä poikkeus
1. Tämä ennakkoratkaisupyyntö koskee päästöoikeuksien myyntiä koskevan tiedon saantia. Riidanalaiset tiedot tallennetaan rekistereihin, jotka ovat osa kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä Kioton pöytäkirjan hankemekanismien osalta annetussa direktiivissä 2003/87/EY(2) tarkoitettua kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmää.
2. Ensinnäkin on selvitettävä, onko kyse ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2003/4/EY(3) (jäljempänä ympäristötietodirektiivi) tarkoitetusta ympäristötiedosta.
3. Lisäksi on tarkasteltava ympäristötietodirektiivin ja standardoidusta ja suojatusta rekisterijärjestelmästä 21.12.2004 annetun asetuksen (EY) N:o 2216/2004(4) välistä suhdetta. On selvitettävä, syrjäyttävätkö asetuksen kyseisten tietojen julkistamista koskevat rajoittavat säännökset direktiivin erityissäännöksinä (lex specialis) ja myöhempinä säännöksinä (lex posterior) vai vaikuttavatko ne ainakin direktiivin soveltamiseen.
A Ympäristötiedon saanti
4. Unioni on kansainvälisellä tasolla sitoutunut varmistamaan ympäristötiedon saannin yleissopimuksella tiedon saatavuudesta, yleisön osallistumisesta päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuudesta ympäristöasioissa(5) (jäljempänä Århusin yleissopimus), jonka yhteisö allekirjoitti 25.6.1998 Tanskan Århusissa.(6)
5. Tietojen saantioikeuden mahdollisista rajoituksista määrätään erityisesti yleissopimuksen 4 artiklan 4 kappaleessa:
”Ympäristötietoa koskeva pyyntö voidaan evätä, jos tiedon ilmaiseminen vaikuttaisi haitallisesti:
d) kaupallisten tai teollisten tietojen luottamuksellisuuteen, jos kansallisessa lainsäädännössä säädetään tällaisen luottamuksellisuuden suojasta oikeutetun taloudellisen edun suojelemiseksi. Tässä yhteydessä ilmaistaan sellaisia päästöjä koskevia tietoja, jotka ovat ympäristön suojelun kannalta oleellisia;
f) henkilötietojen ja/tai luonnollista henkilöä koskevien tiedostojen luottamuksellisuuteen, jos kyseinen henkilö ei ole antanut suostumustaan tiedon ilmaisemiseen ja jos kansallisessa lainsäädännössä säädetään tällaisesta luottamuksellisuudesta;
Edellä mainittuja epäämisperusteita tulkitaan suppeasti, ottaen huomioon tietojen ilmaisemiseen liittyvä yleinen etu sekä se, liittyykö pyydetty tieto ympäristöpäästöihin.”
6. Ympäristötietodirektiivillä pannaan Århusin yleissopimus täytäntöön. Direktiivin 2 artiklassa määritellään muun muassa ympäristötiedon käsite:
1. ’ympäristötiedolla’ kirjallisessa, visuaalisessa, kuultavassa, sähköisessä tai muussa aineellisessa muodossa olevaa tietoa:
7. Oikeudesta saada ympäristötietoa säädetään 3 artiklan 1 kohdassa:
”Jäsenvaltioiden on varmistettava, että viranomaiset velvoitetaan tämän direktiivin säännösten mukaisesti saattamaan pyydettäessä saataville niiden omassa tai viranomaisia varten toisen hallussa olevaa ympäristötietoa ilman, että pyynnön esittäjän on perusteltava pyyntönsä.”
8. Poikkeuksista säädetään erityisesti 4 artiklan 2 kohdassa:
”Jäsenvaltiot voivat säätää, että pyyntö saada ympäristötietoa voidaan evätä, jos tiedon ilmaiseminen vaikuttaisi haitallisesti:
B Päästökauppaa koskevat sopimukset ja säädökset
9. Euroopan unioni on Rio de Janeirossa kesäkuussa 1992 tehdyn ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen(7) ja sen Kioton pöytäkirjan(8) osapuoli. Pöytäkirjan tavoitteena on vähentää kasvihuonekaasujen kokonaispäästöjä vuosina 2008–2012 vähintään viisi prosenttia pienemmäksi kuin näiden päästöjen määrä oli vuonna 1990. Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden Kioton pöytäkirjan mukaisesti hyväksymä kokonaisvelvoite koskee kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä mainitulla velvoitekaudella kahdeksan prosenttia pienemmäksi kuin päästöjen määrä oli vuonna 1990.
10. Yksi näiden velvoitteiden täytäntöönpanostrategian osatekijä on direktiivi 2003/87. Sen myötä käyttöön otettu järjestelmä perustuu siihen, että talouden tiettyjen osa-alueiden toimijoille myönnetään rajallisia kasvihuonekaasujen päästöoikeuksia. Ne voivat käyttää näitä oikeuksia tai siirtää niitä muille talouden toimijoille, jos nämä haluavat päästää ilmaan kasvihuonekaasuja suurempia määriä kuin mihin niillä on oikeus.
11. Direktiivin 2003/87 19 artiklaan sisältyvät päästöoikeuksia koskevan rekisterin perusteet:
”1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava rekisterin perustamisesta ja ylläpitämisestä sen varmistamiseksi, että päästöoikeuksien myöntämisestä, hallussapidosta, siirtämisestä ja mitätöimisestä pidetään tarkkaa kirjanpitoa. Jäsenvaltiot voivat ylläpitää rekistereitään yhteisessä järjestelmässä yhden tai useamman muun jäsenvaltion kanssa.
3. Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi komissio antaa 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti asetuksen standardoidusta ja suojatusta rekisterijärjestelmästä. Rekisterit koostuvat standardoiduista sähköisistä tietokannoista, joiden yhteisten tietojen avulla voidaan seurata päästöoikeuksien myöntämistä, hallussapitoa, siirtämistä ja mitätöimistä, taata yleisölle oikeus tutustua tietoihin ja luottamuksellisuus tarvittaessa sekä varmistaa, että siirrot eivät ole Kioton pöytäkirjasta johtuvien velvoitteiden vastaisia. Asetuksessa on annettava säännöksiä myös päästövähennysyksiköiden ja sertifioitujen päästövähennysten käytöstä ja yksilöinnistä yhteisön järjestelmässä sekä tällaisen käytön laajuuden seurannasta.”
12. Lisäksi 20 artiklassa säädetään yhteisön laajuisesta tapahtumien tarkistuksista:
”1. Komissio nimeää keskusvalvojan, joka pitää riippumatonta tapahtumakirjaa päästöoikeuksien myöntämisestä, siirtämisestä ja mitätöimisestä.
3. Jos automaattisissa tarkistuksissa havaitaan sääntöjenvastaisuutta, keskusvalvojan on ilmoitettava tästä asianomaiselle jäsenvaltiolle tai asianomaisille jäsenvaltioille, joka ei tai jotka eivät saa kirjata kyseistä tapahtumaa tai asianomaisiin päästöoikeuksiin liittyviä muita tapahtumia ennen kuin sääntöjenvastaisuudet on selvitetty.”
13. Tietojen saatavuutta käsitellään johdanto-osan 13 perustelukappaleessa ja 17 artiklassa:
”13 Avoimuuden varmistamiseksi yleisöllä olisi oltava mahdollisuus tutustua tietoihin, jotka koskevat päästöoikeuksien jakamista ja päästöjen tarkkailun tuloksia, ellei ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta 28 päivänä tammikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY edellyttämistä rajoituksista muuta johdu.”
Toimivaltaisen viranomaisen hallussa olevat päästöoikeuksien jakoon liittyvät päätökset, tiedot hanketoiminnoista, joihin jäsenvaltio osallistuu tai valtuuttaa yksityisiä tai julkisia tahoja osallistumaan, ja kasvihuonekaasujen päästölupien perusteella vaaditut päästöraportit on saatettava yleisön saataville direktiivin 2003/4/EY mukaisesti.”
14. Komissio antoi asetuksen N:o 2216/2004 direktiivin 2003/87 ja päätöksen 280/2004/EY(9) perusteella. Asetuksen 3 artiklan mukaan jokaisen jäsenvaltion ja komission on perustettava direktiivin 2003/87 19 artiklassa tarkoitettu rekisteri. Ranskan rekisterin toiminnasta vastaa Caisse des dépôts et consignations.
15. Asetuksen 8 artiklan 3 kohdassa säännellään vastuuta rekistereistä:
”Lopullinen vastuu rekistereistä ja valtuudet niiden pitämiseen ovat jäsenvaltioilla ja komissiolla.”
16. Asetuksen 9 artiklassa säännellään tiettyjen tietojen julkistamista:
”1. Jokaisen rekisterin valvojan on annettava liitteessä XVI luetellut tiedot rekisterin verkkosivuston kautta avoimesti ja jäsennellysti liitteessä XVI lueteltujen vastaanottajien saataville kyseisessä liitteessä vahvistetuin määräajoin. Rekisterien valvojat eivät saa luovuttaa muita rekisterissä olevia tietoja.
3 Liitteessä XVI lueteltujen raporttien vastaanottajien on voitava tutustua raportteihin kullakin verkkosivulla hakutoimintoja käyttäen.
5. Yhteisön riippumattomassa tapahtumalokissa tai rekistereissä ei saa vaatia tilinomistajilta hintatietoja päästöoikeuksista tai Kioton päästöyksiköistä.”
17. Asetuksen 10 artiklassa säännellään rekisteriin vietyjen tietojen luottamuksellisuutta:
”1. Kaikkia rekistereissä ja yhteisön riippumattomassa tapahtumalokissa olevia tietoja, kaikkien tilien tilitiedot ja kaikki tapahtumat mukaan luettuina, on pidettävä luottamuksellisina kaikissa muissa yhteyksissä kuin tämän asetuksen, direktiivin 2003/87/EY tai kansallisen lainsäädännön täytäntöönpanon yhteydessä.
3. Kukin toimivaltainen viranomainen ja rekisterin valvoja suorittaa päästöoikeuksia, todennettuja päästöjä, tilejä tai Kioton päästöyksikköjä koskevia prosesseja ainoastaan, jos se on tarpeen toimivaltaiselle viranomaiselle tai rekisterin valvojalle kuuluvien tehtävien suorittamiseksi.”
18. Liitteessä XVI olevissa 11 ja 12 kohdassa säädetään päästöoikeuksiin liittyviä tapahtumia koskevista tiedoista:
”11. Keskusvalvojan on ylläpidettävä 12 kohdassa määrättyjä tietoja rekisterijärjestelmästä määrätyn aikataulun mukaisesti yhteisön riippumattoman tapahtumalokin verkkosivuston julkisessa osiossa.
12. Jokaisesta rekisterijärjestelmän kannalta merkityksellisestä toteutuneesta rekisteritapahtumasta vuonna X on oltava nähtävillä seuraavat tiedot vuoden (X+5) tammikuun 15 päivästä lähtien:
a) lähdetilin tilitunnus: tilille annettu koodi, joka sisältää liitteessä VI kuvatut tietoelementit,
b) kohdetilin tilitunnus: tilille annettu koodi, joka sisältää liitteessä VI kuvatut tietoelementit,
c) lähdetilin omistajan nimi: tilin omistaja (henkilö, toiminnanharjoittaja, komissio, jäsenvaltio),
d) kohdetilin omistajan nimi: tilin omistaja (henkilö, toiminnanharjoittaja, komissio, jäsenvaltio),
e) tapahtumaan liittyvät päästöoikeudet tai Kioton päästöyksiköt yksilöityinä päästöyksikkötunnuksella, joka sisältää liitteessä VI kuvatut tietoelementit,
f) tapahtumatunnus: rekisteritapahtumalle annettu koodi, joka sisältää liitteessä VI kuvatut tietoelementit,
g) päivämäärä ja kellonaika, jona rekisteritapahtuma saatettiin päätökseen, GMT-yleisajassa (Greenwich Mean Time) ilmaistuna,
h) prosessityyppi: liitteessä VII kuvatut tietoelementit sisältävän prosessin luokittelu.”
III Tosiseikat, pääasian oikeudenkäynti ja ennakkoratkaisupyyntö
19. Lyonin kaupunki pyysi 7.2.2006 päivätyllä kirjeellä kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kansallista rekisterin valvojaa eli Caisse des dépôts et consignationsia antamaan sille tiedot päästöoikeuksien määristä, jotka kaupungin 209 kaukolämpökeskuksen, joille oli jaettu päästöoikeuksia, toiminnanharjoittajat olivat myyneet vuoden 2005 aikana, sekä rekisteritapahtumien päivämäärät ja päästöoikeuksien vastaanottajat.
20. Caisse des dépôts et consignations kieltäytyi antamasta näitä tietoja 6.3.2006 tekemällään päätöksellä, koska se katsoi tietojen antamisen olevan ristiriidassa asetuksen N:o 2216/2004 liitteessä XVI olevien 11 ja 12 kohdan ja asetuksen 10 artiklan kanssa.
21. Lyonin kaupunki saattoi asian hallinnollisiin asiakirjoihin tutustumista koskevien asioiden komitean (Commission d’accès aux documents administratifs) käsiteltäväksi 29.3.2006 päivätyllä kirjeellä. Komitea puolsi tietojen antamista 9.10.2006 päivätyssä lausunnossaan. Se katsoi, että liikesalaisuuksien suojaa koskevia Ranskan säännöksiä ei voida soveltaa tähän asiaan.
22. Caisse des dépôts et consignations vahvisti 10.11.2006 päivätyllä päätöksellä, ettei se anna tietoja.
23. Tämän vuoksi Lyonin kaupunki nosti kanteen, jossa se vaatii, että tietojen epäämistä koskeva päätös on kumottava ja Caisse des dépôts et consignations on määrättävä toimittamaan vaaditut asiakirjat.
24. Tässä oikeudenkäynnissä Tribunal administratif de Paris esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1) Kuuluuko asetuksen (EY) N:o 2216/2004 liitteessä XVI olevassa 12 kohdassa mainittujen tietojen antaminen tai siitä kieltäytyminen vain keskusvalvojan toimivaltaan vai kuuluuko se myös kansallisen rekisterin valvojan toimivaltaan?
2) Jos kansallisen rekisterin valvoja on toimivaltainen, onko näiden tietojen katsottava olevan direktiivin 2003/4 4 artiklassa tarkoitettuja ’ympäristöön joutuneita päästöjä koskevia tietoja’, joiden osalta ei voida vedota ’kaupallisten tai teollisten tietojen luottamuksellisuuteen’, vai sovelletaanko näiden tietojen antamiseen erityisiä luottamuksellisuutta koskevia sääntöjä?
3) Jos erityisiä luottamuksellisuutta koskevia sääntöjä sovelletaan, voidaanko nämä tiedot antaa vasta viiden vuoden määräajan päätyttyä vai koskeeko tämä määräaika vain päästöoikeuksien jakamiseen direktiivin 2003/87 mukaisesti sovellettavaa viisivuotiskautta?
4) Jos tätä viiden vuoden määräaikaa sovelletaan, mahdollistetaanko asetuksen N:o 2216/2004 10 artiklassa tätä määräaikaa koskeva poikkeus ja voidaanko poikkeus sen perusteella evätä alueelliselta julkisyhteisöltä, joka haluaa saada nämä tiedot kaukolämmön julkisen palvelun hoitamista koskevasta sopimuksesta käytäviä neuvotteluja varten?”
25. Kirjalliseen menettelyyn osallistuivat Lyonin kaupunki pääasian kantajana, Caisse des dépôts et consignations pääasian vastaajana, Ranskan tasavalta, Itävallan tasavalta ja Euroopan komissio. Itävaltaa lukuun ottamatta ne esittivät huomautuksia myös 7.10.2010 pidetyssä istunnossa.
26. Jos päästöoikeuksien myyntiä koskevien tietojen saantia olisi arvioitava yksinomaan päästöoikeuksia koskevien säädösten perusteella, päätelmä olisi suhteellisen selkeä: ne julkistetaan viiden vuoden määräajan päätyttyä. Tätä aiemmin ne ovat lähtökohtaisesti luottamuksellisia. Jos sitä vastoin sovellettaisiin ympäristötiedon saantia koskevia sääntöjä, olisi tutkittava, sovelletaanko asiaan poikkeuksia tietojen saantioikeudesta. Tämän vuoksi tarkastelen ensin, onko kyse ympäristötiedosta (ks. A kohta), minkä jälkeen selvitän Ranskan rekisterin valvojan toimivaltaa tehdä päätös riidanalaisten tietojen saantia koskevasta pyynnöstä (ks. B kohta) sekä ympäristötietodirektiivin ja asetuksen N:o 2216/2004 välistä suhdetta (ks. C kohta), ja sitten vastaan varmuuden vuoksi asetusta N:o 2216/2004 koskeviin kysymyksiin (ks. D ja E kohta).
A Ympäristötiedon käsite
27. Kansallinen tuomioistuin katsoo epäsuorasti, että kyse on ympäristötietodirektiivissä tarkoitetun ympäristötiedon saannista, mutta tämä on kuitenkin ensiksi tutkittava sen varmistamiseksi, että ympäristötietodirektiivin käsitteleminen ylipäänsä on tarpeen.
28. Unionin tuomioistuin on todennut jo vanhasta ympäristötietodirektiivistä eli direktiivistä 90/313/ETY,(10) että lainsäätäjä on halunnut tehdä ”ympäristötiedon” käsitteestä sisällöltään mahdollisimman laajan.(11) Unionin tuomioistuin pitää uuden ympäristötietodirektiivin 2 artiklan 1 alakohdassa esitettyä määritelmää jopa tätäkin laajempana ja yksityiskohtaisempana.(12) Lisäksi Amsterdamin sopimuksessa on sittemmin EU 1 artiklan 2 kohdan avulla ilmaistu tahto luoda yhä läheisempi Euroopan kansojen välinen liitto, jossa päätökset tehdään mahdollisimman avoimesti ja mahdollisimman lähellä kansalaisia. Tämän vuoksi SEUT 15 artiklassa (aiemmin EY 255 artikla) velvoitetaan toimielimet noudattamaan avoimuuden periaatetta, ja mainittu artikla on yhdessä perusoikeuskirjan 42 artiklan kanssa perustana oikeudelle tutustua toimielinten asiakirjoihin.
29. Vanhan ja uuden ympäristötietodirektiivin tavoitteena ei kuitenkaan ole avata yleistä ja rajoittamatonta oikeutta saada kaikenlaisia julkisella vallalla olevia tietoja, joilla on vain vähäpätöinen yhteys johonkin ympäristön osatekijään. Pikemminkin edellytetään, että tietojen on kuuluttava yhteen tai useampaan direktiivissä mainituista ryhmistä, jotta niistä on oikeus saada tietoja.(13)
30. Lyonin kaupunki haluaa tietoja Ranskan 209 kaukolämpökeskuksen toiminnanharjoittajien suorittamasta päästöoikeuksien myynnistä. Nämä tiedot näyttävät olevan tapahtumatietoja, jotka on asetuksen (EY) N:o 2216/2004 liitteessä XVI olevan 12 kohdan mukaan julkistettava viiden vuoden kuluttua tapahtuman toteutumisesta.
31. Lyonin kaupunki katsoo, että nämä ovat ympäristötietodirektiivin 2 artiklan 1 alakohdan c alakohdassa tarkoitettua tietoa ympäristön suojelemista koskevista toimenpiteistä ja toimista. Lyonin kaupungin mukaan tapahtumatiedot osoittaisivat, onko päästökauppa ilmastonsuojeluun sopiva keino.
32. Ranska ja Caisse des dépôts et consignations katsovat kuitenkin vastoin tätä näkemystä osuvasti, että tapahtumatiedot voivat osoittaa vain sen, toimivatko päästöoikeuksien markkinat. Nämä markkinat ovat osa ilmastonsuojelua kokonaisuutena edistävää järjestelmää, mutta niiden vaikutusta tähän tavoitteeseen ei voida päätellä tapahtumatiedoista. Tämän vuoksi ympäristötietodirektiivin 2 artiklan 1 alakohdan c alakohtaa ei voida soveltaa.
33. Päästöoikeuksien kauppaa koskeva tieto voi kuitenkin olla ympäristötietodirektiivin 2 artiklan 1 alakohdan b alakohdassa tarkoitettua tietoa eli tietoa tekijöistä, jotka saattavat vaikuttaa ilmakehään eli yhteen tämän säännöksen a alakohdassa mainituista ympäristön osa-alueista.
34. Tässä säännöksessä ainoastaan luetellaan esimerkinomaisesti konkreettisia tekijöitä, jotka saattavat olla välittömässä vuorovaikutuksessa ympäristön osa-alueiden kanssa. Kuitenkin tieto oikeudesta saada tällainen tekijä eli kasvihuonekaasujen päästö aikaan on välillisesti myös tietoa kyseisestä tekijästä.
35. Näin ollen jo unionin lainsäätäjä katsoi, että ainakin tietyt tiedot päästöoikeuksista ovat ympäristötietoa, koska direktiivin 2003/87 johdanto-osan 13 perustelukappaleessa ja 17 artiklassa säädetään tietojen saannista ympäristötietodirektiivin mukaisesti. Varsinkin tieto päästöoikeuksien jakamisesta on direktiivin mukaan ympäristötietoa.
36. Ranska ja Caisse des dépôts et consignations kuitenkin katsovat, että tapahtumatiedot eivät ole ympäristötietoa. Niiden mukaan päästöoikeuksien hallussapito ei kerro vielä mitään siitä, päästääkö oikeuksien haltija tosiasiallisesti ilmaan kasvihuonekaasuja.
37. Se, käytetäänkö päästöoikeuksia tosiasiallisesti, ei kuitenkaan ole ratkaisevaa, koska ympäristötietodirektiivin 2 artiklan 1 alakohdan b alakohdan mukaan jo todennäköisiä vaikutuksia pidetään riittävinä. Yleensä tapahtuma eli päästöoikeuksien siirtäminen myötävaikuttaa siihen, että myyjä tuottaa vähemmän päästöjä kuin jaetut päästöoikeudet sallisivat, ja ostaja puolestaan voi lisätä päästöjään.
38. Ranska esittää kuitenkin osuvasti, että tapahtumilla ei mahdollisesti ole välitöntä yhteyttä kasvihuonekaasupäästöihin. Kyse voi olla puhtaasti spekulatiivisista toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on myydä oikeudet edelleen voitolla.
39. Tämä näkökohta saattaa pitää paikkansa joidenkin pyydettyjen tapahtumatietojen, nimittäin päästöoikeuksien vastaanottajia koskevien tietojen, tapauksessa. Niiden kaukolämpökeskusten osalta, jotka pääasiassa luopuvat päästöoikeuksista, lähtökohtana on pidettävä tapahtuman tosiasiallisia vaikutuksia, sillä näiden keskusten on yleensä vähennettävä päästöjään vastaavasti.
40. Toisaalta myöskään tietoja päästöoikeuksien vastaanottajista ei pidä sulkea pois. Viimeinen hankkija nimittäin yleensä tuottaa enemmän päästöjä kuin jaetut päästöoikeudet sallisivat, ja spekulatiivinen välissä tapahtuva hankinta vaikuttaa tähän lopputulokseen. Jo tämän vuoksi päästöoikeuksien siirtämisen avoimuus on ympäristön kannalta kiinnostava seikka. Lisäksi ennen oikeuden lopullista käyttöä ei käytännössä liene aina helppoa todeta, oliko tapahtuma pelkkä välissä tapahtuva hankinta vai palveliko se omaa kulutusta. Tämän vuoksi tapahtumatietoja on periaatteessa pidettävä ympäristötietona.
41. Näihin tietoihin liittyvä Lyonin kaupungin konkreettinen intressi ei – vastoin Itävallan näkemystä – voi kyseenalaistaa niiden luokittelua ympäristötiedoksi. Pikemminkin ympäristötietodirektiivin 3 artiklan 1 kohdasta, jonka mukaan pyyntöä ei tarvitse perustella, seuraa, että tietoihin liittyvän pyynnön esittäjän henkilökohtaisen intressin luonne on merkityksetön. (14)
42. Tieto päästöoikeuksia koskevista tapahtumista on siis ympäristötietodirektiivin 2 artiklan 1 alakohdan b alakohdassa tarkoitettua ympäristötietoa.
B Ensimmäinen kysymys – toimivalta tehdä päätös tietojen antamisesta
43. Kansallisen tuomioistuimen ensimmäinen kysymys koskee sitä, onko Caisse des dépôts et consignations edes toimivaltainen tekemään päätöksen tapahtumatietojen antamisesta.
44. Asetuksella N:o 2216/2004 säännellään lähinnä näiden tietojen antamisen muotoa: keskusvalvojan on liitteessä XVI olevan 11 ja 12 kohdan mukaan julkistettava tiedot toteutuneista tapahtumista kunkin tapahtuman jälkeisen viidennen vuoden tammikuun 15. päivästä lähtien. Lisäksi näitä tietoja on 10 artiklan 1 kohdan mukaan pidettävä luottamuksellisina. Asetuksen 10 artiklan 2 kohdassa kielletään näiden tietojen käyttö ilman asianomaisen tilinomistajan suostumusta, jos niitä ei käytetä tämän asetuksen säännösten mukaisesti rekisterien pitämiseen. Lisäksi 10 artiklan 3 kohdassa säädetään, että kukin toimivaltainen viranomainen ja rekisterin valvoja suorittaa päästöoikeuksia, todennettuja päästöjä, tilejä tai Kioton päästöyksikköjä koskevia prosesseja ainoastaan, jos se on tarpeen toimivaltaiselle viranomaiselle tai rekisterin valvojalle kuuluvien tehtävien suorittamiseksi.
45. Caisse des dépôts et consignations, Itävalta ja komissio päättelevät tämän perusteella, että ainoastaan keskusvalvoja voi tehdä päätöksen kyseisten tietojen antamisesta. Niiden mukaan Caisse des dépôts et consignations ei kansallisena rekisterin valvojana ole toimivaltainen.
46. Lyonin kaupunki ja Ranska kuitenkin erottavat perustellusti toisistaan kyseisten tietojen julkistamisen, joka asetuksen N:o 2216/2004 mukaisesti on keskusvalvojan tehtävä, ja päätöksen ympäristötiedon saantia koskevasta pyynnöstä. Päätös pyynnöstä on sen viranomaisen tehtävä, jolle pyyntö on osoitettu.
47. Tämä johtuu ympäristötietodirektiivin 3 artiklan 1 kohdasta. Sen mukaan viranomaisten on saatettava pyydettäessä saataville niiden omassa tai viranomaisia varten toisen hallussa olevaa ympäristötietoa. On kiistatonta, että kyseiset tiedot ovat kansallisessa rekisterissä.
48. Asetukseen N:o 2216/2004 ei sisälly lainkaan tätä säännöstä koskevaa sääntelyä. Siinä kyllä säännellään kyseisten tietojen luottamuksellisuudesta ja julkistamisesta mutta ei toimivallasta, joka koskee päätöksiä ympäristötiedon saantia koskevista pyynnöistä. Toisin kuin Itävalta ja komissio esittävät, asetusta ei tämän kysymyksen osalta näin ollen voida pitää erityissäädöksenä ympäristötietodirektiiviin nähden.(15)
49. Ei voida myöskään katsoa, että kansalliset rekisterin valvojat yhdessä keskusvalvojan kanssa muodostaisivat yhden viranomaisen, jonka nimissä keskusvalvoja voi toimia yksin. Ranskan hallitus huomauttaakin perustellusti, että asetuksen N:o 2216/2004 8 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltiot ja komissio vastaavat kukin omasta rekisteristään. Lisäksi liitteessä XVI olevaan V–X kohtaan sisältyy useita kansallista rekisterin valvojaa koskevia tiedonantovaatimuksia.
50. Komission näkemys vahvistaa tämän päätelmän epäsuorasti. Vaikka se katsookin, että keskusvalvojalla on yksinomainen toimivalta, sen julkistettua tiedot asetuksen N:o 2216/2004 liitteessä XVI olevan 12 kohdan mukaisesti myös kansalliset rekisterin valvojat voivat ilmaista niitä. Komissio ei selitä, millä tavoin julkistaminen muuttaa toimivaltaa.
51. Ensimmäiseen kysymykseen on siis vastattava, että kansallisen rekisterin valvoja on toimivaltainen tekemään päätöksen ympäristötietodirektiivin mukaisesta pyynnöstä saada asetuksen N:o 2216/2004 liitteessä XVI olevassa 12 kohdassa tarkoitettuja tietoja, jos nämä tiedot ovat sen omassa tai sitä varten toisen hallussa.
C Toinen kysymys – ympäristöön joutuneita päästöjä koskeva tieto
52. Toinen kysymys pureutuu asian ytimeen. Kansallinen tuomioistuin haluaa tietää, onko pyydettyjen tietojen katsottava olevan ympäristötietodirektiivin 4 artiklassa tarkoitettuja ”ympäristöön joutuneita päästöjä koskevia tietoja”, joiden osalta ei voida vedota ”kaupallisten tai teollisten tietojen luottamuksellisuuteen”, vai sovelletaanko näiden tietojen antamiseen erityisiä luottamuksellisuutta koskevia sääntöjä.
53. Tutkin aluksi, voidaanko ympäristötietodirektiiviä ylipäänsä soveltaa (ks. jäljempänä 1 kohta), onko kyse ympäristötietodirektiivin 4 artiklassa tarkoitetusta ”ympäristöön joutuneita päästöjä koskevasta tiedosta” (ks. jäljempänä 2 kohta) ja missä määrin rekistereiden luottamuksellisuutta koskevat asetuksen N:o 2216/2004 säännökset vaikuttavat ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen d alakohdan mukaisiin tiedonsaantioikeutta koskeviin poikkeuksiin (ks. jäljempänä 3 kohta).
1. Ympäristötietodirektiivin sovellettavuus
54. Caisse des dépôts et consignations, Ranska, Itävalta ja komissio ovat yhtä mieltä siitä, että asetus N:o 2216/2004 on ympäristötietodirektiiviä ajallisesti seuraava tyhjentävä erityissäädös asetuksen mukaisesti luotavissa rekistereissä olevien tietojen luottamuksellisuudesta. Tämän vuoksi se on niiden mukaan ensisijainen ympäristötietodirektiivin yleisiin säännöksiin nähden.
55. Kun tarkastellaan kummankin säädöksen sanamuotoa erikseen, voidaan harkita asetuksen N:o 2216/2004 erityisluonteen hyväksymistä. Siihen sisältyy erityisiä säännöksiä rekistereihin tallennettujen tietojen julkistamisesta ja luottamuksellisesta käsittelystä, kun taas ympäristötietodirektiivi koskee kaikkea ympäristötietoa. Asetus poikkeaa ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdasta sikäli, että siinä ei nimenomaisesti säädetä, että salassapitoon liittyvää etua ja tiedon ilmaisemiseen liittyvää yleistä etua on verrattava toisiinsa kussakin yksittäistapauksessa, ettei siinä mainita erityisen laajaa ympäristöön joutuneita päästöjä koskevan tiedon saatavuutta.
56. Lisäksi säädösten aikajärjestys puhuu sen puolesta, että asetusta N:o 2216/2004 on syytä pitää lex posterior ‑säädöksenä ympäristötietodirektiiviin verrattuna.
57. Asetusta N:o 2216/2004 voidaan kuitenkin pitää ympäristödirektiiviin nähden erityissäädöksenä (lex specialis) ja/tai myöhempänä säädöksenä (lex posterior) vain, jos komissiolla ylipäänsä oli oikeus antaa säädöksiä, jotka poikkeavat ympäristötietodirektiivistä.
58. Tältä osin ensi näkemältä vaikuttaa siltä, että ympäristötietodirektiivi ja asetus N:o 2216/2004 on asetettava keskinäiseen etusijajärjestykseen. Loppujen lopuksi neuvosto ja parlamentti antoivat direktiivin perinteisenä sekundaarioikeuden säädöksenä välittömästi EY:n perustamissopimukseen sisältyvän oikeusperustan perusteella, kun taas asetus on vain yksi komission toimenpide erään toisen direktiivin täytäntöön panemiseksi, siis tavallaan tertiääristä oikeutta.
59. Unionin tuomioistuin on kuitenkin tähän asti jättänyt asettamatta unionin oikeuden säädökset hierarkkiseen järjestykseen näin kattavasti, eikä esillä olevassakaan asiassa ole viime kädessä tarpeen toimia siten. Jo tarkastelemalla huolellisesti asetuksen oikeusperustaa voidaan päätellä, että asetuksella ei voida poiketa ympäristötietodirektiivistä.
60. Asetus N:o 2216/2004 perustuu direktiivin 2003/87 19 artiklan 3 kohtaan. Sen mukaan komissio antaa asetuksen rekisterijärjestelmästä, jolla erityisesti taataan yleisölle oikeus tutustua tietoihin ja tarvittaessa luottamuksellisuus. Lisäksi direktiivin 2003/87 17 artiklassa ja johdanto-osan 13 perustelukappaleessa säädetään tiettyjen tietojen ilmaisemisesta ympäristötietodirektiivin mukaisesti. Päästöoikeuksien kauppa ei kuulu näiden säännösten piiriin. Sen vuoksi vaikuttaakin siltä, että asetuksen N:o 2216/2004 säännökset päästöoikeuksien myyntiä koskevan tiedon luottamuksellisuudesta sopivat periaatteessa yhteen sen oikeusperustan kanssa.
61. Ei kuitenkaan voida katsoa, että komissio voi täytäntöönpanotoimenpiteissä poiketa sekundaarioikeuden muista säännöksistä, varsinkaan kun sillä ei ole toimivaltaa toteuttaa näitä muita säännöksiä koskevia täytäntöönpanotoimenpiteitä.(16) Ympäristötietodirektiivissä ei säädetä komission täytäntöönpanotoimenpiteistä.
62. Ympäristötietodirektiivistä poikkeava erityissäädös edellyttäisi sen vuoksi sitä, että hyväksyessään direktiivin 2003/87 lainsäätäjä halusi antaa komissiolle mahdollisuuden poiketa ympäristötietodirektiivistä. Tämä voitaisiin johtaa korkeintaan epäsuorasti siitä, että ympäristötietodirektiivin soveltaminen mainitaan vain tiettyjen tietojen osalta.
63. Näiden säännösten perustelut komission ehdotuksessa direktiiviksi 2003/87 puhuvat kuitenkin ympäristötietodirektiivin rajoittamista koskevaa epäsuoraa pyrkimystä vastaan. Direktiiviehdotuksen mukaan valvontatuloksia ja kertomusten anto- ja tarkastamisvelvollisuuksia koskevien tietojen, kansallisten rekisterien saldotietojen ja direktiivin rikkomiseen liittyviä toimia koskevien tietojen on oltava ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta annetun direktiivin 90/313/ETY eli vanhan ympäristötietodirektiivin mukaisesti yleisön saatavilla.(17) Esillä olevassa asiassa on kyse kansallisten rekisterien saldotiedoista.
64. Lisäksi komission ehdotuksen perusteluissa todetaan nimenomaisesti, että direktiivin 2003/87 on vastattava Århusin yleissopimusta. Tämä on muutenkin välttämätöntä, sillä yhteisön tekemät kansainväliset sopimukset ovat ensisijaisia yhteisön johdetun oikeuden säädöksiin nähden.(18) Tästä syystä unionin johdetun oikeuden säädöksiä on mahdollisuuksien mukaan tulkittava unionin kansainvälisten velvoitteiden mukaisesti.(19)
65. Esillä olevan asian kannalta merkitykseltä osin Århusin yleissopimuksen 4 artiklan 4 kappale vastaa ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohtaa. Jos asetusta N:o 2216/2004 pidettäisiin ympäristötietodirektiivin nähden erityissäädöksenä, tämä johtaisi poikkeamiseen Århusin yleissopimuksesta.
66. Sillä, että direktiivi 2003/87 ja asetus N:o 2216/2004 edistävät myös kansainvälisten velvoitteiden täyttämistä, ei voida perustella tätä poikkeamista. Ilmastonmuutosta koskevaan puitesopimukseen ja Kioton pöytäkirjaan ei nimittäin sisälly määräyksiä, joissa edellytettäisiin tällaista poikkeamista.
67. Näin ollen ei voida katsoa, että direktiivin 2003/87 19 artikla antaa komissiolle mahdollisuuden ympäristötietodirektiivistä ja Århusin yleissopimuksesta poikkeavan erityissäädöksen antamiseen. Näin ollen asetusta N:o 2216/2004 ei voida tulkita tällä tavoin. Siltä osin kuin ympäristötietodirektiivissä säädetään asiaa koskevasta liikkumavarasta, sitä voidaan kuitenkin konkretisoida asetuksella.
68. Välipäätelmänä on todettava, että päätös pyynnöstä saada asetuksen N:o 2216/2004 liitteessä XVI olevassa 12 kohdassa tarkoitettuja tietoja on tehtävä ympäristötietodirektiivin mukaisesti.
2. Ympäristöön joutuneita päästöjä koskeva tieto
69. Ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaan pyyntö saada ympäristötietoa voidaan evätä, jos tiedon ilmaiseminen vaikuttaisi haitallisesti tiettyihin, mainitussa kohdassa lueteltuihin suojelun kohteisiin. Direktiivin 4 artiklan 2 kohdan neljännessä virkkeessä kuitenkin rajoitetaan kyseeseen tulevat suojelun kohteet tapauksissa, joissa pyyntö liittyy ympäristöön joutuneita päästöjä koskeviin tietoihin. Tällainen pyyntö voidaan evätä vain 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen b, c ja e kohdassa tarkoitettujen salassapidon perusteiden nojalla. Ei kuitenkaan ole havaittavissa, että mitään näistä perusteista voitaisiin soveltaa esillä olevassa asiassa. Tämän vuoksi on selvitettävä, liittyykö Lyonin kaupungin pyyntö ympäristöön joutuneita päästöjä koskeviin tietoihin.
70. Päästöoikeuksien kauppa on yhteydessä ympäristöpäästöihin, sillä nämä oikeudet antavat haltijoilleen mahdollisuuden päästää ilmaan aineita. Tapahtumatietojen perusteella on mahdollista todeta, kenellä on oikeus tuottaa päästöjä. Niinpä on siis kyse ympäristötiedosta.
71. On kuitenkin kyseenalaista, onko tietojen saantioikeutta koskevien poikkeusten rajoittamiseen ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan neljännellä virkkeellä määrä sisällyttää välillinen tieto päästöistä samalla tavoin kuin ympäristötiedon määritelmään. Näillä kahdella säännöksellä on erilaiset tehtävät, joiden vuoksi yhdenmukainen tulkinta ei ole mahdollinen.(20)
72. Määritelmä mahdollistaa ympäristötietodirektiivin soveltamisen ja siten vastakkaisten intressien asianmukaisen vertailun sen toteamiseksi, onko tietyt tiedot ilmaistava vai ei.
73. Tietojen saantioikeutta koskevien poikkeusten rajoittaminen sitä vastoin perustuu ehdottomaan olettamaan: tietyt perusteet, varsinkin liikesalaisuuksien suoja, eivät sen mukaan koskaan oikeuta ympäristöön joutuneita päästöjä koskevan tiedon luottamuksellista käsittelyä. Jos ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan neljäs virke käsittäisi välillisen tiedon ympäristöön joutuneista päästöistä, sen mukaan pois suljettujen poikkeusten soveltamisala ja siten varsinkin liikesalaisuuksien suoja rajoittuisi erittäin tuntuvasti. Suurin osa ympäristötiedosta voidaan välillisesti yhdistää päästöihin.
74. Tämän vuoksi pidän vakuuttavampina Århusin yleissopimuksen täytäntöönpanoa koskevassa oppaassa esitettyjä näkemyksiä. Oppaassa esitetään, että liikesalaisuuksien suojeleminen on lopetettava, jos päästetään aineita, joihin salassa pidetyt tiedot liittyvät.(21) Päästöoikeuksien kauppaa sitä vastoin harjoitetaan ennen kuin aineita päästetään. Sitä koskeva tieto ei näin ollen ole päästöjä koskevaa tietoa.
3. Tapahtumatietojen luottamuksellisuus
75. Tämän vuoksi esillä olevassa asiassa on tarkasteltava tiedonsaannin epäämistä liikesalaisuuksiin kohdistuvien haitallisten vaikutusten vuoksi. Ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen d kohta käsittää nämä suojelun kohteet, jos kansallisessa tai yhteisön lainsäädännössä säädetään tällaisesta salassapidosta oikeutetun taloudellisen edun suojelemiseksi, mukaan lukien tilasto- ja verosalaisuuden säilyttämistä koskeva yleinen etu.
76. Asetuksen N:o 2216/2004 säännökset rekisteritietojen ilmaisemisesta muodostavat perustan tällaiselle oikeudelliselle suojalle. Asetuksen 10 artiklan 2 kohta, jossa näiden tietojen käytön edellytykseksi asetetaan asianomaisen tilinomistajan suostumus, osoittaa, että säännöksen tavoitteena on tilinomistajan oikeutetun taloudellisen edun suojelu.
77. Jos tilinomistaja on luonnollinen henkilö, on samalla tarkasteltava ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen f kohdassa tarkoitettujen henkilötietojen luottamuksellisuutta.(22)
78. Tämä ei kuitenkaan vielä ratkaise sitä, onko rekisteritietoja pidettävä luottamuksellisina asetuksen N:o 2216/2004 liitteessä XVI olevan 12 kohdan mukaisen viisivuotiskauden päättymiseen asti. Ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa virkkeessä nimittäin vaaditaan, että kussakin yksittäistapauksessa tiedon ilmaisemiseen liittyvää yleistä etua olisi verrattava epäämisellä saavutettaviin etuihin.
79. Tämän vuoksi toimivaltaisten viranomaisten on – tarvittaessa kyseessä olevia yrityksiä kuultuaan – ensin todettava, onko asetuksessa N:o 2216/2004 oletettu salassapitoon liittyvä etu tosiasiallisesti olemassa. Mikäli kyseiset tiedot on jo julkistettu muulla tavoin tai mikäli yrityksillä ei ole salassapitoon liittyvää etua, tietoja ei voida evätä liikesalaisuuksina tai henkilötietoina.
80. Jos salassapitoon liittyvä etu on vielä olemassa, sitä on verrattava mahdollisiin tiedon ilmaisemiseen liittyviin yleisiin etuihin.
81. Ensi näkemältä vaikuttaa todennäköiseltä, että Lyonin kaupungin intressiä käyttää tietoja sopimusneuvotteluissa on pidettävä yleisenä etuna, jos Lyonin kaupunki tällöin suorittaa julkista tehtävää. Tämä vaikutelma on kuitenkin harhaanjohtava, sillä ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan kolmannen virkkeen mukaisen vertailun on oltava riippumaton kulloisenkin pyynnön esittäjän erityisestä intressistä. Direktiivillä on nimittäin tarkoitus antaa jokaiselle oikeus saada ympäristötietoa eikä esimerkiksi määritellä sääntöjä minkään tietyn henkilön tietojen saantioikeutta koskevan erityisen intressin suojelemiseksi.(23)
82. Myöskään julkisia hankintoja koskevia sopimuksia koskevilla unionin oikeussäännöillä ei voida perustella mitään erityistä yleistä etua, joka liittyy päästöoikeuksien kauppaa koskevien rekisteritietojen ilmaisemiseen. Pikemminkin on niin, että myös julkisia hankintoja koskevien sopimusten alalla on taattava liikesalaisuuksien suoja.(24)
83. Loppujen lopuksi en pidä mahdollisena, että päästöoikeuksien markkinoiden avoimuuteen liittyisi yleinen etu. Avoimuuden puolesta tosin puhuu se, että nämä markkinat kohdistuvat päästöoikeuksiin ja ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan neljännestä virkkeestä käy ilmi suurempi päästöjä koskevien tietojen julkistamiseen liittyvä yleinen etu. Päästöoikeuksien markkinoiden avoimuutta säännellään kuitenkin yksiselitteisesti asetuksella N:o 2216/2004. Tältä osin ei ole havaittavissa sääntelytoimivallan ylittymistä, sillä asetuksen oikeusperustassa eli direktiivin 2003/87 19 artiklan 3 kohdassa nimenomaisesti säädetään yleisön oikeudesta tutustua rekisteritietoihin ja luottamuksellisuudesta tarvittaessa. Näin ollen arviointi, jonka komissio teki asetuksen säätäjänä, on periaatteessa hyväksyttävä.
84. Ennakkoratkaisupyynnöstä ei siis ilmene asetuksen N:o 2216/2004 liitteessä XVI olevassa 12 kohdassa tarkoitettujen tietojen ilmaisemiseen liittyvää pakottavaa yleistä etua, mikäli asetuksessa N:o 2216/2004 oletettu salassapitoon liittyvä etu on tosiasiallisesti olemassa esillä olevassa asiassa.
85. Päätös pyynnöstä saada asetuksen N:o 2216/2004 liitteessä XVI olevassa 12 kohdassa tarkoitettuja tietoja on tehtävä ympäristötietodirektiivin mukaisesti. Kyseessä ei kuitenkaan ole direktiivin 4 artiklan 2 kohdan neljännessä virkkeessä tarkoitettu ympäristöön joutuneita päästöjä koskeva tieto, jota koskevat vain jotkin säädetyistä salassapidon perusteista. Asetuksen liitteessä XVI olevan 12 kohdan mukaisen viiden vuoden määräajan päättymiseen asti tämän tiedon ilmaiseminen vaikuttaisi haitallisesti direktiivin 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen d kohdassa tarkoitettuun kaupallisten tai teollisten tietojen luottamuksellisuuteen ja/tai 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen f kohdassa tarkoitettuun henkilötietojen luottamuksellisuuteen. Ennakkoratkaisupyynnöstä ei ilmene näiden tietojen ilmaisemiseen liittyvää pakottavaa yleistä etua, joka olisi tärkeämpi kuin liikesalaisuuksien suoja ja/tai henkilötietojen luottamuksellisuus, mikäli asetuksessa oletettu salassapitoon liittyvä etu on tosiasiallisesti olemassa esillä olevassa asiassa.
D Kolmas kysymys – viiden vuoden määräajan määrittäminen asetuksen N:o 2216/2004 liitteessä XVI olevan 12 kohdan mukaan
86. Kansallisen tuomioistuimen kolmas kysymys koskee sitä, onko kyseisiä tietoja pidettävä luottamuksellisina rekisteriin viemisen jälkeen viiden vuoden ajan vai voidaanko ne ilmaista jo päästöoikeuksien jakamiseen sovellettavan ensimmäisen viisivuotiskauden päätyttyä direktiivin 2003/87 mukaisesti. Tämä kysymys on kiinnostava myös ympäristötietodirektiiviä sovellettaessa, sillä asetuksen N:o 2216/2004 mukaisella luottamuksellisen käsittelyn kestolla voi olla vaikutuksensa direktiivin 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen d ja f kohdan mukaisiin tietojen saantioikeutta koskeviin poikkeuksiin.
87. Direktiivin 2003/87 11 artiklassa säädetään kahdesta päästöoikeuksien jakamista koskevasta jakokaudesta: ensin kolmen vuoden jakso 1.1.2005–1.1.2008 ja sitten viiden vuoden jakso tämän jälkeen. On epäselvää, katsooko kansallinen tuomioistuin, että kyseisiä tietoja on pidettävä luottamuksellisina ainoastaan kunkin jakokauden ajan. Tämä ei kuitenkaan viime kädessä ole ratkaisevaa, sillä asetus N:o 2216/2004 on tältä osin selkeä.
88. Asetuksen N:o 2216/2004 9 artiklan mukaan kansallisen rekisterin valvojan ja keskusvalvojan on annettava liitteessä XVI luetellut tiedot liitteessä lueteltujen vastaanottajien saataville liitteessä vahvistetuin määräajoin. Ne eivät ilmaise muita tietoja. Liitteessä XVI olevan 11 kohdan mukaan keskusvalvojan on ylläpidettävä 12 kohdassa määrättyjä tietoja rekisterijärjestelmästä määrätyn aikataulun mukaisesti yhteisön riippumattoman tapahtumalokin verkkosivuston julkisessa osiossa. Jokaisesta rekisterijärjestelmän kannalta merkityksellisestä toteutuneesta rekisteritapahtumasta vuonna X on liitteessä XVI olevan 12 kohdan mukaisesti oltava nähtävillä tiedot vuoden (X+5) tammikuun 15. päivästä lähtien.
89. Kuten Caisse des dépôts et consignations, Ranska, Itävalta ja komissio osuvasti esittävät, näistä säännöksistä käy ilmi yksiselitteisesti, että jakokauden päättyminen ei ole ratkaiseva. Sen sijaan kyseiset tiedot on ilmaistava vasta tapahtuman toteutumisen jälkeisen viidennen vuoden tammikuun 15. päivästä lähtien.
90. Kuten komissio katsoo, olisikin käsittämätöntä suojata tapahtumaa jakokauden alussa kauemmin kuin tapahtumaa kauden loppupuolella. On nimittäin syytä katsoa, että salassapitoon liittyvä etu on olemassa myös myöhempinä jakokausina vastaavalla tavalla.
91. Näin ollen asetuksen N:o 2216/2004 liitteessä XVI olevassa 12 kohdassa tarkoitetut tiedot voidaan antaa vasta viiden vuoden määräajan päätyttyä.
E Neljäs kysymys – mahdolliset poikkeukset
92. Kansallisen tuomioistuimen neljäs kysymys koskee sitä, voidaanko viiden vuoden määräajasta poiketa asetuksen N:o 2216/2004 10 artiklan nojalla erityisesti silloin, kun alueellinen julkisyhteisö haluaa saada nämä tiedot kaukolämmön julkisen palvelun hoitamista koskevasta sopimuksesta käytäviä neuvotteluja varten. Tällaiset poikkeukset voivat olla merkityksellisiä myös ympäristötietodirektiiviä sovellettaessa.
93. Asetuksen N:o 2216/2004 10 artiklan 1 kohdassa periaatteessa säädetään, että kaikkia rekisteritietoja on pidettävä luottamuksellisina, mutta siihen sisältyy kuitenkin poikkeuksia, jotka koskevat niiden käyttöä asetuksen, direktiivin 2003/87 tai kansallisen lainsäädännön täytäntöönpanon yhteydessä.
94. Lyonin kaupunki katsoo, että jos se saisi kyseiset tiedot, tämä edistäisi direktiivin 2003/87 täytäntöönpanoa. Se aikoo käyttää tietoja lämpövoimalansa toiminnanharjoittajan aiheuttamien kasvihuonekasvupäästöjen vähentämisen arvioimiseksi ja tarvittaessa tilanteen kohentamiseksi.
95. Asetuksen N:o 2216/2004 10 artiklan 1 kohta ei kuitenkaan mahdollista tietojen ilmaisemista, jos tällä pyritään direktiivin 2003/87 tavoitteisiin, mutta se mahdollistaa ilmaisemisen pyrittäessä tämän direktiivin säännösten täytäntöönpanoon. Direktiiviin 2003/87 sisältyy säännöksiä tiettyjen rekisteritietojen ilmaisemisesta muttei säännöksiä, jotka koskevat nimenomaan riidanalaisten tietojen ilmaisemista.
96. Sama pätee asetukseen N:o 2216/2004: myös sillä pyritään kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen, mutta siinä säädetään ainoastaan liitteessä XVI olevan 12 kohdan mukaisesta tietojen ilmaisemisesta viiden vuoden määräajan päätyttyä.
97. On mahdollista, että kansallisessa lainsäädännössä edellytetään kyseisten tietojen ilmaisemista Lyonin kaupungille. Tältä osin ei kuitenkaan ole esitetty mitään seikkoja, joten unionin tuomioistuimen ei tarvitse tarkastella tätä mahdollisuutta.
98. Täydentävänä tietona mainittakoon kuitenkin, että en pidä vakuuttavana komission ja Ranskan väitettä, jonka mukaan tämä poikkeus koskee yksinomaan direktiivin 2003/87 ja asetuksen N:o 2216/2004 täytäntöönpanosta annettuja kansallisia säännöksiä. Kansallisessa lainsäädännössä voi olla säännöksiä, joissa ehdottomasti edellytetään näiden tietojen ilmaisemista mutta joilla ei ole yhteyttä ilmastonsuojeluun. Esimerkkinä voidaan mainita rikostutkinta. Soveltaessaan tällaisia säännöksiä unionin oikeuden – siis asetuksen – soveltamisalalla jäsenvaltioiden on kuitenkin varmistettava, että unionin oikeuden periaatteita noudatetaan.(25) Tämän vuoksi liikesalaisuuksien(26) ja henkilötietojen(27) suoja voidaan jättää taka-alalle ainoastaan pakottavien suojattavien etujen perusteella. Edellä esitetty ympäristötietodirektiivin säännösten soveltaminen havainnollistaa kulloinkin tehtävää tarkastusta.
99. Tietoja ei ole tarpeen ilmaista aiemmin myöskään asetuksen N:o 2216/2004 10 artiklan 2 kohdan perusteella. Tällä säännöksellä periaatteessa suljetaan pois se mahdollisuus, että rekisteritietoja käytettäisiin ilman asianomaisen tilinomistajan suostumusta. Niiden käyttö on kuitenkin sallittua rekisterien pitämiseksi asetuksen säännösten mukaisesti. Tämän vuoksi ei kuitenkaan ole välttämätöntä antaa kyseisiä tietoja Lyonin kaupungille.
100. Ennakkoratkaisupyynnöstä ei siis ole ilmennyt yhtään seikkaa, jonka nojalla olisi perusteltua poiketa liitteessä XVI olevan 12 kohdan mukaisesta viiden vuoden määräajasta asetuksen N:o 2216/2004 10 artiklan mukaisesti.
101. Ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa ennakkoratkaisukysymyksiin seuraavasti:
1) Kansallisen rekisterin valvoja on toimivaltainen tekemään päätöksen ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY mukaisesta pyynnöstä saada standardoidusta ja suojatusta rekisterijärjestelmästä 21.12.2004 annetun asetuksen (EY) N:o 2216/2004 liitteessä XVI olevassa 12 kohdassa tarkoitettuja tietoja, jos nämä tiedot ovat sen omassa tai sitä varten toisen hallussa.
2) Päätös pyynnöstä saada näitä tietoja on tehtävä direktiivin 2003/4 mukaisesti. Kyseessä ei kuitenkaan ole direktiivin 4 artiklan 2 kohdan neljännessä virkkeessä tarkoitettu ympäristöön joutuneita päästöjä koskeva tieto, jota koskevat vain jotkin säädetyistä salassapidon perusteista. Asetuksen N:o 2216/2004 liitteessä XVI olevan 12 kohdan mukaisen viiden vuoden määräajan päättymiseen asti tämän tiedon ilmaiseminen voi vaikuttaa haitallisesti direktiivin 2003/4 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen d kohdassa tarkoitettuun kaupallisten tai teollisten tietojen luottamuksellisuuteen ja/tai 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen f kohdassa tarkoitettuun henkilötietojen luottamuksellisuuteen. Ennakkoratkaisupyynnöstä ei ilmene näiden tietojen ilmaisemiseen liittyvää pakottavaa yleistä etua, joka olisi tärkeämpi kuin liikesalaisuuksien suoja ja/tai henkilötietojen luottamuksellisuus, mikäli asetuksessa oletettu salassapitoon liittyvä etu on tosiasiallisesti olemassa esillä olevassa asiassa.
3) Asetuksen N:o 2216/2004 liitteessä XVI olevan 12 kohdan mukaan nämä tiedot voidaan lähtökohtaisesti antaa vasta viiden vuoden määräajan päätyttyä.
4) Ennakkoratkaisupyynnöstä ei ole ilmennyt yhtään seikkaa, jonka nojalla olisi perusteltua poiketa liitteessä XVI olevan 12 kohdan mukaisesta viiden vuoden määräajasta asetuksen N:o 2216/2004 10 artiklan mukaisesti.
2 –	EUVL L 275, s. 32, sellaisena kuin direktiivi on muutettuna 27.10.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/101/EY (EUVL L 338, s. 18).
3 –	EUVL L 41, s. 26.
4 –	EUVL L 386, s. 1.
5 –	EUVL 2005, L 124, s. 4.
6 –	Hyväksytty 17.2.2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/370/EY (EUVL L 124, s. 1).
7 –	EYVL L 33, s. 13, puitesopimus hyväksytty ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen tekemisestä 15.12.1993 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/69/EY (EYVL 1994, L 33, s. 11).
8 –	EYVL L 130, s. 4, pöytäkirja hyväksytty ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen Kioton pöytäkirjan hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta sekä sen velvoitteiden täyttämisestä yhteisesti 25.4.2002 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2002/358/EY (EYVL L 130, s. 1).
9 –	Järjestelmästä yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi 11.2.2004 tehty Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös (EUVL L 49, s. 1).
10 –	Ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7.6.1990 annettu neuvoston direktiivi (EYVL L 158, s. 56).
11 –	Asia C‑321/96, Mecklenburg, tuomio 17.6.1998 (Kok., s. I‑3809, 19 kohta) ja asia C-316/01, Glawischnig, tuomio 12.6.2003 (Kok., s. I‑5995, 24 kohta).
12 –	Edellä alaviitteessä 11 mainittu asia Glawischnig, tuomion 5 kohta.
13 –	Ks. edellä alaviitteessä 11 mainittu asia Glawischnig, tuomion 25 kohta.
14 –	Ks. Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43) osalta asia C‑266/05 P, Sison v. neuvosto, tuomio 1.2.2007 (Kok., s. I-1233, 43 kohta ja sitä seuraavat kohdat). Tämän vuoksi kyseenalainen on myös Saksan Bundesverwaltungsgerichtin asiassa 7 C 2/09 24.9.2009 antamassa tuomiossa (Neue Zeitschrift für Verwaltungsrecht 2009, s. 189, 36 kohta) esittämä hypoteesi, jonka mukaan tietojen käyttötarkoitus voi tehdä pyynnöstä ympäristötietodirektiivin 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla kohtuuttoman.
15 –	Asetuksen erityisluonteesta tiedonsaantipyynnöstä tehtävän päätöksen osalta ks. jäljempänä 54 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
16 –	Asia 22/88, Vreugdenhil ja van der Kolk, tuomio 29.6.1989 (Kok., s. 2049, 17 kohta).
17 –	Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kasvihuonekaasujen päästöjen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta, KOM(2001) 581 lopullinen, s. 16, 18 kohta.
18 –	Asia C-61/94, komissio v. Saksa, tuomio 10.9.1996 (Kok., s. I-3989, 52 kohta); asia C-286/02, Bellio F.lli, tuomio 1.4.2004 (Kok., s. I-3465, 33 kohta) ja asia C-344/04, IATA ja ELFAA, tuomio 10.1.2006 (Kok., s. I-403, 35 kohta).
19 –	Edellä alaviitteessä 18 mainittu asia komissio v. Saksa, tuomion 52 kohta; asia C-341/95, Bettati, tuomio 14.7.1998 (Kok., I-4355, 20 kohta); edellä alaviitteessä 18 mainittu asia Bellio F.lli, tuomion 33 kohta; asia C-306/05, SGAE, tuomio 7.12.2006 (Kok., s. I-11519, 35 kohta) ja asia C-161/08, Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely, tuomio 14.5.2009 (Kok., s. I-4075, 38 kohta).
20 –	Ks. jätteistä huolehtimisen käsitteen tulkinnasta kulloisenkin säännöksen tavoitteiden perusteella asia C-486/04, komissio v. Italia, tuomio 23.11.2006 (Kok., s. I-11025, 39 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
21 –	Stec, Casey-Lefkowitz ja Jendroska, The Aarhus Convention: An Implementation Guide, New York, 2000, s. 60 (ranskankielisen toisinnon s. 76). Tarkastelen tämän teoksen merkitystä ympäristötietodirektiivin tulkinnan kannalta asiassa C-266/09, Stichting Natuur en Milieu ym. (tuomio 16.12.2010), 23.9.2010 antamassani ratkaisuehdotuksessa (88 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
22 –	Ks. toisin laadittu poikkeus asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan: asia C-28/08 P, komissio v. Bavarian Lager, tuomio 29.6.2010 (48 kohta ja sitä seuraavat kohdat, ei vielä julkaisu oikeustapauskokoelmassa).
23 –	Ks. asetuksen N:o 1049/2001 osalta edellä alaviitteessä 14 mainittu asia Sison v. neuvosto, tuomion 43 kohta ja sitä seuraavat kohdat.
24 –	Asia C‑450/06, Varec, tuomio 14.2.2008 (Kok., s. I-581, 35 ja 36 kohta).
25 –	Asia C-260/89, ERT, tuomio 18.6.1991 (Kok., s. I-2925, Kok. Ep. XI, s. I-221, 42 kohta); asia C-159/90, Society for the Protection of Unborn Children Ireland, tuomio 4.10.1991 (Kok., s. I-4685, Kok. Ep. XI, s. I-445, 31 kohta) ja asia C-349/07, Sopropé, tuomio 18.12.2008 (Kok., s. I‑10369, 34 kohta).
26 –	Ks. asia 53/85, AKZO Chemie v. komissio, tuomio 24.6.1986 (Kok., s. 1965, Kok. Ep. VIII, s. 675, 28 kohta); asia C-36/92 P, SEP v. komissio, tuomio 19.5.1994 (Kok., s. I-1911, Kok. Ep. XV, s. I-191, 37 kohta) ja edellä alaviitteessä 24 mainittu asia Varec, tuomion 49 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
27 –	Ks. yhdistetyt asiat C-465/00, C-138/01 ja C-139/01, Österreichischer Rundfunk ym., tuomio 20.5.2003 (Kok., s. I-4989, 70 kohta ja sitä seuraavat kohdat) ja asia C-73/07, Satakunnan Markkinapörssi ja Satamedia, tuomio 16.12.2008 (Kok., s. I-9831, 52 kohta).

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin