text:
Helsingin HO 3.7.2019 870 - Hovioikeuden päätöksiä - FINLEX ®
Olet tässä: Finlex › Oikeuskäytäntö › Hovioikeudet › 2019 › Helsingin HO 3.7.2019 870
Helsingin HO 3.7.2019 870
S 18/478
ESPOON KÄRÄJÄOIKEUDEN TUOMIO 21.12.2017
A on vaatinut, että käräjäoikeus
1) ensisijaisesti
- vahvistaa A:n ja B Oy:n välisessä asumisoikeussopimuksessa ja asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentissa tarkoitetun käyttövastikkeen enimmäistasoksi (jäljempänä taso I) tilastokeskuksen paikkakuntakohtaisen eli "Espoo-Kauniainen" -tilastojoukon mukaisen ARA-vuokra-asuntotilaston huonemäärään perustuvan jaottelun mukaisen asuinneliövuokran,
- velvoittaa B Oy:n palauttamaan A:lle liikaa perityn käyttövastikkeen kahden vuoden ajalta ennen kanteen tiedoksiantamista 31.8.2015 eli 1.9.2013 - 31.8.2015 väliseltä ajalta yhteensä 3.351,69 euroa sekä
- alentaa käyttövastikkeen "Espoo-Kauniainen" -tilastojoukon mukaiselle tasolle (taso I),
2) toissijaisesti
- vahvistaa A:n ja B Oy:n välisessä asumisoikeussopimuksessa ja asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentissa tarkoitetun käyttövastikkeen enimmäistasoksi (jäljempänä taso II) tilastokeskuksen paikkakuntakohtaisen suuraluejaon eli "Espoo-Kauniainen 2"-tilastojoukon mukaisen ARA-vuokra-asuntotilaston huonemäärään perustuvan jaottelun mukaisen asuinneliövuokran,
- velvoittaa B Oy:n palauttamaan A:lle liikaa perityn käyttövastikkeen kahden vuoden ajalta ennen kanteen tiedoksiantamista 31.8.2015 eli 1.9.2013 - 31.8.2015 väliseltä ajalta yhteensä 2.312,73 euroa sekä
- alentaa käyttövastikkeen "Espoo-Kauniainen 2" -tilastojoukon mukaiselle tasolle (taso II),
3) kolmassijaisesti
- velvoittaa B Oy:n palauttamaan liikaa perityn asumisoikeussopimuksessa ja asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentissa tarkoitetun käyttövastikkeen määrän, joka on ylittänyt tilastokeskuksen paikkakuntakohtaisen eli "Espoo-Kauniainen" -tilastojoukon mukaisen ARA-vuokra-asuntotilaston huonemäärään perustuvan jaottelun mukaisen asuinneliövuokran kahden vuoden ajalta ennen kanteen tiedoksiantamista 31.8.2015 eli 1.9.2013 - 31.8.2015 väliseltä ajalta yhteensä 3.351,69 euroa sekä
- alentaa käyttövastikkeen "Espoo-Kauniainen" -tilastojoukon mukaiselle tasolle (taso I)
4) neljässijaisesti
- velvoittaa B Oy:n palauttamaan liikaa perityn asumisoikeussopimuksessa ja asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentissa tarkoitetun käyttövastikkeen määrän, joka on ylittänyt tilastokeskuksen paikkakuntakohtaisen suuraluejaon eli "Espoo-Kauniainen 2" -tilastojoukon mukaisen ARA-vuokra-asuntotilaston huonemäärään perustuvan jaottelun mukaisen asuinneliövuokran kahden vuoden ajalta ennen kanteen tiedoksiantamista 31.8.2015 eli 1.9.2013 - 31.8.2015 väliseltä ajalta yhteensä 2.312,73 euroa sekä
- alentaa käyttövastikkeen "Espoo-Kauniainen 2" -tilastojoukon mukaiselle tasolle (taso II) ja
5) viidessijaisesti
- määrää asumisoikeussopimuksissa ja asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentissa tarkoitetun käyttövastikkeen enimmäisvertailuvuokran ja
- palauttaa liikaa perityn käyttövastikkeen kahden vuoden ajalta ennen kanteen tiedoksiantamista 31.8.2015 eli 1.9.2013 - 31.8.2015 väliseltä ajalta,
6) velvoittaa B Oy:n korvaamaan palautettaville käyttövastikkeille ensisijaisesti yhteensä 3.351,69 eurolle, toissijaisesti yhteensä 2.312,73 eurolle ja kolmassijaisesti käräjäoikeuden määräämälle määrälle:
a) korkolain 12 §:n mukaista luottokorkoa kunkin käyttövastikkeen maksupäivästä lukien 31.8.2015 saakka sekä
b) korkolain 4 §:n 1 momentin mukaista viivästyskorkoa 31.8.2015 lukien sekä
7) B Oy velvoitetaan korvaamaan hänen oikeudenkäyntikulunsa 18.478,60 euroa korkoineen.
B Oy on vaatinut, että kanne
- vaatimuskohtien 1-5 osalta ensisijaisesti jätetään tutkimatta tai toissijaisesti hylätään,
- hylätään vaatimuskohtien 6 ja 7 osalta ja
- A velvoitetaan korvaamaan sen oikeudenkäynti- ja asianosaiskulut arvonlisäveroineen 17.139,52 euroa korkolain 4 §:n 1 momentin mukaisine viivästyskorkoineen kuukauden kuluttua käräjäoikeuden ratkaisun antamisesta lukien.
Kantaja on vuonna 2005 tehnyt asumisoikeussopimuksen vastaajan kanssa koskien 78 m2:n suuruista, kolme huonetta käsittävää asuntoa osoitteessa - - - -, Espoo. Kysymys on aravarahoitteisesta kohteesta.
Kantaja on katsonut, että vastaajan häneltä ajanjaksolla syyskuu 2013 - elokuu 2015 perimä käyttövastike on ylittänyt asumisoikeusasunnoista annetun lain (jälj. asumisoikeuslaki) 16 §:n 4 momentissa tarkoitetun käyttövastikkeen enimmäistason. Kantaja on katsonut, että kantajan käyttövastikkeen enimmäistaso on ensisijaisesti Tilastokeskuksen paikkakuntakohtainen eli "Espoo-Kauniainen" -tilastojoukon mukainen tai toissijaisesti Tilastokeskuksen paikkakuntakohtaisen suuraluejaon eli "Espoo-Kauniainen 2" -tilastojoukon mukainen ARA-vuokra-asuntotilaston huonemäärään perustuvan jaottelun mukainen asuinneliövuokra. Kantaja on vaatinut, että kyseinen tilastovuokra vahvistetaan kantajan käyttövastikkeen enimmäistasoksi, kantajan käyttövastike alennetaan tilastojoukon mukaiselle tasolle ja vastaaja velvoitetaan palauttamaan liikaa peritty käyttövastike edellä mainitulta ajanjaksolta. Kantaja on vaihtoehtoisesti vaatinut, että käräjäoikeus määrää kantajan käyttövastikkeen enimmäistason. Kantajan mukaan edellä mainitussa säännöksessä tarkoitetaan paikkakunnalla hallinnollista kuntaa ja käyttöarvolla sitä, onko huoneisto aravatasoinen vai ei.
Vastaaja on katsonut, että kanne tulee hylätä, koska tilastokeskuksen julkaisemien tilastojen osoittama keskivuokra ei ole asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentin tarkoittama enimmäistaso. Vastaaja on katsonut, että käyttövastikkeen enimmäistaso ei ole minkään tilaston mukainen tilastovuokra, vaan vertailuvuokra tulee määrittää tapauskohtaisesti ottaen huomioon kunkin huoneiston ominaisuudet. Vastaajan mukaan kyseisessä säännöksessä tarkoitetaan paikkakunnalla enintään kaupunginosan mukaan määräytyvää aluetta tai jopa yksittäisiä rakennuksia tai kaupunginosan aluetta sekä käyttöarvolla kunkin huoneiston yksilöllisiä ominaisuuksia, kuten sijaintia, rakennusvuotta ja varustetasoa.
Asiassa on kysymys siitä, onko kantajan käyttövastikkeen asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentin mukainen enimmäistaso Tilastokeskuksen "keskimääräiset kuukausivuokrat aluettain" - tilastossa määritelty "Espoo-Kauniainen" tai "Espoo-Kauniainen 2"-tilastojoukon mukainen keskimääräinen ARA-vuokrataso. Ratkaistavana on se, miten asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentin mukainen käyttövastikkeen enimmäistaso määritellään ja tähän liittyen, mitä kyseisessä säännöksessä tarkoitetaan paikkakunnalla, käyttöarvoltaan samanveroisilla huoneistoilla ja yleensä perittävällä vuokralla.
Asiassa ei ole kysymys siitä, onko kantajalta peritty käyttövastike asumisoikeuslain omakustannusperiaatteen mukainen tai että kantajan käyttövastike ei muutoin olisi kohtuullinen.
Vaatimusten tutkiminen
Vastaaja on vaatinut, että kanne jätetään tutkimatta vaatimuskohtien 1 - 4 osalta, koska kysymys on abstraktista laintulkintakysymyksestä. Vastaajan mukaan kantaja pyytää käräjäoikeutta vahvistamaan lainkohdan tulkinnalle yleispätevän sovelluksen eli että vertailuvuokra olisi yhtä suuri kuin määrätty tilastovuokra.
Oikeuskirjallisuudessa on katsottu, että vahvistuskannetta ei voida ajaa yksistään abstraktista laintulkintakysymyksestä. Vahvistuskanteen tulee tähdätä tietyn konkreettisen oikeussuhteen olemassaolon tai ei-olemassaolon vahvistamiseen. Kannetta, jossa vaadittaisiin vahvistettavaksi, että juttuun sovelletaan tiettyä lakia tai että jollekin säännökselle on annettava tietynsisältöinen tulkinta, ei oteta tutkittavaksi. Samoin ei myöskään voida vaatia tuomiolla vahvistettavaksi pelkkää tosiasiaa tai tapahtumainkulkua, siis yleensä näyttö kysymystä sellaisenaan eikä myöskään abstraktista kokemussääntöä. Pelkästään abstraktin oikeuskysymyksen tai konkreettisen näyttökysymyksen vahvistamista koskevan tuomion oikeusvoimavaikutuksen ulottuvuutta olisi vaikea määritellä. Kriteeri, että vahvistuskanteen kohteena on jokin oikeussuhde, tarkoittaa sitä, että kanteessa tulee olla kyse sekä konkreettisista faktoista että niiden juridisesta merkityksestä. (Lappalainen, Siviiliprosessioikeus I, 1995, s. 369)
Kantaja ei ole yleisesti vaatinut, että lain säännökselle vahvistettaisiin tietynsisältöinen tulkinta. Kanne on koskenut ainoastaan hänen ja vastaajan välistä asumisoikeussopimusta. Kantaja on vaatinut, että asianosaisten välisessä suhteessa kantajan käyttövastikkeen enimmäistasoksi vahvistetaan tietty taso. Kanne on siten tähdännyt tietyn konkreettisen oikeussuhteen vahvistamiseen kantajan ja vastaajan välillä.
Vahvistuskanne on liittynyt käyttövastikkeen palauttamista koskevaan vaatimukseen, jonka yhteydessä se on esitetty. Tähänkin nähden kanteen voidaan katsoa koskevan asianosaistenkin välisessä suhteessa ainoastaan kanteen kohteena olevaa ajanjaksoa. Tällöin myös kanteen johdosta annettavan tuomion oikeusvoimavaikutuksen ulottuvuus on yksiselitteisesti määriteltävissä. Edellä mainituilla perusteilla käräjäoikeus katsoo, että kanne voidaan tutkia vahvistamisvaatimuksen osalta.
Kantaja on lisäksi vaatinut, että käräjäoikeus alentaa käyttövastikkeen edellä mainitulle tilastojoukon mukaiselle tasolle. Asumisoikeuslain 18 §:n 1 momentin mukaan tuomioistuin voi asumisoikeuden haltijan vaatimuksesta alentaa käyttövastikkeen määrää. Kanteessa on siten kysymys asumisoikeuslakiin perustuvasta vaatimuksesta. Kantajan vaatimuksessa ei ole ilmoitettu, minkä määräiseksi kantajan käyttövastike tulee alentaa. Käyttövastikkeen alentamisvaatimus on kuitenkin liittynyt käyttövastikkeen palauttamista koskevaan vaatimukseen, jonka yhteydessä se on esitetty. Alentamisvaatimuksen euromääräinen taso on ilmennyt käyttövastikkeen palauttamista koskevasta vaatimuksesta. Mainituilla perusteilla käräjäoikeus katsoo, että kanne voidaan tutkia myös käyttövastikkeen alentamista koskevan vaatimuksen osalta.
Kantaja on vaatimuskohdissa 1 ja 3 lisäksi vaatinut, että vastaaja velvoitetaan palauttamaan liikaa peritty käyttövastike. Kanne on tältä osin perustunut siihen, että kantajalta peritty käyttövastike on ylittänyt käyttövastikkeen enimmäistason. Tältä osin kysymys on varsin tavanomaisesta velvoittamiskanteesta, jossa vaaditaan vastaajan velvoittamista suorittamaan jotakin. Kanne voidaan siten tutkia myös käyttövastikkeen palauttamista koskevan vaatimuksen osalta.
Edellä mainituilla perusteilla käräjäoikeus katsoo, että kanne voidaan vaatimuskohtien 1-4 osalta kokonaisuudessaan tutkia.
Vastaaja on myös vaatinut, että kanne jätetään vaatimuskohdan 5 osalta tutkimatta, koska vaatimukset olivat määrältään yksilöimättömiä.
Kannevaatimuksista tulee selvästi ilmetä, mitä kantaja vaatii. Tämä tarkoittaa muun muassa sitä, että kannevaatimuksien tulee olla yksilöityjä ja sellaisinaan täytäntöönpantavissa. Vaatimuksista tulee siten selvästi ilmetä vahvistuskanteen osalta, mikä yksilöity seikka vaaditaan vahvistettavaksi tai suorituskanteen osalta, mikä yksilöity määrä vaaditaan velvoitettavaksi suorittamaan kantajalle. Riittävää ei ole se, että käräjäoikeuden harkittavaksi jätetään se, millaiseksi tietty seikka vahvistetaan tai mikä määrä vastaaja velvoitetaan suorittamaan kantajalle.
Oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 2 §:n 3 momentin mukaan jos yksityisoikeudellisen saatavan määrästä ei ole saatavissa uskottavaa näyttöä taikka se olisi saatavissa vain vaikeuksin tai asian laatuun nähden kohtuuttomilla kustannuksilla tai kohtuuttomalla vaivalla, tuomioistuin arvioi määrän. Kyseisen säännöksen nojalla käräjäoikeus voi tietyin edellytyksin arvioida määrän, joka vastaaja on velvollinen kantajalla suorittamaan. Kyseinen määrä voi tällöin olla enintään kantajan vaatimuksessaan vaatima määrä. Kyseisestä säännöksestä ei seuraa se, että kantajan ei tulisi vaatia vastaajan velvoittamista suorittamaan tietty määrä.
Kantajan vaatimuksesta ei ilmene, minkä suuruiseksi kantajan käyttövastikkeen enimmäistaso tulisi vahvistaa tai mikä määrä vastaaja tulisi velvoittaa palauttamaan kantajalle. Vaatimus ei siten ole yksilöity ja sellaisenaan täytäntöönpantavissa. Kantaja ei ole käräjäoikeuden täydennyskehotuksesta huolimatta täydentänyt kannettaan. Mainituilla perusteilla kanne on vaatimuskohdan 5 osalta jätettävä kokonaisuudessaan tutkimatta.
Käräjäoikeuden johtopäätökset pääasian osalta
Asumisoikeuslain 16 §:n 1 momentin mukaan asumisoikeuden haltijalta voidaan periä kohtuullista käyttövastiketta. Pykälän 4 momentin mukaan käyttövastike ei saa olla paikkakunnalla käyttöarvoltaan samanveroisista huoneistoista yleensä perittäviä vuokria korkeampi.
Termiä paikkakunta ei ole asumisoikeuslaissa tai sen esitöissä määritelty. Paikkakunnan tarkemmasta määritelmästä asumisoikeuslaissa ei ole myöskään oikeuskäytäntöä.
Asuinhuoneiston vuokrauksesta annetun lain 30 §:n 1 momentin mukaan tuomioistuin voi vuokralaisen vaatimuksesta harkintansa mukaan alentaa vuokraa tai muuttaa vuokran määräytymistä koskevaa ehtoa, jos vuokra olennaisesti ylittää vuokra-arvoltaan samanveroisten ja samaan tarkoitukseen käytettyjen huoneistojen alueella käyvät vuokrat ilman huoneenvuokrasuhteissa hyväksyttäväksi katsottavaa syytä. Kyseisessä säännöksessä on käytetty paikkakunnan sijaan termiä alue. Paikkakunnan määritelmään ei siten voida hakea johtoa huoneenvuokraa koskevista säännöksistä.
Useassa asumisoikeuslain säännöksessä mainitaan paikkakunnan lisäksi myös termi kunta. Nämä säännökset koskevat kuitenkin lähtökohtaisesti kunnalle säädettyjä, asumisoikeutta koskevia tehtäviä ja viittaavat kuntaan niin sanottuna hallinnollisena yksikkönä. Lain 52 §:ään on kirjattu, että kyseisessä laissa kunnalla tarkoitetaan sitä kuntaa, jossa kysymyksessä oleva asumisoikeustalo sijaitsee. Kyseisessä säännöksessä ei ole kuitenkaan määritelty itse termiä kunta, vaan ainoastaan säännelty asumisoikeusasioissa toimivaltainen kunta, eli se kunta, jonka tehtäviin kussakin tapauksessa kunnalle säädetyt tehtävät kuuluvat. Pelkästään kyseisestä säännöksestä tai kuntaa koskevista säännöksistä ei siten voida päätellä, että paikkakunnalla tarkoitettaisiin asumisoikeuslaissa muuta kuin kuntaa.
Kotimaisten kielten tutkimuslaitoksen Kielitoimiston sanakirjan mukaan paikkakunta tarkoittaa seutua ja varsinaisesti maaseutu- tai kaupunkikuntaa. Sanakirjasta on pääteltävissä, että paikkakunnalla tarkoitetaan kuntaa niin sanottuna alueellisena yksikkönä.
Edellä mainituilla perusteilla käräjäoikeus katsoo, että paikkakunnalla tarkoitetaan asumisoikeuslaissa lähtökohtaisesti tiettyä kuntaa.
Käyttöarvoltaan samanveroiset huoneistot
Asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentissa tai sen esitöissä ei ole tarkemmin määritelty, mitä käyttöarvoltaan samanveroisilla huoneistoilla tarkoitetaan. Lain tulkinnasta ei ole myöskään oikeuskäytäntöä.
Kaikki asunnon käyttöarvosta käräjäoikeudessa kertoneet henkilöt ovat yhdenmukaisesti kertoneet, että asunnon käyttöarvoon vaikuttavat myös asunnon yksilölliset ominaisuudet, kuten asunnon sijainti, kulkuyhteydet, palvelut, ikä, kunto, maisema, sauna ja parveke. Erityisen merkityksellinen asunnon käyttöarvoon vaikuttava seikka on yhdenmukaisten kertomusten mukaan asunnon sijainti. Kertomuksista on lisäksi yhdenmukaisesti ilmennyt, että yksittäisen kaupunginosan sisälläkin asunnon arvot voivat vaihdella merkittävästi riippuen siitä, missä asunto tarkemmin sijaitsee kaupunginosan sisällä. Myös esimerkiksi asunnon ikä ja varustelutaso vaikuttavat merkittävästi asunnon käyttöarvoon. Varsin ilmeistä myös on, että esimerkiksi hyvällä ja arvostetulla alueella, hyvien kulkuyhteyksien päässä sijaitsevasta, uudesta tai uudehkosta, hyvin varustellusta, saunan ja parvekkeen sisältävästä asunnosta ollaan valmiita maksamaan käyttövastiketta merkittävästi enemmän kuin huonomaineisella alueella, hankalien kulkuyhteyksien päässä olevasta, vanhasta asunnosta, joka ei sisällä saunaa ja parveketta. Asunnon käyttöarvoa määriteltäessä on siten välttämätöntä ottaa huomioon myös kunkin asunnon yksilölliset ominaisuudet.
Edellä mainituilla perusteilla käräjäoikeus katsoo, että asunnon käyttöarvoon vaikuttavat rahoitusmallin ja huoneluvun lisäksi asunnon yksilölliset ominaisuudet. Asumisoikeuslaissa tarkoitetaan siten käyttöarvoltaan samanveroisilla huoneistoilla rahoitusmallin ja huoneluvun lisäksi yksilöllisiltä ominaisuuksiltaan pääpiirteissään toisiaan vastaavia huoneistoja.
Yleensä perittävä vuokra
Asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentissa tai sen esitöissä ei ole tarkemmin määritelty, mitä yleensä perittävällä vuokralla on säännöksessä tarkoitettu. Lain tulkinnasta ei ole myöskään oikeuskäytäntöä. Toisaalta kyseisessä laissa tai sen esitöissä ei ole myöskään viitattu tilastokeskuksen tai muihin tilastoihin osoittamaan yleensä perittävää vuokraa. Olettavaa on, että tällainen viittaus ilmenisi vähintään lain esitöistä, jos se olisi lain tarkoitus.
Edellä mainituilla sekä muilla ratkaisusta ilmenevillä perusteilla käräjäoikeus katsoo, että yleensä perittävällä vuokralla ei tarkoiteta tietystä tilastosta ilmenevää keskimääräistä vuokraa. Erilaiset tilastot voivat kuitenkin olla yhtenä vertailupohjana arvioitaessa käyttö vastikkeen enimmäistasoa.
Tuleeko käyttövastikkeen enimmäistason olla enintään aravavuokratason mukainen
Käräjäoikeus on katsonut, että käyttöarvoltaan samanveroisella asunnolla ei tarkoiteta ainoastaan samaa rahoitusmallia. Tähän nähden käyttövastikkeen enimmäistaso voisi asunnon käyttöarvo huomioon ottaen lähtökohtaisesti ylittää aravavuokratason.
Käräjäoikeus on todennut, että lain esitöistä ei ole löydettävissä johtoa sille, että käyttövastikkeen tulisi olla enintään aravavuokratasoinen. Myös asiantuntijan lausunnosta ja kertomuksesta on ilmennyt, että käyttövastike voi ylittää aravavuokratason. Asiassa on ilmennyt, että asumisoikeusasuntojen laatutaso on yleensä korkeampi kuin aravavuokra-asuntojen. Asiassa on myös ilmennyt, että asumisoikeustalojen ja aravavuokrakohteiden rahoituskustannukset poikkeavat toisistaan siten, että asumisoikeustalojen rahoituskustannukset ovat jossain määrin aravavuokrakohteita korkeammat. Näihin seikkoihin nähden myös käyttövastikkeen tulee voida olla korkeampi kuin aravavuokrakohteiden vuokra. Asiassa ei ole esitetty muitakaan perusteita, minkä vuoksi käyttövastikkeen tulisi olla enintään aravavuokratasoinen.
Edellä mainituilla perusteilla käräjäoikeus katsoo, että käyttövastikkeen enimmäistason ei tule olla enintään aravavuokratasoinen.
Lopputulos vaatimuskohtien 1-4 osalta
Kanne on perustunut lähtökohtaisesti ainoastaan siihen, että kantajan käyttövastikkeen enimmäistason tulisi olla edellä mainittu ensisijainen tai toissijainen tilastovuokra ja että kantajan käyttövastike on ylittänyt mainitun tilastovuokran. Käräjäoikeus on edellä katsonut, että kumpikaan kantajan esittämistä tilastovuokrista ei ole asumisoikeuslain 16 §:n tarkoittama kantajan käyttövastikkeen enimmäistaso. Asiassa ei ole siten perusteita vahvistaa kantajan käyttövastikkeen enimmäistasoksi mainittuja tilastovuokria tai alentaa kantajan käyttövastiketta kyseiselle tasolle.
Kantaja ei ole esittänyt muita perusteita sille, että kantajan käyttövastike ylittäisi asumisoikeuslain 16 §:ssä tarkoitetun enimmäistason. Vastaaja on joka tapauksessa edellä todetun mukaisesti osoittanut, että kantajalta peritty käyttövastike ei muutoinkaan ole ylittänyt asumisoikeuslain 16 §:n tarkoittaman käyttövastikkeen enimmäistasoa. Asiassa ei siten ole perusteita velvoittaa vastaajaa palauttamaan kantajan maksamaa käyttövastiketta.
Edellä mainituilla perusteilla kanne on vaatimuskohtien 1-4 osalta kokonaisuudessaan hylättävä.
Kanne hylätään vaatimuskohtien 1 - 4 ja 6 osalta.
Kanne jätetään tutkimatta vaatimuskohdan 5 osalta.
A velvoitetaan korvaamaan B Oy:n oikeudenkäyntikulut 14.000 euroa korkolain 4 §:n 1 momentin mukaisine viivästyskorkoineen kuukauden kuluttua käräjäoikeuden ratkaisun antamisesta lukien.
Oikeudenkäynti- ja asianosaiskuluvaatimukset enemmälti hylätään.
Käräjätuomari Tiina Veranen
Käräjätuomari Anne Ali-Rekola
Käräjätuomari Anna-Maria Kangas
HELSINGIN HOVIOIKEUDEN TUOMIO 3.7.2019
A on toistanut käräjäoikeuden tuomiossa selostetusta kanteesta ilmenevät vaatimuksensa ja B Oy:n asiamiehiin kohdistamansa oikeudenkäyntikulujen korvaamista koskevan vaatimuksensa. A on lisäksi vaatinut, että hänet vapautetaan velvollisuudesta korvata B Oy:n oikeudenkäyntikuluja käräjäoikeudessa tai että korvattavien oikeudenkäyntikulujen määrää ainakin alennetaan. A on edelleen vaatinut, että yhtiö velvoitetaan korvaamaan hänen oikeudenkäyntikulunsa hovioikeudessa 1.150 eurolla korkoineen.
B Oy oli perinyt A:lta asumisoikeusasunnon käyttövastiketta, joka oli ollut asumisoikeusasunnoista annetun lain (jäljempänä asumisoikeuslaki) 16 §:n 4 momentissa tarkoitetulla tavalla korkeampi kuin paikkakunnalla käyttöarvoltaan samanveroisista huoneistoista yleensä perittävät vuokrat.
A oli tämän vuoksi asumisoikeuslain 18 ja 19 §:n nojalla saattanut asuntonsa käyttövastikkeen kohtuullisuuden ja oikeellisuuden tuomioistuimen tutkittavaksi ja vaatinut, että tuomioistuimen tuli määrätä yhtiö palauttamaan liikaa maksettu käyttövastike. Käyttövastike oli ylittänyt kohtuullisena pidettävän käyttövastikkeen enimmäis- tai vertailutason enemmän kuin vain vähän.
Käräjäoikeuden ratkaisu oli oikea siltä osin kuin siinä oli katsottu, että A:n vaatimukset 1-4 voitiin tutkia. Kanne oli nostettu asumisoikeuslain 18 ja 19 §:n erityissäännösten perusteella. Vahvistuskanne oli myös loogisessa yhteydessä asiassa esitettyihin suorituskanteisiin.
Kanteen kohtaa 5 ei olisi tullut jättää tutkimatta. Vaatimuskohdassa oli kysymys nimenomaan asumisoikeuslain 18 §:n mukaisen oikeussuojakeinon käyttämisestä, jossa A oli saattanut tuomioistuimen tutkittavaksi käyttövastikkeen kohtuullisuuden ja oikeellisuuden. Tuomioistuin oli velvollinen ottamaan kanteessa esitetyn vaatimuksen tutkittavaksi sellaisenaan kuin A oli sen esittänyt. Tuomioistuin oli velvollinen kantajan vaatimuksesta määrittelemään käyttövastikkeen enimmäistason. Mikäli kanteen vaatimuksia 1-4 ei hyväksyttäisi, tuomioistuimen tuli tällöin määrätä enimmäisvertailuvuokrataso asiassa esitettyjen seikkojen perusteella. Tämä oli välttämätöntä kantajan oikeusturvan kannalta.
Käräjäoikeuden ratkaisu oli oikea siltä osin kuin siinä oli katsottu, että asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentin käsitteellä 'paikkakunta' tarkoitettiin kuntaa. Tämä tulkinta vastasi käsitteen tarkoitusta yleiskielessä sekä muualla lainsäädännössä.
Käyttöarvoltaan samanveroinen huoneisto
Käräjäoikeuden ratkaisu oli sitä vastoin väärä siltä osin kuin siinä oli katsottu, että huoneiston käyttöarvoon vaikuttivat asunnon yksilölliset ominaisuudet. Käyttöarvoltaan samanveroisen huoneiston käsitettä tuli tulkita asumisoikeuslain ja -järjestelmän tarkoituksen perusteella. Asumisoikeuslaissa ei tarkoitettu huoneiston käyttöarvolla samaa asiaa kuin vapaarahoitteisten asuntojen käyttöarvolla. Huoneistojen samanveroisuus tuli arvioida objektiivisin perustein asuntokohtaisten perusteiden sijaan. Mikäli asunnon yksilölliset ominaisuudet otettaisiin huomioon vertailutasoa määritettäessä, kysymys ei enää olisi samanveroisuudesta asumisoikeuslain tarkoittamalla tavalla. Vapaarahoitteisten asuntojen vuokratasolla ei ollut merkitystä asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentin tulkinnassa.
A:n asunto sijaitsi asumisoikeustalossa, joka oli aravatasoinen. Näin ollen huoneisto tuli katsoa käyttöarvoltaan samanveroiseksi huoneistoksi aravavuokra-asuntoihin nähden.
Käräjäoikeus oli virheellisesti katsonut, ettei yleensä perittävällä vuokralla tarkoitettu tietystä tilastosta ilmenevää keskimääräistä vuokraa. Asumisoikeuslain esitöistä ilmeni, että vertailuvuokrataso tuli määrittää tilastojen perusteella.
A:n asiassa esittämät Tilastokeskuksen tilastot olivat luotettavia ja niiden otoskoko oli merkittävä. Tilastot olivat laajuudeltaan riittävät. Samanveroisista huoneistoista yleensä perittävää vuokraa arvioitaessa oikea vertailukohta ja vertailuvuokran määrittämisen lähtökohta oli Tilastokeskuksen tilastoista ilmenevä aravavuokrataso.
Aravavuokrat käyttövastikkeen enimmäistasona
Käyttövastikkeen enimmäistasoa ei voinut määrittää vapaarahoitteisen asumisen vuokrataso, koska se määräytyi toisenlaisin perustein. Vertailukohtana tuli käyttää asuinkohteita, joiden rahoituspohja oli verrannollinen asumisoikeusasumiseen. Lähin vertailukohta oli siksi aravarahoitteinen asuntotuotanto, jonka vuokratasosta oli paikkakuntakohtainen ja yleinen tilastoihin perustuva vertailuaineisto.
Enimmäistaso ei myöskään voinut olla vapaarahoitteisten ja aravarahoitteisten kohteiden vuokratason välissä. Tähän viittaava lausuma, joka oli asumisoikeuslain myöhemmissä esitöissä, ei ollut oikeuslähteenä merkityksellinen, koska lain muutoksissa ei ollut ollut kysymys asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentin muuttamisesta. Asumisoikeuslain esitöistä ilmeni, että lain tarkoituksena oli ollut, että käyttövastikkeen enimmäistaso oli juuri aravavuokrataso.
Koska enimmäistaso ei voinut olla kumpikaan edellä mainituista, enimmäistasoksi voitiin katsoa ainoastaan aravavuokrataso. Käyttövastikkeen enimmäistaso ei siten voinut ylittää asunnon käyttöarvon perusteella tätä tasoa. Tämä tulkinta oli myös yhdenmukainen asumisoikeuslain sosiaalisen tavoitteen kanssa.
Asumisoikeus- ja aravavuokratalojen erilaisiin rahoituskustannuksiin liittyvät seikat eivät olleet merkityksellisiä tässä asiassa. Lisäksi yhtiön tähän liittyvät laskelmat olivat virheellisiä ja harhaanjohtavia. Ero asumisoikeus- ja aravavuokratalojen korkokustannusten välillä oli lähes olematon. Muutoinkin yhtiön esittämä näyttö liittyi vapaarahoitteisten vuokra-asuntojen käyttöarvoon, jolla ei ollut merkitystä tämän asian arvioinnin kannalta.
B Oy on vaatinut, että valitus hylätään ja A velvoitetaan korvaamaan yhtiön oikeudenkäyntikulut hovioikeudessa 3.085,24 eurolla korkoineen.
A oli kanteen vaatimuksissa 1-4 pyytänyt tuomioistuinta vahvistamaan lainkohdan tulkinnalle yleispätevän sisällön siten, että käyttövastikkeen enimmäistaso olisi yhtä suuri kuin määrätyn Tilastokeskuksen tilaston mukainen tilastovuokra. Kyse oli siten abstraktista laintulkintakysymyksestä, jota koskevat vaatimukset tuli ensisijaisesti jättää tutkimatta, koska ne eivät perustuneet yksittäisen oikeussuhteen konkreettiseen tosiseikastoon.
Vaatimuksen 5 tutkimatta jättämisen osalta käräjäoikeuden ratkaisu oli oikea. Vaatimus oli määrältään yksilöimätön.
Yleistä asumisoikeusjärjestelmästä
Kaikki asumisoikeustaloja omistavat yhteisöt Suomessa olivat pitkään ja vakiintuneesti noudattaneet käytäntöä, jossa käyttövastikkeen enimmäistaso oli kunnan sisällä vallitsevan aluekohtaisen todellisen aravavuokran ja vapaarahoitteisen vuokran välillä. Tämä käytäntö oli myös ollut Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskuksen (ARA) hyväksymä.
A:n vaatimusten perusteiden hyväksyminen aiheuttaisi käytännössä asumisoikeusjärjestelmän lakkauttamisen. Tilastoista ilmenevän aravavuokran hyväksyminen vertailuvuokraksi ja siten käyttövastikkeen enimmäistasoksi tarkoittaisi tosiasiallisesti sitä, että korkean kysynnän alueilla yhtiö olisi pakotettu laskemaan käyttövastikkeita ja samalla vastaavasti nostamaan vastikkeita matalan kysynnän alueilla. Tämä tarkoittaisi asumisoikeuslain 16 a §:n 2 momentissa nimenomaisesti sallitun käyttövastikkeiden tasauksen estämistä. Lopputuloksena olisi asumisoikeusyhteisön maksukyvyttömyys, kun usealla paikkakunnalla asumisoikeustalojen tuotot eivät riittäisi talojen aiheuttamien kustannusten kattamiseen.
Käyttövastikkeiden tasausjärjestelmän vuoksi omakustanteisessa käyttövastikkeessa otettiin huomioon valtakunnallisesti toimivan asumisoikeusyhteisön kustannukset eikä vain kyseisen kohteen kustannuksia. Tämä tarkoitti sitä, että suuremman kysynnän kohteiden käyttövastikkeet nousivat, mutta olivat edelleen asumisoikeuslaissa tarkoitetun omakustannusperiaatteen mukaisia. Oli siis mahdollista, että samallakin paikkakunnalla perittiin vastaavantyyppisistä asumisoikeushuoneistoista erisuuruista käyttövastiketta. Asiassa ei ollut väitettykään, ettei A:n käyttövastike olisi määräytynyt omakustannusperiaatteen mukaisesti tai että yhtiö olisi toiminut väärin kustannusten tasauksen suhteen.
Asumisoikeustalojen toiminta poikkesi usealla eri tavalla aravavuokratalojen toiminnasta, minkä johdosta käyttövastiketta ei voitu suoraan verrata aravavuokriin.
Asumisoikeustalon omistajan täytyi varautua käyttövastikkeita perimällä asumisoikeusmaksujen lunastuksiin ja maksaa asumisoikeusmaksulle myös indeksikorotusta, mitä velvoitteita aravavuokratalon omistajalla ei ollut. Asumisoikeustalon pääoma- ja rahoituskulut olivat myös korkeammat kuin aravavuokratalolla, ja järjestelmien kustannusrakenteet poikkesivat toisistaan. Asumisoikeushuoneistojen laatuvaatimukset olivat yleensä korkeammat kuin aravavuokrahuoneistojen.
Käyttövastikkeesta yleisesti
A:lta peritty käyttövastike oli määräytynyt omakustannusperiaatteen mukaisesti yhtiön omistamien asumisoikeustalojen yhteisöön kuuluvien asumisoikeusasuntojen ja niihin liittyvien tilojen rahoituksen ja ylläpidon menojen perusteella. Käyttövastike oli ollut lain ja sopimuksen mukainen.
Asiassa oli riitaa ainoastaan asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentin mukaisen enimmäistason ylittämisestä. Laissa tai sen esitöissä ei todettu, että käyttövastikkeen enimmäistasoa arvioitaisiin suhteessa samalla rahoitusmallilla toteutettujen asuntojen vuokriin. Vertailussa oli kysymys nimenomaan käyttövastikkeen enimmäistason määrittämisestä, eikä sen normaali- tai keskiarvotasosta. Käyttövastikkeen taso määräytyi edellä mainitun säännöksen kolmen ensimmäisen momentin perusteella.
Paikkakunnalla ei tarkoitettu asumisoikeuslain 16 §:ssä kuntaa vaan lähinnä kaupunginosaa tai tätä pienempää aluetta, jolla vallitsee määrätty vuokrataso. Asumisoikeuslain 52 §:ssä oli erikseen määritelty käsitteen 'kunta' merkityssisältö kyseisessä laissa, joten käsitteellä 'paikkakunta' tarkoitettiin jotakin muuta kuin kuntaa tai kaupunkia.
Asumisoikeuslaki oli säädetty vuonna 1990. Lain säätämishetkellä säännös oli vastannut käsitteistöltään silloisen huoneenvuokralain (653/1987) 25 §:ssä käytettyjä käsitteitä. Näin ollen asumisoikeuslain paikkakunta-käsitteelle tuli antaa vastaava sisältö kuin mikä sille on huoneenvuokralain perusteella annettu. Huoneenvuokralaissa käsite 'paikkakunta' oli sittemmin muutettu alueeksi, mutta sen merkityssisältö oli säilynyt samana.
Huoneenvuokralakia koskevassa oikeuskäytännössä paikkakunnan ja alueen oli katsottu olevan sama kaupunginosa, saman kaupunginosan tietty katu, ydinkeskusta tai jopa sama rakennus, jos sen osalta oli olemassa vertailukelpoisia käyttövastiketasoa osoittavia tietoja.
Huoneiston käyttöarvoon ja sen kautta vertailun kohteena olevaan vuokratasoon vaikuttivat huoneluvun ja koon lisäksi huoneiston yksilölliset ominaisuudet kuten sijainti, kysyntä, varustetaso, erityisominaisuudet ja rakennusvuosi. Saman kunnan alueella sijaitsevien kohteiden käyttöarvo voi siten olla erilainen, eikä vertailuvuokraa voitu määrittää kaavamaisesti koko kuntaa koskevista tilastoista.
ARA oli määrittänyt pääkaupunkiseudulle neljä erilaista tontin käyttöarvoa kuvaavaa hintavyöhykettä, koska erilaisilla sijaintitekijöillä oli välittömästi vaikutusta tontista maksettavaan hintaan ja siten sen käyttöarvoon. A:n asumisoikeusasunto sijaitsi korkeimpien tonttihintojen vyöhykkeellä, mikä heijastui korottavana tekijänä myös käyttöarvoon.
A:n asunto sijaitsi vuonna 2002 valmistuneessa talossa Espoon Leppävaarassa Säterin alueella. Kysymyksessä oli 78 m2:n suuruinen saunallinen kolmio, joka sijaitsi viisikerroksisen talon kolmannessa kerroksessa. Asuntoon kuului noin 4 m2:n suuruinen parveke, ja asunnon ikkunat olivat kolmeen suuntaan. Leppävaara oli kysytty asuinalue, jossa oli hyvät palvelut ja liikenneyhteydet. Lisäksi A:n talon pysäköinti oli järjestetty osin pysäköintilaitospaikoilla, mikä oli nostanut kohteen rakentamiskuluja ja käyttöarvoa. Kyseisen kohteen hakijamäärä oli ollut poikkeuksellisen suuri.
Yleensä perittävällä vuokralla ei tarkoitettu asumisoikeuslain 16 §:ssä Tilastokeskuksen tilastoon perustuvaa aravavuokratasoa. Kantajalla oli todistustaakka hänen asuntoaan käyttöarvoltaan ja sijainniltaan vastaavan huoneiston vertailuvuokratasosta. Pelkkä tässä asiassa esitetty tilastotieto ei riittänyt näytöksi vuokratasosta.
Lain tarkoittaman yleensä perittävän vuokran tuli olla sellainen, että se oli tiedossa asumisoikeussopimusta solmittaessa ja kuukausittaista käyttövastiketta perittäessä. Tilastokeskuksen tilastot, joihin asiassa oli vedottu, julkaistiin aina noin 1,5 vuoden kuluttua siitä, kun asumisoikeustalon omistajan oli tullut määrittää ja ilmoittaa asukkaalle huoneistosta perittävä käyttövastike.
Lain esitöiden mukaan käyttövastikkeen enimmäistason tulisi asettua vapaarahoitteisen vuokratason ja aravavuokratason väliin, koska asumisoikeusjärjestelmässä oli piirteitä molemmista järjestelmistä. Joillakin alueilla arava-asuntojen vuokrat olivat lähellä markkinaehtoisia vuokria erityisesti pääkaupunkiseudulla. Käyttövastikkeen enimmäistaso oli pääsääntöisesti markkinavuokra, mutta joillakin alueilla omakustanneperiaatteella määritettävä käyttövastike jopa ylitti vapaarahoitteisten asuntojen vuokratason.
Tilastoissa ei otettu riittävällä tavalla huomioon huoneistojen yksilöllisiä ominaisuuksia ja näiden vaikutusta huoneiston käyttöarvoon. Tilastoissa oli myös useita muita epävarmuustekijöitä ja vääristymiä, jotka vaikuttivat niiden vertailukelpoisuuteen. Lisäksi tilastot kuvasivat vain tilastojoukon keskiarvoa, joten ne eivät soveltuneet käyttövastikkeen enimmäistason määrittämiseen. Käytännössä tilastoarvon käyttäminen enimmäistasona johtaisi siihen, että käyttövastikkeen pitäisi olla pienempi kuin vuokra, joka tosiasiallisesti peritään noin puolesta aravavuokra-asuntoja.
A:n viittaamia Tilastokeskuksen tilastoja oli laadittu ainoastaan 24 kaupungin osalta. Esimerkiksi yksinomaan Espoota koskevaa tilastoa ei ollut edes käytettävissä. Näin ollen käyttövastikkeen enimmäistasoa ei ollut edes mahdollista kaavamaisesti sitoa mainittuihin tilastoihin.
Mikäli lainsäätäjä olisi tarkoittanut asumisoikeushuoneistojen käyttövastikkeen enimmäistason määritettävän suoraan tilaston perusteella, olisi tätä koskeva maininta otettu asumisoikeuslakiin tai vähintään lain esitöihin. Näin ei kuitenkaan ollut tehty.
Yleensä perittävä vuokra tuli määritellä tapauskohtaisten olosuhteiden perusteella ja viime kädessä sen mukaan, mikä olisi kyseessä olevan huoneiston vuokra, mikäli se olisi vuokrattuna vapailla markkinoilla. Käytännössä yleensä perittävä vuokra oli määritettävissä arvioimalla lähialueen asuntojen tosiasiallista vuokratasoa sekä soveltamalla tämä vuokrataso kyseessä olevaan asuntoon siten, että otettiin huomioon asunnon paikkakunnan ja käyttöarvon mukaiset olosuhteet.
A:lta peritty käyttövastike alitti asiantuntijoiden arvioiman vertailuvuokran. Arvioiden keskiarvo A:n huoneiston vuokrasta oli 15,35 euroa neliömetriltä kuukaudessa vuonna 2015 (10 prosentin korotus ja vesimaksu huomioituna). Kymmenen prosentin korotus oli tehty sen vuoksi, että asiantuntijat olivat tehneet arvionsa maltillisesti, koska eivät olleet päässeet tutustumaan huoneistoon. Arviot perustuivat kattavaan selvitykseen ja vastasivat alueella tosiasiallisesti perittäviä vuokria.
A:n esittämistä tilastoista poiketen huoneiston tarkalla sijaintipaikkakunnalla Leppävaarassa vastaavan suuruisista aravavuokra-asunnoista perittävät vuokrat olivat tosiasiallisesti korkeampia kuin A:lta perittävä käyttövastike.
2. Vaatimusten 1-4 tutkimisesta
Yhtiö on vastauksessaan hovioikeudessa vedonnut siihen, että kanteen vaatimukset 1-4 tulisi jättää tutkimatta, koska niissä oli kyse abstraktista laintulkintakysymyksestä, josta ei voinut antaa vahvistustuomiota.
Hovioikeus hyväksyy käräjäoikeuden ratkaisun siltä osin, kun siinä on katsottu, että kohdissa 1-4 esitetyt käyttövastikkeen palauttamis- ja alentamisvaatimukset on voitu tutkia.
A on kanteessaan kohdissa 1 ja 2 vaatinut vahvistettavaksi asumisoikeussopimuksessa ja asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentissa tarkoitetun käyttövastikkeen enimmäistasoksi tietyn tilaston mukaisen vuokran.
Käräjäoikeus on katsonut voivansa tutkia kohtien 1 ja 2 vahvistusvaatimukset, koska ne koskivat asianosaisten välisen oikeussuhteen vahvistamista eli asumisoikeussopimuksen sisältöä ja tarkemmin käyttövastikkeen enimmäismäärää. Käräjäoikeuden tulkinnan mukaan A ei ollut yleisesti vaatinut, että lain säännökselle vahvistettaisiin tietyn sisältöinen tulkinta.
Kuten käräjäoikeuden tuomiossa on todettu, vahvistuskannetta ei voida ajaa yksistään abstraktista laintulkintakysymyksestä siten, että jollekin säännökselle vaaditaan vahvistettavaksi tietty sisältö. Vahvistuskanteen tulee tähdätä tietyn konkreettisen oikeussuhteen olemassaolon tai ei-olemassaolon vahvistamiseen.
Asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentissa säädetään käyttövastikkeelle ehdoton yläraja siten, ettei käyttövastike saa olla paikkakunnalla käyttöarvoltaan samanveroisista huoneistoista yleensä perittäviä vuokria korkeampi. Käyttövastikkeen varsinaisena määräytymisperusteena on kuitenkin saman säännöksen 2 ja 3 momenteista ilmenevä omakustannusperiaate.
Asumisoikeuslain 5 §:n 2 momentin mukaan tämän lain säännöksistä ei voida asumisoikeussopimuksessa poiketa asumisoikeuden haltijan tai tältä oikeutensa johtaneen vahingoksi.
A:n asumisoikeussopimuksessa on tältä osin vain viittaus siihen, että käyttövastikkeen määräytymisessä sovelletaan asumisoikeuslain 16 §:ää.
Vahvistuskanteessa on yhtäältä vaadittu nimenomaisesti vahvistettavaksi asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentin tarkoittaman käyttövastikkeen enimmäismääräksi tietty tilastollinen vuokra. Toisaalta vastaava on vaadittu vahvistettavaksi asianosaisten välisessä asumisoikeussuhteessa. Ensiksi mainittu vaatimus tähtää yksiselitteisesti tietyn laintulkinnan vahvistamiseen, mikä ei ole vahvistuskanteella mahdollista.
Vaatimuksen toinen osa koskee sanamuotonsa mukaan asianosaisten välisen sopimuksen tulkintaa. Asumisoikeussopimuksen ehdon ja siten asianosaisten välisen konkreettisen oikeussuhteen sisältönä on kuitenkin tietty euromääräinen käyttövastike, ei sen yleinen enimmäistaso. Käyttövastikkeen enimmäistasoa koskeva asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentin säännös on asukkaan suojaksi säädetty ehdoton yläraja, eikä kysymyksessä olevan asumisoikeussopimuksen ehto. Kysymyksessä on käyttövastikkeen määrää koskeva yleinen rajoitussäännös. Vaatimuksessa on tältäkin osin asiallisesti kysymys siitä, että kantajat pyrkivät vahvistamaan asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentille tietyn tulkinnan, mikä ei ole vahvistuskanteella mahdollista.
Kannevaatimukset 1 ja 2 on siten jätettävä tutkimatta siltä osin kuin niissä on vaadittu vahvistettavaksi käyttövastikkeen enimmäistasoksi tietty tilastollinen vuokra.
Selvyyden vuoksi hovioikeus kuitenkin toteaa, että tuomioistuimen arvioitavana on joka tapauksessa myös ilman erillistä vahvistuskannetta A:n vaatimusten 1-4 tutkittavien osien johdosta se, miten asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentin säännöstä enimmäisvuokratasosta on nyt kysymyksessä olevassa tapauksessa tulkittava ja onko kyseinen laissa säädetty enimmäistaso ylitetty.
3. Vaatimuksen 5 tutkimisesta
Hovioikeus hyväksyy käräjäoikeuden ratkaisun siltä osin kuin käräjäoikeus on jättänyt kohdan 5 vaatimuksen tutkimatta.
Hovioikeus toteaa lisäksi, että vaatimuksen tutkiminen ei tosin ole edellytys sille, että tuomioistuin voi määrätä käyttövastikkeen eri suuruiseksi kuin mitä kanteessa on vaadittu. Kannevaatimukset määrittävät mahdollisen alennuksen ja mahdollisen palautuksen enimmäismäärän, ja tuomioistuin voi hyväksyä vaatimuksen määrällisesti myös osittain.
Asiassa on kysymys siitä, onko A:lta perityn asumisoikeushuoneiston käyttövastike ylittänyt asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentin mukaisen enimmäistason.
Asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentin mukaan käyttövastike ei saa olla paikkakunnalla käyttöarvoltaan samanveroisista huoneistoista yleensä perittäviä vuokria korkeampi.
Arvioitavana on siten kyseisen säännöksen kolmen käsitteen eli paikkakunnan, käyttöarvoltaan samanveroisen huoneiston ja yleensä perittävän vuokran merkityssisältö sekä osittain yleisemmin asumisoikeushuoneistojen käyttövastikkeen enimmäismäärän suhde arava- ja markkinavuokriin ja näitä kuvaaviin tilastoihin.
Käyttövastikkeen enimmäistason arviointikriteerit muodostavat yhdessä kokonaisuuden, ja enimmäistasoon vaikuttavat erikseen ja yhdessä kaikki edellä mainitut kolme osatekijää. Hovioikeus arvioi ensiksi kunkin kyseisessä säännöksessä käytetyn käsitteen merkityssisältöä ennen kuin käsittelee niiden soveltamista nyt käsiteltävän tapauksen tosiseikastoon.
2. Käyttövastikkeen enimmäistasoon vaikuttavat tekijät
(a) Paikkakunta
Käräjäoikeus on katsonut, että käsitteellä paikkakunta tarkoitetaan asumisoikeuslaissa lähtökohtaisesti tiettyä kuntaa. Tämä tulkinta on A:n mukaan ollut oikea.
Yhtiö on vastauksessaan vedonnut siihen, että paikkakunnan käsitettä tulisi tulkita siten, että se tarkoittaisi lähinnä kaupunginosaa tai tätä pienempää aluetta, jolla vallitsee määrätty vuokrataso. Yhtiön mukaan tämä tulkinta vastaisi asumisoikeuslain säätämishetkellä voimassa olleen huoneenvuokralain vastaavien säännösten tulkintaa, jotka eivät ole asiallisesti muuttuneet myöhemmässä huoneenvuokrasääntelyssä.
Käräjäoikeuden toteamin tavoin käsitettä paikkakunta ei ole asumisoikeuslaissa tai sen 16 §:ää koskevissa esitöissä määritelty, eikä asumisoikeuslain tulkinnasta ole tältä osin vakiintunutta oikeuskäytäntöä. Asumisoikeuslain muita säännöksiä koskevissa myöhemmissä esitöissä on tosin eräissä kohdissa käytetty käsitettä 'alue' eri yhteyksissä, joissa on viitattu lain 16 §:n 4 momenttiin (esimerkiksi HE 100/2002 vp s. 52, 55 ja 57). Näissä esitöissä ei kuitenkaan ole suoranaisesti ollut kysymys nyt kysymyksessä olevan lainkohdan perusteluista, eikä niistä ole luettavissa, että niiden tarkoituksena olisi ollut ottaa kantaa lain alkuperäiseen paikkakunnan käsitteen tulkintaan.
Asumisoikeuslain säätämishetkellä voimassa olleessa huoneenvuokralaissa (653/1987) on ollut vastaavankaltainen vuokran kohtuullisuutta koskeva säännös. Lain 25 §:n 1 momentin mukaan asuinhuoneiston vuokran tuli olla kohtuullinen. Kohtuullisuutta harkittaessa oli otettava huomioon paikkakunnalla vuokra-arvoltaan samanveroisista huoneistoista yleensä maksetut vuokrat sekä huoneiston vuokra-arvoon vaikuttavat korottavat ja alentavat seikat.
Lakien tältä osin identtinen vuokratason vertailualuetta kuvaava käsite viittaa siihen, että asumisoikeuslaissa on tarkoitettu huoneiston paikkakunnalla samaa asiaa kuin tuolloin voimassa olleessa huoneenvuokralaissa.
Vanhan huoneenvuokralain säätämisajankohdan oikeuskirjallisuudessa on katsottu, että koska vuokrataso ei ollut kaikilla varsinkaan isomman kunnan asuinalueilla sama, huoneenvuokralaissa tarkoitettuna paikkakuntana olisi tullut pitää pienempää alueetta kuin kuntaa (Saarnilehto, Ari: Vuoden 1987 huoneenvuokralaki, 1987, s. 75).
Voimassa olevan asuinhuoneiston vuokrauksesta annetun lain (481/1995) 30 §:ssä paikkakunnan käsite on kuitenkin muuttunut alueeksi. Säännöksen mukaan tuomioistuin voi vuokralaisen vaatimuksesta harkintansa mukaan alentaa vuokraa tai muuttaa vuokran määräytymistä koskevaa ehtoa, jos vuokra olennaisesti ylittää vuokra-arvoltaan samanveroisten ja samaan tarkoitukseen käytettyjen huoneistojen alueella käyvät vuokrat ilman huoneenvuokrasuhteissa hyväksyttäväksi katsottavaa syytä.
Lainkohdan esitöiden (HE 304/1994 vp s. 65-66) mukaan säännös vastaisi vähäisin tarkistuksin aikaisemmin voimassa ollutta sääntelyä vuokran alentamisesta. Säännöstä tarkistettiin kuitenkin siten, että vertailuvuokrina otettaisiin huomioon vuokra-arvoltaan samanveroisten ja samaan tarkoitukseen käytettyjen huoneistojen käyvät vuokrat alueella eikä huoneistojen käyvät arvot paikkakunnalla, kuten siihen saakka oli tehty. Vertailuvuokrina ei siis käytettäisi pelkästään paikkakunnan tilastollisia vanhojen ja uusien sopimusten vuokrien keskiarvoja, vaan pyrittäisiin selvittämään nykyistä eriytyneemmin alueen vuokra-asuntomarkkinat ja niillä vallitsevat vuokrat ja sopimusehdot yleensä sekä erityisesti vuokraa koskevat sopimusehdot ja vuokraa vastaan saadut etuudet.
Oikeuskirjallisuudessa tämä muutos on ymmärretty siten, että vuoden 1987 huoneenvuokralain mukainen vertailualueena käytetty paikkakunta oli alueena liian laaja, joten sitä supistettiin uudessa laissa (Kanerva - Kuhanen: Laki asuinhuoneiston vuokrauksesta, 2011, s. 159).
Edellä selostettu säädöshistoria huomioon ottaen hovioikeus katsoo kuten käräjäoikeus, ettei voimassa olevan asuinhuoneiston vuokrauksesta annetun lain käsitettä 'alue' voida rinnastaa asumisoikeuslain käsitteeseen 'paikkakunta'. Säädöshistorian perusteella on pikemminkin pääteltävissä, että asumisoikeuslaissa tarkoitetaan paikkakunnalla edelleen samaa laajempaa aluetta kuin vanhassa huoneenvuokralaissa. Ottaen lisäksi huomioon paikkakunnan käsitteen merkityssisältö yleiskielessä, hovioikeus katsoo käräjäoikeuden tavoin, että paikkakunnan on tulkittava asumisoikeuslaissa tarkoittavan lähtökohtaisesti tiettyä kuntaa.
Paikkakunnan alueen laajuuden täsmällisellä määrittelyllä ei tosin ole asian arvioinnin kannalta viime kädessä ratkaisevaa merkitystä, koska jäljempänä katsottavalla tavalla vaatimus vertailusta käyttöarvoltaan samanveroisiin huoneistoihin sisältää yhtenä arviointikriteerinä myös huoneiston tarkemman sijaintialueen.
(b) Käyttöarvoltaan samanveroinen huoneisto
Käräjäoikeus on katsonut, että asumisoikeuslaissa tarkoitettiin käyttöarvoltaan samanveroisilla huoneistoilla rahoitusmallin ja huoneluvun lisäksi yksilöllisiltä ominaisuuksiltaan pääpiirteissään toisiaan vastaavia huoneistoja.
Käräjäoikeudessa asiantuntijana kuultu professori oli lausunnossaan ja kertomuksessaan katsonut, että käyttövastikkeen vertailukohtana tuli käyttää aravavuokrakohteiden yleistä vuokratasoa ottaen kuitenkin huomioon asunnon yksilölliset ominaisuudet. Myös kaikki asunnon käyttöarvosta käräjäoikeudessa kertoneet henkilöt olivat yhdenmukaisesti kertoneet, että asunnon käyttöarvoon vaikuttivat myös asunnon yksilölliset ominaisuudet, kuten asunnon tarkempi sijainti, kulkuyhteydet, palvelut, ikä, kunto, maisema, sauna ja parveke. Kertomuksista oli lisäksi yhdenmukaisesti ilmennyt, että yksittäisen kaupunginosan sisälläkin asunnon arvot voivat vaihdella merkittävästi riippuen siitä, missä asunto sijaitsee kaupunginosan sisällä.
A on valituksessaan katsonut, että asumisoikeuslain tulkinnassa huoneiston samanveroisuus tuli arvioida objektiivisin eikä asuntokohtaisin perustein. Huoneiston käyttöarvon samanveroisuutta tuli arvioida suhteessa aravavuokra-asuntojen käyttöarvoon.
Käräjäoikeuden toteamin tavoin käsitettä 'käyttöarvoltaan samanveroinen huoneisto' ei ole asumisoikeuslaissa tai sen 16 §:ää koskevissa esitöissä määritelty, eikä asumisoikeuslain tulkinnasta ole tältä osin vakiintunutta oikeuskäytäntöä.
Asumisoikeuslain säätämisen aikaan voimassa olleen huoneenvuokralain (653/1987) 25 §:n 1 momentin samankaltaisen säännöksen mukaan vuokran kohtuullisuutta harkittaessa oli otettava huomioon paikkakunnalla vuokra-arvoltaan samanveroisista huoneistoista yleensä maksetut vuokrat sekä huoneiston vuokra-arvoon vaikuttavat korottavat ja alentavat seikat. Myös voimassa olevan asuinhuoneiston vuokrauksesta annetun lain 30 §:n 1 momentin mukaan vertailu tehdään vuokra-arvoltaan samanveroisiin huoneistoihin.
Oikeuskirjallisuudessa on katsottu, että huoneiston vuokra-arvossa on kysymys huoneiston arvosta vuokralaiselle käytettäessä huoneistoa vuokrattuun tarkoitukseen. Vuokra-arvon käsite on kirjallisuudessa rinnastettu käyttöarvon käsitteeseen. Keskeisinä vuokra-arvoon vaikuttavina tekijöinä on mainittu esimerkiksi huoneiston yksilölliset ominaisuudet kuten sijainti, suunnittelu, laatu, kunto, varustelutaso ja muut erityispiirteet (ks. esim. Saarnilehto, Ari: Huoneenvuokran sääntelystä, 1981, s. 85-124; Saarnilehto, Ari: Vuoden 1987 huoneenvuokralaki, 1987, s. 74; ja Kanerva - Kuhanen: Laki asuinhuoneiston vuokrauksesta, 2011, s. 158).
Tästä on pääteltävissä, että asumisoikeuslain käsitteellä käyttöarvo on katsottava olevan ainakin pääosin vastaava merkityssisältö kuin huoneenvuokrasääntelyssä käsitteellä vuokra-arvo. Molemmissa on kysymys huoneiston konkreettisesta arvosta asukkaalle, kun huoneistoa käytetään siihen tarkoitukseen, jota varten se on hankittu. Arvio tehdään asukkaan näkökulmasta, mutta objektiivisin perustein. Käyttöarvo ei siten ainakaan välittömästi liity kysymyksessä olevan huoneiston omistuksen rahoitusmalliin. Rahoitusmalli voidaan kuitenkin ottaa huomioon yhtenä tekijänä käyttöarvon kokonaisarvioinnissa.
Käyttöarvo ei määrittele euromääräistä käyttövastikkeen tasoa vaan ratkaisee sen, minkälaisesta huoneistosta maksettaviin vuokriin kulloinkin kyseessä olevaa käyttövastiketta verrataan. Vertailutason valinta on kuitenkin tehtävä varsin yleisellä tasolla tyyppikohtaisesti siten, että kunkin asunnon käyttöarvoon yleisesti vaikuttavat seikat voidaan ottaa huomioon. Vertailukohteina eivät siten yleensä ole muut yksittäiset huoneistot. Käyttöarvon määrittelyssä voivat tulla huomioon otettavaksi esimerkiksi huoneiston tarkempi sijainti alueella, suunnittelu, laatu, kunto, varustelutaso ja muut erityispiirteet.
Hovioikeus hyväksyy näillä täsmennyksillä käräjäoikeuden ratkaisun perustelut ja katsoo, että asumisoikeuslaissa tarkoitetaan käyttöarvoltaan samanveroisilla huoneistoilla kokonaisuutena arvioiden ominaisuuksiltaan pääpiirteissään toisiaan vastaavia huoneistoja.
(c) Yleensä perittävä vuokra
Käräjäoikeus on todennut, että laissa tai lain esitöissä ei ole viitattu siihen, että Tilastokeskuksen tilastot tai muut tilastot määrittelisivät laissa tarkoitetun yleensä perittävän vuokran. Käräjäoikeus on myös todennut, että tilastot eivät ole alueellisesti kattavia ja niissä ei ole huomioitu huoneistojen yksilöllisiä ominaisuuksia. Edellä mainittu huomioon ottaen käräjäoikeus on katsonut, että yleensä perittävällä vuokralla ei tarkoiteta tietystä tilastosta ilmenevää keskimääräistä vuokraa.
Hovioikeus hyväksyy käräjäoikeuden johtopäätökset siitä, että yleensä perittävällä vuokralla ei tarkoiteta tietystä tilastosta kaavamaisesti ilmenevää vuokraa. Tilastot voivat kuitenkin osaltaan toimia vertailuperusteena ja näyttönä asiassa.
Käräjäoikeuden katsomin tavoin samanveroisista huoneistoista yleensä perittävää vuokraa ei tule määrittää myöskään yksinomaan aravavuokra-asuntojen vuokratason perusteella. Tämänkaltainen tulkinta ei saa tukea asumisoikeuslaista, sen esitöistä tai oikeuskäytännöstä. Lain sanamuoto huomioon ottaen hovioikeus katsoo, että yleensä perittävällä vuokralla tarkoitetaan vuokraa, joka peritään käyttö- tai vuokra-arvoltaan vastaavanlaisista huoneistoista niiden rahoitusmallista riippumatta.
2.5. Käyttövastikkeen enimmäistason arviointi tässä tapauksessa
Riidatonta on, että A:n asumisoikeusasunto on 78 m2:n suuruinen ja sisältää kolme huonetta. Asunto sijaitsee talon 3. kerroksessa ja sisältää saunan ja parvekkeen. Asunto sijaitsee Espoon Säterissä, postinumeroalueella 02600. A on solminut asumisoikeussopimuksen 16.9.2005.
Käräjäoikeuden A:n asuntoon toimittamassa katselmuksessa on ilmennyt, että A:n asunnon huoneissa on laminaattilattia. Kylpyhuoneessa on muovilattia ja kylpyhuoneen seinät ovat laatoitetut. A:n asunnon parveke on kooltaan 4 m2, eikä sitä ole lasitettu. Julkisivua koskevista valokuvista ilmenee, että asunto on päätyhuoneisto, ikkunat ovat kolmeen suuntaan ja parveke on sisäpihalle päin. A:n talo on ulkoasultaan varsin siisti. Asunto sijaitsee varsin suositulla alueella lähellä kauppakeskus Sellon palveluja ja hyviä kulkuyhteyksiä.
A:n asunnon markkinavuokra on ollut vuonna 2015 asiantuntija - - - arvion mukaan vesimaksuineen 1.195 euroa (+/- 5-10 %) ja asiantuntija - - - arvion mukaan ilman vesimaksua 950 euroa (+/-10 %). - - - mukaan asunnon arvo ei ole juurikaan vaihdellut vuosina 2013 - 2015. Asiantuntijoilla ei ole ollut mahdollisuutta käydä asunnon sisällä, mutta heidän lausunnoistaan ja kertomuksistaan ilmenneet oletukset asunnon kunnosta olivat käräjäoikeuden mukaan varsin hyvin vastanneet niitä havaintoja, jotka käräjäoikeus oli tehnyt asunnon katselmuksessa.
Käräjäoikeus on aiemmin lausumaansa viitaten katsonut, että käyttöarvoltaan samanveroisella huoneistolla ei tarkoiteta ainoastaan saman rahoitusmallin huoneistoja. Tämä viittasi käräjäoikeuden mukaan siihen, että käyttövastikkeen enimmäistaso voisi asunnon käyttöarvo huomioon ottaen lähtökohtaisesti ylittää aravavuokratason. Käräjäoikeus on todennut, että asiassa esitetyn selvityksen perusteella asumisoikeusasuntojen laatutaso oli yleensä korkeampi kuin aravavuokra-asuntojen. Edelleen asumisoikeus- ja aravavuokrakohteiden rahoituskustannukset poikkesivat toisistaan siten, että asumisoikeuskohteiden rahoituskustannukset olivat jossain määrin aravavuokrakohteita korkeammat. Tähän nähden käräjäoikeus on arviointinsa lähtökohtana katsonut, että myös käyttövastikkeen tuli voida olla korkeampi kuin aravavuokrakohteiden vuokran. Asiassa ei ollut tullut ilmi muutakaan perustetta, jonka vuoksi käyttövastikkeen tulisi olla enintään aravavuokran tasoinen.
Käräjäoikeuden tuomiosta ilmenee, että A:lta peritty käyttövastike on ollut vuonna 2013 vesimaksuineen 981,28 euroa ja ilman vesimaksua 951,28 euroa, vuonna 2014 vesimaksuineen 1.044,19 euroa ja ilman vesimaksua 1.012,19 euroa sekä vuonna 2015 vesimaksuineen 1.066,75 euroa ja ilman vesimaksua 1.034,75 euroa. Neliömääräisenä käyttövastike ollut vuonna 2013 vesimaksuineen 12,58 euroa/m2 sekä ilman vesimaksua 12,20 euroa/m2, vuonna 2014 vesimaksuineen 13,39 euroa/m2 ja ilman vesimaksua 12,98 euroa/m2 sekä vuonna 2015 vesimaksuineen 13,68 euroa/m2 ja ilman vesimaksua 13,27 euroa/m2.
Käräjäoikeus on katsonut, että A:n käyttövastike on ylittänyt ARA-vuokra-asuntoja koskevan Tilastokeskuksen tilaston mukaisen kolmioiden ja sitä suurempien asuntojen keskimääräisen neliövuokran vuonna 2013 0,86 eurolla, vuonna 2014 1,27 eurolla ja vuonna 2015 1,48 eurolla. A:n käyttövastike on sitä vastoin alittanut vapaarahoitteisten uusien vuokrasuhteiden tilaston mukaisen neliövuokran vuonna 2013 1,22 eurolla, vuonna 2014 1,17 eurolla ja vuonna 2015 1,81 eurolla. A:n käyttövastike on alittanut vapaarahoitteisten huoneistojen koko vuokra-asuntokantaa koskevan tilaston mukaisen neliövuokran vuonna 2013 0,26 eurolla, vuonna 2014 0,61 eurolla ja vuonna 2015 1,06 eurolla.
Käräjäoikeus on johtopäätöksenään todennut, että A:lta peritty käyttövastike oli varsin hyvin vastannut asiantuntijoiden arvioita asunnon vuokran markkina-arvosta. Käyttövastike oli myös varsin selvästi alittanut vapaarahoitteisia kohteita koskevien tilastojen mukaiset keskimääräiset vuokrat. A:n asunto oli ollut ikäänsä nähden varsin tavanomainen eikä asiassa ollut ilmennyt syitä, joiden vuoksi huoneiston käyttövastike tulisi arvioida selvästi keskimääräisiä vuokria alhaisemmaksi. Sitä vastoin asunto sijaitsi varsin suositulla alueella, mikä nosti asunnon arvoa. Käräjäoikeus on katsonut, että kantajalta peritty käyttövastike ei ollut ylittänyt asumisoikeuslain 16 §:n 4 momentin mukaista käyttövastikkeen enimmäistasoa.
Hovioikeus hyväksyy edellä selostetut käräjäoikeuden johtopäätökset, eikä käräjäoikeuden ratkaisun lopputulosta siten ole aihetta muuttaa siltä osin kuin kanteen kohtien 1-4 käyttövastikkeen palauttamis- ja alentamisvaatimukset on hylätty.
Kanne jätetään tutkimatta siltä osin kuin A on kohdissa 1 ja 2 vaatinut vahvistettavaksi käyttövastikkeen enimmäistasoksi Tilastokeskuksen paikkakuntakohtaisen tai suuraluejaon mukaisen ARA-vuokra-asuntotilaston osoittaman neliövuokran.
A velvoitetaan korvaamaan B Oy:n oikeudenkäyntikulut hovioikeudessa 3.085,24 eurolla korkolain 4 §:n 1 momentin mukaisine viivästyskorkoineen kuukauden kuluttua hovioikeuden ratkaisun antopäivästä lukien.
Asessori Kristian Sjöblom
Läh. KKO 3.9.2019

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin Tuomioistuin Tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin KKO


CURATIOn säännöt
Turunmaan korjausrakentamisyhdistys r.y.
§ 1. NIMI, KOTIPAIKKA, KIELI
Yhdistyksen nimi on Byggnadsvårdförening i Åboland rf Curatio Turunmaan korjausrakentamisyhdistys ry. Yhdistyksen kotipaikka on Paraisten kaupunki ja sen toiminta-alue kattaa Turunmaan ja Turku ympäristöineen. Yhdistys on kaksikielinen.
§ 2. TARKOITUS
Yhdistyksen tarkoituksena on levittää tietoa paikallisesta rakennustavastamme ja siten säilyttää sen esteettinen ja kulttuurinen arvo sekä edistää ja pitää yllä tietoa ja tietotaitoa rakennuskulttuurista. Yhdistys tukee kestävää kehitystä.
§ 3. TOIMINTAMUODOT
Yhdistys toteuttaa tarkoitustaan tarjoamalla ilman voiton tavoittelua yksityishenkilöille, yhteisöille ja yhdistyksille, yrityksille ja kunnille tietoa rakennussuojelusta. Yhdistys jakaa tietoa yleisen neuvonnan, kokousten, seminaarien, konferenssien ja näyttelyiden muodossa.Kierrättämällä vanhaa rakennusmateriaalia ilman voitontavoittelua, yhdistys edistää kestävää kehitystä.
§ 4. JÄSENET
Yhdistyksen jäseneksi voidaan ottaa yksityishenkilöitä, kuntia, kuntayhtymiä, yrityksiä, rekisteröityjä yhdistyksiä, muita yhteenliittymiä tai säätiöitä joilla on oikeuskelpoisuus. Yhdistyksen hallitus myöntää jäsenyyden. Yhdistyksen jäsenellä on oikeus erota yhdistyksestä jättämällä kirjallisen ilmoituksen hallitukselle tai sen puheenjohtajalle, tai ilmoittamalla erosta yhdistyskokouksen pöytäkirjaan. Hallitus voi erottaa jäsenen yhdistyksestä, jos tämä on laiminlyönyt jäsenmaksun maksamisen kuuden kuukauden kuluessa yhdistyksen vahvistamasta eräpäivästä, tai jos tämä on toiminnallaan ollut haitaksi yhdistyksen toiminnalle tai vahingoittanut sen mainetta. Erotettu yhdistyksen jäsen voi alistaa erottamispäätöksen harkittavaksi (tutkittavaksi) yhdityskokouksessa ilmoittamalla siitä kirjallisesti yhdistyksen puheenjohtajalle kolmenkymmenen (30) päivän kuluessa siitä kun erottamispäätös on annettu jäsenelle tiedoksi.
§ 5. JÄSENMAKSU
Jäsenet suorittavat jäsenmaksun, jonka suuruudesta päättää vuosikokous.
§ 6. HALLITUS
Yhdistyksen toimintaa johtaa hallitus, joka koostuu puheenjohtajasta sekä vähintään 4 ja korkeintaan 10 jäsenestä, jotka vuosikokous valitsee. Hallitus valitsee keskuudestaan varapuheenjohtajan sekä voi valita muita toimihenkilöitä hallituksen ulkopuolelta. Hallitus on päätösvaltainen, kun vähintäin puolet sen jäsenistä, puheenjohtaja tai varapuheenjohtaja mukaan luettuna on läsnä.
§ 7. VIRKAMIEHET
Yhdistyksen toiminnanjohtajan sekä muun henkilökunnan ottaa palvelukseen ja vapauttaa tehtävästään hallitus.
§ 8. YHDISTYKSEN KOKOUKSET
Yhdistys kokoontuu vuosittain kevätkokoukseen maalis-huhtikuun aikana ja syyskokoukseen loka-marraskuun aikana. Varsinaiset kokoukset kutsuu kokoon hallitus. Kokouskutsu vuosikokoukseen täytyy toimittaa jäsenille kirjeellä joka on lähetettävä viimeistään kahdeksan (8) päivää ennen kokousta. Ylimääräisiä kokouksia pidetään silloin kun hallitus pitää sitä aiheellisena tai mikäli kymmenesosa (1/10) yhdityksen äänivaltaisista jäsenistä kirjallisesti vaatii sitä ilmoitetun asian käsittelemiseksi. Kokouskutsu ylimääräiseen kokoukseen lähetetään kirjeitse viimeistään kahdeksan (8) päivää ennen kokousta.
§ 9. KOKOUSASIAT
Vuosikokouksissa käsitellään seuraavat asiat:
yhdistyksen vuosikertomuksen hyväksyminen, tilinpäätös ja tilintarkastajien lausunnot
edellisen tilikauden tilinpäätöksen vahvistaminen
vastuuvapauden myöntäminen hallitukselle ja päätös toimenpiteistä, jotka aiheutuvat yhdistyksen hallinnosta ja tilintarkastajien lausunnoista
hallituksen puheenjohtaja valitseminen seuraavaksi vuodeksi
muiden hallituksen jäsenten valitseminen seuraavaksi vuodeksi
kahden tilintarkastajan sekä varamiesten valitseminen
seuraavan vuoden toimintasuunnitelman ja budjetin vahvistaminen
jäsenmaksun suuruuden vahvistaminen
§ 10. PÄÄTÖKSENTEKO YHDISTYKSEN KOKOUKSESSA
Yhdistyksen kokouksessa jokaisella jäsenellä on yksi (1) ääni. Asiat ratkaistaan yhdistyksen kokouksessa yksinkertaisella äänienemmistöllä. Jos äänet jakautuvat tasan ratkaisee vuosikokouksen puheenjohtajan ääni kokouksen päätöksen. Henkilövaaleissa ja suljetuissa äänestyksissä ratkaistaan vaali arpomalla, mikäli äänet jakautuvat tasan.
§ 11. YHDISTYKSEN NIMEN KIRJOITTAMINEN
Yhdistyksen nimen kirjoittaa puheenjohtaja tai toiminnanjohtaja. Hallitus voi sen lisäksi määrätä yhden tai useamman luottamus- tai virkamiehen kirjoittamaan yhdistyksen nimen.
§ 12. VARAINHANKINTA
Yhdistys hankkii varoja toimintaansa
jäsenmaksuina jäseniltä
avustuksin, lahjoituksin ja testamentein
kierrättämällä käytettyä rakennusmateriaalia omakustannushintaan.
§ 13. TILIT JA TILINTARKASTUS
Yhdistyksen tilikausi on kalenterivuosi ja tilit päätetään vuosittain 31. joulukuuta. Kirjanpito on tehtävä ja tilit sekä yhdistyksen pöytäkirjat ja muut tarvittavat asiakijat toimitettava tilintarkastajille kolme viikkoa ennen vuosikokousta. Tilintarkastuskertomus vuosikokoukseen on jätettävä hallituksella kaksi viikkoa ennen vuosikokousta.
§ 14. SÄÄNTÖJEN MUUTTAMINEN
Näitä sääntöjä voidaan muuttaa yhdistyksen kokouksessa ja siitä on ilmoitettava etukäteen kokouskutsussa. Päätös näiden sääntöjen muuttamisesta vaatii kahden kolmasosan (2/3) enemmistön annetuista äänistä.
§ 15. YHDISTYKSEN LAKKAUTTAMINEN
Yhdistyksen kokous päättää yhdistyksen lakkauttamisesta. Päätökseen vaaditaan vähintään kolme neljäsosaa (3/4) annetuista äänistä. Mikäli yhdistyksen kokous päättää lakkauttaa yhdistyksen on sen varallisuus käytettävä yhdistyksen tarkoituksen edistämiseen sen toiminta-alueella.
©2019 Curatio r.f.


text:
Gay Vaimo Vieraissa Luvalla Webcam / Eroottinen
12.06.2018 Erline Tinney
Porno. latinas chicos maduras porno grati paris hilton follando en español dando por no comics porno castellano culonas vasca follando en la ducha videos actrices españolas gratis abuela enfermeras porno peludos novias follando abuelas ver porno lesvianas quiero ver peliculas porno duro xxx rubias16 pelirrojas maduras gratis porno tias follando xxx videos porno cachondas gratis videos sasha grey xxx video sexo anal gratis pollas xxx xxx madura caliente virgen xxx trios hd tias buenas videos porno videos porno maduras haciendo el colegio ash hollywood videos porno gratis en la playa brutal virgenes videos porno japones ama de porno chino gratis folladas lesbianas follando por torbe maduritas videos porn porno videos españoles porno mayores follando lisa ann porno gratis castin porno descargar videos bdsm porn travesti pollon x-art video porno gonzo porno hentay enfermeras lesbianas gordas desnudas vídeos de porno madre porno español actrices porno español gratuito porno culonas ver videos porno gratis porn maduras sex porn xvideos hd porn chica cachonda videos gratis mujeres arabes follar en la playa video de intercambio de mujeres gordas gratis ver videos videos porno gorditas x porno españil bajar porno gratis negras desnudas en español en castellano viejosfollando porno video de folladas torbe porno por el fontanero follando latex porn sexo gratis porn porno tetas del porno xx maduras xxx video sexo chicas con maduras orgias hd corridas de tetonas españolas follando tetas gordas sexo interracial videos porno gratis viejas folladas torbe maduritas gratis chupar un coño videos dunia montenegro tetonas masturbandose casting sexo anal paginas de parejas españolas sexo sexotube mujeres fallando mujeres gordas follando por el mejor porno masturbaciones masculinas sexo rubias tetonas madura se la ducha pono duro chicas 19 culonas maduras xxx culonas vides porno madura con hombres pajas de viejos follando porno gratis en tangas viejosfollando maduras ver videos tetonas gorditas vídeos porno sexso xxx 18 orgias porno transexual muyputas teen anal porno putas vergas grandes porno en casa estrellas porno masaje xxx amateur videos porno trios porno sado videos porno negras desnudas en español videos porno violacion mangas hentai vidios de putas videos porno desvirgacion anal brutal tetas pequeñas mujeres videos porno castellano video gratis maserati xxx mujeres haciendo pajas femeninas videos porno español negros sexo negro vidios de sexo de tias buenas videos porno gratis gais follando vidios xx maduras porno intercambio de casa cachonda xvideos porno fiestas xxx tetas xx gratis videos gratis en grupo maduritas.
con maduras porno porno masajes porno videos porno para parejas rusas follando gratis videos porno gonzo porno tetas en espanol gratis porno videos porno follando videos de putas gratis follando duro gratis diario ver peliculas porno lesbianas asiaticas folladas porno de tetonas gorditas porno gratis maduras xxx videos culonas y hija dando por el amor vidios porno porno sexo masajes lesbianas vicky storm porno twink porn video de folladas chicas xxx rubias videos pono gratis massage xxx sexo anal porno gratis follando maduritas tetas xx gratis porno xxx mujeres maduras tragando semen videos putas gratis gais follando chicas desnudad hd travestis en castellano videos porno gratis mujeres maduras mamadas de lesvianas jovenes videos porno hd follando interracial videos porno fotos gordas follando putas party corridas de tetonas naturales chicas exhibicionistas peliculas porno negros penes de maduras follando videos xxx videos gratis chicas sexo trios holly michaels actrices porno voyeur maduras.
con sexo caliente videos porno chicas para mujeres negras porno en hd nenas calientes sexo gratis maduritas videos porno gratis follando videos gratis morena follando como chupar un coño morenas videos poro videos gratis porno con tios follando en la playa poorno gratis vídeos porno sado porno hentai video pornos pollas mamis cachondas maduritas pprno chicas masturvandose abuelas culonas pollas gordas follando gratis páginas porno por el coño pelicula porno masturbacion porno videos porno español porn come coños peludos sexo peludas pilladas follando porno 69 porno asiaticas travestis sado ancianas sexo video mamada pov hd video porno de coño brandy aniston coños peludos xxx porno gratis parejas follando rusas porno amater follando latex porn video porno negra sexo duro videos porno sexo con maduras porno de hombres masturbandose follando con abuelas interracial amateur x videos pornos de maduras sexo lesbianas negras grandes bbw tera patric porno.
cumlouder españolas maduras chupando pollas peludas videos porno gei penetracion paris hilton porno videos amateus videos gratis abuelas culonas gratis pelicula porno sado videos porno hd chicas 19 vídeos porno castingcouch-x moms xxx gratis massage rooms ama de maduritas tetas gratis lesvianas jovenes follando rubias desnudas videos viejas cachondas follando jovenes follando masajes maduras rusas putas x anal amateur hombres xxx hd free videos de solteras follando porno hd primera vez porno folladas torbe mujeres arabes xxx chicos maduras gratis tetonas chicos follando vicky storm maduras pelis xxx sexo en castellano tias en español actrices porno lesbiana videos porno perras calientes porno brianna banks vidios eroticos videos x rubias videos jovenes ver videos cumloader españa porno viejas lesbianas porno retro gratis vídeos pornos trios de negras putas follando videos sexo con maduros videos de porno viejas folladas sexo web cam sexo en publico abuelas porn pros videos videos porno despedida de trios amateur masages xxx maduras porno española masajes eroticos porno gat porno de putas gordas sexo gratis polla folladoras peliculas sexo grati videos porno de abuelas calientes videos porno gratis fotos porno gratis porno xxx videos viejas paris hilton porn free hd sex tube virgen xxx gratis sexo con x españoles cumloader xxx trans videos pormos videos sexuales gratis sexo lesbico x rubias porno gei brooklyn lee maduras en la playa lamidas de guarras chicas porno de culonas fotos gordas naturales follando a su boca porno abuelas gratis actrices porno españil bajar porno de maduras porno homosexual follando porno lesbico gratis español hd travestis en español videos pornos maduras maduras.
... kesäkuu Lisäksi Vaimo Luvalla Vieraissa Kokkola opiston tiiliset suomi masturbointi videoita assfuck gay seksiterffit sex shop miten alastonsuomi live web cam porn free lesbian alapästä old shemale rintsikoiden koko sex toon. oulu anaali hieronta fleshlight tantrahierontaa gay massage helsinki thai hieronta turku Seksi puhelut vaimo vieraissa luvalla - Keskustelu - Kielletty Nrt seksi naiset seksikäs hieroja webcam xxx mariah pornotähti ilmaista sexsiä viron. 4. kesäkuu Nrt milf webcam porno tähdet seksi opetusvideo seksi chatti sexshop jallulehti suomalaisten hieronta rauma ass pussy gay chatti isot tissit kuvat omat. kuumaa seuraa vaimo luvalla vieraissa suomi24 bb inka video. Superpäivän monipuolisesta leffatarjonnasta löytyy varmasti kaikille oma suosikki - onko se toimintaa, Puuttuu: Senaste inläggen Isot mulkut tantra hieronta helsinki Vaimo vieraissa luvalla tantra helsinki Sissy slut kokkola thai hieronta Sex works net omakuva ilmas porno kostuminen Sex chat suomi porno tähdet. Saman näyn näki varmaan äskeinen mieskin. MiestäPäivi, 45, Lahti, Tänään. Youjizz Big Tits Keino. Huomioithan, että näistä Irtisanominen sähköpostilla eroottista. Yöt oli tarkoitus nukkua retkikämpissä jos tilaa löytyy.
HD PORNO ONLINE ILMAINEN GAY PORNO ELOKUVA
thai massage in helsinki potenssilääkkeet gay netistä
mies homo siveysvyössä alastonsumi

matches: hd hd hd hd hd hd hd hd hd hd hd hd HD


text:
Mene...Kotiin3DAbstraktiAeroArkkitehtuuriEläimetlinnutPyörätautotSarjakuvatJulkkiksetKaupunkiViileäVärikäsTietokoneetSöpöLiputKukkaRuoka & JuomatHauskaPelitTytötteLomaKuumaElääLogoRakkausMuutElokuvatmusiikkiluontopaikatavaruusUrheiluteknologiaMaailmanLisäämobile	Kotiin / HD / Fireflies tapetti HD	Fireflies tapetti HD
0	Fireflies tapetti HD
Here is most beautiful Selection Of fireflies wallpaper HD For Desktops, PC, Kannettavat, Mobiles Ja Tabletit. Tässäwallpapermad.com Taustakuva tietokanta voit ladata miljoonia korkealaatuisia taustakuvia . Kaikki taustakuvat ovat ilmaisia ladata. Meillä on paljon taustakuvia yli kolmekymmentä Plus kategoriat Like Eläimet, Sarjakuva, Kukka, avaruus , Pelit ja Urheilu ,Jne. vaikka tyyppi tietokoneen että yksinkertaisesti omistat, voit yksinkertaisesti siirtää korkean resoluution taustakuvan kokoa muutetaan ja rajataan sopivaksi työpöydälle näytön.
Yksinkertaisuuden, valitse Desktopin Koko (esim. 1366×768, 1920×1080, 1024×768 jne.) luettelosta päätöksiä oikeassa paneelissa, ja myös järjestelmä voi valita sinulle kaikkea järjestelmän hyväksyttävän Size Set. Ja muistaa Kaikki taustakuvat ovat ilmaisia henkilökohtaiseen käyttöön. Jos Like This Fireflies taustakuva HD Collection Anna Tykkää Ja Jaa Facebook ja muut sosiaalisen median.
piipittää noin Maha Edellinen: häntä tapetti HD
seuraava: söpö taustakuvia HD
vuosikerta christmas taustakuvasöpö taustakuvia HDmetallinen kulta tapetti HDTennessee Titans tapetti HDpoistaa tapetit liima HDtapetti valokuvaus HDHyvää Ystävänpäivä tapetti HDps vita taustakuvat HDNinja tapetti HDbioshock taustakuvat HD Mainos

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD


text:
 Euroopan komissio - Euroopan oikeudellisen verkosto - Lapsen huolto - Slovakia
Euroopan komissio > EOV > Lapsen huolto > Slovakia
Uusin päivitys: 29-05-2007
Lapsen huolto - Slovakia
4. Kuinka huoltajuudesta päätetään silloin, kun vanhemmat eroavat tai muuttavat erilleen? (tekemällä huoltajuussopimus tai viemällä asia tuomioistuimeen)
15. Millä tavoin tulee menetellä, jos halutaan, että toisen jäsenvaltion tuomioistuimen antama huoltajuuspäätös tunnustetaan ja pannaan täytäntöön Slovakiassa? Mitä menettelyä tällaisissa tapauksissa sovelletaan?
16. Minkä tuomioistuimen puoleen tulee kääntyä, jos halutaan vastustaa toisen jäsenvaltion tuomioistuimen antaman lapsen huoltoa koskevan päätöksen tunnustamista Slovakiassa? Mitä menettelyä tällaisissa tapauksissa sovelletaan?
17. Mitä lakia sovelletaan lapsen huoltoon liittyvissä asioissa silloin kun lapsi tai osapuolet eivät asu Slovakiassa tai ovat muiden maiden kansalaisia?
Slovakian perhelain ja asiaa koskevan oikeuskäytännön mukaan huoltajuus sisältää erityisesti lapsen henkilökohtaisen huolenpidon, elatuksen ja lapsen omaisuuden hallinnan.
Molemmat vanhemmat ovat huoltajia riippumatta siitä onko lapsi syntynyt avioliitossa tai asuvatko vanhemmat yhdessä (ovatko he avioliitossa tahi asumus- tai avioerossa).
Vanhemmilta voidaan poistaa huoltajuus tai sitä voidaan rajoittaa tuomioistuimen päätöksellä laissa määritellyissä vakavissa olosuhteissa.
Kyllä. Jos molemmat vanhemmat ovat kyvyttömiä huolehtimaan lapsestaan, heiltä on poistettu huoltajuus tai he ovat kuolleet, lapselle on määrättävä edunvalvoja, joka huolehtii henkilökohtaisesti lapsesta, edustaa häntä ja hoitaa hänen asioitaan vanhempien sijaan.
Tuomioistuimen on päätettävä huoltajan oikeuksien ja velvoitteiden jaosta ja niiden käyttämisestä (vaikka molemmat vanhemmat ovat edelleen yhteishuoltajia) tai se voi hyväksyä vanhempien välisen sopimuksen.
Perhelain 26 § 1 momentti:
”Kun tuomioistuin tuomitsee alaikäisen lapsen vanhemmat avioeroon, se määrittelee vanhempien lasta koskevat oikeudet ja velvollisuudet avioeron jälkeen ja erityisesti sen, kummalle vanhemmalle uskotaan lapsen kasvatus ja miten molempien vanhempien on osallistuttava lapsen elatukseen.”
Perhelain 50 § 1 momentti:
”jos alaikäisen lapsen vanhemmat eivät asu yhdessä, tuomioistuin määrittelee heidän oikeutensa ja velvoitteensa jopa ilman tätä tarkoittavaa hakemusta. Erityisesti se päättää kuka on lapsen huoltaja ja miten vanhemmat suorittavat elatusvelvollisuutensa.”
Tuomioistuimen on hyväksyttävä sopimus.
Perhelain 26 § 2 momentti:
”Tuomioistuimen ratkaisu, jossa alaikäisen lapsen vanhemmat tuomitaan avioeroon ja jossa määritellään vanhempien lastaan koskevat oikeudet ja velvoitteet, voidaan korvata vanhempien välisellä sopimuksella, jonka voimassaolon vahvistamiseksi vaaditaan tuomioistuimen hyväksyntä.”
Tällä hetkellä ei mitään. Sovittelua koskeva laki on valmisteilla.
Tuomioistuin voi periaatteessa tehdä minkä tahansa päätöksen, mutta se ei voi myöntää vanhemmalle yksinhuoltajuutta. Vain silloin, jos toiselta vanhemmalta poistetaan huoltajuus, toinen voi saada yksinhuoltajuuden. Kuitenkin se käytännössä päättää (omasta aloitteestaan) kumpi vanhemmista pitää henkilökohtaisesti huolta lapsesta ja kumpi maksaa elatusapua. Se päättää hakemuksen perusteella tapaamisoikeudesta ja muista tärkeistä asioista, joista vanhemmat eivät voi sopia (esimerkiksi nimenmuutoksesta).
Huoltajuuden käsite ei oikein hyvin sovi Slovakian perheoikeuden järjestelmään. Slovakiassa tunnetaan käsite ”vanhempien oikeudet ja velvoitteet”, jotka kuuluvat aina molemmille vanhemmille (joten ”yksinhuoltajuus” on mahdotonta, paitsi jos toinen vanhemmista on kuollut, oikeustoimikelvoton tai häneltä on poistettu huoltajuus). Tästä erotetaan lapsen ”henkilökohtainen huolenpito”. Jos lapsen henkilökohtainen huolenpito on uskottu toiselle vanhemmista, hän voi tehdä kaikki lapsen jokapäiväiseen elämään liittyvät päätökset, mutta molempien vanhempien on sovittava (jos sopimusta ei synny, heidän on pyydettävä tuomioistuinta ratkaisemaan asia) kaikista tärkeistä päätöksistä (esimerkiksi muutto, koulunkäynti jne.). Molemmilla vanhemmilla säilyy oikeus edustaa lasta ja hoitaa lapsen omaisuutta.
Katso kaikki edelliset vastaukset, erityisesti 8.
Oikeuspaikka on se alioikeus, jonka alueella lapsi tavanomaisesti asuu. Mitään muodollisuuksia ei tarvitse noudattaa eikä mitään asiakirjoja tarvitse liittää, koska kyseessä on menettely, jonka tuomioistuin voi käynnistää omasta aloitteestaan. Jos asiakirjoja tarvitaan, ne riippuvat paljon hakemuksen sisällöstä. Tavallisesti tarvitaan lapsen syntymätodistus.
Tällaisissa tapauksissa sovelletaan yksinkertaistettua ja muotovaatimuksiltaan kevyttä menettelyä, jota sovelletaan riidattomissa asioissa. On mahdollista saada väliaikaismääräys, joka käsitellään kiireellisessä menettelyssä.
Tuomioistuin ei veloita mitään huoltajuutta koskevista oikeudenkäynneistä. Slovakian oikeusapujärjestelmä tarkoittaa tällä hetkellä vain vapautusta oikeudenkäyntimaksusta ja sitä, että asianosaiselle tarjotaan maksuton edustaja. Perhettä koskevissa menettelyissä ei yleensä käytetä lakimiestä, koska kyse on riidattomia asioita varten olevasta menettelystä. Jos asianosainen kuitenkin henkilökohtaisesti täyttää oikeudelliset edellytykset, jotka on asetettu oikeudenkäyntimaksuista vapautumiseksi, tuomioistuin voi harkintansa mukaan tarjota maksutonta edustajaa, esimerkiksi lakimiestä, jos se katsoo, että osapuolen etujen suojelemiseksi se on tarpeen.
Tällaisissa tapauksissa sovelletaan normaalia täytäntöönpanomenettelyä (tuomioistuintäytäntöönpano), josta poikkeuksena on lapsen henkilökohtaista huolenpitoa koskevan päätöksen täytäntöönpano (eli jos lapsi on palautettava sille vanhemmalle, jolla päätöksen mukaan on oikeus henkilökohtaiseen huolenpitoon). Kyseisissä tapauksissa menettely on ankarampi (taloudellisten seuraamusten tasoja on vähemmän ja on mahdollisuus pyytää poliisin ja/tai muiden viranomaisten apua).
Tällä hetkellä tunnustamiselle ei ole mitään erityistä menettelyä (paitsi jos haetaan Luxemburgin yleissopimuksen mukaista ”ennakoivaa” tunnustamista, jota ei seuraa täytäntöönpano). Hakija jättää hakemuksen alioikeuteen, jolla on toimivalta määrätä täytäntöönpanosta. Tuomioistuin tarkistaa tunnustamisen edellytykset täytäntöönpanon yhteydessä. Tähän tulee kuitenkin muutos, jos ja kun kansainvälistä yksityisoikeutta koskevaa lakia muutetaan (se on tarpeen erityistä täytäntöönpanomenettelyä varten) ja myös kun Bryssel II -yleissopimusta aletaan soveltaa Slovakiassa. Menettelystä tulee monimutkaisempi (täytäntöönpanokelpoisuuden vahvistaminen).
Valitus on aina jätettävä siihen tuomioistuimeen, joka antoi alkuperäisen ratkaisun, mutta päätöksen tekee alueellinen tuomioistuin.
Tilanne on hyvin monimutkainen, koska Haagissa vuonna 1996 tehdyllä yleissopimuksella on ennakoimattomia seurauksia. Kyseisen yleissopimuksen mukaista lakia sovelletaan, jollei asiasta ole kahdenvälistä sopimusta, jonka mukaan sovelletaan kahdenvälisen sopimuksen mukaista lakia.
« Lapsen huolto - Yleistä | Slovakia - Yleistä »

matches:
§ 1
tuomioistuin
§ 1
tuomioistuin
§ 2
Tuomioistuin
tuomioistuin
Tuomioistuin
tuomioistuin
Tuomioistuin


Tarkastuslautakunnan työohjelma vuodelle 2019 | Pori
Tarkastuslautakunnan työohjelma vuodelle 2019
Tarkastuslautakunta, kokous 28.8.2019
§ 66 Tarkastuslautakunnan työohjelma vuodelle 2019
PRIDno-2019-2323
Tarkastuslautakunta, 3.6.2019
Tarkastuslautakunta on vahvistanut kokouksessaan 10.7.2017 § 9 ohjeellisen arviointisuunnitelman valtuustokaudelle 2017-2020. Valtuustokaudelle laaditun arviointisuunnitelman pohjalta laaditaan työohjelma vuoden 2019 arviointityölle. Arviointisuunnitelma on esityslistan oheismateriaalina.
Tässä kokouksessa on tarkoitus käydä keskustelua valtuustokauden arviointisuunnitelman pohjalta arviointivuoden 2019 yksityiskohtaisen työohjelman sisällöstä.
Arviointisuunnitelma on salassa pidettävä viranomaisen toiminnan julkisuudesta annetun lain 24 §:n 15 kohdan nojalla.
käydä keskustelun arviointisuunnitelman pohjalta vuoden 2019 arviointikohteista.
valtuuttaa tarkastustoimiston laatimaan käydyn keskustelun pohjalta yksityiskohtaisen työohjelman arviointivuodelle 2019.
Lopullinen työohjelma käsitellään elokuun kokouksessa.
Tarkastuslautakunta päätti 3.6.2019 kokouksensa 59 §:n kohdassa
valtuuttaa tarkastustoimiston laatimaan käydyn keskustelun pohjalta yksityiskohtaisen työohjelman arviointivuodelle 2019
3.6.2019 kokouksessa käydyn keskustelun pohjalta tarkastustoimi on laatinut liitteenä olevan yksityiskohtaisen työohjelman vuoden 2019 arviointityöstä.
hyväksyä vuoden 2019 arviointityöstä laaditun ohjelman. Arviointityön ohjelma on salassa pidettävä viranomaisen toiminnan julkisuudesta annetun lain 24 §:n 15 kohdan mukaan.
todeta, että tilintarkastajan tarkastusohjelma vuodelle 2019 esiteltiin 3.6.2019 kokouksen 58 §:n kohdalla. Tilintarkastusohjelma on salassa pidettävä viranomaisen toiminnan julkisuudesta annetun lain 24 §:n 15 kohdan mukaan.
todeta, että tilintarkastajan tarkastusohjelma vuodelle 2019 on esitelty 3.6.2019 kokouksen 58 §:n kohdalla. Tilintarkastusohjelma on salassa pidettävä viranomaisen toiminnan julkisuudesta annetun lain 24 §:n 15 kohdan mukaan.
§ 63 Kokouksen laillisuuden ja päätösvaltaisuuden toteaminen
§ 65 Liikunta- ja nuorisoyksikön päällikön kuuleminen
§ 67 Seuraavan kokouksen kuulemisen evästyskeskustelu
§ 68 Tarkastustoimen talousarvio vuodelle 2020 sekä taloussuunnitelmat vuosille 2021-2022
§ 69 Tarkastustoimen henkilöstö- ja koulutussuunnitelma vuonna 2020
§ 70 Palveluntuottajien henkilöstömitoitusten tarkastus, valtuustoaloite
§ 71 Tarkastustoimen talouden seurantaraportointi heinäkuu 2019


text:
Tässä osassa esitetään yleiskatsaus Ranskan yleisiin tuomioistuimiin.
Oikeuslaitoksen tuomioistuimet – johdantoa
1. Alioikeus (Tribunal de grande instance)
Alioikeus ratkaisee yksityishenkilöiden väliset riidat (siviiliasiat), jotka koskevat yli 10 000 euron suuruisia vaateita.
Lisäksi se on toimivaltainen seuraavilla aloilla vaateen suuruudesta riippumatta:
oikeudellinen asema: avioliitto, sukulaisuus, adoptio, kadonneeksi toteaminen
väestörekisterin muutokset
väestörekisteriviranomaisten uhkasakot
yhdistysten purkaminen
selvitystila-, saneeraus-, ja konkurssimenettely, kun velallinen ei ole yrittäjä eikä kirjattu elinkeinorekisteriin
maatalousyrittäjien (muut kuin palkansaajat) työtapaturma- ja ammattitautivakutuukset
rekisteröintimaksut, kiinteistöverot, leimaverot ja välilliset verot sekä niihin liittyvät veronluonteiset maksut
liiketilojen vuokrasopimukset (lukuun ottamatta tarkistetun tai jatketun vuokrasopimuksen mukaiseen vuokrasummaan liittyviä riitoja), elinkeinonharjoittajien vuokrasopimukset ja liiketilojen hallintaoikeussopimukset
asiakirjaväärennyksiin liittyvät kanteet
suullista tai kirjallista kunnianloukkausta ja solvausta koskevat siviilikanteet.
Alioikeuden rikosoikeudellinen kokoonpano on nimeltään tribunal correctionnel. Sen toimivaltaan kuuluvat vähäiset rikokset (ks. jäljempänä).
Alioikeuden jäsenet ovat ammattituomareita: puheenjohtaja, varapuheenjohtajat, tuomarit, pääsyyttäjä (procureur de la République), varasyyttäjät ja syyttäjän sijaiset.
Tuomioistuimessa on myös erikoistuneita tuomareita, kuten
nuorisotuomioistuimen tuomari (juge des enfants), joka on toimivaltainen määräämään suojelutoimia vaarassa oleville alaikäisille ja tuomitsemaan alaikäisten tekemiä rikkomuksia (rikkeitä ja vähäisiä rikoksia). Kun kyse on suljetuin ovin käsiteltävästä rikosasiasta, tuomari voi määrätä ainoastaan kasvatuksellisia toimenpiteitä. Kun tuomari toimii nuorisotuomioistuimen puheenjohtajana, häntä avustaa kaksi maallikkojäsentä ja tuomioistuin voi määrätä tällöin kasvatuksellisia seuraamuksia ja rangaistuksia;
rangaistuksen täytäntöönpanosta vastaava tuomari (juge de l’application des peines), jonka tehtävänä on vahvistaa vapausrangaistusten täytäntöönpanoa koskevat keskeiset seikat. Kun hänen päätöksensä koskee ”suljettua ympäristöä” eli vankeusrangaistusta, hänellä on valtuudet lieventää rangaistuksia (esim. sijoitus vankilan ulkopuolelle, osittainen vapaus, ehdonalainen vapauttaminen, elektroninen valvonta). Kun hänen päätöksensä koskee vapaana olevaa henkilöä, hänen tehtävänsä on seurata ja valvoa tuomitun rangaistuksen täytäntöönpanoa (esim. ehdollinen vankeusrangaistus ja koeaika, yhdyskuntapalvelu, yhteiskunnan ja oikeuslaitoksen valvonta jne.);
tutkintatuomari (juge d’instruction), jonka tehtävänä on suorittaa muutoksenhakutuomioistuimen tutkintajaoston valvonnassa kaikki totuuden esiin saamiseksi hyödylliset toimet; hän kokoaa kaikki asiaa koskevat seikat riippumatta siitä, tukevatko ne epäillyn syyllisyyttä vai syyttömyyttä. Kun hän katsoo tutkinnan päättyneen, hän voi antaa määräyksen syytteestä luopumisesta tai lähettää rikoksesta epäillyn rikostuomioistuimeen tai vähäisten rikosten tuomioistuimeen tuomittavaksi. Tutkintatuomari ei voi ottaa asiaa käsiteltäväkseen omasta aloitteestaan. Asian saattaa hänen käsiteltäväkseen joko syyttäjä tai uhri, jos asiaan liittyy rikokseen perustuva yksityisoikeudellinen kanne.
Alioikeus sijaitsee yleensä departementin pääkaupungissa, mutta se voi sijaita myös muussa kunnassa. Ranskassa oli 1. tammikuuta 2013 yhteensä 161 alioikeutta.
2. Vähäisten riita-asioiden tuomioistuin (Tribunal d’instance)
Tribunal d’instance ratkaisee yksityishenkilöiden väliset riidat (siviiliasiat), joissa vaateiden suuruus on enintään 10 000 euroa.
Sillä on niin ikään siirrettyä toimivaltaa (esim. palkkojen ja palkkioiden ulosmittaus, elinkorot, vaaleihin liittyvät epäselvyydet, asuntojen vuokrasopimukset) ja hallinnollista toimivaltaa. Tuomioiustuimen pääkirjaaja voi esimerkiksi myöntää kansalaisuustodistuksia.
Tuomioistuimen rikosoikeudellinen kokoonpano eli poliisituomioistuin (tribunal de police) on toimivaltainen määräämään seuraamuksia viidennen luokan rikkomuksista (ks. jäljempänä).
Lisäksi tuomioistuin käsittelee holhousasioita (lukuun ottamatta alaikäisten holhousasioita, jotka kuuluvat 12.5.2009 annetun lain nojalla perheoikeusasioita käsittelevän alioikeuden tuomarin toimivaltaan). Tuomioistuimen tehtävänä on vajaavaltaisten täysi-ikäisten suojeleminen valvomalla heidän omaisuutensa hallintaa.
Tribunal d’instancessa voi olla yksi tai useampia tuomareita, mutta kaikki asiat käsitellään yhden tuomarin kokoonpanossa.
Tuomioistuin sijaitsee yleensä arrondissementin (tuomiopiirin) pääkaupungissa. Ranskassa oli 1. tammikuuta 2013 yhteensä 307 vähäisten riita-asioiden tuomioistuinta.
3. Paikallistuomioistuin
Paikallistuomioistuimen tuomarit (juges de proximité) tutkivat yksityishenkilöiden väliset siviilioikeudelliset riidat, joissa vaateen suuruus on alle 4 000 euroa.
Lisäksi heillä on valtuudet tuomita sakkoja neljän alimman luokan rikkomuksista.
Syyttäjänä toimii yleisen oikeushallinnon virkamies.
4. Kauppatuomioistuin (Tribunal de commerce)
Kauppatuomioistuin käsittelee oikeusriitoja, jotka liittyvät elinkeinonharjoittajien ja luottolaitosten välisiin tai keskinäisiin sitoumuksiin, sekä yrityksiin tai kaikenlaisten henkilöiden välisiin liiketoimiin liittyviä riitoja. Se käsittelee niin ikään taloudellisissa vaikeuksissa olevia yrityksiä koskevia menettelyjä.
Kauppatuomioistuin koostuu maallikkojäsenistä, jotka ovat kaikki elinkeinonharjoittajia. Kauppatuomioistuimen tuomareista ja entisistä tuomareista sekä valtuutetuista jäsenistä (kauppatuomioistuimen alueella valituista elinkeinonharjoittajista) koostuva valitsijamiehistö valitsee jäsenet kahdeksi tai neljäksi vuodeksi.
Ranskassa oli 1. tammikuuta 2013 yhteensä 134 kauppatuomioistuinta.
5. Työtuomioistuin (Conseil de prud’hommes)
Työtuomioistuin ratkoo työnantajien ja palkansaajien välisiä yksittäisiä työsuhderiitoja, jotka liittyvät työ- tai oppisopimuksiin.
Se koostuu maallikkotuomareista, joissa on yhtä paljon palkansaaja- ja työnantajapuolen edustajia. Tuomioistuimessa on viisi erikoistunutta jaostoa (johtohenkilöstö, teollisuus, kauppa- ja palveluala, maatalous ja muut toimialat). Istuntojen puheenjohtajana toimii vähäisiä riita-asioita käsittelevän tuomioistuimen tuomari, jonka ääni ratkaisee neljän neuvoksen äänten mennessä tasan.
Departementissa voi olla yksi tai useampia työtuomioistuimia, ja joka tapauksessa vähintään yksi alioikeuden paikkakunnalla.
Ranskassa on 210 työtuomioistuinta.
6. Vakuutustuomioistuin (Tribunal des affaires de la sécurité sociale)
Vakuutustuomioistuin käsittelee sosiaaliturvalaitosten ja vakuutettujen välisiä kiistoja (esim. sosiaaliturvajärjestelmään kuulumista, etuuksien myöntämistä ja maksatusta).
Tuomioistuimen muodostavat puheenjohtaja (alioikeuden tuomari) ja maallikkojäsenet (apulaistuomarit), jotka muutoksenhakutuomioistuimen ensimmäinen puheenjohtaja nimittää kolmeksi vuodeksi listalta, jonka kunkin tuomioistuimen tuomiopiirin nuorisoasioista, urheilusta ja sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta vastaava aluejohtaja on laatinut suurimpien ammattijärjestöjen ehdotuksen pohjalta. Lisäksi vaaditaan vakuutustuomioistuimen puheenjohtajan lausunto.
Ranskassa on 115 vakuutustuomioistuinta.
7. Työkyvyttömyyskiistoja käsittelevä tuomioistuin (Tribunal du contentieux et de l’incapacité)
Työkyvyttömyyskiistoja käsittelevä tuomioistuin on toimivaltainen ratkaisemaan oikeusriidat, jotka koskevat sosiaaliturvavakuutetun invaliditeettia tai työkyvyttömyttä eli sairauden tai työtapaturman aiheuttaman työkyvyttömyyden toteamista tai sen astetta tai sairauden tai muun tapaturman aiheuttamaa invaliditeettia.
Tuomioistuimen muodostavat puheenjohtaja (tuomari tai muu pätevä henkilö), työntekijöitä (palkansaajia) edustava maallikkojäsen ja työnantajia ja itsenäisiä elinkeinonharjoittajia edustava maallikkojäsen (tuomioistuimen alueen muutoksenhakutuomioistuimen ensimmäinen puheenjohtaja nimittää maallikkojäsenet kolmeksi vuodeksi listalta, jonka kunkin tuomioistuimen tuomiopiirin nuorisoasioista, urheilusta ja sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta vastaava aluejohtaja on laatinut suurimpien ammattijärjestöjen ehdotuksen pohjalta).
Ranskassa on 26 työkyvyttömyyskiistoja käsittelevää tuomioistuinta.
Edellä mainittujen tuomioistuinten muutoksenhakutuomioistuin on kansallinen työkyvyttömyyttä ja työtapaturmavakuutusten hinnoittelua käsittelevä tuomioistuin (Cour nationale de l’incapacité et de la tarification de l’assurance des accidents du travail). Se ratkaisee myös työtapaturmavakuutusten hinnoitteluun liittyviä kiistoja ainoana oikeusasteena.
8. Maatuomioistuin (Tribunal paritaire des baux ruraux)
Maatuomioistuimella on toimivalta ratkaista maanomistajan ja vuokralaisen välisiä kiistoja, jotka koskevat osuus- tai vuokraviljelyä, karjanvuokrausta, maan ja jalopuiden vuokrausta ilman rakennuksia, pelkän maapohjan vuokrausta hoitoehdolla, pitkäaikaista vuokrausta tai laidunmaiden hyödyntämissopimuksia.
Maatuomioistuimen puheenjohtajana toimii vähäisiä riitoja käsittelevän tuomioistuimen tuomari. Hänen apunaan on neljä apulaistuomaria, jotka ovat maallikkoja: sekä maanomistajat että vuokralaiset valitsevat itselleen kaksi edustajaa. Heidät valitaan kuudeksi vuodeksi luetteloista, jotka prefekti (departementin johtaja) laatii vaaliluettelolautakunnan ehdotuksesta.
1. Cour d’assises -rikostuomioistuin
Cour d’assises on toimivaltainen käsittelemään törkeät rikokset (crimes), joista voidaan määrätä vankeusrangaistukseen ajaksi, joka vaihtelee 10 vuodesta aina elinkautiseen.
Tämä departementin tuomioistuin ei ole pysyvä, vaan se kokoontuu tarpeen mukaan. Suurimmissa departementeissa se on koolla kuitenkin lähes jatkuvasti.
Sen kokoonpanoon kuuluu kolme ammattituomaria eli puheenjohtaja (jaoksen puheenjohtaja tai muutoksenhakutuomioistuimen neuvos) ja kaksi apulaistuomaria (muutoksenhakutuomioistuimen neuvoksia tai rikostuomioistuimen paikkakunnan departementin alioikeuden ammattituomareita) sekä valamiehistö (kuusi arvalla valittua kansalaista). Se voi kokoontua myös alaikäisten rikostuomioistuimen kokoonpanossa valamiehistön kera, kun kyse on alaikäisten tekemistä rikoksista. Tässä tapauksessa ammattimaiset apulaistuomarit ovat nuorisotuomioistuimen tuomareita.
Tietyt terroristi- tai sotilaslainsäädäntöä koskevat tai huumausainekauppaa koskevat rikokset tuomitsee yksinomaan ammattituomareista koostuva rikostuomioistuin.
Syyttäjänä toimii julkisasiamies (avocat général).
2. Tribunal correctionnel -tuomioistuin
Tribunal correctionnel on toimivaltainen käsittelemään rikokset (délits), joista laissa määrätään enintään 10 vuoden vankeusrangaistus tai vähintään 3 750 euron sakkorangaistus. Se on osa alioikeutta. Se koostuu periaatteessa kolmesta ammattituomarista paitsi yhden tuomarin kokoonpanon ratkaistavaksi kuuluvissa rikosolettamissa.
Syyttäjänä toimii procureur de la République tai hänen sijaisensa.
3. Poliisituomioistuin (Tribunal de police)
Tuomioistuimen toimivalta koskee viidennen luokan rikkomuksia (contraventions). Sen toimipaikka sijaitsee vähäisten riita-asioiden tuomioistuimessa. Sen puheenjohtajana on vähäisten riita-asioiden tuomioistuimen tuomari, joka antaa päätöksen yhden tuomarin kokoonpanossa.
4. Paikallistuomioistuimet
Tuomioistuimen toimivalta koskee rikkomuksia, jotka luokitellaan ensimmäisestä neljänteen luokkaan. Sen toimipaikka sijaitsee vähäisiä riitoja käsittelevässä tuomioistuimessa. Sen puheenjohtajana on paikallinen tuomari, joka antaa päätöksen yhden tuomarin kokoonpanossa.
Syyttäjänä toimii yleensä rikoskomisario.
5. Erityistuomioistuimet
Ranskassa on myös tiettyihin asioihin erikoistuneita tuomioistuimia, kuten kauppamerenkulun tuomioistuimet. Niitä on nykyisin 14, ja niiden tehtävänä on käsitellä tiettyjä merilain vastaisia rikoksia.
Muutoksenhakutuomioistuin ratkaisee asioita ylempänä oikeusasteena eli tuomitsee oikeudellisesti ja tosiasiallisesti uudelleen alempien oikeusasteiden jo ratkaisemia asioita.
Sen kokoonpanoon kuuluu ainoastaan ammattituomareita: ensimmäinen puheenjohtaja, jaostojen puheenjohtajat ja neuvokset (lukuun ottamatta rikosoikeudellista muutoksenhakutuomioistuinta, ks. jäljempänä).
Jokaisessa tuomioistuimessa on erikoisjaostoja (siviiliasiat, sosiaaliset asiat, kauppaoikeudelliset asiat ja rikosasiat), ja jokaisessa jaostossa on kolme ammattituomaria: yksi jaoksen puheenjohtaja ja kaksi neuvosta.
Rikostuomioistuimen päätökset käsittelee muutoksenhaun perusteella toinen rikostuomioistuin, jonka nimeää kassaatiotuomioistuimen rikosoikeudellinen jaosto. Rikosoikeudellinen muutoksenhakutuomioistuin (cour d’assises d’appel) koostuu yhdeksästä valamiehestä.
Kansallinen työkyvyttömyyttä ja työtapaturmavakuutusten hinnoittelua käsittelevä tuomioistuin on työkyvyttömyyskiistoja käsittelevien tuomioistuinten muutoksenhakutuomioistuin.
Syyttäjänä toimii lähinnä Suomen valtionsyyttäjä vastaava procureur général tai hänen sijaisensa tai jukisasiamies.
Kassaatiotuomioistuin on oikeuslaitoksen korkein tuomioistuin. Se kokoontuu Pariisissa. Sen tehtävänä on selvittää, ovatko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimet ja muutoksenhakutuomioistuimet soveltaneet oikeusnormeja oikein päätöksissään. Se ei arvioi tosiseikkoja uudelleen. Se ei näin ollen ole kolmannen asteen tuomioistuin vaan varmistaa oikeuskäytännön yhtenäisyyden toimimalla oikeuden sääntelyelimenä ja laillisuusvalvojana.
Asia saatetaan sen ratkaistavaksi jättämällä kassaatiovalitus. Sellaisen voi tehdä oikeuden päätöksen saanut henkilö tai syyttäjänvirasto.
Kun kassaatiotuomioistuin katsoo, ettei riidanalaista päätöstä ole tehty oikeusnormien mukaisesti, se kumoaa päätöksen. Tällöin asia palautetaan tuomioistuimeen uudelleen ratkaistavaksi.
Muussa tapauksessa kassaatiotuomioistuin hylkää muutoksenhakuvaatimuksen. Tällöin riitautettu päätös muuttuu lopulliseksi.
Poikkeustapauksissa se voi kumota päätöksen palauttamatta sitä, jos kumoaminen ei edellytä uutta ratkaisua pääasiassa. Se voi kumota päätöksen palauttamatta sitä myös lopettaessaan riidan käsittelyn, kun kassaatiotuomioistuin pystyy soveltamaan asianmukaista oikeusnormia pääasian tuominneiden tuomareiden ylimpänä oikeusasteena toteamien ja arvioimien tosiseikkojen pohjalta.
Kassaatiotuomioistuin jakautuu jaostoihin (kolme siviilioikeudellista jaostoa, yksi kaupallisoikeudellinen jaosto, yksi sosiaalioikeudellinen jaosto ja yksi rikosoikeudellinen jaosto). Jokaisessa jaostossa on jäseninä sijaintipaikan ammattituomareita, puheenjohtaja ja neuvoksia. Kassaatiotuomioistuin voi tehdä ratkaisunsa asian luonteen vuoksi useita jaostoja käsittävässä kokoonpanossa (vähintään kolme jaostoa) tai täysistunnossa (ensimmäinen puheenjohtaja, jaostojen puheenjohtajat ja neuvokset).
Syyttäjänä toimii kassaatiotuomioistuimen procureur général (”valtakunnansyyttäjä”) tai julkisasiamies.
Ranskassa oikeudelliset tietokannat ovat julkisesti käytettävissä Internetissä. Légifrance-verkkosivut sisältävät myös kassaatiotuomioistuimen ja muutoksenhakutuomioistuinten tuomiot:
CASS-tietokanta sisältää julkaistut kassaatiotuomioistuimen tuomiot
INCA-tietokanta sisältää julkaisemattomat tuomiot ja
CAPP-tietokanta sisältää muutoksenhakutuomioistuinten tuomiot.
Onko näiden tietojen käyttö ilmaista?
Tuomiot ovat saatavilla ranskan kielellä, ja muutamat tuomiot on lisäksi käännetty englanniksi, arabiaksi ja mandariinikiinaksi.
CASS-tietokanta sisältää 120 000 päätöstä ja kasvaa vuodessa 2 100 päätöksellä.
INCA-tietokanta sisältää 246 000 päätöstä ja kasvaa vuodessa 10 000 päätöksellä.
CAPP-tietokanta sisältää 19 000 päätöstä ja kasvaa vuodessa 20 000 päätöksellä.
Päivitetty viimeksi: 19/09/2013

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin Tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin