text:
KHO:2018:167 - Korkein hallinto-oikeus
Etusivu » Päätöksiä » Vuosikirjapäätökset » Vuosikirjapaatos » KHO:2018:167
KHO:2018:167
Apteekki – Sivuapteekki – Helsingin yliopiston sivuapteekki – Sijaintialueen muuttaminen – Sijaintialueen muuttamisen edellytykset – Yliopiston apteekin erityistehtävä – Tarveharkinta – Lääkkeiden saatavuuden turvaaminen – Fimean harkintavalta – Oikeuskäytäntö
Vuosikirjanumero: KHO:2018:167
Taltionumero: 5840
Diaarinumero: 3728/3/17
ECLI-tunniste: ECLI:FI:KHO:2018:167
Helsingin yliopiston apteekki oli hakenut lupaa uuden sivuapteekin perustamiseen Espoon Matinkylän Ison Omenan kauppakeskukseen ja Jyväskylän lääkäritalossa sijaitsevan sivuapteekin lakkauttamista. Korkein hallinto-oikeus katsoi, että Fimea ei ollut voinut hylätä hakemusta yksinomaan sillä perusteella, että lääkkeiden saatavuuden turvasi Ison Omenan kauppakeskuksessa jo toimiva yksityinen apteekki.
Korkein hallinto-oikeus totesi, että Fimean tuli arvioida Helsingin yliopiston sivuapteekin sijaintialueen muuttamisen edellytyksiä lääkelain 52 §:n 2 momentissa ainoana kriteerinä mainitun lääkkeiden saatavuuden turvaamisen kannalta. Tarveharkinnan oli Helsingin yliopiston sivuapteekkien yksityisistä sivuapteekeista poikkeavan luonteen vuoksi kuitenkin oltava Helsingin yliopiston sivuapteekin siirtämistä koskevassa asiassa erilaista ja laajempaa kuin silloin, kun harkinta koski syrjäseutujen ja haja-asutusalueiden lääkehuollon turvaamiseksi tarkoitetun yksityisen apteekkarin pitämän sivuapteekin sijaintialueen muuttamista.
Helsingin yliopiston sivuapteekin sijaintialueen muuttamista koskevan sääntelyn puuttuessa oli sivuapteekin sijaintialueen muuttamista koskevan hakemuksen arvioinnissa otettava lähtökohdaksi lääkelain yleissäännökset eli lääkkeiden saatavuuden varmistamista koskeva 1 § ja apteekkiverkon kattavuutta koskeva 39 §. Vaikka itsenäisiä apteekkeja koskeva lääkelain 41 § ei sellaisenaan ollut sovellettavissa Helsingin yliopiston sivuapteekin sijaintialueen muuttamista koskevaan asiaan, 41 §:n 2 momentissa mainitut harkintakriteerit kuten alueen väestömäärä, alueella jo olevat apteekkipalvelut ja muiden terveydenhuollon palvelujen sijoittuminen olivat merkityksellisiä myös yliopiston sivuapteekkia koskevassa tarveharkinnassa.
Korkein hallinto-oikeus kumosi Fimean ja hallinto-oikeiden asiassa tekemät päätökset ja palautti asian Fimealle uudelleen käsiteltäväksi.
Lääkelaki 1 §, 41 § 1 ja 2 momentti, 42 § 1 momentti ja 52 § 1‒3 momentti
Kts. myös KHO 2013:31
Helsingin hallinto-oikeus 21.6.2017 nro 17/0582/3
Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea) on 28.4.2016 tekemällään päätöksellä hylännyt Helsingin yliopiston apteekin hakemuksen sivuapteekin perustamisesta Espooseen Matinkylässä sijaitsevaan kauppakeskus Isoon Omenaan sen jälkeen, kun Helsingin yliopiston apteekki on lakkauttanut Jyväskylän lääkäritalossa sijaitsevan sivuapteekin.
Fimea on päätöksensä perusteluissa lausunut muun ohella, että kysymyksessä olevan sivuapteekin osallistumisesta Helsingin yliopiston apteekin erityistehtävien toteuttamiseen on esitetty riittävä selvitys.
Fimea on kuitenkin katsonut, että hakemuksessa, hakijan antamassa selvityksessä tai hakemukseen liittyneen kuulemisen yhteydessä ei ole esitetty sellaisia apteekkipalveluiden saatavuuteen tai lääkehuollon toimivuuteen liittyviä perusteita, joiden nojalla Helsingin yliopiston apteekille tulisi myöntää lupa sivuapteekille Espoon Matinkylän Ison Omenan kauppakeskukseen. Espoon Matinkylän Ison Omenan kauppakeskuksessa toimii tällä hetkellä yksityinen apteekki ja sivuapteekkilupaa haetaan samaan kauppakeskukseen noin 150 metrin etäisyydelle siellä toimivasta yksityisestä apteekista.
Helsingin yliopiston apteekin toimittama selvitys Ison Omenan kauppakeskukseen sijoittuvaksi esitetyn sivuapteekin osallistumisesta Helsingin yliopiston apteekin erityistehtävien toteuttamiseen ei Fimean näkemyksen mukaan ole riittävä peruste sivuapteekkiluvan myöntämiselle jo olemassa olevan itsenäisen apteekin välittömään läheisyyteen.
Hallinto-oikeus on valituksenalaisella päätöksellään hylännyt Helsingin yliopiston apteekin Fimean päätöksestä tekemän valituksen ja oikeudenkäyntikulujen korvaamista koskevan vaatimuksen.
Hallinto-oikeus on, selostettuaan sovellettuina oikeusohjeina lääkelain 1 §:n, 39 §:n, 41 §:n 1 ja 2 momentin, 42 §:n 1 momentin, 52 §:n 1 – 3 momentin, hallintolain 6 §:n, 31 §:n 1 momentin, ja 45 §:n perustellut päätöstään seuraavasti:
Helsingin yliopiston ja Helsingin yliopistojen rahastojen kuulemiseen liittyvä valitusperuste
Valituksen mukaan Fimea on laiminlyönyt kuulla asiassa Helsingin yliopistoa ja Helsingin yliopiston rahastoja. Päätös vaikuttaa Helsingin yliopiston farmasian opetukseen ja tutkimukseen sekä yliopiston rahoitukseen.
Fimea on lausunnossaan esittänyt kuulleensa vakiintuneen hallintokäytännön mukaisesti Yliopiston Apteekin hakemuksesta niitä tahoja, jotka se on katsonut asianosaisiksi asiassa. Asiassa on kuultu Espoon ja Jyväskylän kaupunkeja sekä kahtatoista Espoon Matinkylässä ja sen lähialueilla sekä Jyväskylässä apteekkitoimintaa harjoittavaa apteekkaria.
Fimean lausunnossaan esittämän mukaan Helsingin yliopiston apteekin sivuapteekkia koskevassa asiassa asianosainen on Yliopiston Apteekki, mutta eivät Helsingin yliopisto tai Helsingin yliopiston rahastot, minkä vuoksi niitä ei ole kuultu tai niille ei ole varattu mahdollisuutta antaa selvitystä asian käsittelyn aikana. Fimean käsityksen mukaan päätöksen mahdolliset välilliset vaikutukset Yliopiston Apteekin omistajaan/taustayhteisöön eivät tee niistä asianosaisia kyseisessä asiassa.
Hallinto-oikeus toteaa, että Helsingin yliopiston oikeus ylläpitää apteekkia on perustunut yliopiston asemaan liittyviin erityisoikeuksiin ja Helsingin yliopiston apteekki on yliopiston ylläpitämä ja omistama apteekki. Kun otetaan huomioon se, että Helsingin yliopisto on siirtänyt sisäisellä delegointipäätöksellään ja johtosäännöillä apteekin pitämisen operatiivisen toiminnan ja siihen liittyvät hallinnolliset toimenpiteet Helsingin yliopiston apteekin tehtäväksi, hallinto-oikeus katsoo, ettei Helsingin yliopistoa eikä Helsingin yliopiston rahastoja ole pidettävä asianosaisina sivuapteekkilupaa koskevassa asiassa eikä niitä ole ollut kuultava asianosaisina ennen asian ratkaisemista.
Sovellettavia säännöksiä koskeva valitusperuste
Fimea on soveltanut asiassa lääkelain 1 §:ää, 42 §:n 1 momenttia ja 52 §:n 2 ja 3 momenttia. Valituksessa on vaadittu myös lääkelain 39, 41 ja 55 §:n soveltamista.
Lääkelain 39 ja 41 §:n säännökset koskevat apteekkipalvelujen saatavuutta yleisellä tasolla. Asia kuuluu Fimean tehtäviin lääkehuollon, mukaan lukien apteekkitoiminnan, toimivuuden kehittämisestä vastaavana viranomaisena. Lääkelain 55 § koskee jo olemassa olevan apteekkitoimipisteen toiminnalle asetettuja vaatimuksia. Hallinto-oikeus katsoo, etteivät edellä mainitut säännökset tule ensisijaisesti sovellettaviksi tässä yksittäisessä sivuapteekin sijaintipaikan siirtämistä koskevassa asiassa.
Lääkelain sivuapteekkien perustamista koskevan 52 §:n 1 momentin soveltaminen on 3 momentissa suljettu pois Yliopiston Apteekin osalta. Vastaavaa poissuljentaa ei ole tehty 2 momentin osalta, joten hallinto-oikeus katsoo kuten Fimeakin, että myös Yliopiston Apteekin sivuapteekin osalta sovelletaan 52 §:n 2 momentin säännöstä, jonka mukaan sivuapteekin siirtoa harkittaessa otetaan huomioon lääkkeiden saatavuuden turvaaminen.
Muut sivuapteekkilupaa koskevat valitusperusteet
Valituksen mukaan Helsingin yliopiston apteekin erityistehtäviä ei ole lääkelain 42 §:n vaatimalla tavalla otettu huomioon valituksenalaisessa päätöksessä ja sen perusteluissa. Valituksessa on tältä osin vedottu korkeimman hallinto-oikeuden ratkaisuun 21.2.2013 taltionumero 605 ja korkeimman hallinto-oikeuden samassa asiassa pyytämään Euroopan unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisuun.
Hallinto-oikeus toteaa, että viitatun korkeimman hallinto-oikeuden ratkaisun tekoaikaan lääkelain 52 § oli sanamuodoltaan erilainen. Pykälän 1 momenttia on sittemmin muutettu ja lakiin lisätty lääkehuollon turvaamista koskeva 2 momentti, joka koskee myös Helsingin yliopiston apteekkia. Kyseinen korkeimman hallinto-oikeuden ratkaisu koski tilannetta, jossa Lääkelaitos oli myöntänyt Helsingin Yliopiston Apteekille luvan sivuapteekin perustamiseen Vantaan Tammistoon. Alueella ei ollut muita apteekkeja. Eräät apteekkarit valittivat päätöksestä ja kaksi heistä oli myös hakenut apteekkilupaa samalle alueelle. Kysymyksessä oleva tapaus ei ole verrattavissa nyt käsiteltävään asiaan. Euroopan unionin tuomioistuin on ratkaisussaan C-84/11 arvioinut sitä, millä edellytyksin Helsingin yliopiston (apteekin) sivuapteekkijärjestelmää koskevia säännöksiä voidaan soveltaa SEUT 49 artiklan estämättä. Unionin tuomioistuin on todennut, että kyseinen artikla ei ole esteenä sellaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään Helsingin yliopiston apteekkiin sovellettavasta erityisestä sivuapteekkijärjestelmästä, joka on yksityisiin apteekkeihin sovellettavaa sivuapteekkijärjestelmää suotuisampi kunhan Helsingin yliopiston apteekin sivuapteekit osallistuvat laissa säädetyn erityistehtävän hoitamiseen. Tuomiolla ei ole ratkaistu Yliopiston Apteekin oikeutta muuttaa sivuapteekin sijaintialuetta yksittäistapauksessa. Hallinto-oikeus toteaa, että edellä mainituista ratkaisuista on kuitenkin otettava huomioon se, että Yliopiston apteekin erityistehtävät on luvan edellytyksiä selvitettäessä ja lupapäätöstä tehtäessä otettava huomioon.
Fimea on päätöksessään katsonut, että Yliopiston Apteekin Isoon Omenaan perustettavan sivuapteekin osallistumisesta Yliopiston Apteekille määrättyjen erityistehtävien toteuttamiseen on esitetty riittävä selvitys. Fimean mukaan tämä ei kuitenkaan ole riittävä peruste haetun sivuapteekkiluvan myöntämiselle jo olemassa olevan itsenäisen apteekin välittömään läheisyyteen.
Asiassa on siten jäänyt arvioitavaksi, onko perusteita myöntää Yliopiston Apteekille sivuapteekkilupa Espoon Matinkylässä sijaitsevaan Kauppakeskus Isoon Omenaan ottaen huomioon myös lääkkeiden saatavuuden turvaaminen.
Fimean 14.12.2016 päivätystä Espoon kaupungille ja Espoossa apteekkiliikettä harjoittaville apteekkareille lähetetystä kuulemiskirjeestä, joka koski muun muassa esitystä apteekkien sijaintialueiden muuttamisesta ja uusien apteekkien perustamisesta, ilmenee, että Espoossa on viisi apteekkien sijaintialuetta. Nyt haettu apteekki tulisi sijaitsemaan alueella 4, jossa on jo Kauppakeskus Isossa Omenassa sijaitsevan apteekin lisäksi apteekki Olarissa.
Kauppakeskus Isossa Omenassa toimiva yksityinen apteekki eli Espoon 6. apteekki sijaitsee noin 150 metrin, valittajan mukaan oikeastaan 210 metrin, etäisyydellä perustettavaksi aiotusta sivuapteekista. Fimea on katsonut, että paikkaan, jossa toimii apteekki, ei ole lääkkeiden saatavuuden turvaamiseksi perusteita Yliopiston Apteekin sivuapteekille. Olemassa olevan apteekin ja suunnitellun Yliopiston Apteekin sivuapteekin välinen etäisyys on niin pieni, että se ja eri liikennemuodoilla kyseiseen paikkaan saapuvat asiakkaat eivät Fimean käsityksen mukaan ole peruste samaan kauppakeskukseen sijoittuvalle Yliopiston Apteekin sivuapteekille turvaamaan lääkkeiden saatavuutta. Lausunnossaan Fimea on viitannut Isossa Omenassa toimivan yksityisen apteekin aukioloaikoihin ja todennut eroa olevan Yliopiston Apteekin sivuapteekin eduksi, mutta myös yksityisen apteekin aukioloaikojen kattavan viikon jokaisen päivän.
Espoon kaupungin lausunnon mukaan apteekkipalvelujen lisääminen alueella on järkevää ottaen huomion lähitulevaisuuden muutokset toimintaympäristössä. Kauppakeskuksen laajennusosa otetaan käyttöön kesällä 2016 ja Länsimetron liikenne käynnistyy elokuussa 2016, jolloin Matinkylästä tulee merkittävä joukkoliikenteen keskus. Matinkylä on Länsimetron ensimmäisen vaiheen pääteasema, jossa liikenne on noin 35 000 matkustajaa päivässä. Uusi liikenneterminaali bussiyhteyksineen parantaa Matinkylän saavutettavuutta muualta Espoosta. Espoon kaupunki avaa kesällä 2016 Isoon Omenaan julkisen palvelutorin, ja tiloista löytyy muun muassa terveysasema ja HUS:n laboratorio- ja kuvantamispalvelut.
Valittaja on valituksessaan todennut, että kauppakeskuksessa toimii myös yksityisiä terveydenhuollon palveluja kuten Diacorin lääkäriasema ja silmäkirurgiaan erikoistunut Medilaser Oy. Valittaja on lisäkirjelmässään viitannut myös Fimean keväällä 2016 käynnistämään selvitystyöhön apteekkien tarpeesta ja edellä mainittuun kuulemiskirjeeseen, jonka mukaan Fimeankin näkemyksen mukaan apteekkitiheys on Espoossa muuta maata pienempi ja kaupungissa tarvitaan kuusi uutta apteekkia ja apteekkien sijaintialueiden muutos.
Hallinto-oikeus katsoo, että Fimea on sillä apteekkiverkostosta olevan tiedon perusteella ja muun muassa lausunnot hankkimalla täyttänyt selvittämisvelvollisuutensa asiassa. Valittajakin on tuonut asiassa esiin Fimean aloittaman selvitystyön lääkehuollon toimivuuden ja apteekkipalveluiden saatavuuden turvaamiseksi Espoossa. Kaupungin apteekkien sijaintialueita tulisi muuttaa siten, että nykyisen viiden apteekkien sijaintialueen sijaan Espoossa olisi jatkossa kaksi apteekkien sijaintialuetta. Nykyisten apteekkien sijaintialueet yhdistettäisiin yhdeksi alueeksi, jolta rajattaisiin erikseen Jorvin alue omaksi sijaintialueekseen. Fimean näkemyksen mukaan Jorvin alue tulee rajata omaksi alueekseen, jotta apteekkipalvelut voidaan turvata Jorvin sairaala-alueella asioiville Espoon ja sen naapurikuntien asukkaille. Espoon kaupunkiin tulisi esityksen mukaan perustaa kuusi itsenäistä apteekkia siten, että yhdelle niistä määrättäisiin sijaintialueeksi Jorvin alue ja viidelle Espoon kaupungin muu apteekkialue. Fimean suunnitelmasta uusien apteekkien perustamisesta Espooseen ja apteekkien sijaintialueista ei käy ilmi, että apteekkipalveluiden lisäämisen tarvetta olisi ollut erityisesti Matinkylän alueella.
Hallinto-oikeus katsoo, että Fimea on voinut esittämillään perusteilla ottaen huomioon myös Yliopiston apteekin sivuapteekille laissa säädetyt erityistehtävät hylätä hakemuksen Jyväskylässä sijaitsevan sivuapteekin sijaintialueen muuttamisesta Espoon Matinkylässä sijaitsevaan Ison Omenan kauppakeskukseen.
Hallinto-oikeus katsoo, että hallinto-oikeudellista yhdenvertaisuusperiaatetta ei asiassa ole valittajan esittämin perustein tai muutoinkaan loukattu. Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskuksen päätöstä ei ole syytä muuttaa.
Helsingin Yliopiston Apteekki on vaatinut Fimean velvoittamista korvaamaan sen oikeudenkäyntikulut asiassa. Oikeudenkäyntikulujen määräksi on ilmoitettu 113 460 euroa arvonlisäveroineen.
Asiassa annettu ratkaisu ja hallintolainkäyttölain 74 §:stä ilmenevät oikeusperiaatteet huomioon ottaen ei ole kohtuutonta, että valittaja joutuu pitämään oikeudenkäyntikulunsa vahinkonaan.
Helsingin yliopiston apteekki on hakenut valituslupaa ja valituksessaan vaatinut, että hallinto-oikeuden päätös kumotaan ja asia palautetaan Fimealle ensisijaisesti hakemuksen hyväksymistä varten tai toissijaisesti lisäselvityksen hankkimista ja asian uutta ratkaisemista varten sekä että Fimea joka tapauksessa velvoitetaan korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut.
Asia on lain soveltamisen kannalta muissa samanlaisissa tapauksissa tärkeää saattaa korkeimman hallinto-oikeuden ratkaistavaksi. Asian käsittelyssä on myös tapahtunut ilmeinen virhe. Fimea on tehnyt ilmeisen virheen ja ylittänyt harkintavaltansa rajat hylätessään valittajan hakemuksen. Mikäli Fimean päätös jää voimaan, merkitsisi se Fimealle rajoittamatonta ja lain perusteista irtautuvaa valinnanvapautta päättää apteekkiluvista. Tämä ei olisi Suomen lainsäädännön eikä unionin oikeuden mukaista.
Korkein hallinto-oikeus on lausunut valittajan Tammiston sivuapteekkia koskevassa päätöksessään 21.2.2013 taltionumero 605, että mikäli lääkelain 42 §:n erityiset lupaedellytykset sekä unionin tuomioistuimen asiaan C-84/11 ("Susisalo-asia") antamassa tuomiosta johtuvat lupaedellytykset täyttyvät, tulee sivuapteekkilupa myöntää. Sittemmin lääkelain 52 §:ää on muutettu, ja sen 2 momentin mukaan Fimea voi muuttaa sivuapteekille määrättyä sijaintialuetta lääkkeiden saatavuuden turvaamiseksi. Valittajan kaikissa sivuapteekkilupapäätöksissä on kuitenkin sovellettu lääkkeiden saatavuuden tarveharkintaa. Fimea tai sen edeltäjät eivät ole myöntäneet sivuapteekkilupia sinne, missä apteekkipalvelujen tarvetta ei ole.
Fimean ja hallinto-oikeuden päätöksissä on todettu, että lupahakemusasiakirjoissa on esitetty riittävä selvitys perustettavaksi suunnitellun sivuapteekin osallistumisesta valittajan erityistehtävien edistämiseen ja että kyseiset selvitykset puoltavat sivuapteekin siirtoluvan myöntämistä. Siten Fimean lupaharkinnassa on jäänyt arvioitavaksi apteekkipalvelujen saatavuus ja tarve Espoon Ison Omenan alueella, mitä arviointia Fimea ei kuitenkaan ole tehnyt lääkelain ja oikeuskäytännön mukaisesti. Lääkkeiden saatavuuden tarveharkinta ei voi riippua siitä, hakeeko lupaa Helsingin Yliopiston Apteekki vai yksityinen apteekkari.
Fimean päätöksestä ei ilmene, että se olisi vakiintuneen käytäntönsä mukaisesti arvioinut lääkkeiden konkreettista saatavuutta Ison Omenan alueella lääkelain 41 §:n mukaisten tarveharkintaperusteiden, eli väestön tarpeiden mukaisesti esimerkiksi numeerisilla selvityksillä alueen väestömäärästä ja sen kehityksestä, terveyspalveluista sekä apteekkitiheydestä. Siten Fimea ei ole nojannut lääkelain esitöistä ilmeneviin tekijöihin päätösharkinnassaan, minkä lisäksi Fimea on rikkonut aikaisemmasta päätöskäytännöstään syntynyttä luottamuksensuojaa.
Lääkelaissa ei säädetä lupaperusteeksi ja harkinnassa huomioon otettavaksi perustettavaksi aiotun apteekin etäisyyttä alueella toimiviin kilpailijoihin. Näin ollen Fimea ei noudattanut päätösharkinnassaan lääkelain 41 §:ssä säädettyjä tarveharkintaperusteita eikä hallintolain 6 §:n yhdenvertaisuusperiaatetta, eikä se myöskään ole perustellut päätöstään hallintolain 45 §:n vaatimukset täyttävällä tavalla.
Fimean päätöksestä olisi tullut käydä selvästi ilmi neutraali ja asianmukaisesti perusteltu alueen apteekkipalvelujen tarvearviointi. Tätä ei Fimean päätöksessä ole kuitenkaan tehty huolimatta hakemuksessa esitetyistä apteekkipalvelujen tarvetta kuvaavista seikkaperäisistä selvityksistä ja Espoon kaupungin lausunnosta. Sen sijaan Fimea on antanut painoa kilpailijoiden kielteisille lausunnoille, joita ei voida pitää objektiivisina lähteinä.
Fimea on itse todennut lisääntyneen apteekkipalvelujen tarpeen Espoossa, sillä noin seitsemän kuukautta esillä olevan päätöksensä jälkeen Fimea ilmoitti kuulemiskirjeessä selvitykseensä perustuen aikovansa myöntää Espooseen kuusi uutta apteekkilupaa.
Fimea on ylittänyt harkintavaltansa rajat estääkseen valittajan sivuapteekin siirtämisen alueelle, jonne useampi yksityinen apteekkari voi vapaasti avata apteekin. Fimea ei ole perustellut, miksi alueelle voi sijoittautua yksityisiä apteekkeja, mutta ei valittajan sivuapteekkia. Nämä vastaavat kokoluokaltaan suurimpia yksityisiä apteekkeja, ja valittajan jokaisen sivuapteekin hoitajana on lääkeasetuksen mukaisesti proviisori.
Apteekkilupajärjestelmiä on vakiintuneesti pidetty Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 49 artiklan vastaisina sijoittautumisvapauden rajoituksina, jotka ovat hyväksyttäviä ainoastaan, mikäli niillä voidaan taata väestön varma ja laadukas lääkehuolto. Tämän tavoitteen kannalta unionin tuomioistuin on pitänyt välttämättömänä sitä, että perustetaan riittävä määrä apteekkeja, joilla voidaan taata asianmukainen apteekkipalvelu. Kansallisten viranomaisten tulee käyttää toimivaltaansa tämän nimenomaisen tavoitteen saavuttamiseksi. Tuomioistuin on lisäksi katsonut, että lupapäätösten perustaminen metrimääräisiin vähimmäisetäisyyksiin on omiaan johtamaan lainvastaiseen lopputulokseen etenkin alueilla, joiden väestötiheys on suuri.
Kuitenkin Fimea on nojautunut juuri apteekkien väliseen etäisyyteen, jota ei lääkelaissa edes säädetä lupaperusteeksi. Fimea on myös painottanut lupaharkinnassaan valittajan kilpailijoiden lausuntoja. Unionin tuomioistuin on kuitenkin oikeuskäytännössään katsonut, että tämänkaltainen menettely on ongelmallista ja unionin oikeuden vastaista.
Mikäli Fimean ja hallinto-oikeuden päätökset jäisivät voimaan, Fimealle jäisi lähes rajaton, lääkelain säännöksistä ja ilmeisestä apteekkipalvelujen tarpeesta riippumaton valinnanvapaus päättää, hylkääkö vai myöntääkö se sivuapteekkiluvan. Näin ainakaan valittajan sivuapteekkilupahakemukseen ei tarvitsisi soveltaa todelliseen apteekkipalvelujen tarpeeseen perustuvaa, lääkelaissa säädettyä tarveharkintaa, eivätkä lääkelain säännökset vastaavasti rajoittaisi Fimean harkintavaltaa lupaharkinnassa.
Valittaja teki 10.1.2017 uuden vastaavan lupahakemuksen sen jälkeen, kun Fimea oli lähettänyt Espoon ja sen lähialueiden apteekeille edellä mainitun kuulemiskirjeen kuuden uuden apteekin perustamisesta ja apteekkialueiden yhdistämisestä Espoossa. Fimea olisi voinut ottaa huomioon havaitsemansa tarvearvion ja myöntää sivuapteekkiluvan uuden hakemuksen ja Fimean itsensäkin toteaman palvelutarpeen perusteella. Fimea ei kuitenkaan ole tehnyt päätöstä hakemuksen perusteella.
Edellä mainitun perusteella on ilmeistä, että Fimea on ylittänyt harkintavaltansa ja tehnyt ilmeisen virheen käyttämällä toimivaltaansa muun tavoitteen saavuttamiseksi kuin mihin se on tarkoitettu. Lisäksi hallinto-oikeus on tehnyt ilmeisen virheen lakia soveltaessaan.
Lääkelakia koskevan hallituksen esityksen (HE 94/2010 vp) sekä yleisperusteluissa että 41 §:n yksityiskohtaisissa perusteluissa todetaan, että kunnan tulee tarvittaessa arvioida alueensa apteekkipalvelujen toimivuutta, sijoittumista ja riittävyyttä alueellaan, ja ottaa huomioon myös eläinten lääkintään liittyvät seikat. Fimea päättää apteekkitoimipisteen perustamisesta kuntaan tai kunnan osaan, jos se on lääkkeiden saatavuuden kannalta tarpeen. Lääkkeiden saatavuutta arvioitaessa Fimean tulee ottaa huomioon muun muassa alueen väestömäärä, olemassa olevat muut apteekkipalvelut, sekä muiden terveyspalvelujen sijoittuminen.
Valittajan sivuapteekkiluvan myöntämisen perusteita ja lupaharkintaa on käsitelty unionin tuomioistuimen tuomiossa C-84/11, Susisalo, ja korkeimman hallinto-oikeuden samaa asiaa koskevassa päätöksessä 21.2.2013 taltionumero 605, jonka mukaan Helsingin yliopiston sivuapteekkien tehtävänä on katsottava olevan lääkejakelun sekä Helsingin yliopistolle tehtävien tulonsiirtojen ohella edistää Helsingin yliopiston apteekin lääkelain 42 §:n 1 momentissa tarkoitettujen erityistehtävien toteuttamista.
Fimean tulee edelleen päätöksen mukaan myöntää Helsingin yliopistolle sivuapteekkilupa, mikäli edellä mainitut erityiset, lääkelain 42 §:n 1 momentista ja 52 §:n 3 momentista sekä unionin tuomioistuimen asiassa C- 84/11 antamasta tuomiosta johtuvat lupaedellytykset täyttyvät.
Apteekkipalvelujen saatavuusarviointi tulee toteuttaa tosiseikkoihin perustuen lääkelain 41 §:ssä säädettyjen tarveharkintaperusteiden mukaisesti, mikä on myös Fimean vakiintunut käytäntö apteekkilupa-asioissa.
Esimerkiksi Helsingin 12. apteekin (Joutsen) sijaintialueen muutosta koskevasta kuulemiskirjeestä vuodelta 2014 ilmenee selvästi, miten tarkoin Fimea normaalimenettelyssään arvioi lääkkeiden saatavuutta suhteessa alueen väestöön ja terveydenhuollon palveluihin. Fimea on selvityksissään ottanut huomioon myös alueen työpaikkojen määrän sekä tulevan väestökehityksen pitkällä aikajänteellä.
Kysymyksessä oli apteekin siirtäminen Helsingin keskustasta Kampin alueelta Helsingin Vuosaareen. Kuulemiskirjeen mukaan Kampin alueella toimi 11 apteekkitoimipistettä ja alueella oli noin 40 000 asukasta, eli noin 4 000 asukasta yhtä apteekkitoimipistettä kohti. Työpaikkoja alueella oli yli 40 000.
Kuulemiskirjeen mukaan Vuosaaren alueella oli vuonna 2014 noin 37 000 asukasta, ja väestömäärän ennustettiin kasvavan yli 40 000 vuoteen 2023 mennessä. Alueella toimi yksi apteekki. Fimea esitti kuulemiskirjeessään erikseen myös Vuosaareen kuuluvan Aurinkolahden alueen asuntorakentamisen laajentamisen ja asukasmäärän (9 000 asukasta), sekä luetteli alueen terveydenhuolto- ja muut sosiaalipalvelut aina sosiaali- ja palvelukeskuksia myöten.
Espoossa on selvästi vähemmän apteekkeja suhteessa väestömäärään kuin Helsingissä ja maassa keskimäärin. Espoossa on yksi apteekkitoimipiste 18 862 asukasta kohden, kun Helsingissä on apteekkitoimipiste keskimäärin 9 104 asukasta kohden ja koko maassa apteekkitoimipiste keskimäärin 6 700 asukasta kohden. Siten Helsingin apteekkitiheys on noin kaksinkertainen ja koko maan keskiarvo on noin kolminkertainen Espoon apteekkitiheyteen nähden.
Suur-Matinkylän alueen, jossa Iso Omena sijaitsee, väkiluku on vuonna 2000 ollut 30 197, kun se on vuonna 2015 ollut 38 227. Väestöennusteen mukaan alueen asukasmäärä vuonna 2020 olisi 41 512. Asukasmäärä on siten kasvanut lähes 9 000 henkilöllä 15 vuodessa ja sen ennustetaan kasvavan voimakkaasti edelleen.
Matinkylän alue on laaja ja suhteellisen tiheään asuttu. Ison Omenan kauppakeskus on pinta-alaltaan ja palvelutarjonnaltaan suuri ja siellä on asioinut vuosittain noin yhdeksän miljoonaa kävijää. Vuosittaisen kävijämäärän arvioidaan nousevan noin 14,5 miljoonaan. Aluetta on kehitetty ja kehitetään parhaillaan voimakkaasti. Alueelle rakennetaan metroasema sekä integroitu bussiasema, ja sen läheisyyteen rakennetaan lisää asutusta ja palveluja. Espoon kaupunki on sijoittanut Isoon Omenaan kaupungin palvelutorin, jossa on 20 000 asukkaan terveysasema sekä HUS-laboratorio ja kuvantamisliikelaitosten toimintaa. Palvelutorilla on myös suuri neuvola ja läheisyydessä toimii myös edelleen Matinkylän terveysasema. Lisäksi Ison Omenan alueella ja sen läheisyydessä toimivat Diacorin ja Terveystalon lääkäriasemat.
Ison Omenan alueen on tarkoitus toimia Espoon suurimpana palvelu- ja hyvinvointipuiston alueena, jossa tarjotaan kattavasti Espoon kaupungin sosiaali- ja terveyspalveluja.
Suuresta asukas- ja asiointimäärästä sekä terveyspalvelukeskittymästä huolimatta alueella on vain yksi apteekki.
Edellä esitetyn perusteella on selvää, että Matinkylän alueella on merkittävä apteekkipalvelujen tarve. Fimean edellä mainitun kuulemiskirjeen mukaisen luvan saavat viisi uutta apteekkia voisi vapaasti sijoittautua Espoon alueelle, joten Ison Omenan alueelle voitaisiin perustaa esimerkiksi kaksi uutta apteekkia, jotka voisivat toimia miten lähellä nykyistä apteekkia tahansa.
Tämän perusteella on ilmeistä, että myös Fimea on katsonut alueella olevan lisätarve apteekkipalveluille ja että uusien yksityisten apteekkien sijoittautumista Espoon alueelle ei tarvitse rajoittaa millään tavoin.
Kuten Tammiston sivuapteekkia koskeneessa unionin tuomioistuimen tuomiossa asiassa C-84/11, Susisalo, todettiin, jäsenvaltioiden viranomaisten on toimivaltaansa käyttäessään noudatettava unionin oikeutta, mukaan lukien perusvapauksia kuten sijoittautumisvapautta koskevia EU:n perussopimuksen määräyksiä. Näissä määräyksissä kielletään jäsenvaltioita ottamasta käyttöön tai pitämästä voimassa näiden vapauksien käyttämiseen kohdistuvia perusteettomia rajoituksia terveydenhuollon alalla. Tällainen rajoitus voi ilmentyä laissa, mutta se voi myös ilmentyä harkintavaltaa käyttävän viranomaisen päätöksessä (27 kohta).
Sijoittautumisvapauden olennainen ydin on SEUT 49 artiklan 2 kohta, jonka mukaan sijoittautumisvapauteen kuuluu oikeus harjoittaa itsenäistä ammattia niillä edellytyksillä, jotka sijoittautumisvaltion lainsäädännön mukaan koskevat sen kansalaisia.
Sijoittautumisvapauden rajoittaminen voi olla sallittua vain, mikäli sille on olemassa asianmukaiset SEUT 52 artiklassa määrätyt oikeuttamisperusteet, joita ovat yleinen järjestys, yleinen turvallisuus ja kansanterveyden suojelu.
Apteekkilupajärjestelmiä on vakiintuneesti pidetty unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä sijoittautumisvapauden rajoituksina, jotka ovat hyväksyttäviä ainoastaan, mikäli niillä voidaan taata väestön varma ja laadukas lääkehuolto ja mikäli ne eivät ylitä sitä, mikä on varman ja laadukkaan lääkehuollon, eli kansanterveyden turvaamiseksi tarpeen. Vaikka viranomaisilla on harkintavaltaa, tulee niiden noudattaa päätöksenteossaan näitä sääntöjä.
Unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-570/07 ja C-571/07, Blanco Pérez ja Chao Gómez, oli kyse apteekkipalvelujen sijoittumisesta. Kansallisen lainsäädännön mukaan määrättiin apteekkien metrimääräinen vähimmäisvälimatka. Apteekin perustamiselle ja pitämiselle oli lisäksi asetettu vähimmäis- ja enimmäisväestömäärät. Tuomioistuin lausui, että jos toiminnan harjoittamisen edellytykseksi asetetaan sosiaalinen tarve, pyritään tällaisella toimenpiteellä rajoittamaan kilpailua, ja kyse on tällöin sijoittautumisvapauden rajoituksesta (55 kohta). Toimenpiteen tulkinta rajoitukseksi ei edellytä kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää.
Määrärajoitukset ovat tyypillisesti ongelmallisia unionin oikeudessa. Edelleen unionin tuomioistuin katsoi yhdistetyissä asioissa Blanco Pérez ja Chao Gómez antamassaan tuomiossa, että sijoittautumisvapauden rajoitus voi olla perusteltavissa yleisen edun mukaisista pakottavista syistä, eikä rajoittavalla toimenpiteellä ylitetä sitä, mikä on tarpeen asianomaisen tavoitteen saavuttamiseksi (61 ja 64 kohta).
Unionin tuomioistuimen tuomiossa asiassa C-169/07, Hartlauer, oli kyse hammashoitopalveluja tarjoavan poliklinikan perustamisluvasta Itävallassa. Tuomion mukaan sairaanhoitopalvelujen tarjoamista voidaan rajoittaa silloin, kun se on välttämätöntä kansanterveydellisistä syistä. Lisäksi tuomioistuin lausui, että kansallinen lainsäädäntö (tai vastaavasti viranomaiskäytäntö) on omiaan takaamaan tavoitteen toteutumisen vain, jos se tosiasiallisesti vastaa tavoitteeseen johdonmukaisella ja järjestelmällisellä tavalla (48 ja 55 kohta). Tuomion mukaan hallinnollisen ennakkolupajärjestemän on perustuttava syrjimättömiin, etukäteen tiedossa oleviin ja viranomaisen harkintavallan käytölle riittävät rajat asettaviin objektiivisiin arviointiperusteisiin (84 ja 85 kohta).
Apteekkilupajärjestelmä käsittää kirjoitetun lain ja oikeuskäytännöstä saatavien oikeusohjeiden lisäksi olennaisena osana viranomaisten suorittaman lupaharkinnan. Koska lääkkeiden saatavuusharkinnalle ei ole lääkelaissa asetettu numeerisia kriteerejä, Fimealla on lupaharkinnassaan korostettu selvitys- ja perusteluvelvollisuus. Unionin oikeuden vuoksi lupaharkinnassa ei voida nojautua etäisyyteen, eikä muutoinkaan asettaa palvelujen tarjonnalle perusteettomia määrällisiä tai syrjiviä rajoitteita. Siten on selvää, että Fimean tulee tarveharkinnassaan noudattaa lääkelaissa säädettyjä arviointiperusteita, toimia objektiivisesti ja syrjimättömästi, ja varmistua siitä, että sijoittautumisvapautta ei lääkkeiden saatavuusarvioinnissa ja lupaharkinnassa rajoiteta, ellei rajoitus ole tarpeen lääkkeiden saatavuuden turvaamiseksi.
Edellä mainitun perusteella Fimean päätös on SEUT 49 artiklan vastainen sijoittautumisvapauden rajoitus, jolle ei ole löydettävissä SEUT 52 artiklan mukaista oikeuttamisperustetta. Fimean päätöksestä ja valitukseen annetusta lausunnosta ei ilmene, että kielteinen lupapäätös ja siitä seuraava apteekkipalvelujen tarjonnan ja kilpailun rajoittaminen erittäin vilkkaalla Ison Omenan alueella olisi tarpeen kansanterveyden turvaamiseksi eli alueen väestön varman ja laadukkaan lääkehuollon turvaamiseksi.
Fimean kielteinen lupapäätös ei myöskään ole unionin tuomioistuimen vakiintuneessa oikeuskäytännössä esitetyn mukaisesti välttämätön kansanterveydellisistä syistä, sillä se ei ole tarpeen varman ja laadukkaan lääkehuollon turvaamiseksi, eikä millään tavoin sitä edistä. Kielteinen päätös ei myöskään vastaa johdonmukaisella ja järjestelmällisellä tavalla laadukkaan lääkehuollon turvaamisen tavoitteeseen, sillä Espoossa ja Helsingissä apteekkitoimipisteitä sijaitsee vastaavasti hyvin lähellä toisiaan ilman, että niiden etäisyys olisi ollut tarveharkinnan perusteena. Lisäksi Fimean mukaan yksityiset apteekit voivat vapaasti sijoittautua samalla apteekkialueella parhaiksi katsomilleen liikepaikoille ilman Fimean tarveharkintaa.
Fimea ei myöskään esittänyt numeerisia perusteita sille, miten alueen olemassa oleva apteekki pystyisi käytännössä täyttämään alueen apteekkipalvelujen tarpeen lääkelaissa tarkoitetulla tavalla varman ja laadukkaan lääkehuollon varmistamiseksi. Fimea ei nojaudu lääkelain, hallituksen esityksen eikä oikeuskäytännön mukaisiin perusteisiin, vaan rajoittaa apteekkitoimipisteiden määrää ja kilpailua.
Lääkelain tarkoituksena on turvata väestön varma ja laadukas lääkehuolto, ei yksittäisen apteekin tulojen maksimoiminen perusteettomasti palvelutarjontaa ja kilpailua rajoittamalla.
Matinkylän apteekki on Suomen menestyneimpien apteekkien kärjessä, joten toisen apteekkitoimipisteen avaamisen ei voida katsoa heikentävän merkitsevästi sen taloudellisia toimintamahdollisuuksia, eikä vaarantavan alueen väestön varmaa ja laadukasta lääkehuoltoa. Päinvastoin on selvää, että Yliopiston Apteekin sivuapteekin avaaminen Isoon Omenaan parantaa lääkkeiden saatavuutta alueella. Erittäin suuren väestötiheyden ja laajojen lääkäripalvelujen johdosta yksi apteekki ei riitä takaamaan alueen varmaa ja laadukasta lääkehuoltoa.
Esimerkiksi sekä Espoon Tapiolassa että Leppävaarassa suuret yksityiset apteekit sijaitsevat vain noin 150–200 metrin päässä toisistaan eikä näiden apteekkien välinen läheisyys ole ollut esteenä niiden perustamiselle. Siten ei ole myöskään yhdenvertaisuuden näkökulmasta perusteltua hylätä valittajan hakemusta sillä perusteella, että perustettava sivuapteekki olisi erittäin vilkkaalla ja väestörikkaalla alueella toisen apteekin kanssa samassa suuressa rakennuksessa.
Fimea on ylittänyt toimivaltansa ja sen päätös on syrjivä. Ison Omenan apteekkipalvelujen tarve on kiistaton, eikä Fimean kielteiselle päätökselle ole lainmukaisia perusteita.
Myös hallinto-oikeuden mukaan valittajan erityistehtävien toteuttamisen edistäminen oli katsottu riittävästi selvitetyksi, joten asiassa tuli arvioitavaksi, onko sivuapteekkiluvan myöntämiselle perusteet lääkkeiden saatavuuden turvaamiseksi.
Hallinto-oikeus ei lainkaan käsitellyt sitä, että Fimea oli laiminlyönyt toteuttaa muutoin vakiintuneen tarvearvioinnin, jonka olisi tullut pohjautua lääkelain, sen hallituksen esityksen ja oikeuskäytännön mukaisiin tarvearvioinnin perusteisiin sekä käsillä oleviin tosiseikkoihin.
Hallinto-oikeuden ratkaisussa ei käsitelty lainkaan Espoon apteekkipalvelujen tarvetta suhteessa alueen väestöön, Espoossa ja muualla maassa vallitsevaa apteekkitiheyden eroa ja selvitystä muualla Espoossa toisiaan lähellä olevista apteekeista.
Hallinto-oikeus ei myöskään esittänyt perusteita sille, miksi vakiintuneesta käytännöstä poikkeava, neutraaleihin, julkisista lähteistä saatavissa oleviin tosiseikkoihin perustuva lääkkeiden saatavuusarviointi ja siihen perustuva tarveharkinta voitiin poikkeuksellisesti juuri tässä tapauksessa jättää tekemättä, eikä sille, että kilpailevan apteekin etäisyyteen perustuva harkinta olisi tässä tapauksessa unionin oikeuden mukaista. Hallinto-oikeus katsoi virheellisesti, että muodollinen, hakijan kilpailijoille suunnattu kuulemismenettely olisi riittävä apteekkipalvelujen tarpeen selvittämiseksi, ja kilpailijoiden kuulemisen kielteisiä tuloksia tulisi noudattaa julkisista numeerisista tiedoista ilmenevän, väestön ilmiselvän apteekkipalvelutarpeen sijaan. Alueen väestöstä esitettyjä numerotietoja ja apteekkitiheyttä Helsingin hallinto-oikeus ei käsitellyt.
Näin hallinto-oikeus hyväksyi sen, että Fimea voi vapaan harkintansa mukaan tehdä syrjivän, lääkelain tarveharkintasäännösten vastaisen apteekkilupapäätöksen, joka ei perustu kyseisen alueen apteekkipalvelujen todellisen tarpeen tosiseikkapohjaiseen ja perusteltuun arviointiin.
Sekä Fimea että hallinto-oikeus on tehnyt ilmeisen virheen asiaa käsitellessään ja molemmat ovat soveltaneet lakia väärin.
Valittaja on lisäkirjelmässään viitannut valituslupahakemuksessa ja valituksessa lausumaansa sekä esittänyt lisäksi muun ohella seuraavaa:
Fimea on tehnyt 4.10.2017 päätöksen, jolla se perustaa kuusi uutta apteekkia Espooseen ja yhdistää Espoon apteekkialueet siten, että 1. alue on Jorvin sairaalan alue ja 2. alue on koko muu Espoon alue. Apteekit voivat sijoittautua vapaasti apteekkialueella; esimerkiksi kaksi tai kolme apteekkaria voisi perustaa apteekin Ison Omenan alueelle, jonne myös Espoossa jo olemassa olevat apteekit voivat sijoittautua. Fimea on ryhtynyt valmistelemaan mainittua päätöstään selvittämällä apteekkien sijaintialueita ja tarpeita jo 26.2.2016. Espoon apteekkeja ja apteekkialueita koskeva kuulemiskirje on päivätty 14.12.2016 eli vain seitsemän kuukautta valituksenalaisen Fimean päätöksen tekemisen jälkeen.
Fimea ei ole perustellut, miksi yksityisille apteekeille on tarvetta, mutta valittajan sivuapteekille ei, vaikka jälkimmäinen vastaa kokoluokaltaan yksityistä apteekkia. Myöskään hallinto-oikeus ei ole arvioinut Fimean päätöstä tästä näkökulmasta. Sen sijaan 4.10.2017 tehdyssä uusia yksityisiä apteekkeja ja apteekkialueiden yhdistämistä koskevassa Fimean päätöksessä on varsin kattava kuvaus Espoon alueen apteekkitarpeesta.
Fimea on valituksen ja lisäkirjelmän johdosta antamassaan lausunnossa vaatinut, ettei valituslupaa myönnetä, ja jos valituslupa myönnetään, että valitus perusteettomana ja aiheettomana hylätään. Fimea on kiistänyt oikeudenkäyntikuluvaatimuksen perusteiltaan.
Fimea on vaatimustensa tueksi viitannut hallinto-oikeudelle antamassaan lausunnossa lausumaansa sekä esittänyt muun ohella seuraavaa:
Asian käsittelyssä ei ole tapahtunut ilmeistä virhettä. Fimea on asianmukaisesti ottanut huomioon lääkelain asiaa koskevat säännökset ja unionin tuomioistuimen ja korkeimman hallinto-oikeuden valittajan Vantaan Tammiston sivuapteekkiasiaa koskevista päätöksistä saadut oikeusohjeet. Fimean päätös ei ole vastoin kyseisiä tuomioistuinten päätöksiä eikä vastoin muita valituksessa mainittuja unionin tuomioistuimen ratkaisuja. Fimean päätös ei ole myöskään syrjivä. Fimean päätöksessä on otettu asianmukaisesti huomioon apteekkipalveluiden tarve Ison Omenan alueella. Fimean päätös ei ole lääkelain, hallintolain eikä unionin oikeuden vastainen. Fimea on huolehtinut asian riittävästä selvittämisestä ja perustellut valituksenalaisen sivuapteekkipäätöksen perusteellisesti ja hallintolain vaatimusten mukaisesti.
Valittaja ei ole esittänyt mitään sellaisia asiaan vaikuttavia uusia seikkoja, jotka eivät olisi olleet Fimean tiedossa päätöstä tehtäessä ja toisaalta hallinto-oikeuden tiedossa sen käsitellessä sivuapteekkihakemuksen hylkäämistä koskevaa valitusta.
Asiassa ei ole tullut soveltaa ensisijaisesti lääkelain 41 §:ää. Hallinto-oikeus on päätöksessään katsonut, että lääkelain 39 ja 41 §:n säännökset koskevat apteekkipalveluiden saatavuutta yleisellä tasolla eivätkä kyseiset säännökset tule ensisijaisesti sovellettaviksi tässä yksittäisen sivuapteekin sijaintipaikan siirtämistä koskevassa asiassa. Hallinto-oikeus on katsonut kuten Fimea, että myös valittajan sivuapteekin osalta sovelletaan lääkelain 52 §:n 2 momentin säännöstä, jonka mukaan sivuapteekin siirtoa harkittaessa otetaan huomioon lääkkeiden saatavuuden turvaaminen. Myöskään korkein hallinto-oikeus ei ole käsitellessään Tammiston sivuapteekkia koskevaa asiaa perustanut sivuapteekin perustamista lääkelain silloisiin säännöksiin, jotka olivat asiallisesti samansisältöisiä kuin voimassa olevan lääkelain 41 §:n säännökset.
Fimea on asianmukaisesti ja lääkelain 52 §:n 2 momentin säännöksen huomioon ottaen arvioinut, ettei valittajan sivuapteekkia ole siirrettävä Ison Omenan alueelle lääkkeiden saatavuuden turvaamiseksi. Lääkkeiden saatavuuden turvaaminen ei voi tässä tapauksessa olla peruste siirtää sivuapteekkia Ison Omenan kauppakeskukseen ottaen huomioon, että kyseisessä kauppakeskuksessa sijaitsee jo yksityinen apteekki. Valittajan sivuapteekkia koskevaa asiaa ei voida arvioida samoin perustein kuin yksityisen apteekin siirtämistä tai perustamista koskevia asioita, jotka ratkaistaan lääkelain 41 §:n 2 momentin säännösten nojalla. Asiassa ei ole merkitystä sillä, vastaako valittajan sivuapteekki kokoluokaltaan yksityisiä apteekkeja.
Asiassa on annettava olennainen merkitys sille, ettei lääkkeiden saatavuuden turvaaminen voi edellyttää sivuapteekin siirtämistä paikkaan, jossa jo sijaitsee apteekki. Valittajan esittämät näkemykset lääkkeiden saatavuuden arvioinnista Ison Omenan alueella eivät tässä tapauksessa osoita, että Isoon Omenaan tulisi siirtää valittajan sivuapteekki ottaen huomioon alueen olemassa olevat apteekkipalvelut. Fimea on asianmukaisesti ottanut huomioon lääkkeiden saatavuuden turvaamiseen liittyvät seikat Ison Omenan alueella. Fimea ei ole soveltanut virheellisesti lääkelain asiaa koskevia säännöksiä tehdessään valituksenalaisen päätöksen. Fimea ei ole myöskään ylittänyt harkintavaltansa rajoja.
Euroopan unionin tuomioistuimen asiassa C-84/11, Susisalo, antamassa tuomiossa on muun ohella todettu, että SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasioissa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle – jossa säädetään valittajan apteekkiin sovellettavasta erityisestä sivuapteekkilupajärjestelmästä, joka on yksityisiin apteekkeihin sovellettavaa sivuapteekkilupa-järjestelmää suotuisampi –, kunhan valittajan sivuapteekit todella osallistuvat sille kansallisessa laissa säädettyjen erityistehtävien toteuttamiseen farmasian opiskelijoiden koulutuksessa, lääkehuoltoa koskevassa tutkimuksessa ja harvinaisten lääkevalmisteiden valmistuksessa (44 kohta).
Fimean käsityksen mukaan hallinto-oikeus on katsonut, että Fimea on riittävällä tavalla selvittänyt ja ottanut huomioon päätöstä tehdessään valittajalle määrättyjen erityistehtävien toteuttamisen.
Valittajan viittaamien unionin säännösten kannalta ongelmallisten määrärajoitusten osalta Fimea viittaa hallinto-oikeudelle antamaansa lausuntoon, jossa on esitetty perustelut siitä, ettei Fimean päätös perustu tarkkoihin etäisyyksiin eri apteekkien välillä. Fimean päätös ei ole vastoin unionin tuomioistuimen asioissa C-570/07 ja C-571/07, Blanco Pérez ja Chao Gómez, antamasta ratkaisusta saatuja oikeusohjeita.
Valittajan viittaaman Fimean 4.10.2017 annetun päätöksen mukaisesti apteekkien perustamisen tarvetta Espooseen on arvioitu kokonaisuutena. Arviointi on perustunut lääkelain 41 §:n 2 momentin mukaiseen lääkkeiden saatavuuden kokonaisarviointiin Espoon kaupungin alueella. Päätöksessä on katsottu, että lääkkeiden saatavuus edellyttää uusien apteekkien perustamista Espooseen. Apteekkien sijaintialueiden muuttamisen osalta päätöksessä on muun muassa todettu, että apteekkien sijoittuminen vapaammin kaupungin alueelle mahdollistaa apteekkipalveluiden joustavan sijoittumisen terveyspalveluiden ja asiakkaiden asioimiskäyttäytymisen mukaisesti.
Päätöksestä ilmenevistä seikoista johtuen lääkkeiden saatavuutta ei ole arvioitu erityisesti Matinkylän ja Ison Omenan alueella. Se seikka, että Espoon kaupungin alueella kokonaisuudessaan voidaan katsoa lääkkeiden saatavuuden edellyttävän kuuden uuden apteekin perustamista, ei osoita, että valittajan sivuapteekin siirtämiseen Jyväskylästä Espoon Ison Omenan kauppakeskukseen olisi olemassa lääkelain 52 §:n 2 momentin mukaiset edellytykset.
Yksityisten apteekkien sijoittuminen perustuu eri säännöksiin kuin valittajan sivuapteekkien sijoittuminen, eikä Fimea voi viranomaispäätöksellä vaikuttaa kuin rajoitetusti siihen, minne yksityiset apteekit sijoittuvat. Valittajan sivuapteekkia ei voida rinnastaa yksityisiin apteekkeihin eikä sen sivuapteekin siirtämistä koskevaa asiaa voida arvioida samoin perustein kuin arvioidaan yksityisten apteekkien sijaintialueen muuttamista.
Fimean 4.10.2017 antamalla päätöksellä ei ole vaikutusta sen arviointiin, onko valittajan sivuapteekin siirtämiselle Isoon Omenaan lääkelain 52 §:n 2 momentissa säädetyt edellytykset. Edellä esitettyjen seikkojen johdosta Fimean päätösharkinta ei ole ollut syrjivää valittajaa kohtaan.
Valittaja on toimittanut Fimeaan 10.1.2017 päivätyn uuden hakemuksen sivuapteekin lakkauttamiseksi ja uuden sivuapteekin avaamiseksi. Hakemuksessa vaaditaan, että Fimea myöntää lääkelain 42 §:n 1 momentin ja 52 §:n 2 ja 3 momentin nojalla luvan siirtää Jyväskylän Lääkäritalossa sijaitsevan sivuapteekin (Jyväskylän II lääkevarasto, 8.3.1967) lääkkeiden saatavuuden turvaamiseksi ja Yliopiston Apteekin erityistehtävien edistämiseksi ensisijaisesti Espoon Matinkylään kauppakeskus Isoon Omenaan tai toissijaisesti 14.12.2016 päivätyssä Espoon apteekkipalveluita koskevassa kuulemiskirjeessä määritellylle Espoon kaupungin muulle apteekkialueelle (alue 2), jolle Fimea esittää viiden apteekin perustamista.
Hakemuksen ensisijaisessa vaatimuksessa on asiallisesti kyse samasta asiasta kuin valituksenalaisen päätöksen mukaisessa hakemuksen käsittelyssä. Uuden hakemuksen ensisijaista kohdetta ei voida käsitellä ja ratkaista ennen kuin Fimean 28.4.2016 tekemä esillä olevassa asiassa valituksenalainen päätös saa lainvoiman. Toissijaisen vaatimuksen osalta on lisäksi otettava huomioon, ettei Fimean 4.10.2017 antama päätös ole vielä lainvoimainen, vaan päätökseen on haettu oikaisua. Fimea ei siten voi käsitellä valittajan toissijaista hakemusta ennen kuin 4.10.2017 annettu päätös tulee lainvoimaiseksi. Valittajan uudella hakemuksella ei siten ole merkitystä tämän valitusasian käsittelyssä.
Oikeudenkäynti ei ole aiheutunut viranomaisen virheestä eikä asiassa siten ole perusteita velvoittaa Fimeaa korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikuluja.
Valittaja on vastaselityksessään uudistanut valituslupahakemuksessaan ja valituksessaan esittämänsä vaatimukset perusteluineen sekä esittänyt lisäksi muun ohella seuraavaa:
Fimea ei ole päätöksessään eikä lausunnoissaan esittänyt lääkelain mukaisia perusteluja sille, miksi valittajaa kohdellaan tarveharkinnassa eri tavoin kuin yksityisiä apteekkeja. Kuten Fimea on lausunut, valittajan erityistehtävien edistämisen näkökulmasta lupa tulisi myöntää. Siten asiassa on keskeisesti kysymys apteekkipalvelujen tarpeesta Ison Omenan alueella ja apteekkipalvelujen tarjoajien yhdenvertaisesta kohtelusta tarvearvioinnissa ja lupaharkinnassa.
Kaikkien apteekkitoimipisteiden, niin yksityisten kuin valittajan sivuapteekkien, perustaminen ja siirtäminen paikasta toiseen edellyttää sitä, että kyseisellä alueella on todettu tarve apteekkipalvelujen lisäämiselle.
Valittajan sivuapteekin siirtoa koskevassa harkinnassa on otettava huomioon lääkkeiden saatavuuden turvaaminen. Lääkkeiden saatavuuden ja toisaalta apteekkipalvelujen tarpeen arvioinnin on oltava neutraalia, eli riippumatonta siitä, tuottaisivatko väestön tarvitsemat lisäpalvelut valittajan toimipiste vai yksityinen apteekkitoimipiste.
Fimea ei ole uusia apteekkeja ja apteekkien sijaintialueiden yhdistämistä koskevassa päätöksessään rajannut Matinkylää, Ison Omenan aluetta, tai mitään muutakaan paikkaa kohteeksi, jolle uusia apteekkitoimipisteitä ei voitaisi perustaa joko sen vuoksi, että apteekkipalveluille ei olisi tarvetta, tai että alueella sijaitsee jo apteekki riippumatta kyseisen alueen ja tarkemman kohteen kuten kaupunginosan asiointimääristä ja terveydenhuollon palveluista.
Fimea on uusien apteekkien perustamispäätöksensä sanamuodon ja lausuntonsa perusteella nimenomaan halunnut mahdollistaa sen, että uudet apteekit voivat sijoittautua joustavasti terveyspalveluiden ja asiakkaiden asioimiskäyttäytymisen mukaisesti. Fimea esitteli perustamispäätöksensä perusteluissa Espoon kaupunkirakenteen asukas-, asiointi- ja palvelukeskittymineen. Päätöksen perusteella on selvää, että Fimean tarkoitus on ollut se, että perustettavat apteekit sijoittautuvat vapaasti suuriin keskuksiin, kuten Ison Omenan alueelle, missä väestö asioi ja apteekki- palvelut ovat siten laajasti saavutettavissa.
Fimea ei ole perustellut yhdenvertaisuuden eikä lääkkeiden saatavuuden näkökulmasta, miksi yksityisen apteekin läheisyys olisi este valittajan sivuapteekin siirrolle, kun Espoon Tapiolassa ja Leppävaarassa yksityiset apteekit sijaitsevat vastaavan etäisyyden päässä toisistaan.
Fimean hylkäävän päätöksen perusteena on ollut toisen apteekin sijainti Ison Omenan kauppakeskuksessa, vaikka tuo apteekki sijaitsee eri kerroksessa ja eri puolella kauppakeskusta. Siten Fimean mukaan yksityisen apteekin läheisyys on este valittajan sivuapteekin siirtämiselle Ison Omenan alueelle, vaikka apteekkien välinen välimatka ei ole ratkaisun peruste.
Väitettä, jonka mukaan Espoon uusien apteekkien perustamista ja apteekkialueiden yhdistämistä koskevassa päätöksessään olisi arvioitu Espoon aluetta kokonaisuutena, ei voida pitää hyväksyttävänä perusteluna valittajan hakemuksen hylkäämiselle, koska Fimea on toisella päätöksellään halunnut mahdollistaa sen, että minne tahansa Ison Omenan alueelle voidaan avata esimerkiksi kaksi tai kolme yksityistä apteekkia.
Espoon kaupunki on antanut Fimealle 19.10.2015 päivätyn lausunnon valittajan sivuapteekin siirtohakemuksen johdosta. Espoon kaupunki on lausunnossaan todennut, että apteekkipalveluiden lisääminen alueella on suotavaa. Ottaen huomioon pelkästään muutokset toimintaympäristössä, on palveluiden lisääminen todennäköisesti järkevää. Saatavilla olevien tietojen perusteella Espoon kaupunki ei ole esittänyt apteekkitoimipisteiden etäisyyttä koskevia varaumia.
Vaikka unionin oikeudessa ei säädetä apteekkien perustamisesta eikä niiden sijaintipaikkojen muutoksista, tulee näitä seikkoja koskevien säännösten ja päätösten olla unionin oikeuden mukaisia, kuten Blanco Pérez ja Chao Gómez- sekä Susisalo-tuomioista ilmenee. Fimean päätöstä tulee Blanco Pérez ja Chao Gómez -tuomion 51 kohdan mukaisesti arvioida SEUT 49 artiklan valossa.
Blanco Pérez ja Chao Gómez -tuomiossa (53–55 ja 58 kohta) lausutun perusteella on selvää, että lupaharkinnan ja kielteisen päätöksen perustuminen apteekkitoimipisteiden väliseen etäisyyteen (eli niiden läheisyyteen) ja apteekkien määrän syrjivä rajoittaminen Fimean tarveharkinnassa on selkeästi unionin oikeuden vastaista.
Valittaja on edelleen todennut unionin tuomioistuimen Blanco Pérez ja Chao Gómes tuomiosta (63, 64, 66 ja 94 kohta) seuravan, että apteekkien alueellista sijoittautumista voidaan rajoittaa vain, jos rajoittamisella saavutetaan tavoite, eli varma ja laadukas lääkehuolto. Lisäksi apteekkien sijoittautumisen rajoittamista tulee toteuttaa johdonmukaisella ja järjestelmällisellä tavalla.
Valittajan sijoittautumisvapautta rajoitetaan kolmella eri tavalla: 1) lupajärjestelmällä, 2) sosiaalisen tarpeen vaatimuksella ja 3) Fimean perusteettomalla kielteisellä lupapäätöksellä. Vaikka 1) kohdan osalta sijoittautumisvapauden rajoituksen oikeuttamisperusteet olisivat olemassa, kohtien 2) ja 3) osalta niitä ei ole. Tässä asiassa on jo selvitetty todellisen sosiaalisen tarpeen olemassaolo, eli tarve lisätä apteekkipalveluja Ison Omenan alueella.
Fimea soveltaa valittajaan tarveharkintaa eri tavoin kuin yksityisiin apteekkeihin. Fimean hylkäävä päätös on syrjivä, sekä yhdenvertaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen vastainen, ja se on ristiriidassa kansanterveyden suojelun, eli väestön varman ja laadukkaan lääkehuollon turvaamisen kanssa.
Fimean edellä mainitut päätökset osoittavat, että valittajan sivuapteekin siirtohakemuksen hylkääminen ei täytä mitään edellä mainituista sijoittautumisvapauden rajoituksen oikeuttamisperusteista, eikä Fimea käytä tarveharkintaansa johdonmukaisella eikä järjestelmällisellä tavalla.
Sivuapteekin siirrolla on tärkeä merkitys valittajan erityistehtävien edistämisessä, mikä on pohjimmiltaan myös lääkelain tarkoitus. Myös Fimea on katsonut, että valittajan erityistehtävien näkökulmasta katsoen lupa olisi tullut myöntää.
Paikalliset olosuhteet ja asiointimäärät huomioon ottaen sivuapteekki Jyväskylän lääkäritalossa ei pysty edistämään erityistehtäviä yhtä tehokkaasti ja samassa mittakaavassa kuin sivuapteekki Matinkylän Isossa Omenassa. Kuten valittajan hakemuksessa on selvitetty, siirrosta huolimatta Jyväskylän keskustassa säilyvät riittävät apteekkipalvelut, ja valittajalla on edelleen mahdollisuudet erityistehtäviensä edistämiseksi alueella.
Valittajan Ison Omenan sivuapteekkilupaa koskevan hakemuksen hylkääminen ja toisaalta viiden uuden, vapaasti Espooseen sijoittuvan apteekin perustaminen on syrjivää, epäjohdonmukaista ja epäjärjestelmällistä. Hylkäävä päätös ei ole lääkelain mukainen, koska sillä ei varmisteta varmaa ja laadukasta lääkehuoltoa, eikä se vastaa varman ja laadukkaan lääkehuollon takaamisen tavoitteeseen johdonmukaisella ja järjestelmällisellä tavalla.
1. Hallinto-oikeuden ja Fimean päätökset kumotaan. Asia palautetaan Fimealle uudelleen käsiteltäväksi.
2. Helsingin yliopiston apteekin oikeudenkäyntikulujen korvaamista koskeva vaatimus hylätään.
Asiassa on Helsingin yliopiston apteekin valituksesta ratkaistavana, onko Fimea voinut hylätä Helsingin yliopiston apteekin hakemuksen uuden sivuapteekin perustamisesta Espoon Matinkylään, Ison Omenan kauppakeskukseen lääkelain 52 §:n 2 ja 3 momentin nojalla sillä perusteella, että kysymyksessä olevan uuden sivuapteekin perustamiselle ei ole esitetty riittäviä lääkkeiden saatavuuden turvaamiseen liittyviä perusteita.
Fimea ei ole nähnyt esteitä valittajan Jyväskylän lääkäritalossa toimivan sivuapteekin lakkauttamiselle. Helsingin yliopiston apteekin sivuapteekkien kokonaismäärä olisi perustettava uusi sivuapteekki mukaan luettuna edelleen lääkelain 53 §:n 3 momentissa säädetty 16.
Fimea on myös katsonut, että perustettavan uuden sivuapteekin osallistumisesta Helsingin yliopiston apteekin lääkelain 42 §:n 1 momentissa säädettyjen erityistehtävien hoitamiseen on esitetty riittävä selvitys siten kuin unionin tuomioistuimen Helsingin yliopiston apteekin Diakonissalaitoksen sivuapteekin siirtämistä Vantaan Tammistoon koskevassa asiassa C-84/11, Susisalo, annetussa tuomiossa ja korkeimman hallinto-oikeuden mainittua asiaa koskevassa päätöksessä KHO 2013:31 on edellytetty.
1.2 Oikeusohjeet ja esityöt
Lääkelain tarkoituksena on lain 1 §:n mukaan muun ohella varmistaa lääkkeiden asianmukainen valmistus ja saatavuus maassa.
Lääkelain 39 §:n mukaan apteekkeja tulee olla maassa siten, että väestö, mikäli mahdollista, voi vaikeudetta saada lääkkeitä.
Uuden apteekin perustamisesta kuntaan tai sen osaan voi lain 41 §:n 2 momentin mukaan päättää Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus lääkkeiden saatavuuden sitä edellyttäessä. Päätös tehdään keskuksen omasta tai asianomaisen kunnan aloitteesta. Lääkkeiden saatavuutta arvioitaessa on otettava huomioon alueen väestömäärä, alueella jo olevat apteekkipalvelut ja muiden terveydenhuollon palvelujen sijoittuminen. Keskus voi myös päättää apteekin sijaintialueen muuttamisesta ja apteekin siirtämisestä kunnan osasta toiseen, jos se on tarpeen apteekkipalveluiden turvaamiseksi.
Lääkelain 42 §:n 1 momentin mukaan Helsingin yliopistolla on oikeus pitää yhtä apteekkia Helsingissä ja Itä-Suomen yliopistolla yhtä apteekkia Kuopiossa. Näiden apteekkien tehtävänä on lääkkeiden myynnin ohella farmasian opetukseen liittyvän harjoittelun ja lääkehuoltoon liittyvän tutkimuksen toteuttaminen.
Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus voi lääkelain 52 §:n 2 momentin mukaan päättää sivuapteekin sijaintialueen. Keskus voi omasta aloitteestaan tai kunnan, kuntayhtymän tai sivuapteekkiluvan haltijan aloitteesta muuttaa sivuapteekille määrättyä sijaintialuetta lääkkeiden saatavuuden turvaamiseksi.
Helsingin yliopisto voi lääkelain 52 §:n 3 momentin mukaan 1 momentissa säädetystä poiketen Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskuksen kussakin tapauksessa antamalla luvalla pitää enintään 16 sivuapteekkia.
Lailla 895/1996 muutettiin muun ohella lääkelain 52 §:ää. Siihen johtaneen hallituksen esityksen (HE 118/1996 vp) yleisperusteluissa on todettu muun ohella seuraavaa: "Helsingin yliopistolla on oikeus edelleen pitää Helsingin kaupungissa yhtä apteekkia, ja lain 52 §:n 2 momentissa säädetään yliopiston apteekkien sivuapteekkien perustamisedellytyksistä. Yliopistolla on pääapteekin lisäksi 16 sivuapteekkia eri puolilla Suomea. Näihin sivuapteekkeihin ei sovelleta lääkelain sivuapteekkeja koskevia säännöksiä eli niitä ei muuteta itsenäisiksi apteekeiksi."
Lääkelain muuttamisesta annetun lain 420/1999, jolla on säädetty Helsingin yliopiston Kuopion sivuapteekin luovuttamisesta Kuopion yliopistolle ja korvaavan sivuapteekin perustamisesta Espooseen, Helsinkiin tai Vantaalle, säätämiseen johtaneessa hallituksen esityksessä (HE 276/1998 vp) on lain 52 §:n 3 momenttia koskevissa yksityiskohtaisissa perusteluissa todettu muun ohella, että "Helsingin yliopiston sivuapteekit ovat sijainniltaan ja laajuudeltaan muista sivuapteekeista poikkeavia". Helsingin yliopiston uuden sivuapteekin sijoittuminen pääkaupunkiseudulle on mainitun hallituksen esityksen mukaan ollut "perusteltua sen vuoksi, että alueen väkiluku kasvaa nopeasti".
Lääkelain nykyinen 52 §:n 2 momentti on lisätty lääkelakiin lainmuutoksella 1112/2010, joka on tullut voimaan 1.2.2011. Mainittu muutos perustuu hallituksen esitykseen (HE 94/2010 vp), jossa lääkelain 52 §:ää on perusteltu muun ohella seuraavasti:
"Säännöksen tarkoituksena on mahdollisuuksien mukaan turvata syrjäseutujen ja haja-asutusalueiden lääkehuolto. Sivuapteekkiluvan myöntämisen edellytyksenä olisi, että sivuapteekki perustetaan alueelle, jossa lääkkeiden saatavuudessa on ongelmia eikä itsenäiselle apteekille ole riittäviä toimintaedellytyksiä. Pykälän 2 momentin mukaan Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus voisi lääkkeiden saatavuuden turvaamiseksi muuttaa sivuapteekin sijaintialuetta. Pykälän 3 momentti säilyisi ennallaan. Helsingin yliopistolla olisi jatkossakin mahdollisuus pitää 16 sivuapteekkia."
Hallintolain 6 §:n mukaan viranomaisten on kohdeltava hallinnossa asioivia tasapuolisesti sekä käytettävä toimivaltaansa yksinomaan lain mukaan hyväksyttäviin tarkoituksiin. Viranomaisen toimien on oltava puolueettomia ja oikeassa suhteessa tavoiteltuun päämäärään nähden. Niiden on suojattava oikeusjärjestyksen perusteella oikeutettuja odotuksia.
1.3 Helsingin yliopiston sivuapteekin siirtämistä koskeva oikeuskäytäntö
Korkein hallinto-oikeus on 27.9.2001 antamallaan päätöksellä taltionumero 2337 ratkaissut eräiden yksityisten apteekkarien tekemät valitukset Lääkelaitoksen päätöksestä myöntää Helsingin yliopiston apteekille lupa perustaa Kuopion sivuapteekkia korvaava sivuapteekki Helsingin Malmin-Latokartanon-Viikin alueelle. Korkein hallinto-oikeus totesi päätöksensä perusteluissa, että kun otetaan huomioon asiakirjoissa olevat selvitykset Malmin sairaalan ja siellä olevan terveyskeskuspäivystyksen, alueen terveyshuollon ja alueen ennustetun väestönkasvun kehityksestä sekä myös vaihtoehdot sivuapteekin sijaintipaikaksi, on mainittua aluetta pidettävä lääkehuollon kannalta perusteltuna. Näin ollen Lääkelaitos oli voinut myöntää Helsingin yliopistolle sivuapteekkiluvan.
Unionin tuomioistuin on korkeimman hallinto-oikeuden ennakkoratkaisupyynnöstä asiassa Susisalo (ECLI:EU:C:2012:374) C-84/11 antamassaan tuomiossa lausunut, että sijoittumisvapautta koskeva SEUT 49 artikla ei ole esteenä säännöstölle, jossa säädetään Helsingin yliopiston apteekkiin sovellettavasta erityisestä sivuapteekkilupajärjestelmästä, joka on yksityisiin apteekkeihin sovellettavaa sivuapteekkilupajärjestelmää suotuisampi, kunhan Helsingin yliopiston sivuapteekit todella osallistuvat Helsingin yliopiston apteekille kansallisessa laissa säädettyjen erityistehtävien toteuttamiseen farmasian opiskelijoiden koulutuksessa, lääkehuoltoa koskevassa tutkimuksessa ja harvinaisten lääkevalmisteiden valmistuksessa.
Korkein hallinto-oikeus on edellä mainitun unionin tuomioistuimen tuomion jälkeen antamassaan vuosikirjaratkaisussa KHO 2013:31 todennut, että lääkelaissa tai muussa laissa ei ole säännöstä siitä, millä edellytyksillä Helsingin yliopiston sivuapteekin sijaintipaikkaa voidaan muuttaa. Kun Helsingin yliopiston sivuapteekkeja on lääkelain 52 §:n 3 momentissa säädetty enimmäismäärä, Helsingin yliopiston yhden sivuapteekin sijaintipaikan muuttaminen asiallisesti vastaa yhden sivuapteekin lakkauttamista ja uuden sivuapteekin perustamista.
Korkeimman hallinto-oikeuden päätöksen mukaan lääkelaissa tai muussa laissa ei ole säännöstä myöskään siitä, millä edellytyksillä Helsingin yliopiston sivuapteekki voidaan lakkauttaa. Lääkelain 52 §:n 3 momentin sanamuodosta, jonka mukaan Helsingin yliopisto voi Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskuksen kussakin tapauksessa antamalla luvalla pitää enintään 16 sivuapteekkia, voidaan päätellä, että Helsingin yliopisto niin halutessaan voi luopua pitämästä sivuapteekkia.
Päätöksessä on edelleen todettu, että lääkelain 52 §:n 3 momentin mukaan Helsingin yliopiston sivuapteekin perustaminen vaatii aina Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskuksen luvan, myös siinä tapauksessa, että uusi sivuapteekki perustettaisiin lakkautetun sivuapteekin tilalle.
Sekä unionin tuomioistuimen tuomiossa että korkeimman hallinto-oikeuden päätöksessä on lausuttu, että lääkelain 52 §:n 1 momenttia ei sovelleta Helsingin yliopiston apteekin sivuapteekkilupahakemusta käsiteltäessä. Näin ollen mainitussa säännöksessä olevaa sivuapteekkien perustamista koskevaa edellytystä siitä, että itsenäiselle apteekille ei ole riittäviä toimintaedellytyksiä tai säännöksen esitöissä (HE 94/2010 vp) mainittuja syrjäseutujen ja haja-asutusalueiden väestön lääkehuollon turvaamista koskevia edellytyksiä ei sovelleta Helsingin yliopiston sivuapteekin perustamiseen.
1.4 Helsingin yliopiston sivuapteekin sijaintialueen muuttamisen edellytykset
Kuten edellä mainitussa Tammiston sivuapteekkia koskevassa ratkaisussa KHO 2013:31 on todettu, Helsingin yliopiston sivuapteekin perustamisesta, siirtämisestä tai lakkauttamisesta ei ole lääkelaissa erikseen säädetty. Lääkelain ainoa nimenomaisesti Helsingin yliopiston sivuapteekkeja koskeva säännös on niiden lukumäärää koskeva 52 §:n 3 momentti.
Korkein hallinto-oikeus on mainitussa ratkaisussa samoin kuin unionin tuomioistuin asiassa Susisalo antamassaan tuomiossa lausunut, että sivuapteekin perustamista koskevaa lääkelain 52 §:n 1 momenttia ei sovelleta Helsingin yliopiston sivuapteekkiin.
Unionin tuomioistuimen tuomiossa ja korkeimman hallinto-oikeuden päätöksessä on asetettu Helsingin yliopiston uuden sivuapteekin perustamisen edellytykseksi, että myös uusi sivuapteekki siitä huolimatta, että lääkelain 42 §:n 1 momentti koskee yliopiston apteekkeja eikä sivuapteekkeja, faktisesti osallistuu yliopiston apteekille mainitussa lainkohdassa säädetyn erityistehtävän hoitamiseen eli lääkkeiden myynnin ohella farmasian opetukseen liittyvään harjoitteluun ja lääkehuoltoon liittyvän tutkimuksen toteuttamiseen. Helsingin yliopiston sivuapteekit poikkeavat siis tehtävältään yksityisistä sivuapteekeista, joiden tehtävänä on edellä mainitun hallituksen esityksen HE 94/2010 vp mukaan turvata syrjäseutujen ja haja-asutusalueiden lääkehuolto.
Esillä olevan asian asiakirjoista ilmenee, että Helsingin yliopiston sivuapteekit käytännössä poikkeavat yksityisistä sivuapteekeista myös kooltaan vastaten pikemminkin suurimpia itsenäisiä yksityisiä apteekkeja kuin yksityisiä sivuapteekkeja. Helsingin yliopiston sivuapteekkeja on tällä hetkellä lähinnä maan suuremmissa kaupungeissa. Se, että Helsingin yliopiston sivuapteekit poikkeavat sekä sijainniltaan että laajuudeltaan muista sivuapteekeista on myös todettu edellä mainitussa hallituksen esityksessä (HE 276/1998 vp).
Sivuapteekin sijaintialuetta ja sen muuttamista koskeva lääkelain 52 §:n 2 momentti on tullut voimaan 1.2.2011 eli sen jälkeen, kun Fimean edeltäjä Lääkelaitos oli tehnyt päätöksensä Tammiston sivuapteekkia koskevassa asiassa. Sen soveltamisesta ei siten ole ollut mainitussa korkeimman hallinto-oikeuden ratkaisemassa asiassa kysymys. Lääkelain 52 §:n 2 momenttia säädettäessä Helsingin yliopiston sivuapteekkeja ei ole suljettu säännöksen soveltamisalan ulkopuolelle, joskaan säännöstä koskevissa perusteluissa ei erityisesti oteta kantaa Helsingin yliopiston apteekin sivuapteekkien asemaan.
Päätöksen Helsingin yliopiston sivuapteekin sijaintialueen muuttamisesta tekee lääkelain 52 §:n 2 momentin nojalla Fimea, ja sijaintialueen muuttamista on samoin kuin yksityisten sivuapteekkien ollessa kysymyksessä arvioitava säännöksessä ainoana kriteerinä mainitun lääkkeiden saatavuuden turvaamisen kannalta. Helsingin yliopiston sivuapteekkien edellä mainitun yksityisistä sivuapteekeista poikkeavan luonteen vuoksi korkein hallinto-oikeus kuitenkin katsoo, että Fimean suorittaman tarveharkinnan on oltava Helsingin yliopiston sivuapteekin siirtämistä koskevassa asiassa erilaista ja laajempaa kuin silloin, kun Fimean lupaharkinta koskee syrjäseutujen ja haja-asutusalueiden lääkehuollon turvaamiseen tarkoitetun yksityisen apteekkarin pitämän sivuapteekin sijaintialueen muuttamista.
Fimean harkintaa tarkemmin ohjaavan, Helsingin yliopiston sivuapteekin sijaintialueen muuttamista koskevan sääntelyn puuttuessa on sivuapteekin sijaintialueen muuttamista koskevan hakemuksen arvioinnissa otettava lähtökohdaksi lääkelain yleissäännökset eli lääkkeiden saatavuuden varmistamista koskeva 1 § ja apteekkiverkon kattavuutta koskeva 39 §.
Vaikka itsenäisiä apteekkeja koskeva lääkelain 41 § ei sellaisenaan ole sovellettavissa Helsingin yliopiston sivuapteekin sijaintialueen muuttamista koskevaan asiaan, pykälän 2 momentissa mainitut Fimeaa sitovat lupaharkinnan edellytykset kuten alueen väestömäärä, alueella jo olevat apteekkipalvelut ja muiden terveydenhuollon palvelujen sijoittuminen ovat edellä mainituista syistä merkityksellisiä myös yliopiston sivuapteekkia koskevassa tarveharkinnassa. Tällaisille edellytyksille on myös korkeimman hallinto-oikeuden oikeuskäytännössä annettu merkitystä.
Fimean harkintaa ohjaavat lisäksi hallinnon yleiset oikeusperiaatteet.
1.5 Helsingin yliopiston sivuapteekin perustaminen Matinkylän alueelle Ison Omenan kauppakeskukseen
Helsingin yliopiston apteekki on esillä olevassa asiassa esittänyt muun ohella Espoon kaupungin 19.5.2015 päivätyn lausunnon, jonka mukaan sivuapteekin avaamiselle Matinkylän Ison Omenan kauppakeskukseen ei ole estettä, vaan apteekkipalvelujen lisääminen alueella on suotavaa. Lausunnossa on ennakoitu kauppakeskuksen laajennuksen käyttöönottoa kesällä 2016 ja Länsimetron liikenteen käynnistymistä, minkä jälkeen kauppakeskuksessa on odotettu liikkuvan noin 35 000 matkustajaa päivittäin. Lausunnossa on lisäksi mainittu Espoon kaupungin Matinkylässä sijaitsevaan Ison Omenan kauppakeskukseen kesällä 2016 avattava muun ohella terveyspalveluja tarjoava palvelutori.
Ison Omenan kauppakeskuksen vuosittaisen kävijämäärän on asiassa esitetyn Ison Omenan kauppakeskuksen omistajan Citycon Oyj:n 30.9.2016 antaman lausunnon mukaan ennustettu kasvavan metro- ja linja-autoterminaaliliikenteen myötä noin kahdeksasta miljoonasta noin 14,5 miljoonaan. Kauppakeskukseen on lausunnon mukaan ollut vuoden 2016 lopussa avautumassa julkisten terveyspalvelujen lisäksi useita yksityisiä terveydenhuollon toimipisteitä. Helsingin yliopiston sivuapteekki sijoittuisi lausunnon mukaan kauppakeskuksen bussiterminaalitasolle palvelemaan kauppakeskuksen ja sen vaikutusalueen sekä julkisen liikenteen käyttäjiä.
Asiassa on myös esitetty ennusteita Matinkylän alueen väestön voimakkaasta kasvusta.
Helsingin yliopiston apteekki on lisäksi viitannut Fimean 4.10.2017 tekemää päätöstä edeltävään selvitykseen sekä sen päätökseen, joissa on otettu huomioon muun ohella Espoon voimakkaasti kasvava väestömäärä, asukaslukuun nähden esimerkiksi Helsingin kaupunkiin verrattuna huomattavan alhainen apteekkitiheys sekä muiden terveydenhuollon palveluiden sijoittuminen, ja päädytty siihen, että lääkkeiden saatavuus on edellyttänyt kuuden uuden itsenäisen apteekin perustamista siten, että yksi sijoittuu Jorvin alueelle ja muut vapaasti muualle Espoon kaupungin alueelle.
Korkein hallinto-oikeus katsoo, että Fimean olisi tullut arvioida edellytyksiä Helsingin yliopiston sivuapteekin perustamiseksi Ison Omenan kauppakeskukseen lääkkeiden saatavuuden kannalta siten, että tässä arviossa olisi otettu huomioon sekä Helsingin yliopiston apteekin esittämä että Fimean itsensä tiedossa ollut selvitys alueen väestömäärästä, alueella jo olevista apteekkipalveluista ja muista terveydenhuollon palveluista. Näin ei ole tapahtunut, kun Fimea on hylännyt Helsingin yliopiston apteekin hakemuksen yksinomaan sillä perusteella, että Ison Omenan kauppakeskuksessa toimii perustettavaa sivuapteekkia lähellä yksityinen apteekki.
Hallinto-oikeuden ja Fimean päätökset on edellä mainituilla perusteilla muihin valituksessa esitettyihin perusteisiin kantaa ottamatta kumottava ja asia palautettava Fimealle uudelleen käsiteltäväksi.
Asian laatuun ja tulkinnanvaraisuuteen nähden ja kun otetaan huomioon hallintolainkäyttölain 74 § ja se, ettei oikeudenkäynnin voida katsoa aiheutuneen Fimean virheestä, valittajalle ei ole määrättävä maksettavaksi korvausta oikeudenkäyntikuluista korkeimmassa hallinto-oikeudessa.
Asian ovat ratkaisseet oikeusneuvokset Niilo Jääskinen, Alice Guimaraes-Purokoski, Outi Suviranta, Timo Räbinä ja Ari Wirén. Asian esittelijä Kristina Björkvall.

matches:
§ 1
§ 1
§ 1
tuomioistuin
tuomioistuin
tuomioistuin
Tuomioistuin
tuomioistuin
Tuomioistuin
tuomioistuin
tuomioistuin
tuomioistuin
tuomioistuin


Laki yhdyskuntaseuraamusten täytäntöönpanosta 400/2015 | EDILEX
Laki yhdyskuntaseuraamusten täytäntöönpanosta 10.4.2015/400
1 – 7 lukuI OSAYLEISET SÄÄNNÖKSET
1 – 5 §1 lukuTäytäntöönpanoa koskevat yleiset säännökset
2 §Yhdyskuntaseuraamuksen tavoite
3 §Yhdyskuntaseuraamuksen sisältö
4 §Tuomitun kohtelu
5 §Tuomitun yleiset velvollisuudet
6 – 9 §2 lukuTäytäntöönpanoviranomainen ja täytäntöönpanovirkamiehet
6 §Täytäntöönpanosta vastaava viranomainen
7 §Valvoja ja hänen apunaan toimiva henkilö
8 §Valvojan ja apuvalvojan tehtävät
9 §Tarkemmat säännökset
10 – 13 §3 lukuYhdyskuntaseuraamuksen suorittamisen edellytysten selvittäminen
10 §Seuraamusselvitys
10 §Seuraamusselvitys
11 §Rangaistusajan suunnitelma
12 §Tukitoimenpiteet
13 §Tarkemmat säännökset
14 – 20 §4 lukuTäytäntöönpanon aloittaminen
14 §Rangaistusajan suunnitelman täsmentäminen, täydentäminen, vahvistaminen ja tiedoksianto
15 §Rangaistusajan suunnitelman muuttaminen
16 §Täytäntöönpano ennen tuomion lainvoimaiseksi tuloa
17 §Täytäntöönpanoon ryhtyminen
18 §Täytäntöönpanon lykkäys tai keskeytys
19 §Suoritusajan pidentäminen tuomioistuimessa
20 §Tarkemmat säännökset
21 – 27 §5 lukuYhdyskuntaseuraamuksen yleiset ehdot ja niiden rikkominen
21 §Tuomitun yleiset velvollisuudet
22 §Päihteettömyyden valvonta
23 §Tilapäinen poikkeaminen velvollisuudesta osallistua toimintaan tai pysyä asunnossa
24 §Nouto yhdyskuntaseuraamuksen täytäntöönpanon edellyttämään tapaamiseen
25 §Velvollisuuksien rikkominen
26 §Törkeä velvollisuuksien rikkominen
27 §Tarkemmat säännökset
28 – 30 §6 lukuToimivaltuudet
28 §Toimivaltuuksien käytön yleiset periaatteet
29 §Tuomitun kuuleminen
30 §Päätösvalta
31 – 36 §7 lukuErinäiset säännökset
32 §Matkakustannusten korvaaminen
33 §Korvaus tuomitun aiheuttamasta vahingosta
34 §Etsintäkuulutus
36 §Tarkemmat säännökset
8 – 12 lukuII OSAYHDYSKUNTASEURAAMUKSET
37 – 40 §8 lukuYhdyskuntapalvelu
37 §Sisältö ja kesto
38 §Tuomitun erityiset velvollisuudet
39 §Velvollisuuksien törkeän rikkomisen seuraamus
40 §Tarkemmat säännökset
41 – 59 §9 lukuValvontarangaistus
41 §Sisältö
42 §Valvontarangaistukseen tuomitseminen
43 §Valvonta
44 §Edellytysten selvittäminen ja rangaistusajan suunnitelma
45 §Menettely rangaistusajan suunnitelmaa laadittaessa
46 §Rangaistusajan suunnitelman täsmentäminen
47 §Valvontarangaistuksen suorittamisen alkamisaika ja pituuden laskeminen
48 §Oikeus päästä tuomitun asuntoon
49 §Tuomitun erityiset velvollisuudet
50 §Turvatarkastus
51 §Epäily rikokseen syyllistymisestä törkeänä velvollisuuksien rikkomisena
52 §Suostumuksen peruuttaminen ja olosuhteiden muutos
52 a §Usean valvontarangaistuksen täytäntöönpano
53 §Ehdonalainen vapaus ja koeaika
54 §Velvollisuuksien törkeän rikkomisen käsittely
55 §Valvontarangaistuksen sijaan tuomittava rangaistus
56 §Rikosseuraamuslaitoksen virkamiehen ja apuvalvojan erityiset tehtävät valvontarangaistuksen täytäntöönpanossa
57 §Keskusvalvonnan järjestäminen
58 §Tarkemmat säännökset ja määräykset
59 §Viittaussäännös
60 – 63 §10 lukuEhdolliseen vankeuteen tuomitun valvonta
60 §Sisältö ja kesto
61 §Päihteettömyysvaatimus
62 §Velvollisuuksien törkeän rikkomisen seuraamus
62 §Velvollisuuksien törkeän rikkomisen seuraamus
63 §Tarkemmat säännökset
63 §Tarkemmat säännökset
64 – 69 §11 lukuNuorisorangaistus
64 §Sisältö ja kesto
65 §Päihteettömyysvaatimus
66 §Velvollisuuksien törkeän rikkomisen käsittely
67 §Velvollisuuksien törkeän rikkomisen seuraamus
68 §Suoritetun nuorisorangaistuksen osan huomioon ottaminen
69 §Tarkemmat säännökset
70 – 80 §12 lukuEhdonalaiseen vapauteen päästetyn valvonta
70 §Valvontaan asettaminen
71 §Valvonnan sisältö
72 §Tuomitun erityiset velvollisuudet
73 §Erityiset valvontamääräykset
74 §Lääkehoitoa tai muuta hoitoa ja tukea koskevan määräyksen rikkominen
75 §Velvollisuuksien törkeän rikkomisen seuraamus
76 §Valvonnan kesto
77 §Lääkehoidon valvonta sekä lääkehoitoa ja muuta hoitoa ja tukea koskevan määräyksen uudelleenharkinta
78 §Lääkärin tiedonantovelvollisuus
79 §Kustannukset
80 §Tarkemmat säännökset
13 – 15 lukuIII OSAERINÄISET SÄÄNNÖKSET
81 – 85 §13 lukuTäytäntöönpanoon ja ilmoitusten tekemiseen liittyviä eräitä säännöksiä
81 §Tuomioistuimen ilmoitus yhdyskuntaseuraamuksesta
82 §Uusi vankeusrangaistus
83 §Suoritetun yhdyskuntaseuraamuksen huomioon ottaminen vankeusrangaistuksen mittaamisessa
84 §Täytäntöön pannun rangaistuksen vähentäminen
85 §Tarkemmat säännökset
86 – 93 §14 lukuMuutoksenhaku
86 §Muutoksenhakukelpoiset päätökset
87 §Oikaisuvaatimuksen päätösvalta ja käsittely
88 §Valitus hallinto-oikeuteen
89 §Valituksen käsittely hallinto-oikeudessa
90 §Valitus korkeimpaan hallinto-oikeuteen
91 §Oikaisuvaatimuksen ja valituksen vaikutus täytäntöönpanoon
92 §Oikeusapu
93 §Tarkemmat säännökset
94 – 96 §15 lukuVoimaantulo
94 §Voimaantulo
95 §Kumottavat lait
96 §Siirtymäsäännökset
Rikoslain (39/1889) 6 luvun 11 §:ssä säädetään yhdyskuntapalveluun, 11 a §:ssä valvontarangaistukseen, 10 §:n 2 ja 3 momentissa ehdollisen vankeuden tehosteeksi valvontaan ja 10 a §:ssä nuorisorangaistukseen tuomitsemisesta. (22.2.2019/273) [HE 120/2018]
L:lla 273/2019 muutettu 4 momentti tulee voimaan 1.1.2020. Aiempi sanamuoto kuuluu:
Yhdyskuntaseuraamus sisältää tuomitun valvontaa, velvollisuuksia, kieltoja ja muita ehtoja sekä toimintaa, jok...


text:
Aikakauden p��t�s?
Aihe: Aikakauden p��t�s?
04.11.2008, 00:42
T�n��n se sitten tapahtui, lopulta ihan sattumalta ja k�yt�nn�n syist� - siirsin HD DVD -soittimet pois laitehyllyst�. Ei, ei mit��n ei ole menossa roskiin eik� edes myyntiin, mutta soittimet siirtyiv�t pois p��setupista. T�m�n tapahtuman kirvoittamana ajattelin kirjoittaa pari sanaa aiheesta - ja avata ketjun muillekin kertoa miten HD DVD on jatkanut el�m�� (tai ei ole jatkanut) kodeissanne?
Pienen kotiteatterihuoneeni laitehylly on varsin pieni (ja pyrin pit�m��n sen sellaisena valitsemalla hyv�t keskeiset komponentit jotka eiv�t vaadi liikaa r�nsyily�) sek� l�mp�syist� varsin v�lj�. Konsolien ja vahvistimen lis�ksi siell� on ollut kaksi soitinta: BD- ja HD DVD -soittimet. (Region A -BD-soittimeni on ollut erill��n tarvittaessa esiin otettavissa, samoin tallessa on ollut kolmas BD-soittimeni silt� varalta ett� esim. olkkarissa tarvittaisiin - pari kertaa on tarvittu.)
P�ivitetty�ni my�s Region A BD-soittimeni profiiliin 2.0, ajattelin ett� olisi korkea aika yritt�� l�yt�� laitehyllyst� tilaa molemmille soittimille. Lopulta totesin ett� paljon tilaa ja ilmaa vaativa HD-XE1 on tiell� - katson DVD:t� nykyisin hyvin harvoin kotiteatterissa (vuosi sitten tuli viel� katsottua v�h�n enemm�n) ja HD DVD:n tilanteen tied�mme kaikki, joten erityist� pakottavaa tarvetta soittimelle ei ole edes DVD-k�yt�ss�. Region A -soittimella voi katsoa 1-alueen satunnaiset DVD:tkin, tosin taitaa tuo toinenkin yksil� region free olla kaukos��dinkoodauksella...
Viel� on katsomatta HD DVD -leffoja hyllyss� (ostin kuukausi takaperin lis��kin, kiitos upeiden alejen) ja muutamat leffat p��ssev�t varmasti uusintakierrokselle, mutta realiteettien valossa tuntuu silt� ett� kotiteatterissani on enemm�n tulevaisuuden tarvetta noille kahdelle BD-soittimelle. En usko ett� uusia HD DVD -leffoja tulee en�� ostettua juurikaan, ja DVD:t katson l�hinn� muualla, joten kotiteatterini prim��ri k�ytt�tarkoitus on siirtynyt BD-k�ytt��n ja pelaamiseen. HD DVD -soitin otetaan siis esiin aina kun tarvitaan, mutta v�h�isill� vakiopaikoilla on tilaa vain tulevaisuudelle. My�s Pronton valikossa HD DVD siirtyi v�h�n syrj�isemp��n paikkaan, ett� ruudulle sai tilaa.
HD-XE1:t� hyllyst� nostaessani (tuoreet kokemukset DMP-BD55:n sirosta moderneja DVD-soittimia muistuttavasta laihasta olemuksesta mieless�ni) se kielt�m�tt� tuntui arvokkaalta ja, kliseet� lainatakseni, tankilta. Samalla se tuntui kuitenkin my�s jo v�h�n vanhalta, mink�s teet - t�ll� alueella harva asia s�ilytt�� tuoreutensa pitk��n, kaikkein viimeksi HDM-soitin. Laite menee talteen l�heiseen kaappiin, jossa viel� pari vuotta sitten odotti VHS-soitin k�ytt�� jota koskaan ei tullut (nyt se on varastossa). Tekniikka kehittyy ja kun elokuvien ker�ilij� en ole, niin vanhojen osalta tarve vain hiljalleen aina hiipuu.
Kun t�t� viimeaikaista BD-soitinten yhteensopivuuskamppailua ja onnettomia profiili kakkosen extroja on seurannut, niin edelleen t�ytyy todeta, ett� HD DVD:ss� oli puolensa. Valmis, kustannustehokkaampi formaatti, jossa loistavat extra-mahdollisuudet (joita BD ei tunnu viel�k��n saavuttavan julkaisuissa) olisi ansainnut menesty� paremmin. Formaattisotaa oli my�s ilo seurata ja siit� ajatuksia vaihtaa, harrastus on muuttunut sittemmin v�h�n seesteisemm�ksi, mik� on tietysti hyv� asia elokuviin keskittymisen kannalta... mutta kyll� min� v�h�n sit� v��nt�� kaipaankin. Ohi mik� ohi.
Jossain m��rin ironista lienee se, ett� aluekoodivapaan formaatin lippulaiva HD-XE1 joutui lopulta v�istym��n jotta saisin hyllyyni Region A BD-soittimen... C'est la vie.
Siirsin pois my�s Xbox 360:n add-onin. Aluksi ajattelin j�tt�� sen paikalleen koska tilasyist� ei ollut tarvetta siirt�� sit�, mutta todellisuus on, ett� sen k�ytt� on hiipumassa nopeammin kuin HD-XE1:n. S�ilyt�n sen varalaitteena niin kauan kuin HD DVD -levyj� omistan ja katselen (joka voi olla viel� pitk��nkin), mutta en usko sit� hirve�n usein tarvitsevan, joten suotta se tuossa p�ly� on ker��m�ss�.
Mutta ei t�m� mit��n BD:n riemukulkua silti ole. Suunnitelmat ylim��r�isten BD-soitinten siirt�misest� olohuoneeseen ovat toistaiseksi j�iss�, vaikka vapaita soittimiakin olisi. Sille vain ei ole k�ytt�� niin kauan kuin DVD riitt�� loistavasti 37" ruudulla kolmen metrin p��st� eik� muukaan perhe siit� v�hemp�� voisi v�litt��. (V�h�n samoin k�vi l�hipiiriin menneelle ex-HD-E1:lleni, siit� tuli pelkk� DVD-soitin jo ennen kuin HD DVD edes kuoli, DVD vain riitti k�ytt�jilleen niin hyvin). Pari BD-soitinta on j��nyt ylim��r�iseksi ja laitan ne varak�ytt��n (ja ehk� kerran, kaksi vuodessa olkkarik�ytt��n), ep�ilem�tt� joku p�iv� jotain prakaa ja sitten on tarvetta kantaa v�liaikaiskalustoa kehiin.
Kuten joku viisaampi osuvasti totesi: Bye bye HD DVD, we hardly knew ya.
Kertokaa omat tarinanne, nyt tai tulevaisuudessa! Vastaa lainaamalla 04.11.2008, 11:00
Taisto oli itsellenikin rakas johtuen viharakkaussuhteestani Sonyyn. Lopussa aloin jo toivoa molempien kuolemista pois, kun BD:n voitto alkoi n�ytt�� selvi�lt�.
Oma ker�ilyintoni on vuosien varrella hiipunut ja olenkin v�hitellen alkanut kannattamaan DRM free nettilatauksien voittokulkua. Toinen vaihtoehto olisi jonkin avoimen koodin/tekniikan fyysisen formaatin voitto, mutta t�llaista emme liene tule n�kem��n. R.I.P HD DVD
Kuten er�s sanonta kuuluu - Life Sucks, Then You Die - t�m� voi hyvinkin olla my�s BD:n kohtalo Vastaa lainaamalla 04.11.2008, 20:28
...kaikesta huolimatta, olen iloinen ett� edes yksi HD-levyformaatti on ilonamme. Ilman sit� katselisin edelleen uutuusleffat DVD-tasoisena tykill� ja unelmoisin HD-trailereita katsellessani paremmasta maailmasta kuten pari vuotta sitten...
Vastaa lainaamalla 04.11.2008, 20:33
Oma ker�ilyintoni on vuosien varrella hiipunut ja olenkin v�hitellen alkanut kannattamaan DRM free nettilatauksien voittokulkua.
Live long and prosper, sill� sit� se vaatii ennen kuin mediamogulit tuohon suostuvat. Vastaa lainaamalla 04.11.2008, 22:03
Oma EP-30:n on yh� olohuoneen ykk�s-dvd/hd-soitin, eik� bd-soitinta ole ainakaan ihan viel� tiedossa. HD DVD-alelevyj� on aika ajoin ostettu. Jossain vaiheessa bd-soitin tulee (en oikein usko, ett� download-ratkaisut viel� vuoteen pariin ratkaisisivat tilannetta edukseen) - hd-kuvaan on kuitenkin tyk�stynyt. Harmittavaa on HD DVD:n poismenossa ollut se, ett� bd-levyjen hinta on pysynyt korkeana. Nyt, 10 kk ratkaisun j�lkeen, bd-soitinten hinta alkaa tulla j�rkev�lle tasolle. (Toisaalta HD DVD-soittimet voisivat olla toisessa tilanteessa nyt 100 euron hintaluokassa).
Bd-levyjen ominaisuuksista/profiilip�ivityksist� ei sanottavaa, kun en niit� ole k�ytt�nyt.
Tied� sitten, kuinka laajaksi hd-elokuvien k�ytt� ylip��t��n ehtii: 300 euron hinnoilla eiv�t massat osta bd-soittimia, joiden elokuvat maksavat yli 20, yleens� 30 euroa. (En ole tarkasti seurannut viimeaikaisia hintoja; olisiko hyvi� joulukampanjoita?)
Vastaa lainaamalla 04.11.2008, 22:40
Oma soitin tulee olemaan hyllyss� viel� kauan. Iso kasa leffoja on katsomatta ja kun Bluray ei viel� hinnalla loista niin en sellaista soitinta ole hankkinut.
Molemmat soittimet saavat kuitenkin oman paikkansa hyllyst� ja HD DVD- l�htee pois vasta sitten jos/kun se joskus hajoaa. En aio HD DVD:ll� olevia leffoja hankkia Bluray:n�, joten tarve HD DVD-soittimelle tulee olemaan tulevaisuudessakin.
Viel� menn��n eteenp�in hyvill� mielin yhdess� HDDVD:n kanssa.
Vastaa lainaamalla 04.11.2008, 22:46
T��ll� ainoa aikakauden loppu on DVD:n kuolema. Ei noita oikein en�� viitsi kankaalta katsoa, kaikenn�k�inen pakkausroska hyppii silmille. Noin 300 HD-levy� katsomatta t�ll� hetkell�, 6:1 punaista ja sinist�, eli ihan nopeasti ei katsottava lopu Toshiban kamoillakaan.
Vastaa lainaamalla 04.11.2008, 23:29
T�m� on varmasti hieman ot,mutta k�vin laareja tutkimassa ja huomasin LG:n ulkoisen aseman olevan myynniss�.Sellaisen jolla voi katsoa molemmat formaatit?Kysymysmerkki sen takia,ettei mukana oleva(ilmainen powerdvd lataus)kai en��n tue HDDvD juttuja?Lootassa kyll� luvattiin homman toimivan(olisiko ko ohjelma sitten se viimeinen toimiva?)��nist�h�n tuo ei varmaan tuo kaikkea saataville(varmaan ne 5.1 vain,liit�nt� rajoitusten mukaan)?Hintaa oli jotain 250e,mallia en muista,mutta varmaan ainutlaatuinen,joten ei paha l�yt��.Nuita hddvd levyj� kun sais umd levyjen hintaan,joita juuri ostin 14kpl n.30eurolla
Vastaa lainaamalla 05.11.2008, 01:26
Taitaa muuten minullakin olla selv�sti enemm�n katsomattomia HD DVD -levyj� kuin BD-levyj�. Taidan aika ahkerasti rontata HD-XE1:st� esiin tulevina viikkoina ja kuukausina. Mutta ep�ilen ettei HD DVD -levyjen pino juuri en�� kasva minulla, alelaareja on koluttu ja niin paljon uusia leffoja tulee koko ajan (BD:lle) ett�...
Vastaa lainaamalla 05.11.2008, 08:44
Todenn�k�isesti siell� on seiskaversio joka viel� tukee HD-DVD:t�, kasi ei en�� tue.
Viesti� muokkasi viimeksi srout; 05.11.2008 kello 12:57.
Vastaa lainaamalla 05.11.2008, 11:09
Itsell�ni on viel� (ja jatkossakin) hyvin tilaa PS3:n ja EP10 HD DVD -soittimen yhteiselolle laitehyllyss�. Tilaa on laitehyllyss� vaikka kuinka, varsinkin kun t�ll� hetkell� en omista AV-vaffaria. Uusi on ollut hankinnassa kolmisen kuukautta, mutta toistaiseksi olen malttanut mieleni ja tutkaillut mahdollisuuksia. EP10 toimii p��asiallisena dvd-soittimena jo senkin vuoksi, ett� se on aluekoodivapaa, mutta my�s siksi, ett� 60GB PS3 pit�� jo jonkin verran selv�� puhinaa 1080p dvd-skaalausta tehdess��n. Toinen kiva ominaisuus EP10:ss� on, ett� sill� voi katsoa proge ntsc devareita 1080p24fps tilassa. Katsomattomia HD DVD levyj� on hyllyss� ehk� kymmenkunta plus se pitk� projekti eli Star Trek TOS eka kauden katselu. Sit� olen t�ll�illyt varmaan kaksi jaksoa per kuukausi tahdilla . Jonkin verran tuli ostettua �berhalpoja HD DVD levyj� lopunajan aleista, mutta yritin poimia kuitenkin vain omasta mielest�ni hyv�t leffat (t�ss� tosin osittain ep�onnistuen). Esimerkkin� halvoista hankinnoista jo mainittu TOS, joka maksoi uutena reilut 20 euroa. Tosin t�m� on sit� hyv�� kamaa. Ei ole ollut vain aikaa katsoa. Kaapissa on viel� ensikosketuksen HD DVD maailmaan ensimm�isen� "HD-jouluna" tuonut Xbox HD DVD addon sek� paljon my�hemmin ostettu korkkaamaton addon (muistaakseni Saksan amazonilta n. 15 euroa). N�ist� backupeista huolimatta olen hieman huolestunut siit� kuinka pitk�ik�inen EP10-soitin tulee olemaan. Yksi minulla on jo jumittanut itsens� kuuluisaan Welcome-tilaan. No, kolmen vuoden takuu Gigantista turvaa jonkun aikaa, mutta mit�h�n sielt� mahdetaan tarjota tilalle, jos soitin sattuisi hajoamaan.
Yhteen v�liin haaveilin my�s toisen BD-soittimen ostamisesta A-aluekoodilla. N�ytt�� kuitenkin silt�, ett� valtaosa BD-julkaisuista on aluekoodittomia (unohdetaan FOX), vaikka muutamia harmillisia Region A julkkia on ilmestynytkin. N�it� harvoja varten minulla on sitten HTPC BD/HD DVD (Anydvd HD ja Powerdvd) comboasemalla. HTPC sijaitsee kokonaan toisessa huoneessa ja koneelta tulee pitk� hdmi-letku lattian ali tykkiluolan kytkimelle. Toisaalta nyth�n on mahdollista jo tehd� helposti ostamastaan BD levyst� rippi ja rakentaa siit� aluekooditon BD (AVCHD), nakata se USB-kovolle ja katsoa se alue B pleikkarilla. BD-leirin proofiilipelleilyss� on eniten kismitt�nyt s��litt�v�t java-kikkailut ja muu turha 2.0 sis�lt�. Niiden vuoksi leffalevyt k�ynnistyv�t yh� hitaammin ja aiheuttavat my�s aika ajoin yhteensopivuusongelmia. Onneksi niilt� olen v�lttynyt k�yt�nn�ss� kokonaan pleikkarin my�t�. Muistaakseni ei ole tarvinnut yht��n kertaa painiskella toisto-ongelmien kanssa. T�t� nyky� on eritt�in harvassa ekstrat, joihin viitsin edes tuhlata katseluaikaa. Viimeksi t�llainen ekstra oli Blade runnerin l�hes nelituntinen making-of. HD DVD:n ollessa viel� voimissaan tuli katseltua muutamia IME-ekstroja, kun ne olivat teknisesti niin "hienoja" ja BD leiri ei sellaisiin viel� pystynyt.
Vastaa lainaamalla 05.11.2008, 14:45
Minulta loppui into HD:hen tuossa pari kuukautta sitten. V�h�n muutenkin alkoi osto-into laantua, jopa DVD rintamalla. Nyt on myynniss� HD DVD-levyj�, jopa katsomattomia, koska tyydyin niiden DVD-versioihin. En tied� mik� SD-k�rp�nen minuun iski, mutta HD ei nyt kyll� koukuttanut senk��n vertaan, ett� lempielokuvia haluaisia katsella ter�v�piirtona.
Kuitenkin EP10 on edelleen laitehyllyn kuningas, ja EP30 saa olla varalaitteena. Toivottavasti siihenkin saataisiin piakkoin region free p�ivitys, niin se olisi rahansa v��rti Vastaa lainaamalla 05.11.2008, 19:02
Hd-dvd on viihtynyt t��ll� vasta puolisen vuotta ja nimikkeit� on kertynyt ehk� 50, kaikki omistamisen arvoisiksi rankatut alle 10 euron hintaluokasta + jokunen kalliimpi. EP30:n ohella PC on t�rkein kuvanl�hde eik� sininen leiri kutsu ennen kuin 10-15 euron nimikkeiss� alkaa olla valinnanvaraa.
Toivon omalle ep30:lle pitk�� ik�� (ja valiojogurttia).
Vastaa lainaamalla 05.11.2008, 19:46
Olen hyvin pitk�lti samanlainen HD DVD -k�ytt�j� kuin Nietze, paitsi oma kokoelmani sis�lt�� t�ll�hetkell� 35 HD DVD -leffaa. X360:n asemalla tuli aloiteltua kes�ll� ja alkusyksyst� tuli hommattua soittimeksi HD -E1, mik� oli mielest�ni hyv� p��t�s. Play.comista tuli kes�ll� tilattua 16 levy� viiden ja puolen euron kappalehintaan ja joitain kalliimpia on discshopista tullut tilattua (mm. T2), loput k�ytettyin� ja uusina yksityisilt� myyjilt�. Blu-ray ei sin�ns� houkuttele, kun on tottunut HD DVD:n hintatasoon ja monta leffaa on viel� n�kem�tt�. Kaipa sekin aika joskus tulee kun nuo BD-leffojen hinnat asettuu inhimmilliselle tasolle. ~10€ vanhemmasta julkaisusta ja alle 20€ uutuudesta, niin I'm viimeist��n in, joskin pienemm�ss� muodossa voi jo jotain tulla sit� ennenkin hankittua.
Viesti� muokkasi viimeksi M1gu; 06.11.2008 kello 11:23.
Syy: Tekstin jäsentelyä
Vastaa lainaamalla 06.11.2008, 00:53
T��ll� p��ss� tilanne taitaapi olla aivan toisenlainen Kuukausi sitten tuli vasta aloiteltua punaisten ker�ily ja nyt niit� on ehtinyt kerty� jo yli 120, hintaa on tullut keskim��rin 8,5� kpl (hankin vain FI-teksteill� varustetut elokuvat). Soittimen saapumista odottelen viel� saapuvaksi t�ll� viikolla, kaupat tein HD-XE1:st� (UK:sta). Xbox addon:in tuli my�s hankittua kun suht halvalla sai ja per�ti yhden olen jopa jo sill� katsonutkin, vauhti kyll� paranee jatkossa kun saan stand alone soittimen sek� uuden vahvistimen Yksinkertaisesta syyst� l�hdin n�it� ostelemaan, elokuvien hintataso on sinisiin verrattuna todella alhainen .. tosin XE1 kyll�kin nostaa leffojen hintoja tuntuvasti mutta n�inh�n sit� ei kuitenkaan lasketa .. ostetaan muuten puuttuvia hd-dvd elokuvia, lista l�ytyy hd-dvd myynti/osto-topic:sta.
Vastaa lainaamalla 06.11.2008, 08:48
Toshiba HD-EP35 ei l�hde mihink��n. Se on vain niin hyv�.
Vastaa lainaamalla 06.11.2008, 16:15
+60 kpl HD-DVD-levyj� hyllyss� ja HD-E1 sek� XBOX-addon (varalla).
Levyjen menut paljon mukavammin toteutettuja, kuin BR.ss� - miellytt�v�mpi k�ytt��. Harmi, ett� HD-DVD h�visi Vastaa lainaamalla 06.11.2008, 22:01
Kunhan sinne menuun ensin p��see, E1 on ihan tolkuttoman hidas k�ynnistym��n, t�ss� suhteessa huonoimpia k�ytt�mi�ni soittimia. Mutta toimii niill� HD DVD -levyill� joita haluan katsoa ja SD-kuvan skaalaus vaikuttaa my�s oikein hyv�lt�.
Vastaa lainaamalla 06.11.2008, 23:09
Samaa mielt�, s��li ett� HD DVD h�visi - sill� oli selv�sti omat hyv�t puolensa, kuten valikot, extrat ja interaktiiviset toiminnot. BD:n kanssa on t�ss� mieless� karumpaa ja kest�� viel� ennen kuin BD s��nn�nmukaisesti on l�hellek��n samaa tasoa yht� monissa julkaisuissa... BD:ss� vaan valittiin niin erilainen l�hestymistapa, verrattain vaikeasti koodattava ja vaikeasti luotettavasti implementoitava BD-Java sek� profiilit jotka rajoittivat soitinten vaadittuja kykyj�... HD DVD:ss� n�m� asiat olivat alusta saakka tehty oikein. In-movie Experiencet olivat erityisen mageita juttuja.
Mutta sille en tosiaan mahda mit��n, ett� nykyisell��n HD DVD palvelee kotiteatteritarpeitani en�� v�henev�ss� m��rin. Minulla suurin syy kotiteatterille on uusien elokuvien katselu eli katselen kotona ne leffat jotka ennen saatoin k�yd� leffateatterissa katsomassa. Kun HD DVD:lle ei uutta materiaalia en�� juuri ilmesty, v�ist�m�tt� siit� tulee pikkuhiljaa minulla arkistoformaatti. Eip� sill�, arvokkasta ja hienosti HD-XE1:st� ei ole mit��n aikomusta luopua eik� HD DVD -levynik��n ole kaupan. Vastaa lainaamalla 07.11.2008, 15:20
HD-XE1 ja PS3 soittimina. Montaakaan BD:t� en ole hankkinut koska
a) ei ole juurikaan uusia hyvi� leffoja ko. formaatissa ilmestynyt ja vanhat uudelleenjulkaisutkin jostain syyst� B-luokan leffoja IMO
b) HD DVD leffoja saa pikkurahalla, Euroopasta ja suomiteksteill� tosin jo ostettavat loppu eli nyt tulee tilattua poistomyynnist� USA:sta ja Kanadasta, mutta meneeh�n nuokin englantiteksteill� h�ystettyn� jos ei muuten mongerruksesta saa selv��
c) BD leffojen hinnat viel� liian korkealla
Eli t��ll� HD-XE1 on ja pysyy pitk��n k�yt�ss�. HD materiaalia en muuten saa (siis kuin levyformaatissa) ja SD tykill� katsottuna on vaan niin "iiiikkk" . Jos HD-XE1 menee kaput niin sitten HD-EP30 kehiin ja jos HD-EP30 menee kaputt niin sitten XBOX360 add-onilla HD DVD:t BD:ksi ja katson PS3:lla Viesti� muokkasi viimeksi tarking; 07.11.2008 kello 15:24.
Aikevy�hyke: GMT +3. Kello on nyt 01:21.

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD