text:
18.12.1990 633/1/90 - Valtioneuvoston oikeuskanslerin tietokanta - FINLEX ®
Olet tässä: Finlex › Viranomaiset › Valtioneuvoston oikeuskansleri › 1990 › 18.12.1990 633/1/90
Esitutkinta - Editiovelvollisuus - Todistelu - Toimivallan ylittäminen - Vaitiolo-oikeus - Lähdesuoja
633/1/90
Käsitys esitutkintalain 28 §:n tulkinnasta. Kysymys myös todistajana kuulustellun mahdollisuudesta käyttää oikeudenkäyntiavustajaa
Tuomioistuin oli tutkinnanjohtajan vaatimuksesta määrännyt lehtivalokuvaajan luovuttamaan poliisiviranomaiselle esitutkinnassa käytettäviksi nuorisomellakasta ottamiensa valokuvien negatiivit. Hänen ei ollut sallittu käyttää asian käsittelyssä oikeudenkäyntiavustajaa.
Oikeuskansleri on käsityksenään lausunut tuomioistuimelle, ettei tutkinnanjohtajan hakemusta, joka asiallisesti sisälsi todisteen esittämisvelvollisuuden toteuttamista koskevan vaatimuksen, olisi tullut ottaa tutkittavaksi esitutkintalain 28 §:ssä säännellyssä menettelyssä. Oikeuskansleri on lisäksi lausunut, että käsiteltäessä tuomioistuimessa vaitiolovelvollisuuteen tai -oikeuteen vetoavaan todistajaan kohdistettua esitutkintalain 28 §:ssä säänneltyä vaatimusta tai esitutkintaviranomaisen kuulustellessa sellaista todistajaa hänellä tulisi halutessaan olla mahdollisuus käyttää oikeudenkäyntiavustajaa.
ETL 28 §
PKL 4 luku 2 § 2 mom.
OK 17 luku 24 § 2 mom.
OK 17 luku 24 § 3 mom.
Suomen Lehtikuvaajat r.y. on 29 päivälle elokuuta 1990 päivätyssä
ja oikeuskanslerinvirastoon 4 päivänä syyskuuta 1990
toimitetussa kirjoituksessa arvostellut viranomaisten menettelyä
niiden pyrkiessä painostamaan Oulussa tapahtuneesta nuorisomellakasta
valokuvia ottanutta oululaista lehtikuvaaja Matti
Pietolaa luovuttamaan poliisin käyttöön mellakasta ottamiensa
valokuvien negatiivit. Yhdistys on erityisesti hämmästellyt
Oulun raastuvanoikeuden päätöstä, jolla se on velvoittanut
Pietolan heti luovuttamaan negatiivit.
Yhdistys on pitänyt merkillisenä myös sitä, että Pietolalta
oli evätty todistajanpalkkio ja ettei hänen avustajansa läsnäoloa
asian käsittelyn aikana ollut sallittu. Pietola oli antanut
todistajanlausunnon, jossa hän oli kertonut kaiken tietämänsä.
Hän oli kieltäytynyt ainoastaan luovuttamasta negatiiveja
vedoten lain suomaan lähdesuojaan.
Yhdistys on korostanut lehtikuvan yleisesti tunnustettua tärkeää
tehtävää nykyaikaisessa journalismissa. Poliisin yritykset
kaapata lehtikuvat tutkinta-aineistonsa piiriin loukkasivat
lehdistön itsenäistä ja vapaata luonnetta. Lehtikuvaajien
samaistaminen poliisiin muuttaisi lehtikuvaajien työn mahdottomaksi.
Lehtikuvaaja työvälineineen on näkyvä hahmo, jonka
työhön ja ammattietiikkaan on kaikkien pystyttävä luottamaan.
Selostetuilla perusteilla yhdistys on vedonnut viranomaisiin,
jotta lehtikuvan ja muun toimituksellisen aineiston kuuluminen
lähdesuojan piiriin tunnustettaisiin kaikkialla kiistattomasti.
Lain nykyinen sanamuoto on muutettava yksiselitteiseksi ja
myös esitutkintalainsäädäntöä tarkistettava siten, ettei se
tarjoa mahdollisuuksia lähdesuojan kiertämiseen.
Asiakirjoista saatavan selvityksen mukaan kantelussa tarkoitettujen
viranomaistoimenpiteiden aiheena ollut tapahtumasarja
on ollut seuraavanlainen.
Oulun kaupungin keskustassa Isokadulla ja sen lähiympäristössä
oli aamuyöllä 11.8.1990 mellakoinut nuorisojoukko. Mellakoinnissa
lukuisat Oulun poliisilaitoksen järjestysosaston poliisimiehet
olivat joutuneet väkivaltaisen vastustamisen kohteiksi,
poliisiautoja oli vaurioitettu potkimalla, hakkaamalla ja
heittelemällä erilaisilla irtisaatavilla esineillä, poliisin
kiinni ottamia oli yritetty joukkovoimin vapauttaa, poliisin
järjestyksen palauttamiseksi antamia käskyjä ei ollut noudatettu,
tapahtumapaikan lähistöllä olleiden useiden liikkeiden
ikkunoita oli rikottu ja liikkeistä anastettu omaisuutta.
Apuvoimien saapumisen jälkeen kello 3-4 oli järjestys saatu
palautetuksi ja tunnistamisten perusteella osa rähinöintiin
osallistuneista oli otettu kiinni.
Oulun läänin poliisitarkastaja Erkki Haikola oli samana päivänä
määrännyt tutkintaryhmän suorittamaan mellakoinnin yhteydessä
tapahtuneiden rikosten tutkinnan. Toiseksi tutkinnanjohtajaksi
oli määrätty rikoskomisario Eero Klemetti keskusrikospoliisin
Oulun aluetoimistosta.
Oulussa ilmestyvää sanomalehti Kalevaa kustantavan ja julkaisevan
yhtiön palveluksessa määräaikaisessa työsopimussuhteessa
oleva valokuvaaja Matti Pietola oli tapahtumapaikalla ottanut
valokuvia mellakkayön tapahtumista. Saadakseen niistä selvitystä
tutkintaryhmä oli kuulustellut mm. Pietolaa todistajana.
Koska Pietolan ottamien valokuvien avulla todennäköisesti oli
saatavissa selvitystä tutkittavina olleista rikoksista, tutkintaryhmä
oli pyytänyt Pietolaa luovuttamaan hallussaan olleet
valokuvanegatiivit käytettäviksi todistusaineistona esitutkinnassa.
Pietola oli kuitenkin todistajana vedonnut lehdistön
ns. lähdesuojaan ja sillä perusteella sanomalehti Kalevan
toimituksen kehotuksesta kieltäytynyt luovuttamasta negatiiveja
poliisin käyttöön.
3 OULUN RAASTUVANOIKEUDEN RATKAISUT
Tänne on hankittu jäljennös kantelukirjoituksessa tarkoitetussa
asiassa laaditusta Oulun raastuvanoikeuden pöytäkirjasta.
Siitä on ilmennyt seuraavaa.
Rikoskomisario Klemetti oli 22.8.1990 toimittanut Oulun raastuvanoikeuden
kansliaan samalle päivälle päivätyn kirjallisen
pyynnön, jossa hän ilmoitti vaativansa Pietolaa luovuttamaan
tapahtuma-aikaan valokuvaamiensa filmien negatiivit, koska
niistä todennäköisesti oli saatavissa apua aamuyöllä 11.8.1990
tapahtuneeksi epäiltyjen virkamiehen väkivaltaisten vastustamisten,
varkauksien ym. rikosten selvittämisessä. Pyynnön
liitteinä oli Klemetin laatima muistio sekä jäljennös Pietolaa
18.8.1990 keskusrikospoliisin Oulun aluetoimistossa kuulusteltaessa
laaditusta kuulustelupöytäkirjasta. Pyynnössä mainittiin
muun muassa, että kysymys oli myös periaatteellisesta
lähdesuojatulkinnasta.
Oulun raastuvanoikeuden 2. osasto oli ottanut hakemuksen käsiteltäväksi
24.8.1990 pidetyssä oikeudenkäyntitilaisuudessa.
Käsittelyssä olivat olleet paikalla rikoskomisario Klemetti
hakijana ja Oulun ensimmäinen kaupunginviskaali Eva Lindblad
syyttäjänä sekä valokuvaaja Pietola. Raastuvanoikeus oli oikeudenkäynnin
julkisuudesta annetun lain 5 a §:n ja esitutkintalain
32 §:n nojalla päättänyt käsitellä asian yleisön läsnä
olematta.
Pietola oli pyytänyt saada käyttää häntä todistajana kuultaessa
hänen avustajakseen ilmoittautunutta asianajaja Paul Strandénia
vedoten painovapauslakiin ja siihen, että ammattiliitto
katsoi asian kuuluvan lähdesuojan piiriin. Tekemällään ratkaisupäätöksellä
raastuvanoikeus oli esitutkintalain 32 §:n
nojalla evännyt avustajan läsnäolon oikeudessa, koska kysymys
oli todistajan kuulemisesta esitutkintalain 27 §:n 1 momentissa
tarkoitetusta asiasta eikä sanotun lain tarkoittamasta
asianosaisen kuulemisesta ja hänen avustajansa läsnäolosta
esitutkinnassa.
Hakija Klemetti oli suullisesti uudistanut kirjallisessa pyynnössä
esittämänsä vaatimuksen. Pietola oli lehdistön lähdesuojaan
vedoten ilmoittanut kieltäytyvänsä luovuttamasta valokuvanegatiiveja
poliisin tutkintakäyttöön. Hän oli lausunut,
että myös lehtikustantamolla oli tietty oikeus kysymyksessä
oleviin negatiiveihin. Uutislähdesuojan ulottumista myös valokuvanegatiiveihin
hän oli perustellut viittaamalla mm. asiakirjain
julkisuutta koskevaan lainsäädäntöön.
Klemetti puolestaan oli katsonut, ettei tapauksessa ollut kysymys
esitutkintalaissa ja oikeudenkäymiskaaressa tarkoitetusta
uutislähdesuojasta. Vaatimuksensa asiaperusteina hän oli
maininnut muun muassa, että kysymys oli myös törkeästä pahoinpitelystä,
koska poliisia oli heitetty 1,5 kilon painoisella
kivellä, joka päähän osuessaan olisi saattanut aiheuttaa kuoleman.
Syyttäjän puhevaltaa käyttänyt kaupunginviskaali Lindblad oli
ilmoittanut olevansa samaa mieltä tutkinnanjohtajan kanssa
siitä, ettei ollut kysymys sellaisesta tilanteesta, josta säädetään
lähdesuojaa koskevassa oikeudenkäymiskaaren 17 luvun
24 §:ssä.
Raastuvanoikeus oli sitten tehnyt ratkaisupäätöksen, jossa se
tutkinnanjohtajan ja syyttäjän esittämien perusteiden nojalla
oli harkinnut oikeaksi velvoittaa Pietolan todistamaan. Tämän
jälkeen Pietolaa oli tuomioistuimessa kuultu todistajana valan
nojalla. Todistajana kuultuna Pietola oli ilmoittanut uudistavansa
esitutkinnassa antamansa kertomuksen. Pietola oli todistajana
pyytänyt päivärahaa.
Käsittelyn päätyttyä julistamassaan päätöksessä raastuvanoikeus
lausui, että todistajana kuulustellun Pietolan Oulussa
11.8.1990 ottamat valokuvat eivät kuuluneet lehdistön lähdesuojan
piiriin. Päätöslauselmassaan raastuvanoikeus lausui
seuraavan: "Edelleen raastuvanoikeus katsoo, että vaikka Matti
Kalevi Pietolan voitaisiinkin katsoa nauttivan lehdistölle
kuuluvaa lähdesuojaa ottamiensa valokuvien suhteen, niin koska
tutkittavana on törkeätä pahoinpitelyä koskeva rikos, josta
voi seurata yli kuusi vuotta vankeutta, sekä koska Matti Kalevi
Pietola on tutkittavana olevassa asiassa niin sanottu
avaintodistaja ja hänen kertomuksensa on ratkaiseva sen kannalta,
onko epäilty syyllinen vai ei, niin raastuvanoikeus
harkitsee oikeaksi velvoittaa Matti Kalevi Pietolan heti luovuttamaan
kysymyksessä olevat negatiivit Keskusrikospoliisin
Oulun osastolle."
Raastuvanoikeus hylkäsi todistajana kuullun Pietolan esittämän
todistajanpalkkion suorittamista koskeneen pyynnön hänen niskoittelustaan
Sovellettuina lainkohtina päätöksessä on mainittu oikeudenkäymiskaaren
17 luvun 24 §:n 2 ja 3 momentti sekä esitutkintalain
27 ja 28 §.
Päätös oli julistettu ja ilmoitettu, ettei päätökseen saanut
hakea muutosta, mutta että siitä voi kannella.
4 SELVITYKSET
5 RATKAISU
MENETTELYOIKEUDELLISTEN KYSYMYSTEN ARVI0INTI
Raastuvanoikeudessa käsiteltävänä olleen vaatimuksen taustatiedot,
oikeuskäsittelyn keskeiset vaiheet sekä sen aikana ja
käsittelyn päätteeksi tehdyt ratkaisut ilmenevät edellä selostetuista
Oulun raastuvanoikeuden menettelyn oikeudellisesta arvioinnista
lausun seuraavan.
5.1 Hakemuksen tutkittavaksi ottaminen
Oulun raastuvanoikeuden käsiteltävänä ollut asia on tutkinnanjohtajana
toimineen rikoskomisario Klemetin kirjallisessa hakemuksessa
tekemän vaatimuksen ja raastuvanoikeuden sen johdosta
julistaman päätöksen mukaan koskenut todistajana esitutkinnassa
kuulustellun lehtivalokuvaaja Pietolan velvoittamista
luovuttamaan hallussaan olleet tutkittavasta tapahtumasarjasta
ottamiensa valokuvien negatiivit esitutkintaa suorittavalle
poliisiyksikölle käytettäviksi apuna tutkittavina olleiden rikosten
selvittämisessä. Kysymyksessä on ollut todistelua koskevassa
oikeudenkäymiskaaren 17 luvussa säännelty esinetodisteen
esittämisvelvollisuus.
Tuomioistuin voi vireillä olevaan esitutkintaan liittyen sen
edistämiseksi ja tulevaa syyteoikeudenkäyntiä varten ottaa
vastaan todisteita ja määrätä todisteita esitettäviksi esitutkintalain
(449/87) 28 ja 47 §:ssä säännellyissä tapauksissa.
Näissä pykälissä säännellyt tapaukset eroavat toisistaan
sekä edellytyksiltään että menettelyltään. Todisteita voidaan
lisäksi ottaa vastaan vangitsemisvaatimusta ja eräitä muita
pakkokeinoasioita tuomioistuimessa käsiteltäessä. Oulun raastuvanoikeuden
päätöksestä sekä 2. osaston minulle antamasta
selityksestä ilmenee, että Pietolaa koskenutta vaatimusta on
käsitelty esitutkintalain 28 §:ssä tarkoitettuna asiana.
Pietolaa koskevassa asiassa esitutkintaviranomaisen tarkoituksena
on ollut saada käsiinsä esinetodisteita, valokuvanegatiiveja,
käytettäviksi todistelumielessä esitutkinnassa ja tarvittaessa
sen johdosta ehkä vireille pantavassa rikosoikeudenkäynnissä.
Esitutkinnassa esinetodisteet yleensä otetaan esitutkintaviranomaisen
huostaan pakkokeinolain (450/87) 4 luvussa
säännellyn takavarikon avulla. Tuomioistuinkin voi määrätä
takavarikon toimitettavaksi, mutta vain syytettä käsitellessään.
Tuomioistuimella on myös valta vireillä olevan oikeudenkäynnin
yhteydessä velvoittaa henkilö, jolla on hallussaan
asiassa todisteena tarvittava asiakirja tai esine, tuomaan se
oikeuteen. Menettelystä säädetään oikeudenkäymiskaaren 17
luvun 12-17 §:ssä ja 57 §:ssä.
Esitutkintalain 28 §:n 1 momentti kuuluu seuraavasti: "Jos todistajalla
ilmeisesti on tiedossaan seikka, joka on tärkeä
syyllisyyden selvittämiseksi, ja hän kieltäytyy sitä ilmaisemasta,
vaikka hän olisi siihen velvollinen tai 27 §:n 2 momentin
mukaan oikeutettu, tuomioistuin saa tutkinnanjohtajan
pyynnöstä velvoittaa hänet ilmaisemaan sen. Todistajankuulustelu
voidaan näissä tapauksissa pitää kokonaan tai osittain
tuomioistuimessa." Raastuvanoikeuden 2. osasto on selityksessään
esittänyt, että tarkasteltavana olevassa tapauksessa valokuvanegatiivit
olivat juuri se seikka, joka todistaja Pietolan
oli haluttu ilmaisevan. Rikoskomisario Klemetin selvityksestä
ilmenee samoin käsitys, jonka mukaan verbillä "ilmaista"
olisi kertomista ja kuvailemista laajempi merkityssisältö siten,
että se voisi tarkoittaa myös henkilökohtaisesti tehtyjä
aistihavaintoja varmentavaa aineistoa, jollaista materiaalia
valokuvanegatiivit tässä tapauksessa olivat.
En voi yhtyä raastuvanoikeuden 2. osaston esittämään ja noudattamaan
tulkintaan. Mielestäni esitutkintalain 28 §:stä samoin
kuin siihen asiallisesti läheisesti liittyvästä 27 §:stä
ilmenee, että kysymys on esitutkinnassa todistajana kuultavan
henkilön suullisesta lausumasta. Tätä tukee myös se, mitä hallituksen
esityksessä nro 14/1985 vp. esitutkintaa ja pakkokeinoja
rikosasioissa koskevaksi lainsäädännöksi lausutaan
esitutkintalakiehdotuksen 28 §:n erityisperusteluissa. On
tosin todettava, että henkilön ottaessa valokuvia jostakin
kohteesta samanaikaisesti kun hän tekee siitä näköhavaintoja,
valokuvatallenteella on sisällöllistä yhteyttä havaintojen tekijän
havainnoistaan antamaan suulliseen lausumaan.
Oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 27 §:n mukaan oikeudella on valta
määrätä, että todistajana kuulusteltavan on, palauttaakseen
mieleensä kuulusteltavina olevat seikat, ennen saapumistaan
todistamaan tarkastettava hänen saatavinaan olevia tilikirjoja,
muistiinpanoja tai muita asiakirjoja taikka katsastettava
paikkaa tai esinettä, mikäli se on mahdollista tuottamatta todistajalle
huomattavaa haittaa. Käsitykseni mukaan tämän pykälän
mukainen velvollisuus voidaan asettaa myös esitutkintalain
28 §:ssä tarkoitetussa menettelyssä kuultavalle todistajalle.
Oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 27 §:n nojalla ei todistajalle
kuitenkaan voidaan asettaa asiakirjan tai esineen esittämisvelvollisuutta.
Toimivallasta eri pakkokeinojen käyttämiseen säädetään pakkokeinolaissa.
Esitutkintavaiheessa useimpien pakkokeinojen
käyttämisestä päättää esitutkintaviranomainen, tavallisimmin
pidättämiseen oikeutettu virkamies. Eräistä pakkokeinoista,
esim. vangitsemisesta sekä hukkaamiskiellosta ja vakuustakavarikosta,
päättää kuitenkin asianomainen tuomioistuin. Lainsäätäjä
on näin ollen tiettyjä periaatteellisia ja tutkinnallisia
näkökohtia silmällä pitäen ratkaissut, mille viranomaiselle
toimivalta kussakin tapaustyypissä kuuluu. Eräs keskeinen oikeusperiaate
maassamme on, että kukin viranomainen on oikeutettu
tekemään virkatoimia vain sille säännösten ja määräysten
mukaan kuuluvan toimivaltapiirin puitteissa. Näin ollen tuomioistuimen
ei tule tehdä päätöksiä esitutkintaviranomaisen
toimivaltaan lain mukaan kuuluvista pakkokeinoja koskevista
kysymyksistä, vaikka esitutkintaviranomainen sellaista pyytäisikin,
niin kuin käsillä olevassa tapauksessa on menetelty.
Esitutkinnan kestäessä esine tai asiakirja on saatavissa esitutkintaviranomaisen
haltuun käytettäväksi todisteena rikosasiassa
pakkokeinolain 4 luvussa säännellyn takavarikon avulla.
Sillä henkilöllä, jota takavarikko koskee, on käytettävissään
4 luvun 13 §:ssä säännelty oikeusturvatie, jos hän katsoo
takavarikon perusteettomaksi. Hänen vaatimuksestaan tuomioistuimen
on nimittäin päätettävä, onko takavarikko pidettävä
voimassa. Sanotusta pykälästä ja 1 luvun 9 §:stä ilmenee, että
vaatimus on pääsääntöisesti esitettävä sille tuomioistuimelle,
joka on syyteasiassa toimivaltainen, eli rikoksen tekopaikan
mukaan määräytyvälle yleiselle alioikeudelle. Lain 4 luvun 16
§:n 1 momentin mukaan tuomioistuimen takavarikkoa koskevasta
päätöksestä saa valittaa erikseen. Tällä tavoin on mahdollista
saada tuomioistuimen valituskelpoinen ratkaisu mm. takavarikkorajoituksia
koskevista tulkintakysymyksistä.
Käsillä olevassa tapauksessa tutkinnanjohtaja on tietoisesti
halunnut saattaa toimivaltaisen tuomioistuimen ratkaistavaksi
kysymyksen siitä, oliko valokuvanegatiivien ottamiseen esitutkintaviranomaisen
huostaan todisteina käytettäviksi lailliset
edellytykset vai olivatko esteenä lehdistön ns. uutislähdesuojaa
koskevat säännökset, niin kuin Pietolan taholta oli väitetty.
Rikoskomisario Klemetti on perustellut menettelyään sekä
käytännöllisillä että periaatteellisilla näkökohdilla. Onkin
todettava, että kysymys oli saatettu asianomaisen tuomioistuimen
ratkaistavaksi, vaikkakaan menettely käsitykseni
mukaan ei saa tukea pakkokeinolaista, kuitenkin myös Pietolan
oikeusturvaa silmällä pitäen. On myös todettava, että esimerkiksi
uutislähdesuojan ollessa kysymyksessä esitutkintaviranomaisen
mahdollisesti tekemän tulkintavirheen vaikutuksia on
vaikeata jälkikäteen oikaista pakkokeinolain 4 luvun 13 §:ssä
säännellyin menettelyin, koska vaitiolo-oikeuden piiriin kuuluva
seikka yleensä silloin tulee esitutkintaviranomaisen tietoon
heti kun uutislähdesuojan piiriin kuuluva todiste on takavarikoitu.
Oulun raastuvanoikeuden menettelystä on toisaalta kuitenkin
ollut myös Pietolan oikeusturvan kannalta haitallisia seurauksia
sen johdosta, että siinä on sovellettu todistajan niskoittelun
murtamista koskevia säännöksiä. Tämän johdosta ovat sovellettaviksi
tulleet myös oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 37
§:n säännökset, joiden mukaan tuomioistuin voi ensisijaisesti
uhkasakkoa käyttäen pakottaa todistajan täyttämään velvollisuutensa.
Todistajan velvoittamisesta todistamaan tai uhkasakon
asettamista koskevasta päätöksestä ei tällöin voi valittaa,
vaan saman luvun 42 §:n mukaan vasta päätöksestä, jolla
todistaja on tuomittu uhkasakkoon. Niin kuin edellä olen todennut,
tuomioistuimen takavarikkoasiassa antamasta päätöksestä
voi sitä vastoin valittaa muutoksenhakutuomioistuimeen. Jos
asia olisi käsitelty takavarikkokysymyksenä, tuomioistuin olisi
ilmeisesti ottanut kantaa myös siihen, olisiko tullut
kuulla Pietolan työnantajaa Kirjapaino Osakeyhtiö Kalevaa,
jolla oli valokuvien julkaisemisoikeus.
Käsitykseni mukaan tuomioistuimen ei olisi pitänyt ottaa tutkittavakseen
tutkinnanjohtajan Pietolaan kohdistamaa, valokuvanegatiivien
esittämisvelvollisuuden toteuttamista koskenutta
vaatimusta. Vuoden 1989 alussa voimaan tulleeseen uuteen esitutkintalainsäädäntöön
sisältyvä esitutkintalain 28 § sisältää
todistelun vastaanottamista tuomioistuimessa koskevan järjestelyn,
jollaista oikeudessamme ei aikaisemmin ole tunnettu.
Tämän säännöksen soveltamisesta esitutkintaviranomaisilla
enempää kuin tuomioistuimillakaan ei vielä ole ollut kokemuksia.
Säännöksen asiallisen soveltamisalan laajuutta saatetaan
pitää jonkin verran tulkinnanvaraisena. Edellä olen lisäksi
todennut, että Pietolan tapauksessa noudatetulla menettelyllä
on hänen oikeusturvaansa silmällä pitäen pyritty saamaan ennakolta
sellainen tuomioistuinratkaisu, jollainen takavarikkotilanteessa
olisi ollut mahdollinen pakkokeinolain 4 luvun 13
§:ää soveltamalla. Tämän vuoksi en katso raastuvanoikeuden menettelyn
tältä osin antavan minulle aihetta muuhun kuin että
saatan edellä selostetun käsitykseni raastuvanoikeuden tietoon.
5.2 Pietolan avustajan läsnäolon epääminen
Oikeudenkäynnin alussa Pietola oli pyytänyt saada häntä todistajana
kuultaessa käyttää hänen avustajakseen ilmoittautunutta
asianajaja Paul Strandénia. Pietola oli perustellut pyyntöään
vetoamalla painovapauslakiin ja siihen, että ammattiliitto oli
katsonut asian kuuluvan lähdesuojan piiriin.
Raastuvanoikeus oli tekemällään ratkaisupäätöksellä harkinnut
oikeaksi evätä avustajan läsnäolon oikeudessa esitutkintalain
32 §:n nojalla, koska kysymys oli todistajan kuulemisesta esitutkintalain
27 §:n 1 momentissa tarkoitetusta asiasta eikä
sanotun lain tarkoittamasta asianosaisen kuulemisesta ja hänen
avustajansa läsnäolosta esitutkinnassa.
Raastuvanoikeuden 2. osasto on tältä osin antamassaan lausunnossa
ilmoittanut lähteneensä siitä, että kysymyksessä ei ollut
ollut esitutkinnan aikana suoritettu oikeudenkäynti todisteiden
vastaanottamiseksi, vaan osa poliisin suorittamaa esitutkintaa.
Tarkoituksena oli ollut murtaa esitutkinnassa kuullun
todistaja Pietolan perusteeton vastarinta negatiivien luovuttamista
koskevassa asiassa. Esitutkintalain 32 §:n mukaan
asianosainen ja hänen avustajansa tai asiamiehensä saa olla
läsnä todistajaa kuultaessa, jollei siitä voi aiheutua haittaa
esitutkinnalle, mutta edellä mainittu säännös ei oikeuta todistajaa
käyttämään avustajaa esitutkinnassa.
Raastuvanoikeuden 2. osaston esittämää kannanottoa voidaan
lähtökohtaisesti pitää oikeana. Todistajana kuulusteltavalla
henkilöllä ei yleensä ole tarvetta käyttää oikeudenkäyntiavustajaa
enempää esitutkinnassa kuin oikeuskäsittelyssäkään. Esitutkintalain
31 ja 32 §:n säännökset avustajan läsnäolosta
esitutkintakuulustelussa pohjautuvat siihen näkemykseen, että
vain asianosaisen asemassa oleva henkilö voi kuulustelussa
käyttää avustajaa. Käsiteltävänä oleva tapaus kuitenkin poikkeaa
tavanomaisista kuulemistilanteista.
Tutkinnanjohtajan Pietolaan kohdistama vaatimus oli, niin kuin
edellä on todettu, esinetodisteiden esittämisvelvollisuuden
toteuttamista koskenut vaatimus. Pietola oli kiistänyt vaatimuksen
lehdistön ns. uutislähdesuojaan vedoten. Keskeiseksi
kysymykseksi oikeuskäsittelyssä oli muodostunut sen ratkaiseminen,
oliko Pietolalla laillinen oikeus kieltäytyä luovuttamasta
valokuvanegatiiveja. Oikeudenkäymiskaaressa säänneltyihin
todistelurajoituksiin liittyy oikeudellisesti monitahoisia
ja vaikeita tulkintakysymyksiä.
Oikeudenkäymiskaaressa on säännöksiä vireillä olevaan oikeudenkäyntiin
liittyvästä esittämisvelvollisuuden toteuttamisesta,
joka voidaan kohdistaa pääasiaa koskevan oikeudenkäynnin
asianosaiseen tai ulkopuoliseen henkilöön. Pääasiaa koskevan
oikeudenkäynnin vireillä ollessakin on mahdollista käsitellä
esittämisvaatimuksen toteuttamista erillisenä asiana. Se on
silloin käytännössä kaksiasianosaissuhteen kaltainen menettely,
johon saattaa liittyä erillistodistelua, niin kuin oikeudenkäymiskaaren
17 luvun 14 §:stä ilmenee.
Oikeudenkäymiskaaren 17 luvussa säännellyssä esittämisvelvollisuuden
toteuttamista koskevassa, ulkopuoliseen henkilöön
kohdistettavassa asiassa näyttävät näin ollen sekä aineellisoikeudellisiin
että prosessuaalisiin näkökohtiin perustuvat
oikeusturvasyyt johtavan sellaiseen tulkintaan, että vaatimuksen
kohteena olevalla henkilöllä asianosaisen tavoin tulisi
olla mahdollisuus halutessaan käyttää avustajaa. Samat näkökohdat
soveltuvat nyt käsiteltävänä olevaan tapaukseen siitä
huolimatta, että kysymyksessä on esitutkinnan aikana toteutettava
velvoite. Edellä olen todennut, että asiallisesti sama
kysymys olisi saattanut tulla alioikeuden käsiteltäväksi myös
pakkokeinolain 4 luvun 13 §:ssä säänneltynä takavarikkoasiana.
Takavarikkoasiassa sillä henkilöllä, jota takavarikko koskee,
kiistattomasti on oikeus käyttää avustajaa. Tämäkin puoltaa
esittämääni tulkintaa. Vastaavin perustein katson, että myös
esitutkintaviranomaisen toimittamassa esitutkinnassa todistajana
kuultavalla henkilöllä tulisi olla mahdollisuus käyttää
avustajaa silloin, kun kuultavan oikeusturva sitä edellyttää
jouduttaessa selvittämään todistamisvelvollisuuden rajoituksiin
liittyviä tulkintakysymyksiä.
Koska oikeudesta käyttää oikeudenkäyntiavustajaa edellä tarkoitetuissa
tilanteissa ei ole nimenomaista säännöstä, en katso
raastuvanoikeuden 2. osaston menetelleen virheellisesti
päätyessään asiassa toisensisältöiseen ratkaisuun. Saatan kuitenkin
käsitykseni suositeltavana pitämästäni menettelystä
raastuvanoikeuden tietoon.
5.3 Valitusosoituksen antamatta jättäminen
Raastuvanoikeuden 2. osasto on päätöksellään hylännyt Pietolan
pyynnön todistajanpalkkion suorittamisesta hänen niskoittelustaan
johtuen. Raastuvanoikeus on perustanut päätöksensä esitutkintalain
28 §:n 2 momentissa olevaan säännökseen. Tuomioistuin
on ratkaissut todistajanpalkkiota koskevan kysymyksen
sille lain mukaan kuuluvan harkintavallan rajoissa.
Valokuvanegatiivien luovuttamisvelvollisuuden asettamisen
ohella myös todistajanpalkkiota koskevan ratkaisun sisältävän
päätöksen lopussa on kaikilta osin lausuttu, ettei päätökseen
saa hakea muutosta, mutta että siitä voi kannella. Todistajanpalkkion
osalta ei siten ole annettu valitusosoitusta.
Oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 42 §:n ja valtion varoista maksettavista
todistelukustannuksista 15.9.1972 annetun lain
(666/72) 10 §:n 1 momentin mukaan todistelukustannusten korvausta
koskevaan päätökseen haetaan muutosta valittamalla.
Raastuvanoikeuden olisi näin ollen tullut antaa valitusosoitus
siltä osin, kuin se oli hylännyt Pietolan todistajanpalkkiovaatimuksen.
Raastuvanoikeuden 2. osasto on antamassaan selityksessä myöntänyt,
että sen olisi kuulunut antaa valitusosoitus todistajanpalkkiota
koskevalta osalta. Raastuvanoikeus on kuitenkin
katsonut tämän virheen johtuneen anteeksi annettavasta huomaamattomuudesta.
Katson, että raastuvanoikeuden 2. osasto tältä osin on huolimattomuudesta
menetellyt virkavelvollisuuksiensa vastaisesti,
mikä virhe kuitenkin on kokonaisuutena arvostellen vähäinen.
Tämän johdosta se ei anna puoleltani aihetta muuhun, kuin että
huomautan osaston puheenjohtajalle ja jäsenille vastaisen varalta
heidän menettelynsä virheellisyydestä.
6 AINEELLISOIKEUDELLINEN TARKASTELU
Aineellisoikeudellinen pääkysymys asiassa on ollut se, oliko
Pietolalla oikeus lehdistön ns. uutislähdesuojaa koskevien
säännösten nojalla kieltäytyä luovuttamasta lehtivalokuvaajana
ottamiensa valokuvien negatiivit poliisille käytettäviksi todisteina
esitutkinnassa ja tarvittaessa rikosoikeudenkäynnissä.
Suomen Lehtikuvaajat r.y. on kirjoituksessaan lausunut vetoavansa
viranomaisiin, jotta lehtikuvan ja muun toimituksellisen
aineiston kuuluminen lähdesuojan piiriin tunnustettaisiin
kiistattomasti. Yhdistys on esittänyt, että lain nykyinen
sanamuoto on muutettava yksiselitteiseksi ja myös esitutkintalainsäädäntöä
tarkistettava siten, ettei se tarjoa mahdollisuuksia
lähdesuojan kiertämiseen. Oulun raastuvanoikeuden päätöstä
ja siihen liittyen uutislähdesuojaa on käsitelty runsaasti
tiedotusvälineissä. Tiedotusvälineet ovat yleisesti
esittäneet samansuuntaisia ajatuksia kuin yhdistys minulle
osoittamassaan kirjoituksessa.
6.1 Lehdistön uutislähdesuojaa koskevat säännökset
Uutislähdesuojasta säädetään oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 24
§:ssä, joka sisältyy luvun todistajia koskevaan alajaksoon.
Tuomioistuimessa todistajana kuulusteltavan henkilön on totuudenmukaisesti
ja mitään salaamatta kerrottava kuulustelun teemana
olevasta asiasta. Todistajalla on kuitenkin harkintansa
mukaan oikeus ns. vaitiolo-oikeutta koskevassa 24 §:ssä säännellyissä
tapauksissa kieltäytyä kertomasta seikkaa tai vastaamasta
kysymykseen. Sanottuun pykälään on lisätty lehdistön
uutislähdesuojaa ja sen murtamista koskevat säännökset
25.2.1966 annetulla lailla (176/66). Myöhemmin vastaava suoja
on ulotettu yleisradio- ja kaapelilähetystoimintaan. Uutislähdesuojan
murtamista koskevaan säännökseen on 19.7.1974 annetulla
lailla (622/74) tehty teknisluonteinen muutos.
Lehdistön uutislähdesuojaa koskeva perussäännös edellä mainitun
24 §:n 2 momentissa (176/66) kuuluu seuraavasti: "Aikakautisen
painokirjoituksen julkaisija, päätoimittaja, kustantaja
tai kirjanpainaja saa kieltäytyä vastaamasta kysymykseen, kuka
on painokirjoitukseen otetun kirjoituksen tai tiedonannon laatija
tahi kuka on antanut kirjoituksen taikka tiedonannon perusteena
olevat tiedot, samoin kuin kysymykseen, johon ei voi
vastata paljastamatta laatijaa tai tiedonantajaa. Sama koskee
soveltuvin osin aikakautiseen painokirjoitukseen otetun kirjoituksen
tai tiedonannon laatijaa sekä sitä, joka on saanut
tiedon edellä mainituista seikoista ollessaan asianomaisen
kustantajan, toimituksen tai kirjanpainajan palveluksessa."
Uutislähdesuojan murtamisesta säädetään saman pykälän 4 momentissa
(622/74), joka on seuraavan sisältöinen: "Milloin 2 tai
3 momentissa tarkoitettu asia koskee rikosta, mistä saattaa
seurata vankeutta kuusi vuotta tai ankarampi rangaistus, taikka
sanotunlaisen rikoksen yritystä tai osallisuutta siihen,
taikka tietoa, joka on annettu vastoin sellaista salassapitovelvollisuutta,
jonka rikkomisesta on erikseen säädetty rangaistus,
voidaan sanotussa momentissa mainittu henkilö kuitenkin
velvoittaa vastaamaan siinä tarkoitettuun kysymykseen."
Uutislähdesuojan murtaminen oikeudenkäynnissä on tuomioistuimen
harkinnassa silloinkin, kun nämä edellytykset täyttyvät.
Uutislähdesuoja on otettu huomioon myös niissä oikeudenkäymiskaaren
17 luvun säännöksissä, jotka koskevat asiakirjan ja
esineen esittämis- eli editiovelvollisuuden toteuttamista. Mitä
24 §:ssä säädetään todistajan oikeudesta kieltäytyä kertomasta
seikkaa tai vastaamasta kysymykseen tahi antamasta lausumaa,
on 12 §:n 2 momentin sovellettava vastaavasti asiakirjan
esittämisvelvollisuuteen, jos asiakirjan sisältö on sellainen,
kuin tuossa lainkohdassa tarkoitetaan. Saman luvun 57
§:n 2 momentin mukaan asiakirjan katsastettavaksi tuomisesta
on voimassa, mitä 12 §:ssä on säädetty. Lisäksi 57 §:n 1 momentissa
säädetään, että asianosainen tai muu henkilö saa
kieltäytyä tuomasta esinettä katsastettavaksi vastaavasti samoin
edellytyksin, kuin todistaja 24 §:n mukaan voi kieltäytyä
kertomasta seikkaa tai vastaamasta kysymykseen tahi antamasta
lausumaa.
Rikosoikeudenkäynnissä tarvittava näyttöaineisto pyritään
hankkimaan ja ottamaan talteen jo poliisin tai muun esitutkintaviranomaisen
toimittamassa esitutkinnassa. Esitutkintalain
27 §:n 1 momentissa säädetään, että jos todistajana kuulusteltava
henkilö olisi oikeudenkäynnissä oikeutettu tai velvollinen
kieltäytymään todistamasta, ilmaisemasta seikkaa tai vastaamasta
kysymykseen, jos tutkittavana olevasta rikoksesta
nostettaisiin syyte, hän on oikeutettu tai velvollinen siihen
myös esitutkinnassa. Näin ollen muun muassa lehdistön uutislähdesuojaa
koskevat säännökset tulevat sovellettaviksi jo
esitutkintakuulusteluissa.
Esitutkintalain 27 §:n 2 momentissa säädetään mm. vaitiolo-oikeuden
murtamisesta. Hallituksen esitykseen nro 14/1985 vp.
esitutkintaa ja pakkokeinoja rikosasioissa koskevaksi lainsäädännöksi
sisältyvässä esitutkintalakiehdotuksessa ehdotettiin
säädettäväksi, että uutislähdesuoja olisi ollut murrettavissa
samoin edellytyksin kuin oikeudenkäynnissä oikeudenkäymiskaaren
17 luvun edellä selostetun 24 §:n 4 momentin (622/74) mukaan.
Eduskunta tehosti lähdesuojaa muuttamalla lakiehdotusta
siten, että suoja voidaan murtaa vain, jos tutkittavana on rikos,
josta säädetty ankarin rangaistus on vähintään kuusi
vuotta vankeutta. Ainoastaan tuomioistuin voi päättää murtamisesta
esitutkintalain 28 §:ssä säännellyssä menettelyssä, jota
olen tarkastellut jo edellä.
Takavarikkoa koskevassa pakkokeinolain 4 luvussa on niin ikään
uutislähdesuojaa koskeva säännös. Luvun 2 §:n 2 momentissa
säädetään nimittäin asiakirjan takavarikon osalta, ettei asiakirjaa
saa takavarikoida todisteena käytettäväksi, jos sen
voidaan olettaa sisältävän sellaista, josta oikeudenkäymiskaaren
17 luvun 24 §:n 2 tai 3 momentissa tarkoitettu henkilö saa
kieltäytyä kertomasta, ja asiakirja on hänen hallussaan. Asiakirja
saadaan kuitenkin takavarikoida, jos edellä tarkoitettu
henkilö olisi esitutkinnassa oikeutettu tai velvollinen todistamaan
asiakirjaan sisältyvästä seikasta esitutkintalain 27
§:n 2 momentin nojalla.
6.2 Eräät tulkinnanvaraiset kysymykset
Uuden esitutkintalainsäädännön voimaantulon jälkeen on tarkasteltavana
olevan asian ja eräiden muiden tapausten johdosta
ilmennyt, että uutislähdesuojaa koskevia säännöksiä sovellettaessa
syntyy eräitä tulkintaongelmia.
Pakkokeinolain 4 luvun edellä selostetun 2 §:n 2 momentin sanamuodon
mukaan takavarikkorajoitus koskisi vain asiakirjaa,
joka sisältää sellaista, mikä kuuluu vaitiolo-oikeuden piiriin.
Tämän johdosta on tulkinnanvaraista, onko vastaavaa rajoitusta
sovellettava myös silloin, kun tarkasteltaessa asiakirjaa
katselmuksen kohteena siitä voidaan suoraan tai välillisesti
tehdä päätelmiä vaitiolo-oikeuden, esimerkiksi uutislähdesuojan,
piiriin kuuluvasta seikasta. Eduskunnan apulaisoikeusasiamies
on tiedotusvälineiden uutislähdesuojaa koskevassa
kanteluasiassa antamassaan 24.9.1990 päivätyssä päätöksessä
nro 3337 kantanaan esittänyt, että kysymyksessä
oleva takavarikkokielto koskee myös asiakirjan katselmusta.
Tätä kantaa näyttää myös tukevan edellä viittaamani oikeudenkäymiskaaren
17 luvun 57 §:n 2 momentin säännös, joka koskee
vaitiolo-oikeudesta johtuvaa rajoitusta velvollisuuteen tuoda
asiakirja katsastettavaksi.
Pakkokeinolain 4 luvun 2 §:ssä kielletään takavarikoimasta
eräitä asiakirjoja, jotka sisältönsä puolesta kuuluvat oikeudenkäymiskaaren
17 luvun todistamisrajoitusten piiriin. Oikeudenkäymiskaaren
17 luvussa on säännöksiä todisteina käytettävistä
asiakirjoista, niin kuin edellä on todettu. Oikeudenkäymiskaaressa
enempää kuin pakkokeinolaissakaan ei ole määritelty
asiakirjan käsitesisältöä. Muun muassa uudentyyppiset tekniset
tallenteet ja sähköinen viestintä ovat monissa tapauksissa
tulleet kirjallisten asiakirjojen sijaan.
Eräitä poikkeuksia yleisten asiakirjain julkisuudesta sisältävän,
22.12.1951 annetun asetuksen (650/51) 1 §:n 2 momentin
mukaan asiakirjaan rinnastetaan myös kartat, piirrokset, kuvat,
filmit, ääninauhat ja muut niihin verrattavat. Hallituksen
esitykseen nro 14/1985 vp. esitutkintaa ja pakkokeinoja
rikosasioissa koskevaksi lainsäädännöksi sisältyvissä pakkokeinolakiehdotuksen
4 luvun 2 §:n erityisperusteluissa lausutaan,
että myös pakkokeinolakia sovellettaessa asiakirjan käsitteelle
olisi annettava sama ulottuvuus. Yleisten asiakirjain
julkisuudesta annetun lain 2 §:ään on 30.4.1972 annetulla
lailla (472/87) lisätty uusi 2 momentti, joka kuuluu seuraavasti:
"Mitä tässä laissa säädetään yleisestä asiakirjasta,
koskee myös viranomaisen laatimaa ja antamaa sekä sille lähetettyä
tai annettua lävistämällä, magnetoimalla tai muulla
näihin verrattavalla tavalla aikaansaatua tallennetta, joka on
tarkoitettu luettavaksi, kuunneltavaksi tai muutoin ymmärrettäväksi
teknisin apuvälinein ja joka on viranomaisen hallussa
(tekninen tallenne)."
Tarkasteltavana olevassa tapauksessa on ollut kysymys valokuvanegatiiveista.
Edellä selostetun valossa on tulkinnanvaraista,
onko niitä pidettävä asiakirjoina pakkokeinolakia sovellettaessa.
Totean kuitenkin, että harkittaessa Pietolan velvollisuutta
luovuttaa hallussaan olleet lehtikuvaajana ottamiensa
valokuvien negatiivit on ensisijaisesti otettava kantaa
uutislähdesuojaa koskevien säännösten soveltamiseen.
6.3 Oulun raastuvanoikeuden ratkaisu
Lehdistön uutislähdesuojaa koskevan perussäännöksen eli oikeudenkäymiskaaren
17 luvun 24 §:n 2 momentin (176/66) mukaan
vaitiolo-oikeuden kohteena on kysymys siitä, "kuka on painokirjoitukseen
otetun kirjoituksen tai tiedonannon laatija tahi
kuka on antanut kirjoituksen taikka tiedonannon perusteena
olevat tiedot". Hallituksen esityksessä nro 193/1965 vp.
laeiksi oikeudenkäymiskaaren 17 luvun ja painovapauslain muuttamisesta
on lausuttu lakiin lisättäviksi ehdotettujen uutislähdesuojaa
koskevien säännösten perusteluina muun muassa seuraavaa:
"Nykyaikaisessa yhteiskunnassa on lehdistön asema uutisten
välittäjänä erittäin tärkeä. Lehdistö hankkii uutisensa
eri uutislähteiden kautta. Uutisten antajat, samoin kuin ne,
jotka ovat kirjoittaneet sanomalehteen tai aikakauskirjaan haluavat
usein pysyä tuntemattomina, anonyymeinä. - - Koska Hallituksen
käsityksen mukaan lehdistön tehtävänä on, paitsi tavanomaisten
uutisten välittäminen, tuoda julki yhteiskunnassa
vallitsevia epäkohtia ja asiallisessa mielessä arvostella muun
muassa viranomaisten toimintaa ja kun tämän tarkoitusperän
saavuttaminen voi vaarantua, jollei lehdistöllä ole oikeutta
suojata lähteitään, Hallitus katsoo, että lehdistön oikeus
olisi tässä suhteessa lainsäädäntöteitse turvattava."
Oulun raastuvanoikeuden 2. osasto on päätöksessään lausunut
katsovansa, että todistajana kuullun Pietolan ottamat valokuvat
eivät kuuluneet lehdistön uutislähdesuojan piiriin, koska
kysymys ei ollut siitä, kuka oli lehdessä julkaistun kirjoituksen
tai tiedoksiannon taikka radio- tai televisio-ohjelmaan
sisältyneen tiedonannon laatija tai kuka oli antanut tällaisen
kirjoituksen tai tiedonannon perusteena olevat tiedot.
Katson, että Oulun raastuvanoikeus on tehdessään asiakysymyksessä
tämän päätöksen menetellyt tuomioistuimelle lain soveltamisessa
kuuluvan harkintavallan rajoissa. Tämän johdosta
raastuvanoikeuden menettely ei tältä osin ole antanut minulle
aihetta enempiin toimenpiteisiin.
6.4 Oikeuslähdesuojaa koskevien säännösten uudistamistarpeet
Olen edellä todennut, että esitutkinta- ja pakkokeinolainsäädännön
tultua voimaan vuoden 1989 alusta on käytännössä ilmennyt
eräitä tiedotusvälineiden uutislähdesuojaa koskevia tulkintakysymyksiä.
Oulun raastuvanoikeuden tarkasteltavana olevan päätöksen johdosta
julkisuudessa käydyssä mielipiteiden vaihdossa on varsinkin
tiedotusvälineiden taholta esitetty, että lähdesuojaa
koskevia säännöksiä tulisi selkeyttää ja suojan ulottuvuutta
laajentaa. Tämä tarkoittaisi suojan ulottamista muuhunkin toimitukselliseen
aineistoon kuin oikeudenkäymiskaaren 17 luvun
24 §:n 2 momentissa tarkoitettuun uutislähteeseen.
Sanomalehtien Liitto r.y. ja Suomen Sanomalehtimiesten Liitto
r.y. ovat 11.9.1990 jättäneet oikeusministeriölle journalistien
lähdesuojaa koskevan lainsäädännön tarkistamista koskevan,
samalle päivälle päivätyn kirjallisen esityksen. Esityksessä
on viitattu edellä mainittuun, silloin eduskunnan apulaisoikeusasiamiehen
tutkittavana vielä olleeseen kanteluasiaan
sekä tässä päätöksessä tarkasteltavana olevaan Oulun
raastuvanoikeuden menettelyyn sen velvoittaessa lehtikuvaajan
luovuttamaan valokuvanegatiivit. Esityksen tekijät ovat lausuneet
käsityksensä olevan, ettei näitä kiistoja olisi syntynyt,
mikäli lähdesuojaa koskevat säännökset oikeudenkäymiskaaressa,
esitutkintalaissa ja pakkokeinolaissa olisivat riidattomia ja
takaisivat journalistien lähdesuojan myös muuttuneissa oloissa.
Tämän johdosta yhdistykset ovat esittäneet, että oikeusministeriö
ryhtyisi toimenpiteisiin kysymyksessä olevien säännösten
tarkistamiseksi. Päätavoitteena tulisi esityksen tekijöiden
mukaan olla, että kaikki toimitukselliseen käyttöön
hankittu tai laadittu aineisto kuuluisi lähdesuojan piiriin.
Poikkeuksena olisivat ainoastaan tapaukset, jolloin oikeudenkäynnissä
käsitellään tai esitutkinnassa selvitetään rikosta,
josta ankarin rangaistus on vähintään kuusi vuotta vankeutta.
Totean, että on lainsäädäntöelinten ratkaistava yhteiskuntapoliittinen
kysymys, missä tapauksissa ja miltä osin rajoitetaan
toimituksellisen aineiston käyttämistä esitutkinnassa rikoksen
selvittämiseksi ja oikeudenkäynnissä todisteena. Sen johdosta
asianani laillisuusvalvojana ei ole ottaa siihen kantaa. Sitä
vastoin yhdyn esityksessä esitettyihin näkökohtiin niiltä
osin, kuin on kysymys lähdesuojaa koskevien säännösten selkeyttämisestä.
Arvioidessani Oulun raastuvanoikeuden 2. osaston menettelyä
yhdistyksen kirjoituksessa tarkoitetussa asiassa olen menettelyoikeudellisia
kysymyksiä edellä 5. jaksossa arvioidessani
päätynyt 5.1. ja 5.2. alajaksoissa selostettuihin kannanottoihin
tutkinnanjohtajan hakemuksen tutkittavaksi ottamista ja
avustajan käytön epäämistä koskevien ratkaisujen osalta. Koska
raastuvanoikeuden 2. osasto on menetellyt virheellisesti jättäessään
5.3. alakohdassa selostetuin tavoin antamatta valitusosoituksen
todistajanpalkkiota koskevan vaatimuksen hylkäämistä
koskevasta päätöksestään, huomautan osaston puheenjohtajalle
oikeusneuvosmies A:lle sekä jäsenille vs. oikeusneuvosmies
B:lle ja va. kunnallisneuvosmies C:lle vastaisen varalta
heidän menettelynsä virheellisyydestä. Tässä tarkoituksessa ja
saattaakseni edellä mainitut käsitykseni heidän tietoonsa lähetän
Oulun raastuvanoikeuden pormestarille jäljennökset tästä
päätöksestä kullekin heistä toimitettaviksi.
Valitusosoituksen antamatta jättämiseen todistajanpalkkion
epäämistä koskeneen päätöksen osalta totean lisäksi, että
Pietolalla on mahdollisuus raastuvanoikeuden päätökseen sisältyvän
kanteluosoituksen mukaisesti hakea siihen oikaisua tekemällä
kantelun Rovaniemen hovioikeudelle oikeudenkäymiskaaren
31 luvussa säännellyin tavoin luvun 2 §:ssä säädetyssä kuuden
kuukauden määräajassa päätöksen julistamisesta. En katso yleisen
edun edellyttävän tältä osin toimenpiteitä minun taholtani.
Uutislähdesuojaa koskevat säännökset ovat eräiltä kohdin tulkinnanvaraiset,
niin kuin edellä 6.2. ja 6.4. alakohdissa olen
esittänyt. Sanomalehtien Liitto r.y. ja Suomen Sanomalehtimiesten
Liitto r.y. ovat 11.9.1990 toimittaneet oikeusministeriölle
esityksen kysymyksessä olevien säännösten tarkistamisesta.
Tämän johdosta lähetän jäljennöksen tästä päätöksestä
oikeusministeriölle tiedoksi ja otettavaksi huomioon sanottujen
säännösten tarkistamista selvitettäessä.

matches:
Tuomioistuin
§ 2
§ 2
§ 3
Tuomioistuin
tuomioistuin
tuomioistuin
tuomioistuin
Tuomioistuin
tuomioistuin


text:
Hyvä Homo Porno Anime Hentai Porn / Etusivu Seksuaalinen
Dustin Mcgarr 14.06.2018 14.06.2018 Comments Off on Hyvä homo porno anime hentai porn
Follando follando ver videos porno gratis actrices porno orgias lesbianas chicas lesbianas maduras espanolas porno maduro peliculas porno mature videos de lesvianas gratis porno pollones seso gratis brutal xxx videos pornos españoles mui zorras peludas tarzan xxx negras x vintage travestis desnudas casting pelis porn vidios de travestis follando porn 18 masturbacion femenina porno de lesbianas pornstars ver vidios de latinas tetonas chicos masturbandose videos pornos de vídeo xxx sexo anal videos eroticos porno gratis vudeos porno porno gordos cumlauder españa trios mangas hentai videos gratis de lesbianas sexo gratis cumlouder español abuelas folladas por primera vez porno españoles cumloader aprender a su vecina chicas tetonas videos porno x videos gratis videos x video de orgias videos sexo latinas follada romantica enanas porn free videos pornos españoles porno sexi porno gold camaras porno sadomaso vídeo de lesbianas mujeres hermosas porno maduras sexo gratis trios maduritas.
con viejas milf porn porno viejas follando travestis porno tetas jovenes follando peliculas porno duro porno hd mujeres tetonas xxx amateur follando porno. cumlouder videos porno descargar vídeos sexo duro videos porno español de españoles penes videos sexo porno porno anal videos caseros de chinas pono hd porn videos x videos pornos sexo tori black porn videos amateur videos porno de lesbianas vídeos de sexo con abuelos porno cachas videos de gordas mujeres quiero ver videos porno gratis sexo con chicas del porno maduras sexo hentsi vídeos porno con maduritas gratis putas sexo tube hannah montada videos masajes maduras sexo arabe gratis peliculas x videos pornos gratis abuelas coños tia buena follando chicas putas videos sexo grupal videos porno gordas viejas videos porno porno españoles gratis de madres xxx natalia z mamadas porno de lesvianas amater nacho vidal video porno gratis vídeos porno xx sexo hd travestis en español porno para chicas desnudad hd teen porn videos videos de folladas xxx actores porno strapon porn mujeres follando playas nudistas porno xx porno gratis videos españoles mui zorras videos gratis tetonas hd cumlauder en español cams sexo con maduras porn 18 orgias gratis de putas enfermeras porno completos porno barbosa lesbianas viejas peludas masaje porn negras videos maduras eroticas videos de porno masajes videos pornos gratis sexo maduro peliculas pornos gratis maduras pelis porno español masages eroticos videos amateurs películas xxx videos de gorditas x de maduras muy guarras amateur videos caseros de parejas xxx vidios de sexo grati sexo negro vidios porno gratis maduras gordas videos anal videos porn tetas grandes porno checas porno porno asiatica corridas de lesvianas putas gratis en tetas xx xxx vidios gratis 69 porno españolas follando buscar videos d sexo gratis de chinas gordo follando con mujeres maduras mamadas gratis tetas super porno travesti follando porno duro xxx joven porn paris hilton porno travesti ferrol videos maduras españolas juegos porno en castellano team skeet sexo chicas en la ducha videos pornos xx porno despedida de putas video pornos gratuitos mujeres haciendo el culo pajas masculinas como follan rubia tetona sexo lesbico chicas sexys porno porn free culonas follando dildos gigantes videos hd porn vintage español negros desnudos porno amater porno abuelas x gratis amateur universitarias follando videos de gorditas x porno cratis porno amater sexso gratis lesvianas jovenes trios videos de porno porno videos porno enfermeras lesbianas porno anal españoles travestis videos x como follar en la playa corridas en hd tios follando chicos follando de mujeres tocandose moras xxx gratis gorditas españolas follando se la folla en español de mujeres tocandose moras xxx trio videos de virgenes porno gordas alexis texas porn hd viejas tias con jovenes sexo videos porno en la playa lamidas de putas porno porno porno tetas xx porn tube poyas grandes xxx maduras gratis sofia rose porno con xxx trios de putas gratis porno japones xxx videos de solteras porno español maduras xxx gratis peliculas gratis de tetonas rubias 19 ver vidios porno gratis tetas del porno xxl porno.
. marraskuu Free Porn & Sex Video - Petite Thai Slut In Super POV - - Watch Free Porn . Comic Porn Nuolee Pillua Höytee Porno Karvainen Homo Chat. joulukuu Toisena kysymyksenä taas olisi, että miksi tämä anime/hentai ei tunnu niin ' pahalta'? Aloitetaan pornosta. herkkiä ja nautintoa herättäviä kohtia ja millä tavoin kehoasi on hyvä kohdella Homoporno · Pornon turvallisuus. 6. helmikuu Vain valita ilmainen tunteikas pojat homo porno ilmanlaatua ja saat galleriat, anime porno, henti, hentia, download hentai, hentai porn.
Kannattaa seurata omaa kehoa, sen muutoksia ja ottaa selvää aina, kun jokin asia pohdituttaa, ihan kuten nytkin teet. On ihan normaalia, että olet kiinnostunut kiihottumisesta, kehon nautinnosta ja seksistä. Ensinnä pohdit pornon katselun normaaliutta ja sitä, miksi jonkinlainen porno kiihottaa sinua enemmän kuin jokin toinen laji. Jos asia sinua kovasti vaivaa, etkä kaupasta ostettavilla hiuspohjan- ja hiushoitotuotteilla saa apua, olisi hyvä, jos voisit käydä vaikka ihotautilääkärillä tai ammattikampaajalla näyttämässä hiuspohjaasi ja hiustyyppiäsi, jolloin hän voi suositella sinulle sopivaa tapaa hoitaa hiuspohjaa ja hiuksiasi niin, etteivät ne rasvoittuisi niin paljon, eivätkä takkuuntuisi ikävästi. Palvelun tekninen toteutus Optinet Oy.
ilmainen suomalainen seksi vaasa thai gay hieronta
mitä mies haluaa naiselta sängyssä homoseksuaaliseen erotiikka tampere
Ryhmä seksiä thai hieronta gay tampere

matches: hd hd hd hd hd hd hd hd


text:
Mene...Kotiin3DAbstraktiArkkitehtuurianimaatioEläimetlinnutPyörätautotSarjakuvatJulkkiksetKaupunkiVärikäsTietokoneetViileäSöpöKukkaHauskaPelitTytötteHDLomaKuumaElääLogoRakkausElokuvatmusiikkiluontopaikatavaruusUrheiluteknologiaMaailmanLisää	Kotiin / Söpö / Vauva taustakuvat HD Collection	Vauva taustakuvat HD Collection
lähettänyt: Rakasta rauhaa toukokuussa 3, 2016
3,422 näkymät
1	Vauva taustakuvat HD Collection
Tässä on kokoelma Vauva taustakuvia HD Collection For Pöytäkoneet, Kannettavat, puhelimissa ja Tabletit. Täällä 5dwallpaper.com, on yli satoja tuhansia taustakuvat ovat ladattavissa. Voit ladata Jokainen Taustakuva ilmaiseksi.
ystävyys taustakuvat Lataa
Vähän tietoa Vauva
Lapsi tai vauva (latinan sanasta infans, meaning “unable to speak” or “speechless”) on hyvin nuori jälkeläinen ihmisen tai eläimen. Kun sovelletaan ihmisiin, termiä pidetään yleensä synonyyminä vauvan tai bairn (Scottish Englanti), mutta jälkimmäinen on yleisesti sovellettu nuoria kaikista eläimistä. Kun ihmisen lapsi oppii kävelemään, termi lapsi sijasta voidaan käyttää.
Termi pikkulasten sovelletaan tyypillisesti pikkulapsille vuotiaita 1 kuukausi ja 12 kuukaudet; kuitenkin, määritelmät voivat vaihdella syntymästä 1 ikävuotta, tai jopa syntymästä 2 vuotiaita. Vastasyntynyt on lapsi, joka on vain tuntia, päivää, tai jopa muutaman viikon vanha.
Lääketieteellisessä yhteyksissä, vastasyntynyt tai vastasyntyneen (Latinalaisen, vastasyntyneen, vastasyntynyt) viittaa pikkulapsena ensimmäisessä 28 päivän kuluessa syntymästä;[1] termi koskee keskosille, postmature vauvoilla, ja koko ajan vauvoilla. ennen syntymää, termiä sikiö käytetään. Iso-Britanniassa, pikkulasten on termi, joka voidaan soveltaa koululaisille neljästä seitsemään. Koska oikeudellista terminologiaa, “infancy” jatkuu syntymästä iästä 18.
Jos Like This Vauva taustakuvia HD Collection Anna Tykkää Ja Jaa Facebook.
piipittää Tietoja Love Peace Edellinen: tapetti kukkia HD kokoelmat
seuraava: tapetti paris Awesome kokoelmat
näkymät (926) vapaa joulua taustakuvan HD
näkymät (557) xmas tapetti HD
näkymät (178) talvi tapetti HD kokoelmat
näkymät (129) 1920×1080 taustakuvia HD
näkymät (128) talvi taustakuvia HD
näkymät (118) tumblr tapetti Resolution Download
BMW tapetti HD Collectionteknologia tapetti HD Downloadkettu tapetti HDtinkerbell tapetti HD Downloadtaustakuvat anime 15 HD Collectionhd taustakuvat HD Downloadvihreä tapetti High Resolution DownloadVauva taustakuvat HD Collectiontapetti HD Upea CollectionSharingan tapetti HD Suunnitellut 5dwallpaper.com | Powered by zuuur.com	© Copyright 2016, Kaikki oikeudet pidätetään	Siirry alkuun

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD


text:
Tekstuurien laadun vaikutus suorituskykyyn - Vaihtavatko AMD:n Radeon HD 7000 -ohjaimet kuvanlaadun suorituskykyyn?
Koska Catalyst A.I. -s��timell� on selke� vaikutus suorituskykyyn, haluamme tietysti tiet�� miten se vaikuttaa Radeon HD 7870 - ja 6970 -korttien suorituskykyyn.
Crysis 2:n tapauksessa Radeon HD 7870:n ja Radeon HD 6970:n v�lill� on selv� ero suorituskyvyss�, kuten odottaa saattaa. Kuvanlaadun asetuksilla sen sijaan on l�hinn� minimaalinen vaikutus suorituskykyyn.
Battlefield 3:n tapauksessa Radeon HD 7870:n tulokset vaihtelevat 1,4 FPS:n verran ja vain 0,3 FPS:n verran Radeon HD 6970:ll�. Erotus on siis edelleen k�yt�nn�ss� huomaamaton.
Metro 2033:n n�ytt�� hieman suuremman 3,8 FPS:n erotuksen kuvanlaadusta riippuen Radeon HD 7870:n tuloksissa kun taas Radeon HD 6970 hidastuu vain puolet siit� kun kuvanlaatua nostetaan.
Skyrimiss� erot ohjainten kuvanlaadun v�lill� ovat kaikkein selkeimm�t ja my�s erot suorituskyvyss� kuvanlaatuasetuksista riippuen ovat suurimmat. Radeon HD 7870:n erotus Performance- ja High Quality -asetusten v�lill� on 6,7 FPS kun taas Radeon HD 6970 k�rsii vain vaivaiset 2,1 FPS asetuksista riippuen.
Yhteenvetona voidaan todeta, ett� Battlefield 3:n ja Crysiksen tapauksessa erotus suorituskyvyss� on k�yt�nn�ss� olematon riippumatta siit� mit� tekstuurisuodatusasetusta k�ytet��n. Skyrimiss� Radeon HD 7870 sen sijaan vaikuttaisi hidastuvan huomattavasti Radeon HD 6970 -ohjainta enemm�n kun kuvanlaatuasetuksia muutetaan. T�h�n menness� saatujen testitulosten perusteella joudumme toteamaan, ett� AMD:n Radeon HD 7000 -sarjan kortit saavuttavat t�ll� hetkell� parempia testituloksia ajureiden oletusasetuksilla, koska ne pudottavat kuvanlaatua verrattuna Radeon HD 6000 -sarjaan sek� GeForce GTX 500 -sarjaan. Kun asetuksista otetaan k�ytt��n paras mahdollinen Catalyst A.I. -asetus, erot kuvanlaadussa h�vi�v�t, mutta my�s suorituskyky k�rsii.
T�llaiset tulokset eiv�t anna erityisen hyv�� kuvaa AMD:n uusimman ohjainsukupolven julkaisusta. Pyysimme luonnollisesti AMD:lta kommenttia ja pienen odottelun j�lkeen yhti� vastasi.
Edellinen sivuKolme erilaista Catalyst A.I. -asetusta
Seuraava sivuAMD korjaa ongelman ajurip�ivityksell�

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD


text:
MAO:325/20 - Markkinaoikeus
Etusivu » Ratkaisut » Hankinta-asiat » MAO:325/20
MAO:325/20
Tampereen ammattikorkeakoulu Oy ja Tampereen korkeakoulusäätiö sr - työterveyshuoltopalvelut
julkinen hankinta - vertailuperusteiden ilmoittaminen - hankintapäätöksen perusteleminen - tarjousten vertailu
Diaarinumero: 2019/41 ja 2019/135
Tampereen ammattikorkeakoulu Oy ja Tampereen korkeakoulusäätiö sr (jäljempänä yhdessä myös hankintayksiköt) ovat liittyneet Hansel Oy:n perustamaan dynaamiseen hankintajärjestelmään. Tähän järjestelmään perustuen hankintayksiköt ja TTY-säätiö sr, joka on 2.1.2019 sulautunut Tampereen korkeakoulusäätiö sr:n, ovat pyytäneet tarjouksia työterveyshuollon palveluista 23.11.2018 päivätyllä tarjouspyynnöllä viimeistään 31.12.2025 päättyvälle hankintakaudelle.
Tampereen korkeakoulusäätiö sr:n rehtori ja henkilöstöasiantuntija ovat 23.1.2019 tekemällään hankintapäätöksellä omasta ja Tampereen ammattikorkeakoulu Oy:n puolesta valinneet Suomen Terveystalo Oy:n tarjouksen.
Tampereen korkeakoulusäätiö sr:n rehtori ja henkilöstöasiantuntija ovat 8.4.2019 tekemällään hankintaoikaisupäätöksellä Tullinkulma Oy:n oikaisuvaatimuksen muilta osin hyläten täsmentäneet hankintapäätöksen laatuvertailun perusteita muuttamatta tarjouskilpailun lopputulosta.
Hankinnan ennakoitu arvonlisäveroton kokonaisarvo on hankintayksiköiden ilmoituksen mukaan ollut noin 9.600.000 euroa.
Hankintasopimusta ei hankintayksiköiden ilmoituksen mukaan ole allekirjoitettu.
Tullinkulman Työterveys Oy on vaatinut, että markkinaoikeus kumoaa muutoksenhaun kohteena olevan hankintapäätöksen ja hankintaoikaisupäätöksen, kieltää hankintayksikköjä jatkamasta virheellistä hankintamenettelyä ja velvoittaa hankintayksiköt korjaamaan virheellisen menettelynsä.
Lisäksi valittaja on vaatinut, että markkinaoikeus velvoittaa hankintayksiköt korvaamaan sen arvonlisäverottomat oikeudenkäyntikulut molemmissa asioissa yhteismäärältään 3.793,75 eurolla viivästyskorkoineen.
Valittaja on edelleen vaatinut, että markkinaoikeus antaa sille tiedon Mehiläinen Oy:n ja Suomen Terveystalo Oy:n tarjouksien liitteenä olleista "Työkykyjohtamisen pitkäjänteinen tuki" ja "Työkykyriskien arviointi ja ennaltaehkäisy" -asiakirjoista.
Hankintayksiköt ovat menetelleet tarjousten vertailussa valittajaa syrjivästi arvioidessaan sen tarjoukseensa liittämät prosessikuvaukset vähäisemmiksi kuin mitä tarjouksessa on esitetty. Valittaja on antanut täydelliset kuvaukset näiltä osin. Hankintamenettelyssä ei ole turvattu tarjoajien tasapuolista ja syrjimätöntä kohtelua.
Tarjouspyynnössä on pyydetty toimintamallien kuvaukset muun ohella työkykyjohtamisen pitkäjänteisen tuen sekä työkykyriskien arvioinnin ja ennaltaehkäisyn osalta. Tarjouspyynnöstä ei kuitenkaan ole ilmennyt, ovatko siinä arvostetut asiat ainoat vertailussa huomioitavat asiateli sitä, onko arvostettavia seikkoja koskeva luettelo tyhjentävä vai voiko sen ulkopuolisesta selvityksestä saada lisäpisteitä. On epäselvää, mitkä ovat ne mitattavat tekijät, joilla on ollut mahdollista saada täydet pisteet.
Epäselväksi on jäänyt mitä ominaisuuksia, ilmauksia ja selvityksiä valittajan olisi tullut lisäksi esittää tarjouksessaan, jotta tarjous olisi työkykyjohtamisen pitkäjänteisen tuen sekä työkykyriskien arvioinnin ja ennaltaehkäisyn osalta täyttänyt kolmen pisteen mukaiset vaatimukset.
Tarjouspyynnöstä ei ole ilmennyt, mikä vertailtava ja pisteytettävä tavoite on ollut, eikä siinä ole asetettu tarkkoja vaatimuksia näiden tavoitteiden täyttymisen edellytyksistä. Ainoat maininnat tavoitteesta ovat olleet henkilöstön työkykyisyyden ylläpito ja työkyvyttömyyden ennaltaehkäisy sekä työkyky- tai terveydellisten riskien havaitseminen ja niihin tarttuminen sekä henkilö- että yksikkötasolla. Esimerkiksi työkykyjohtamisen laatuarviointia on ollut mahdotonta tehdä yksittäisten lausemuotoilujen perusteella. Kaikkien työnantajien tavoitteet työkykyjohtamiselle ovat yleisen elämänkokemuksen mukaan hyvin samankaltaiset. Kun kyse on ollut työkykyä koskevien ja terveydellisten riskien havaitsemisesta ja niihin tarttumisesta, on kyse ollut niin abstrakteista asioista ja subjektiivisista arvioista, että asetetut tavoitteet olisi tullut ilmaista tarjouspyynnössä selkeämmin.
Hankintapäätöksen liitteenä olleen Tarjousvertailu-asiakirjan mukaan valittajan työkykyjohtamisen pitkäjänteisestä tuesta antamalla kuvauksella voidaan saavuttaa asetetut tavoitteet useissa kohdin osittain ja asetettujen tavoitteiden täyttymistä ei ole pystytty varmistamaan. Se, miten valittajan kuvaus ei täytä tätä hankinnan tavoitetta, ei ole ilmennyt hankintapäätöksestä.
Valittajan tarjous on täyttänyt tarjouspyynnössä asetetut vaatimukset työkykyjohtamisen pitkäjänteisen tuen sekä työkykyriskien arvioinnin ja ennaltaehkäisyn osalta ja toimintamallit on esitetty kolmen pisteen arvoisesti painottaen tarjouspyynnössä kuvattuja laatuasioita. Työterveyshuollon vastuualueen osalta toimintamallit on kuvattu valittajan tarjouksessa monipuolisesti ja kattavasti. Valittaja olisi voittanut tarjouskilpailun, jos tarjouksen prosessikuvaukset olisi pisteytetty tasapuolisesti ja syrjimättömästi.
Tarjousvertailu on ollut työkykyjohtamisen pitkäjänteisen tuen sekä työkykyriskien arvioinnin ja ennaltaehkäisyn osalta täysin subjektiivinen. Tarjouspyyntö on jättänyt hankintayksiköille rajattoman harkintavallan sen suhteen, miten pisteitä annetaan ja kuka tarjouskilpailun lopulta voittaa.
Hankintayksiköt eivät ole toimittaneet valittajalle sen 18.2.2019 pyytämiä tietoja Mehiläinen Oy:n ja Suomen Terveystalo Oy:n tarjouksien liitteenä olleista asiakirjoista "Työkykyjohtamisen pitkäjänteinen tuki" ja "Työkykyriskien arviointi ja ennaltaehkäisy". Valittajalla ei ole ollut mahdollisuutta vertailla tarjoajien prosessikuvauksia selvittääkseen, mitä muissa tarjouksissa on kyetty kuvaamaan valittajan tarjousta paremmin.
Edellä mainitut asiakirjat eivät voi sisältää salassa pidettäviä liike- tai ammattisalaisuuksia, koska niissä esitetyt tiedot ovat käytössä jokapäiväisessä asiakastyössä. Tarjouskilpailuun osallistuneella tarjoajalla on oikeus saada tarjousasiakirjat nähtäväkseen hankintapäätöksen tekemisen jälkeen.
Tampereen ammattikorkeakoulu Oy ja Tampereen korkeakoulusäätiö sr ovat vaatineet, että markkinaoikeus hylkää valitukset ja velvoittaa valittajan korvaamaan niiden yhteiset arvonlisäverottomat oikeudenkäyntikulut molemmissa asioissa yhteismäärältään 2.030 eurolla ja asianosaiskulut 1.000 eurolla, molemmat määrät viivästyskorkoineen.
Hankintapäätös on korvattu hankintaoikaisulla ja päätöstä on korjattu siten, että oikaistusta hankintapäätöksestä käy selkeämmin ilmi perustelut ja laatuarviointiin vaikuttaneet seikat. Valittajalla ei siten ole enää oikeussuojan tarvetta markkinaoikeuden asiassa diaarinumero 2019/41.
Tarjouspyynnössä asetetut vertailuperusteet ovat liittyneet hankinnan kohteeseen ja niillä on varmistettu todellisen kilpailun mahdollisuus.
Tarjouspyynnössä ei ole jätetty hankintayksiköille rajoittamatonta harkintavaltaa tarjousvertailun toteuttamisessa. Tarjouspyynnön laatukriteerit ovat olleet niin yksiselitteisiä, että tarjoajilla on ollut etukäteen tieto siitä, mitä palvelun kuvauksissa on esitettävä saadakseen täydet kolme pistettä kunkin laatukriteerin osalta. Tarjouspyynnössä on eritelty, minkälaisia asioita arvostetaan kunkin vertailtavan laatukriteerin osalta, ja että arviointipisteytys tehdään kokonaisuutena sisältäen kaikki tarjouspyynnössä luetellut arviointikohdat. Tarjouspyyntö on ollut hankintasäännösten mukainen.
Tarjouspyynnössä on kuvattu työkykyjohtamisen pitkäjänteisen tuen sekä työkykyriskien arvioinnin ja ennaltaehkäisyä koskevien laatukriteerien osalta tavoitteet, arvostetut asiat, arviointiasteikko, kuinka arviointipisteet muutetaan laatupisteiksi sekä useita arvostettuja asioita, jotka antavat tarjoajalle suuntaa kuvauksen laatimisessa.
Tarjouspyynnössä ei ole voitu sanatarkasti määrittää, mitä kuvauksessa tulee esittää, koska silloin vertailuperusteella ei saataisi selville tarjoajien laadullista eroa. Alalla toimiva tarjoaja on pystynyt tarjouspyynnön perusteella ymmärtämään sen, että monipuolisella ja kattavalla kuvauksella on tarkoitettu laajoja selvityksiä, joiden perusteella on pystytty varmistumaan, että toimintamalli on toimiva hankintayksiköiden kaltaisissa organisaatioissa. Kattavassa kuvauksessa prosessin eri vaiheet on kuvattu riittävän seikkaperäisesti.
Tarjouspyyntöluonnos on lähetetty sähköpostitse kahdelle kommentointikierrokselle hankintajärjestelmään siihen mennessä ilmoittautuneille potentiaalisille tarjoajille. Valittaja on esittänyt useita kysymyksiä. Kommentointikierrosten perusteella hankintayksiköt ovat voineet olettaa, että alalla toimiville tarjoajille tarjouspyyntö on ollut laatukriteerien osalta selkeä. Hankintayksiköille ei ole esitetty kysymyksiä tarjouspyynnön julkaisun jälkeen, vaikka tähän on ollut mahdollisuus.
Tarjouspyynnön perusteella on ollut mahdollista laatia täysiin pisteisiin tarvittavat tiedot sisältävät kuvaukset. Esitetyt laatukriteerit ovat tuottaneet keskenään vertailukelpoisia tarjouksia ja tarjoajien saamien pisteiden perusteella hankintayksiköt ovat voineet valita tarjouskilpailun voittajaksi hinta-laatusuhteeltaan parhaan tarjouksen.
Työkykyjohtamisen pitkäaikaista tukea koskevan laatukriteerin osalta on tarjouspyynnössä muun ohella edellytetty, että tarjouksessa tulee kuvata työkykyisyyden ylläpitoon ja työkyvyttömyyden ennaltaehkäisyyn liittyvät prosessit ja toimintamallit. Työkykyriskien arviointia ja ennaltaehkäisyä koskevan laatukriteerin osalta on edellytetty, että tarjouksessa kuvataan esimerkiksi työpaikkaselvitysprosessia ja terveystarkastuksia. Arviointipisteytys on ilmoitettu tehtävän kokonaisuutena sisältäen kaikki tarjouspyynnössä esitetyt arviointikohdat. Täysiä pisteitä ei ole tarjouspyynnön mukaan voitu antaa sellaiselle tarjoajalle, jonka kuvauksessa on ilmaistu vain osa keskeisten prosessien vaiheista.
Suurin osa tarjoajista on laatinut tarjouksensa kuvaukset tarjouspyynnön mukaisesti, vaikka palvelukuvauksissa on ollut laadullisia eroja. Täydet pisteet saaneet tarjoajat ovat kuvanneet prosessit vaiheineen ja välineet yksityiskohtaisesti, avanneet käyttämiensä työkalujen sisällön sekä sen, miten työkalun tai prosessin avulla voidaan saavuttaa tarjouspyynnössä esitetyt tavoitteet.
Palvelukuvausten laadun arviointi on perustettu ainoastaan tarjouspyynnössä ja sen liitteissä esitettyihin kriteereihin. Tarjousvertailu on suoritettu vertaamalla kuvauksia tarjouspyynnössä ilmoitettuun arviointiasteikkoon. Eri tarjoajien antamia kuvauksia ei ole vertailtu toisiinsa.
Laatukriteerejä koskeva tarjousten arviointi on suoritettu yhdessä ulkopuolisen asiantuntijan kanssa, mikä on lisännyt tarjousten laatuarvioinnin objektiivisuutta.
Valittaja on saanut arviointikriteeristä "työkykyjohtamisen pitkäjänteinen tuki" kaksi arviointipistettä ja kriteeristä "työkykyriskien arviointi ja ennaltaehkäisy" yhden arviointipisteen. Esimerkiksi ensin mainitun arviointikriteerin osalta valittajan tarjouksessa kuvatut toimintamallit eivät ole olleet riittävän tarkasti kuvattuja, mistä syystä kuvauksen perusteella tavoitteiden saavuttamista ei ole voitu varmistaa. Jälkimmäisen arviointikriteerin osalta valittajan tarjouksen kuvauksessa on ollut puutteita. Valittajan tarjouksessaan esittämät kuvaukset eivät ole vastanneet tarjouspyynnössä ilmoitettuja kolmen pisteen mukaisia kriteerejä.
Hankintayksiköt olisivat toimineet muita tarjoajia kohtaan syrjivästi, jos ne olisivat käytännössä saamiensa kokemusten perusteella täydentäneet valittajan kuvausta ja arvioineet työterveyspalvelun prosesseja, joita ei ole kuvattu tarjouksessa. Hankintayksiköt eivät ole voineet ottaa huomioon sellaisia osia valittajan palvelusta, joita se ei ole tarjouksessaan eritellyt.
Hankintayksiköt eivät ole voineet luovuttaa valittajalle tarjoajien asiakirjoja kokonaisuudessaan, koska ne ovat ilmoittaneet palvelukuvausten olevan liikesalaisuuksia.
Kuultavan lausunto markkinaoikeuden asiassa dnro 2019/135
Suomen Terveystalo Oy on vaatinut, että markkinaoikeus hylkää valituksen ja velvoittaa valittajan korvaamaan sen arvonlisäverottomat oikeudenkäyntikulut 4.200 eurolla viivästyskorkoineen.
Voittanut tarjoaja on esittänyt, että tarjouspyynnön ehdot ovat olleet huolellisille alan toimijoille tuttuja ja ennakoitavia. Tarjouspyynnössä on kuvattu tarkasti, millaisilla vastauksilla on mahdollisuus saavuttaa täydet pisteet kustakin osiosta. Tarjousvertailu on tehty tarjouspyynnössä ilmoitetuilla perusteilla, ja tarjoajien saamat pisteet on perusteltu asianmukaisesti hankintapäätöksessä. Valittajalle annetut pisteet ovat olleet asianmukaiset.
Tarjouspyynnössä on kuvattu yksityiskohtaisesti työkykyjohtamisen pitkäjänteistä tukea sekä työkykyriskien arviointia ja ennaltaehkäisyä koskevien vertailuperusteiden osalta, miten pistemäärät saavutetaan. Kuvaukset on annettu jokaisen pistemäärän osalta erikseen.
Hankintapäätöksen perustelujen mukaan valittajan tarjous on ollut tavoitteiden saavuttamisen osalta vaillinainen jokaisen arvostettavaksi ilmoitetun viiden seikan kohdalla. Lisäksi pisteitä vähentävänä seikkana on ilmoitettu kuvauksesta puuttuva konkretia. On selvää, ettei valittaja ole voinut saada tältä osin täysiä pisteitä.
Tarjoajien työkykyjohtamisen pitkäjänteisen tuen ja työkykyriskien arvioinnin ja ennaltaehkäisyn osalta esittämät toimintamallit ovat liike- ja ammattisalaisuuksia, koska tarjoajat yrittävät erottautua toimintamalleillaan kilpailijoistaan markkinoilla.
Valittaja ei ole markkinaoikeuden asiassa diaarinumero 2019/135 sille varatusta tilaisuudesta huolimatta antanut vastaselitystä.
Valituksen tutkiminen markkinaoikeuden asiassa diaarinumero 2019/41
Julkisista hankinnoista ja käyttöoikeussopimuksista annetun lain (jäljempänä hankintalaki) 146 §:n 1 momentin mukaan markkinaoikeuden käsiteltäväksi valituksella voidaan saattaa mainitussa laissa tarkoitettu hankintayksikön päätös tai hankintayksikön muu hankintamenettelyssä tekemä ratkaisu, jolla on vaikutusta ehdokkaan tai tarjoajan asemaan.
Hankintalain 134 §:n 3 momentin mukaan, jos hankintayksikkö korjaa hankintapäätöksensä tai muun ratkaisunsa siten, että markkinaoikeudelle valituksen tehneellä ei ole enää oikeussuojan tarvetta eikä tarvetta saada perusteltua päätöstä, markkinaoikeus voi poistaa tällaisen asian käsittelystään antamatta pääasiasta ratkaisua.
Valittaja on markkinaoikeuden asiassa diaarinumero 2019/41 vaatinut muun ohella 23.1.2019 tehdyn hankintapäätöksen kumoamista. Edellä mainitun asian vireille tulon jälkeen Tampereen korkeakoulusäätiö sr on 8.4.2019 hankintayksiköiden puolesta tekemällään hankintaoikaisupäätöksellä oikaissut 23.1.2019 tehdyn hankintapäätöksen tarjousvertailua siten, että hankintaoikaisupäätöksessä ja sen liitteenä olleessa Laatuvertailun perustelut -asiakirjassa on esitetty tarjousten laatuvertailun sanalliset perustelut. Hankintaoikaisupäätöksellä ei ole muutettu tarjoajien pistemääriä tai sijoituksia tarjousvertailussa. Hankintayksiköt ovat ilmoittaneet, että hankintaoikaisupäätös 8.4.2019 korvaa hankintapäätöksen 23.1.2019. Valittaja on markkinaoikeuden asiassa diaarinumero 2019/135 esittänyt, että tarjousvertailu on suoritettu hankintaoikaisupäätöksessä virheellisesti.
Markkinaoikeus toteaa, että hankintaoikaisupäätöksellä ei sinänsä ole poistettu hankintapäätöstä 23.1.2019. Hankintaoikaisupäätöksellä ei ole myöskään valittu valittajan tarjousta eikä näin ollen korjattu hankintapäätöstä siten, että valittajalla ei enää olisi oikeussuojan tarvetta eikä siten tarvetta saada perusteltua päätöstä markkinaoikeudessa. Edellä todetut seikat huomioiden markkinaoikeus katsoo, että valitus markkinaoikeuden asiassa diaarinumero 2019/41 on tutkittava.
Valittaja on vaatinut, että markkinaoikeus antaa sille tiedon Mehiläinen Oy:n ja Suomen Terveystalo Oy:n tarjouksien liitteenä olleista "Työkykyjohtamisen pitkäjänteinen tuki ja "Työkykyriskien arviointi ja ennaltaehkäisy" -asiakirjoista.
Markkinaoikeus toteaa, että edellä mainitut tiedot sisältävät asiakirjat on toimitettu markkinaoikeudelle osana oikeudenkäyntiaineistoa. Markkinaoikeus on toimittanut valittajalle hankintayksiköiden julkisiksi ilmoittamat tarjousten osat. Näihin ovat sisältyneet Mehiläinen Oy:n ja Suomen Terveystalo Oy:n osalta tarjouslomake. Valittajalle ei ole kuitenkaan toimitettu sen vaatimuksen kohteena olevia asiakirjoja. Asiassa on siten arvioitava oikeudenkäynnin julkisuudesta hallintotuomioistuimissa annetun lain 7 §:ssä tarkoitetun oikeudenkäyntiasiakirjan saamisedellytyksiä.
Oikeudenkäynnin julkisuudesta hallintotuomioistuimissa annetun lain 9 §:n 1 momentin mukaan oikeudenkäynnin osapuolena olevalla asianosaisella on oikeus saada tieto muustakin kuin julkisesta oikeudenkäyntiasiakirjasta, joka voi tai on voinut vaikuttaa hänen asiansa käsittelyyn, jollei mainitun pykälän 2 tai 3 momentista muuta johdu. Pykälän 3 momentin mukaan hallintotuomioistuin voi jättää antamatta muun ohella julkisuuslain 11 §:n 2 momentin 6 kohdassa mainitun salassa pidettäväksi säädetyn tiedon, jos tiedon antamatta jättäminen on välttämätöntä salassapitosäännöksessä tarkoitetun edun suojaamiseksi eikä tiedon antamatta jättäminen vaaranna oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin toteutumista.
Valittaja on esittänyt, että Mehiläinen Oy:n ja Suomen Terveystalo Oy:n liikesalaisuuksiksi ilmoitetut kuvaukset työkykyjohtamisen pitkäjänteisestä tuesta ja työkykyriskien arvioinnista ja ennaltaehkäisystä eivät voi sisältää salassa pidettäviä liike- tai ammattisalaisuuksia, koska niissä esitetyt tiedot ovat käytössä jokapäiväisessä asiakastyössä. Valittaja ei ole voinut vertailla tarjoajien prosessikuvauksia selvittääkseen, mitä muissa tarjouksissa on kyetty kuvaamaan valittajan tarjousta paremmin.
Hankintayksiköt ovat esittäneet, ettei valittajalla ole oikeutta saada tietoja Mehiläinen Oy:n ja Suomen Terveystalo Oy:n palvelunkuvauksen sisältävästä asiakirjasta. Hankintayksikköjen mukaan mainitut asiakirjat sisältävät tarjoajien liikesalaisuuksia.
Kuultava on esittänyt, että tarjoajien esittämät toimintamallit ovat liike- ja ammattisalaisuuksia, koska ne kuuluvat sellaisiin tekijöihin, joilla tarjoajat yrittävät erottautua kilpailijoistaan markkinoilla.
Markkinaoikeus toteaa, että Mehiläinen Oy:n ja Suomen Terveystalo Oy:n tarjousten liitteenä olleet asiakirjat "Työkykyjohtamisen pitkäjänteinen tuki" ja "Työkykyriskien arviointi ja ennaltaehkäisy" ovat sisältäneet tietoja tarjouksiin sisältyneistä palveluista. Suomen Terveystalo Oy on ilmoittanut pitävänsä tarjouksesta ilmeneviä palvelukuvauksia salassa pidettävinä liikesalaisuuksina.
Markkinaoikeus katsoo, että valittajan vaatimuksen kohteena olevat salaisiksi ilmoitetut asiakirjat sisältävät sellaista yksityiskohtaista tietoa Mehiläinen Oy:n ja Suomen Terveystalo Oy:n tarjoamista palveluista, että kysymys on julkisuuslain 24 §:n 1 momentin 20 kohdassa tarkoitetuista liikesalaisuuksista. Tiedon antamatta jättäminen on välttämätöntä salassapitosäännöksessä tarkoitetun edun eli liikesalaisuuksien suojaamiseksi. Ottaen huomioon jäljempänä pääasian osalta todettu markkinaoikeus katsoo, että vaaditulla liikesalaisuuksia sisältävillä asiakirjoilla ei ole hankintamenettelyn oikeellisuuden arvioinnissa sellaista merkitystä, että tiedon antamatta jättäminen kyseisestä asiakirjasta vaarantaisi oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin toteutumisen. Näin ollen valittajan vaatimus tiedon antamisesta asiakirjoista on hylättävä.
Asioissa on valituksessa esitetyn johdosta arvioitavana ensin kysymys tarjouspyyntöasiakirjojen väitetystä epäselvyydestä vertailuperusteiden osalta. Tämän jälkeen on tarvittaessa arvioitava, onko hankintapäätöksen perustelemisessa menetelty hankintasäännöksissä edellytetyllä tavalla.
Hankintalain 52 §:n 1 momentin mukaan jokainen yksittäinen hankinta dynaamisen hankintajärjestelmän sisällä on kilpailutettava. Hankintayksikön on pyydettävä järjestelmään hyväksyttyjä ehdokkaita esittämään tarjous dynaamisessa hankintajärjestelmässä tehtävistä erillisistä hankinnoista. Jos dynaaminen hankintajärjestelmä on jaettu tavaroiden, palvelujen tai rakennusurakoiden luokkiin, hankintayksikön on pyydettävä kyseiseen luokkaan hyväksyttyjä ehdokkaita esittämään tarjous.
Pykälän 3 momentin mukaan tarjouksen valintaan sovelletaan, mitä
93–96 §:ssä säädetään. Dynaamisen hankintajärjestelmän sisällä tehdyn hankinnan kokonaistaloudellisen edullisuuden perusteet voidaan määritellä tarkemmin hankintaa koskevassa tarjouspyynnössä.
Pykälän 5 momentin mukaan vertailuperusteiden on liityttävä hankinnan kohteeseen 94 §:n mukaisesti, ne eivät saa antaa hankintayksikölle rajoittamatonta valinnanvapautta ja niiden on oltava syrjimättömiä ja varmistettava todellisen kilpailun mahdollisuus. Hankintayksikön on asetettava vertailuperusteet siten, että tarjoaja pystyy todentamaan niihin perustuvat tiedot tarjousten vertailua varten. Epäselvissä tapauksissa hankintayksikön on tosiasiallisesti tarkistettava tarjoajien antamien tietojen ja näytön paikkansapitävyys.
Pykälän 2 momentin mukaan tarjoajan tulee tarjouksessaan osoittaa tarjoamansa palvelun olevan tarjouspyynnössä esitettyjen vaatimusten mukainen. Tarjouspyyntöä tai tarjousmenettelyn ehtoja vastaamattomat tarjoukset on suljettava pois tarjouskilpailusta. Hankintayksikkö voi pyytää tarjoajaa tai ehdokasta määräajassa toimittamaan, lisäämään, selventämään tai täydentämään puutteellisia tai virheellisiä tietoja ja asiakirjoja.
Pykälän 2 momentin mukaan päätöksestä tai siihen liittyvistä asiakirjoista on käytävä ilmi ratkaisuun olennaisesti vaikuttaneet seikat, joita ovat ainakin ehdokkaan, tarjoajan tai tarjouksen hylkäämisen perusteet sekä keskeiset perusteet, joilla hyväksyttyjen tarjousten vertailu on tehty. Päätöksessä, joka koskee puitejärjestelyyn perustuvan hankinnan kilpailuttamista, on riittävää todeta seikat, jotka osoittavat, että tarjousten valinta- ja vertailuperusteita on sovellettu 43 §:ssä edellytetyllä tavalla.
Hankintalain 123 §:n 2 momentin esitöiden (HE 108/2016 vp s. 221) mukaan hankintapäätöksen tulee sisältää olennaiset tiedot tarjouskilpailun ratkaisemisesta kuten voittaneen tarjoajan nimi sekä tiedot vertailuperusteiden soveltamisesta. Päätöksessä tulee esittää tarjousvertailua koskevat perustelut, sillä tarkkuudella, että tarjoajalle käy ilmi oman tarjouksensa sijoittuminen suhteessa muihin. Vertailuperusteiden soveltamisesta saatu pistemäärä tulee perustella ja vertailusta tulee ilmetä, miten kutakin tarjousta on arvioitu kunkin vertailuperusteen osalta.
Valittaja on esittänyt, että tarjouspyynnössä ilmoitetut vertailuperusteet ovat olleet työkykyjohtamisen pitkäjänteisen tuen sekä työkykyriskien arvioinnin ja ennaltaehkäisyn osalta epäselvät, koska tarjouspyynnöstä ei ole ilmennyt, mitkä ovat siinä asetetut tavoitteet, jotka kuvauksen tulee täyttää. Tarjouspyynnöstä ei ole myöskään ilmennyt, mitä ominaisuuksia, ilmauksia ja selvityksiä on vaadittu, jotta tarjous olisi täyttänyt täysien pisteiden mukaiset vaatimukset. Lisäksi on epäselvää, ovatko tarjouspyynnössä esitetyt arvostetut asiat olleet ainoat vertailussa huomioon otettavat seikat.
Hankintayksiköt ovat esittäneet, että tarjouspyynnössä esitetyt laatuvertailun kriteerit ovat olleet yksiselitteiset ja tarjoajille on ollut selvää, mitä palvelun kuvauksissa on esitettävä, jotta vertailussa voi saada täydet pisteet. Tarjouspyynnössä on kuvattu laatukriteerien osalta myös tavoitteet.
Tarjouspyynnöllä on pyydetty tarjouksia työterveyshuollon palveluista. Kokonaistaloudellisen edullisuuden perusteena on ollut paras hinta-laatusuhde, jossa laadun painoarvo on ollut 40 prosenttia ja hinnan 60 prosenttia.
Tarjouspyynnön kohdassa "Päätöksenteon perusteet" on esitetty vertailtavien laatukriteerien osalta muun ohella seuraavaa:
"1. Työkykyjohtamisen pitkäjänteinen tuki (maksimi 15 pistettä) (liitteeksi ladattava kuvaus
toimintamalleista – –)
Tavoite: Henkilöstön työkykyisyyden ylläpito ja työkyvyttömyyden ennaltaehkäisy
Kuvataan työkykyisyyden ylläpitoon ja työkyvyttömyyden ylläpitoon ja työkyvyttömyyden ennaltaehkäisyyn liittyvät prosessit ja toimintamallit
aikaista reagoimista työkyvyn riskeihin (riskien huomiointi ja niihin tarttuminen)
ennakoivaa tietoa työkyvyn riskeistä koko organisaation tasolla
aktiivista toimenpide-ehdotusten tekemistä kyseisten riskien ratkaisemiseksi
toimivaa yhteistyötä johdon ja esimiesten kanssa henkilöstön työkyvyn tukemisessa
tuloksekasta pitkiin sairauspoissaoloihin reagointia
Arviointipisteytys tehdään kokonaisuutena sisältäen kaikki edellä luetellut viisi (5) eri arviointikohtaa. Arvioinnissa tarjoaja voi saada enintään 3 pistettä (arviointiasteikko 0–3 pistettä). Edellä mainittuja kohtia 1.–5. ei pisteytetä yksitellen.
3p Esitetyt toimintamallit ovat monipuolisia ja kattavasti kuvattuja. Kuvauksessa on huomioitu kaikki arvostamamme asiat ja toimintamalleilla voidaan saavuttaa asetetut tavoitteet.
2p Esitetyt toimintamallit ovat melko monipuolisia ja kattavasti kuvattuja. Kuvauksessa on huomioitu kaikki arvostamamme asiat ja toimintamalleilla voidaan joissain määrin saavuttaa asetetut tavoitteet.
1p Esitetyt toimintamallit on kuvattu, mutta ei niin kattavasti tai monipuolisesti tai toimintamalleja ei ole esitetty kaikkien arvostaviemme asioiden osalta. Toimintamalleilla voidaan ainakin osittain saavuttaa asetetut tavoitteet.
0p Kuvauksessa ei ole esitetty lainkaan toimintamalleja, miten arvostavamme asiat voidaan saavuttaa tai toimintamallit on kuvattu suppeasti tai yksipuolisesti.
Tämän laatukriteerin (Työkykyjohtamisen pitkäjänteinen tuki) maksimipistemäärä on 15 pistettä. Arviointipisteet
(0–3 pistettä) suhteutetaan laatupisteiksi seuraavalla tavalla: (tarjoajan saamat arviointipisteet)/(suurimmat saadut arviointipisteet)*maksimipisteet
2. Työkykyriskien arviointi ja ennaltaehkäisy (maksimi 15 pistettä) (liitteeksi ladattava kuvaus
Tavoite: työkyky- tai terveydellisten riskien havaitseminen ja niihin tarttuminen sekä henkilö- että yksikkötasolla
Kuvataan esim. työpaikkaselvitysprosessia ja terveystarkastuksia
Toimivaa muuttuvassa ympäristössä tapahtuvaa kemikaalialtistumisen arviointia
toimivaa psykososiaalisen kuormituksen arviointia
mahdollisia altisteita sisältävän työn järkevää ja terveydelliset riskit huomioivaa terveystarkastusprosessia.
Arviointipisteytys tehdään kokonaisuutena sisältäen kaikki edellä luetellut kolme (3) eri arviointikohtaa. Arvioinnissa tarjoaja voi saada enintään 3 pistettä (arviointiasteikko 0–3 pistettä). Edellä mainittuja kohtia 1.–3. ei pisteytetä yksitellen."
Tämän jälkeen on esitetty edellä kuvattu arviointiasteikko ja todettu lisäksi seuraavaa:
"Tämän laatukriteerin (Työkykyriskien arviointi ja ennaltaehkäisy) maksimipistemäärä on 15 pistettä. Arviointipisteet (0–3 pistettä) suhteutetaan laatupisteiksi seuraavalla tavalla: (tarjoajan saamat arviointipisteet)/(suurimmat saadut arviointipisteet)* maksimipisteet".
Edellä selostetusti tarjouspyynnössä on esitetty työkykyjohtamisen pitkäjänteisen tuen sekä työkykyriskien arvioinnin ja ennaltaehkäisyn osalta tarjousten vertailuperusteet ja kunkin vertailuperusteen pisteytystä koskevat tiedot.
Tarjouspyynnössä on kuvattu työkykyjohtamisen pitkäjänteisen tukea sekä työkykyriskien arviointia ja ennaltaehkäisyä koskevien vertailuperusteiden yhteydessä lisäksi tavoitteet, joihin palvelulla pyritään. Tarjouspyynnöstä on ilmennyt, että työkykyjohtamisen pitkäjänteisen tuen osalta tavoitteena on ollut henkilöstön työkykyisyyden ylläpito ja työkyvyttömyyden ennaltaehkäisy sekä työkykyriskien arvioinnin ja ennaltaehkäisyn osalta tavoitteena on ollut työkyky- tai terveydellisten riskien havaitseminen ja niihin tarttuminen sekä henkilö- että yksikkötasolla. Markkinaoikeus toteaa, että edellä mainittujen vertailuperusteiden tavoitteet on tuotu tarjouspyynnössä selkeästi esiin. Edelleen tarjouspyynnössä on kuvattu yksityiskohtaisesti kunkin vertailuperusteen ja sen alatekijöiden osalta pisteytykseen vaikuttavat seikat.
Tarjouspyynnössä esitetyt vertailuperusteet ovat antaneet hankintayksiköille jossain määrin harkintavaltaa niiden soveltamisessa. Asiassa ei esitetyn selvityksen perusteella ole kuitenkaan käynyt ilmi, että vertailuperusteet olisivat olleet sillä tavoin epäselviä, etteivät alalla ammattimaisesti toimivat tarjoajat olisi riittävällä tavalla ymmärtäneet, minkä seikkojen perusteella tarjouksia tullaan vertailemaan. Kun otetaan huomioon edellä mainitut tarjouspyynnössä asetetut vertailuperusteet kokonaisuudessaan, tarjouspyynnön ei siten voida katsoa olevan vertailuperusteiden ja painoarvojen asettamisen osalta sillä tavoin epäselvä, että se ei olisi omiaan tuottamaan vertailukelpoisia tarjouksia ja turvaamaan tarjoajien syrjimättömän ja tasapuolisen kohtelun tarjousten vertailussa.
Edellä esitetyn perusteella markkinaoikeus katsoo, etteivät hankintayksiköt ole menetelleet vertailuperusteiden asettamisen osalta hankintasäännösten vastaisesti.
Asiassa on lisäksi arvioitava sitä, onko hankintapäätöksen perustelemisessa menetelty hankintalain 123 §:ssä edellytetyllä tavalla.
Valittaja on tältä osin esittänyt, että hankintapäätös on perusteltu virheellisesti, koska siitä ei ole ilmennyt se, miten valittajan tarjouksessa esittämä kuvaus ei ole täyttänyt tavoitetta henkilöstön työkykyisyyden ylläpidosta ja työkyvyttömyyden ennaltaehkäisystä. Lisäksi hankintapäätöksen perusteluista ei ilmene, mitä tarjouspyynnön termeillä "osittaisella" tai "jossain määrin" on tarkoitettu. Hankintayksiköiden mukaan hankintapäätöstä on korjattu hankintaoikaisupäätöksellä, josta käy selkeämmin ilmi laatuarviointiin vaikuttaneet seikat.
Alkuperäisen hankintapäätöksen 23.1.2019 liitteenä olleessa Tarjousvertailu-asiakirjassa on esitetty kunkin tarjoajan saamat pisteet vertailuperusteiden osalta. Lisäksi asiakirjassa on esitetty sanalliset perustelut pisteytykselle. Hankintaoikaisupäätöksen 8.4.2019 liitteenä olleessa Laatuvertailun perustelut -asiakirjassa on esitetty edellistä liitettä täsmällisemmin muun ohella työkykyjohtamisen pitkäjänteistä tukea sekä työkykyriskien arviointia ja ennaltaehkäisyä koskevien laadullisten vertailuperusteiden osalta sanalliset perustelut.
Kuten edellä on todettu, tarjouspyyntöasiakirjoissa on kuvattu se, millä perusteilla ja mihin tietoihin perustuen tarjoukset tullaan pisteyttämään. Markkinaoikeus katsoo, että laatuvertailun osalta tarjousten pisteytys on työkykyjohtamisen pitkäjänteistä tukea sekä työkykyriskien arviointia ja ennaltaehkäisyä koskevien vertailuperusteiden osalta perustunut edellä mainittuihin tarjouspyynnössä lueteltuihin arvostettaviin asioihin.
Edellä esitetty huomioon ottaen markkinaoikeus katsoo, että hankintayksiköt eivät ole menetelleet mainitulta osin valittajan esittämällä tavalla hankintasäännösten vastaisesti.
Valittaja on vielä esittänyt, että sen olisi tullut saada täydet pisteet työkykyjohtamisen pitkäjänteisen tuen sekä työkykyriskien arvioinnin ja ennaltaehkäisyn osalta. Valittaja olisi voittanut tarjouskilpailun, jos sen tarjouksen prosessikuvaukset olisi pisteytetty tasapuolisesti ja syrjimättömästi.
Hankintayksiköiden mukaan tältä osin täydet pisteet saaneet tarjoajat ovat kuvanneet prosessit vaiheineen ja välineet yksityiskohtaisesti, avanneet käyttämiensä työkalujen sisällön sekä sen, miten työkalun tai prosessin avulla voidaan saavuttaa tarjouspyynnössä esitetyt tavoitteet.
Hankintapäätöksen mukaan valittaja on saanut työkykyjohtamisen pitkäjänteistä tukea koskevasta vertailukohdasta kaksi arviointipistettä sekä työkykyriskien arviointia ja ennaltaehkäisyä koskevasta vertailukohdasta yhden arviointipisteen.
Hankintaoikaisupäätöksessä korjattujen perusteluiden mukaan työkykyjohtamisen pitkäjänteisen tuen osalta valittajan tarjouksessa esitetyt toimintamallit ovat olleet melko monipuolisia ja kattavasti kuvattuja. Kuvauksessa on huomioitu kaikki arvostetut asiat ja toimintamalleilla on voitu jossain määrin saavuttaa asetetut tavoitteet. Päätöksen perustelujen mukaan työkykyriskien arvioinnin ja ennaltaehkäisyn osalta valittajan toimintamalleja ei ole kuvattu niin kattavasti tai monipuolisesti tai toimintamalleja ei ole esitetty kaikkien arvostettujen asioiden osalta. Toimintamalleilla voidaan ainakin osittain saavuttaa asetetut tavoitteet.
Asiassa esitetystä selvityksestä ei käy ilmi, etteikö valittajan tarjouksen pisteytys olisi perustunut tarjouspyynnössä ilmoitettuihin vertailuperusteisiin ja arviointiasteikkoon. Tampereen korkeakoulusäätiö sr on sen omasta ja Tampereen ammattikorkeakoulu Oy:n puolesta tekemässään hankintapäätöksessä voinut siten arvioida valittajan työkykyriskien arvioinnista ja ennaltaehkäisystä sekä työkykyjohtamisen pitkäjänteisestä tuesta saamat pisteet hankintapäätöksestä ilmeneviksi. Edellä esitetyn perusteella valittajan tarjouksen pisteytys on toteutettu tasapuolisesti ja syrjimättömästi.
Asiassa diaarinumero 2019/41 muutoksenhaun kohteena olevaa hankintapäätöstä on korjattu hankintaoikaisupäätöksellä vasta sen jälkeen, kun valittaja on tehnyt valituksen markkinaoikeudelle. Hankintaoikaisupäätöksestä 8.4.2019 käy ilmi, että päätös tarkentaa alkuperäisen hankintapäätöksen 23.1.2019 perusteluja on perustunut ainakin osittain valittajan asiassa diaarinumero 2019/41 esittämiin seikkoihin. Toisaalta asiassa diaarinumero 2019/135 markkinaoikeus ei ole katsonut hankintayksiköiden menettelyä virheelliseksi. Edellä todetun perusteella ei ole kohtuutonta, että asianosaiset saavat pitää oikeudenkäyntikulunsa vahinkonaan.
Markkinaoikeus hylkää Tullinkulman Työterveys Oy:n vaatimuksen tiedon antamisesta asiakirjasta.
Markkinaoikeus hylkää Tampereen ammattikorkeakoulu Oy:n ja Tampereen korkeakoulusäätiö sr:n vaatimukset oikeudenkäyntikulujensa sekä asianosaiskulujensa korvaamisesta.
Markkinaoikeus hylkää Suomen Terveystalo Oy:n vaatimuksen oikeudenkäyntikulujensa korvaamisesta.
Asiat ovat yksimielisesti ratkaisseet markkinaoikeustuomarit Pertti Virtanen ja Jari Tiainen sekä asessori Anu Pitkänen.

matches:
diaarinumero 2019
diaarinumero 2019
diaarinumero 2019
diaarinumero 2019
diaarinumero 2019
diaarinumero 2019
diaarinumero 2019
diaarinumero 2019
diaarinumero 2019