text:
21 päivänä syyskuuta 1999 (1)
Palvelujen tarjoamisen vapaus - Vedonlyöntien kerääminen
Asiassa C-67/98,
jonka Consiglio di Stato (Italia) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
ennakkoratkaisun palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien EY:n perustamissopimuksen määräysten tulkinnasta,
toimien kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat J. C. Moitinho de Almeida, D. A. O. Edward ja R. Schintgen sekä tuomarit P. J. G. Kapteyn, J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari), G. Hirsch, P. Jann ja H. Ragnemalm,
- Italian hallitus, asiamiehenään ulkoasiainministeriön diplomaattisten riita-asioiden osaston osastopäällikkö, professori U. Leanza, jota avustaa valtionasiamies D. Del Gaizo,
- Zenatti, edustajinaan asianajajat R. Torrisi Rigano, Catania, ja A. Pascerini, Bologna,
- Espanjan hallitus, asiamiehenään valtionasiamies N. Díaz Abad,
- Portugalin hallitus, asiamiehinään ulkoasiainministeriön Euroopan yhteisöihin liittyvistä asioista vastaavan osaston oikeudellisen yksikön päällikkö L. I. Fernandes ja saman osaston oikeudellinen neuvonantaja M. L. Duarte sekä Lissabonin Santa Casa da Misericórdian peliyksikön oikeudellinen koordinaattori A. P. Barros,
- Suomen hallitus, asiamiehinään ulkoasiainministeriön oikeudellisen osaston osastopäällikkö, suurlähettiläs H. Rotkirch ja saman ministeriön lainsäädäntöneuvos T. Pynnä,
- Ruotsin hallitus, asiamiehenään ulkoasiainministeriön ulkoasiainneuvos E. Brattgård,
- Norjan hallitus, asiamiehenään ulkoasiainministeriön apulaisjohtaja J. Bugge-Mahrt,
- Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään oikeudellisen yksikön virkamiehet M. Patakia ja L. Pignataro,
Italian hallituksen, asiamiehenään D. Del Gaizo, Zenattin, edustajinaan R. Torrisi Rigano ja A. Pascerini, Belgian hallituksen, asiamiehenään asianajaja P. Vlaemminck, Gent, Espanjan hallituksen, asiamiehenään N. Díaz Abad, Ranskan hallituksen, asiamiehenään ulkoasiainministeriön oikeudellisen osaston lähetystöneuvos F. Million, Portugalin hallituksen, asiamiehenään M. L. Duarte, Suomen hallituksen, asiamiehinään H. Rotkirch ja T. Pynnä, Ruotsin hallituksen, asiamiehenään ulkoasiainministeriön ulkoasiainneuvos A. Kruse, ja komission, asiamiehinään M. Patakia ja L. Pignataro, 10.3.1999 pidetyssä istunnossa esittämät suulliset huomautukset,
kuultuaan julkisasiamiehen 20.5.1999 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
Consiglio di Stato on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 20.1.1998 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 13.3.1998, EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla ennakkoratkaisukysymyksen palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien EY:n perustamissopimuksen määräysten tulkinnasta arvioidakseen sellaisen kansallisen lainsäädännön yhteensopivuutta näiden määräysten kanssa, jolla kielletään vedonlyöntien kerääminen poikkeustapauksia lukuunottamatta ja jolla annetaan tietyille elimille yksinoikeus luvallisten vedonlyöntien järjestämiseen.
Tämä kysymys on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Questore di Verona (Veronan maakunnan poliisiviranomainen) ja Zenatti ja jossa on kyse siitä, että Zenattia on kielletty harjoittamasta Italiassa toimintaansa välittäjänä sellaisen yhtiön lukuun, jonka kotipaikka on Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja joka on erikoistunut vedonlyöntiin urheilukilpailuissa.
Italiassa yleistä turvallisuutta koskevien lakien kodifikaation hyväksymisestä 18.6.1931 annetun kuninkaan asetuksen nro 773 (GURI nro 146, 26.6.1931, jäljempänä kuninkaan asetus) 88 §:n mukaan ”vedonlyöntien keräämiseen ei myönnetä lupaa, ellei kyse ole juoksukilpailujen, purjehduskilpailujen, pallopelientai muiden vastaavanlaisten kilpailujen vedonlyönnistä siinä tapauksessa, että vedonlyöntien kerääminen on tarpeen kilpailun järjestämiseksi”.
Yhteisöjen tuomioistuin esitti Italian hallitukselle kysymyksen tässä säännöksessä tarkoitetun poikkeuksen soveltamisesta, ja annetusta vastauksesta ilmenee, että vedonlyönti voi koskea joko Comitato olimpico nazionale italianon (kansallinen olympiakomitea, jäljempänä CONI) valvomien urheilutapahtumien tuloksia tai Unione nazionale incremento razze equinen (kansallinen hevosjalostusyhdistys, jäljempänä UNIRE) välityksellä järjestettyjen hevoskilpailujen tuloksia. Vedonlyönnistä saatujen, näille kahdelle järjestölle tilitettävien varojen käyttö on säädeltyä ja sillä on voitava muun muassa edistää urheilutoiminnan kehitystä urheilualan infrastruktuuriin etenkin kaikkein köyhimmillä alueilla ja suurten kaupunkien reuna-alueilla tehtävillä sijoituksilla sekä tukea hevosurheilua ja hevosten kasvattamista. Vuosina 1995-1997 annetun lainsäädännön mukaan CONI:lle ja UNIRE:lle annettu vedonlyöntiä ja sen järjestämistä koskeva yksinoikeus voidaan tarjouskilpailun perusteella ja säädettyä maksua vastaan luovuttaa asianmukaiset takuut tarjoaville henkilöille tai elimille.
Italian rikoslain 718 §:n mukaan onnenpelien toimeenpaneminen tai edistäminen on rangaistavaa, ja 13.12.1989 annetun lain nro 401 mukaan (GURI nro 401, 18.12.1989) on rangaistavaa järjestää lainvastaisesti lottoarvontoja tai vedonlyöntiä, joita saavat järjestää ainoastaan valtio tai luvan saaneet yritykset. Peleihin ja vedonlyönteihin, joita varten ei ole myönnetty lupaa, sovelletaan lisäksi siviililain 1933 §:ää, jonka mukaan peli- tai vedonlyöntivelan perimiseksi ei voida nostaa kannetta. Sitä vastoin vapaaehtoisesti maksettua velkaa ei ole mahdollista vaatia takaisin, ellei kyse ole petoksesta.
Kansallisessa tuomioistuimessa vireillä oleva asia
Zenatti on harjoittanut 29.3.1997 lähtien Italiassa välitystoimintaa SSP Overseas Betting Ltd:n (jäljempänä Overseas) lukuun, joka on Lontooseen sijoittautunut, hyväksyttynä, vedonlyöntiin erikoistuneena välittäjänä toimiva yhtiö. Zenattin tehtävänä on hallinnoida keskusta, joka välittää Overseasin italialaisten asiakkaiden lukuun tietoja ulkomaisia urheilukilpailuja koskevista vedonlyönneistä. Zenatti lähettää faksilla tai internetin välityksellä Lontooseen asiakkaiden täyttämiä lomakkeita, joissa on liitteenä jäljennös pankkisiirtolomakkeista, ja vastaanottaa Overseasin telekopioita, jotka hän toimittaa näille asiakkaille.
Questore di Verona määräsi 16.4.1997 tekemällään päätöksellä, että Zenattin on lopetettava toimintansa, koska sille ei voida myöntää kuninkaan asetuksen 88 §:ssä tarkoitettua lupaa, joka voidaan myöntää vedonlyöntien keräämistä varten ainoastaan, jos vedonlyönti on tarpeen kilpailun järjestämiseksi.
Zenatti valitti tästä päätöksestä Tribunale amministrativo regionale del Venetoon ja vaati päätöksen kumoamista sekä päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistäkoskevan turvaamistoimen määräämistä. Tribunale amministrativo regionale määräsi 9.7.1997 antamallaan määräyksellä turvaamistoimesta, jolla riidanalaisen päätöksen täytäntöönpano kiellettiin.
Questore di Verona valitti tästä määräyksestä Consiglio di Statoon.
Consiglio di Staton mukaan asian ratkaisemiseksi on tarpeen tulkita palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia perustamissopimuksen määräyksiä. Sen käsityksen mukaan vedonlyöntiä koskevaan Italian lainsäädäntöön voitaneen analogisesti soveltaa periaatteita, jotka on esitetty asiassa C-275/92, Schindler, 24.3.1994 annetussa tuomiossa (Kok. 1994, s. I-1039; jäljempänä Schindler-tuomio); tämän tuomion mukaan nämä määräykset eivät ole esteenä Yhdistyneen kuningaskunnan arpajaisia koskevan lainsäädännön kaltaiselle lainsäädännölle, kun otetaan huomioon lainsäädännön perusteena olevat sosiaalipolitiikkaan sekä petosten estämiseen liittyvät huolet.
Koska yhteisöjen tuomioistuin ei kuitenkaan ole antanut tuomiota tällaisesta lainsäädännöstä, Consiglio di Stato, jonka ratkaisuihin ei voida hakea muutosta, katsoo, että sillä on perustamissopimuksen 177 artiklan perusteella velvollisuus saattaa asia yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Tämän takia se on päättänyt lykätä asian käsittelyä esittääkseen yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Ovatko palvelujen tarjoamisen vapautta koskevat perustamissopimuksen määräykset esteenä Italian vedonlyöntiä koskevan lainsäädännön kaltaiselle lainsäädännölle, kun otetaan huomioon lainsäädännön perusteena olevat sosiaalipolitiikkaan sekä petosten estämiseen liittyvät huolet?”
Italian hallitus sekä kaikki muut huomautuksia esittäneet hallitukset ja komissio katsovat, että Schindler-tuomio sisältää kaikki olennaiset tekijät, joiden perusteella esitettyyn kysymykseen voidaan vastata kieltävästi.
Zenatti puolestaan väittää, että urheilukilpailuja koskevien vedonlyöntien keräämistä ei voida rinnastaa Schindler-tuomiossa kyseessä olleisiin arpajaisiin etenkään siitä syystä, että vedonlyönti ei ole varsinaista onnenpeliä, sillä vedonlyöjän on kykynsä mukaan arvioitava lopputulos. Lisäksi Zenatti väittää, että pääasiassa kyseessä olevaa lainsäädäntöä ei voida perustella pelkästään sillä, kuten kansallinen tuomioistuin on tehnyt, että viitataan sosiaalipolitiikkaan sekä petosten estämiseen liittyviin huoliin.
Tältä osin on todettava, että yhteisöjen tuomioistuin korosti Schindler-tuomion 60 kohdassa niitä moraalisia, uskonnollisia ja kulttuurisia näkökohtia, joitajokaisessa jäsenvaltiossa liittyy arpajaisiin ja muihin rahapeleihin. Kansallisessa lainsäädännössä pyritään yleensä rajoittamaan rahapelien pelaamista tai jopa kieltämään rahapelit sekä estämään se, että rahapeleistä tulee yksityisen voitontavoittelun keino. Yhteisöjen tuomioistuin korosti myös sitä, että kun otetaan huomioon niiden rahamäärien suuruus, joita on mahdollista koota arpajaisia järjestämällä, sekä niiden voittojen suuruus, joita arpajaisiin osallistuvat henkilöt voivat saada, erityisesti kun kyse on suurista arpajaisista, arpajaisiin liittyy suuri rikosten ja petosten vaara. Lisäksi niillä yllytetään sellaiseen rahan käyttöön, jolla voi olla vahingollisia henkilökohtaisia ja yhteiskunnallisia seurauksia. Lopuksi yhteisöjen tuomioistuin totesi, että arpajaistoiminnalla voidaan merkittävällä tavalla rahoittaa aatteellista tai yleisen edun mukaista toimintaa, kuten yhteiskunnallista toimintaa, hyväntekeväisyystyötä, urheilua tai kulttuuria, vaikkakaan tätä seikkaa ei sinänsä voida pitää objektiivisena oikeuttamisperusteena.
Kuten saman tuomion 61 kohdasta ilmenee, yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että näiden erityispiirteiden vuoksi on perusteltua, että kullakin jäsenvaltiolla on riittävästi harkintavaltaa päättää, mitä vaatimuksia arpajaisten järjestämistapojen, pelipanosten suuruuden ja arpajaisista saatavien tulojen käytön osalta on asetettava pelaajien suojaamiseksi ja kunkin jäsenvaltion yhteiskunnalliset ja kulttuuriset erityispiirteet huomioon ottaen yleisemmin jäsenvaltion yhteiskuntajärjestyksen suojaamiseksi. Tämän vuoksi kullekin jäsenvaltiolle kuuluu paitsi sen arvioiminen, onko arpajaistoiminnan rajoittaminen tarpeen, myös sen arvioiminen, onko tällainen toiminta kiellettävä kokonaan, kunhan tällaiset rajoitukset eivät ole syrjiviä.
Vaikka Schindler-tuomio koskee arpajaisten järjestämistä, nämä perustelut soveltuvat myös muihin rahapeleihin, jotka ovat ominaispiirteiltään arpajaisia vastaavia, kuten Schindler-tuomion 60 kohdan sanamuodostakin ilmenee.
Yhteisöjen tuomioistuin on tosin asiassa C-368/95, Familiapress, 26.6.1997 antamassaan tuomiossa (Kok. 1997, s. I-3689) katsonut, ettei arpajaisiin voida rinnastaa tiettyjä pelimuotoja, jotka ovat ominaispiirteiltään Schindler-tuomiossa tarkoitetun kaltaisia. Kyse oli kuitenkin peleistä, joita aikakauslehdet järjestivät sanaristikoiden tai kilpailutehtävien muodossa ja joissa oikein vastanneet lukijat saattoivat arvonnan perusteella voittaa palkintoja. Kuten yhteisöjen tuomioistuin totesi kyseisen tuomion 23 kohdassa, tällaiset pelit, jotka ovat pienimuotoisia ja joissa panokset ovat pieniä, eivät ole erillistä taloudellista toimintaa vaan ainoastaan osa aikakauslehden toimituksellista sisältöä.
Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa on sitä vastoin niin, että vaikka urheilukilpailujen vedonlyöntejä ei voitaisi pitää varsinaisena onnenpelinä, niissäkin kuitenkin tarjotaan mahdollisuus voittaa rahaa panosta vastaan, joka on maksu tästä mahdollisuudesta. Kun otetaan huomioon niiden rahamäärien suuruus, joita on mahdollista koota, sekä niiden voittojen suuruus, joita vedonlyöntiin osallistuvat henkilöt voivat saada, niihin liittyy samanlainen rikosten ja petosten vaara ja niillä voi olla samanlaisia vahingollisia henkilökohtaisia ja yhteiskunnallisia seurauksia.
Näin ollen kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevaa vedonlyöntiä on pidettävä Schindler-tuomiossa kyseessä olleisiin arpajaisiin rinnastettavana rahapelinä.
Nyt käsiteltävänä oleva asia kuitenkin poikkeaa asiasta Schindler ainakin kahden seikan osalta.
Ensinnäkin siitä huolimatta, että kummassakin asiassa kyseessä oleva lainsäädäntö sisältää tiettyjä toimintoja koskevan kiellon, josta voidaan myöntää poikkeus, säännösten soveltamisala ei ole sama. Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 24 kohdassa, Schindler-tuomiossa tarkasteltavana olleessa kansallisessa lainsäädännössä kiellettiin täysin kyseessä olleet pelit eli suuret arpajaiset, mutta pääasiassa kyseessä olevassa lainsäädännössä ei kielletä ehdottomasti vedonlyöntien keräämistä vaan annetaan yksinoikeus vedonlyöntien järjestämiseen tietyille elimille tietyillä edellytyksillä.
Toisaalta on niin, kuten eräissä yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyissä huomautuksissa on todettu, että sijoittautumisoikeutta koskevia perustamissopimuksen määräyksiä voitaisiin ehkä soveltaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaiseen tilanteeseen, kun otetaan huomioon Zenattin ja Overseasin, jonka lukuun Zenatti toimii, väliset suhteet.
Tältä osin on kuitenkin todettava, ettei ole syytä pohtia perustamissopimuksen muiden määräysten mahdollista sovellettavuutta, koska kansallisen tuomioistuimen esittämä kysymys koskee ainoastaan palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia määräyksiä.
Palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien perustamissopimuksen määräysten osalta on todettava, että niitä sovelletaan toimintaan, jonka sisältönä on se, että yleisölle tarjotaan korvausta vastaan mahdollisuus osallistua rahapeliin, minkä yhteisöjen tuomioistuin on arpajaisten järjestämisen osalta todennut Schindler-tuomiossa. Näin ollen tällainen toiminta kuuluu EY:n perustamissopimuksen 59 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) soveltamisalaan, jos ainakin yksi palvelujen tarjoajista on sijoittautunut muuhun kuin siihen jäsenvaltioon, jossa palvelu tarjotaan.
Pääasiassa on kyse palveluista, joita vedonlyöntien järjestäjä ja sen asiamiehet tarjoavat, kun vedonlyöjät voivat osallistua rahapeliin, jossa heillä on mahdollisuus voittaa. Nämä palvelut tarjotaan tavallisesti korvausta vastaan. Korvauksen suuruus on määrä, josta vetoa lyödään, ja lisäksi palvelut suoritetaan rajojen yli.
Italian lainsäädäntöä, jolla kielletään vedonlyöntien kerääminen kaikilta muilta henkilöiltä tai elimiltä kuin niiltä, jotka voivat saada luvan tällaiseen toimintaan, sovelletaan erotuksetta kaikkiin elinkeinonharjoittajiin, joita tällaisen toiminnan harjoittaminen voisi kiinnostaa, riippumatta siitä, onko näiden kotipaikka Italiassavai jossain muussa jäsenvaltiossa. Tätä seikkaa eivät pääasian asianosaiset, huomautuksia esittäneet hallitukset eikä komissio kiistä.
Koska tällaisella lainsäädännöllä suoraan tai välillisesti estetään elinkeinonharjoittajia, joiden kotipaikka on jossakin toisessa jäsenvaltiossa, itse keräämästä vedonlyöntejä Italian alueella, sillä kuitenkin rajoitetaan palvelujen tarjoamisen vapautta.
Näin ollen on tutkittava, onko tätä palvelujen tarjoamisen vapauteen kohdistuvaa rajoitusta pidettävä perustamissopimuksen nimenomaisten poikkeusmääräysten perusteella sallittuna tai voidaanko sitä yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti pitää perusteltuna yleisen edun mukaisten pakottavien syiden vuoksi.
EY:n perustamissopimuksen 55 artiklassa (josta on tullut EY 45 artikla) ja EY:n perustamissopimuksen 56 artiklassa (josta on muutettuna tullut EY 46 artikla), joita EY:n perustamissopimuksen 66 artiklan (josta on tullut EY 55 artikla) mukaan sovelletaan palvelujen tarjoamisen vapauteen, sallitaan rajoitukset, jotka ovat perusteltuja siksi, että kyseiseen toimintaan liittyy jatkuvasti tai tilapäisesti julkisen vallan käyttöä, taikka yleisen järjestyksen, yleisen turvallisuuden tai kansanterveyden suojelemiseksi. Lisäksi yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä (ks. vastaavasti asia C-288/89, Collectieve Antennevoorziening Gouda, tuomio 25.7.1991, Kok. 1991, s. I-4007, 13-15 kohta) ilmenee, että erotuksetta sovellettavista kansallisista toimenpiteistä aiheutuvat palvelujen tarjoamisen vapauteen kohdistuvat rajoitukset voivat olla sallittuja ainoastaan, jos ne ovat perusteltavissa yleisen edun mukaisilla pakottavilla syillä, jos niillä voidaan saavuttaa niillä tavoiteltu päämäärä ja jos niillä ei rajoiteta tätä vapautta enempää kuin on tarpeen tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi.
Ennakkoratkaisupyynnössä ja Italian hallituksen huomautuksissa esitettyjen tietojen perusteella pääasiassa kyseessä olevalla lainsäädännöllä tavoitellaan päämääriä, jollaisiin pyrittiin yhteisöjen tuomioistuimen mukaan Schindler-tuomiossa kyseessä olleella arpajaisia koskevalla Britannian lainsäädännöllä. Italian lainsäädännöllä nimittäin pyritään estämään se, että näistä peleistä tulee yksityisen voitontavoittelun keino, välttämään rikosten ja petosten vaaraa sekä vahingollisia henkilökohtaisia ja yhteiskunnallisia seurauksia, jotka aiheutuvat siitä, että peleillä yllytetään rahan käyttöön, minkä lisäksi tällä lainsäädännöllä pyritään sallimaan pelit ainoastaan, jos ne ovat sosiaalisluontoisesti tarpeen kilpailun järjestämiseksi.
Kuten yhteisöjen tuomioistuin on Schindler-tuomion 58 kohdassa todennut, näitä syitä on tarkasteltava kokonaisuutena. Nämä syyt liittyvät palvelun vastaanottajien suojaamiseen sekä yleisemmin kuluttajansuojaan ja yhteiskuntajärjestyksen turvaamiseen; nämä päämäärät ovat sellaisia, joita yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä on jo pidetty yleisen edun mukaisina pakottavina syinä (ks. yhdistetyt asiat 110/78 ja 111/78, Van Wesemael ym., tuomio 18.1.1979, Kok. 1979, s. 35, 28 kohta; asia 220/83, komissio v. Ranska, tuomio 4.12.1986, Kok. 1986, s. 3663, 20 kohta ja asia 15/78, Société générale alsacienne de banque, tuomio24.10.1978, Kok. 1978, s. 1971, 5 kohta). Lisäksi edellytyksenä on, kuten tämän tuomion 29 kohdassa on todettu, että tällaisiin syihin perustuvilla toimenpiteillä voidaan saavuttaa niillä tavoitellut päämäärät ja että niillä ei rajoiteta kyseistä vapautta enempää kuin on tarpeen tavoiteltujen päämäärien saavuttamiseksi.
Kuten tämän tuomion 21 kohdassa on todettu, Italian lainsäädäntö poikkeaa Schindler-tuomiossa kyseessä olleesta lainsäädännöstä muun muassa siltä osin, ettei siinä kielletä ehdottomasti kyseessä olevaa toimintaa vaan annetaan oikeus sen järjestämiseen tietyille elimille tietyillä edellytyksillä.
Kuitenkin sen määrittäminen, minkä laajuista suojaa jäsenvaltio haluaa alueellaan antaa arpajaisten ja muiden rahapelien osalta, on osa sitä jäsenvaltioiden harkintavaltaa, jota yhteisöjen tuomioistuin on Schindler-tuomion 61 kohdassa katsonut jäsenvaltioilla olevan. Kullekin jäsenvaltiolle kuuluu nimittäin sen määrittäminen, onko tavoiteltuun päämäärään nähden tarpeellista, että tällainen toiminta kielletään kokonaan tai osittain, vai onko tätä toimintaa ainoastaan rajoitettava ja säädettävä toiminnan valvomiseksi tarpeellisista, enemmän tai vähemmän tiukoista valvontajärjestelyistä.
Näin ollen sillä seikalla, että tietty jäsenvaltio on ottanut käyttöön erilaisen suojajärjestelmän kuin jokin toinen jäsenvaltio, ei ole merkitystä arvioitaessa kyseisten säännösten välttämättömyyttä ja oikeasuhtaisuutta. Niitä on arvioitava ottaen huomioon ainoastaan kyseisen jäsenvaltion tavoittelemat päämäärät ja se suojan taso, jonka nämä jäsenvaltiot haluavat turvata.
Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut asiassa C-124/97, Läärä ym., 21.9.1999 antamansa tuomion (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) 37 kohdassa raha-automaattien osalta, se, että pelejä ei ole täysin kielletty, ei ole riittävä osoitus siitä, että kansallisella lainsäädännöllä ei todellisuudessa pyrittäisi niihin yleisen edun mukaisiin päämääriin, joilla tätä lainsäädäntöä on perusteltu ja joita on tarkasteltava kokonaisuutena. Nämä päämäärät voidaan nimittäin pyrkiä saavuttamaan myös niin, että rahapelitoimintaan annetaan erityis- tai yksinoikeuksia joillekin elimille, mistä on se etu, että pelihimo ja pelitoiminnan harjoittaminen saadaan kanavoitua valvotun järjestelmän alaiseksi, että tällaiseen toimintaan liittyvä petosten ja rikosten vaara voidaan välttää ja että tästä toiminnasta saatava tuotto voidaan käyttää yleishyödyllisiin tarkoituksiin.
Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 32 kohdassa, tällainen rajoitus voidaan kuitenkin hyväksyä ainoastaan, jos sillä tosiasiallisesti pyritään vähentämään mahdollisuuksia pelata ja jos sosiaalisluontoisten toimintojen rahoittaminen luvallisista peleistä saaduista tuloista kannettavalla maksulla on ainoastaan rajoittavan politiikan suotuisa liitännäisseuraus eikä sen todellinen syy. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut Schindler-tuomion 60 kohdassa, arpajais- ja muulla rahapelitoiminnalla voidaan merkittävällä tavalla rahoittaa aatteellista tai yleisen edun mukaista toimintaa, mutta tätä seikkaa ei sinänsä voidapitää palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien rajoitusten objektiivisena oikeuttamisperusteena.
Kansallisen tuomioistuimen asiana on tutkia, voidaanko kansallisella lainsäädännöllä sen konkreettiset soveltamistavat huomioon ottaen todella saavuttaa tavoitteet, joilla sitä perustellaan, ja ovatko sillä asetetut rajoitukset näihin tavoitteisiin nähden suhteettomia toimenpiteitä.
Edellä esitetyn perusteella ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava, että palvelujen tarjoamisen vapautta koskevat perustamissopimuksen määräykset eivät ole esteenä Italian lainsäädännön kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jolla tietyille elimille annetaan yksinoikeus kerätä urheilukilpailujen vedonlyöntejä, jos tämä lainsäädäntö on tosiasiallisesti perusteltu niiden sosiaalipoliittisten tavoitteiden takia, joilla pyritään rajoittamaan tällaisen toiminnan vahingollisia vaikutuksia, ja jos sillä asetetut rajoitukset eivät ole näihin tavoitteisiin nähden suhteettomia toimenpiteitä.
Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Italian, Belgian, Saksan, Espanjan, Ranskan, Portugalin, Suomen, Ruotsin ja Norjan hallituksille ja Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
on ratkaissut Consiglio di Staton 20.1.1998 tekemällään päätöksellä esittämän kysymyksen seuraavasti:
Palvelujen tarjoamisen vapautta koskevat EY:n perustamissopimuksen määräykset eivät ole esteenä Italian lainsäädännön kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jolla tietyille elimille annetaan yksinoikeus kerätä urheilukilpailujen vedonlyöntejä, jos tämä lainsäädäntö on tosiasiallisesti perusteltu niiden sosiaalipoliittisten tavoitteiden takia, joilla pyritään rajoittamaan tällaisen toiminnan vahingollisia vaikutuksia, ja jos sillä asetetut rajoitukset eivät ole näihin tavoitteisiin nähden suhteettomia toimenpiteitä.
Julistettiin Luxemburgissa 21 päivänä lokakuuta 1999.
1: Oikeudenkäyntikieli: italia.

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin


text:
5 päivänä kesäkuuta 2007 (*)
Tavaroiden vapaa liikkuvuus – EY 28, EY 30 ja EY 31 artikla – Kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään yksityishenkilöiltä alkoholijuomien maahantuonti – Oikeussääntö, joka liittyy alkoholijuomien myymistä koskevan ruotsalaisen monopolin olemassaoloon ja toimintaan – Arviointi – EY 28 artiklan vastainen toimi – Perusteleminen ihmisten terveyden ja elämän suojelemisella – Oikeasuhteisuuden valvonta
Asiassa C-170/04,
jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Högsta domstolen (Ruotsi) on esittänyt 26.3.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 6.4.2004, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
Jon Pierre ja
toimien kokoonpanossa: ensimmäisen jaoston puheenjohtaja P. Jann, joka hoitaa presidentin tehtäviä, jaostojen puheenjohtajat C. W. A. Timmermans, A. Rosas, R. Schintgen ja J. Klučka sekä tuomarit J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, M. Ilešič, J. Malenovský (esittelevä tuomari), U. Lõhmus, E. Levits, A. Ó Caoimh ja L. Bay Larsen,
julkisasiamies: A. Tizzano, sittemmin P. Mengozzi,
kirjaaja: hallintovirkamies C. Strömholm, sittemmin hallintovirkamies J. Swedenborg,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 30.11.2005 pidetyssä istunnossa esitetyn,
– K. Rosengren, B. Morelli, H. Särman, M. Åkerström, Å. Kempe, A. Kempe, M. Kempe, B. Rosengren, M. Lindberg, J. Pierre ja T. Staf, edustajinaan juris doktor C. von Quitzow ja advokat U. Stigare,
– Ruotsin hallitus, asiamiehinään A. Kruse ja K. Wistrand,
– Norjan hallitus, asiamiehinään T. Nordby ja I. Djupvik,
– Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään L. Ström van Lier ja A. Caeiros,
– EFTAn valvontaviranomainen, asiamiehinään N. Fenger ja A. T. Andersen,
kuultuaan julkisasiamies Tizzanon 30.3.2006 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
ottaen huomioon 14.6.2006 annetun määräyksen aloittaa suullinen käsittely uudelleen ja 19.9.2006 pidetyssä istunnossa esitetyn,
– Suomen hallitus, asiamiehinään A. Guimaraes-Purokoski ja E. Bygglin,
– Norjan hallitus, asiamiehinään T. Nordby, I. Djupvik ja K. Fløistad,
kuultuaan julkisasiamies Mengozzin 30.11.2006 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
1 Ennakkoratkaisupyyntö koskee EY 28, EY 30 ja EY 31 artiklan tulkintaa.
2 Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa valittajina ovat K. Rosengren, B. Morelli, H. Särman, M. Åkerström, Å. Kempe, A. Kempe, M. Kempe, B. Rosengren, M. Lindberg, J. Pierre ja T. Staf ja vastapuolena Riksåklagaren (valtakunnansyyttäjä) ja jossa on kyse sellaisten viinilaatikoiden takavarikosta, jotka väitetään tuodun maahan 16.12.1994 annetun alkohollagenin (1994:1738) (jäljempänä alkoholilaki) vastaisesti.
3 Alkoholilain 1 luvussa, jonka otsikkona on ”Johdantosäännökset”, säädetään, että kyseistä lakia sovelletaan alkoholijuomien valmistamiseen, markkinoille saattamiseen ja maahantuontiin sekä näiden tuotteiden kaupanpitoon.
4 Alkoholilain 1 luvun 8 §:ssä säädetään seuraavaa:
”– – Myynnillä tarkoitetaan kaikenlaista juomien toimittamista korvausta vastaan.
Myyntiä kuluttajalle kutsutaan vähittäismyynniksi, tai jos tuote myydään paikan päällä nautittavaksi, anniskeluksi. Muuta myyntiä kutsutaan tukkumyynniksi.”
5 Alkoholilain 4 luvun, jonka otsikkona on ”Tukkumyynti”, 1 ja 2 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1 § – Tislatusta alkoholista valmistettujen juomien [spritdrycker], viinin tai vahvan oluen tukkumyyntiä saa harjoittaa ainoastaan se, joka on hyväksytty varastonpitäjäksi tai joka on rekisteröity tällaisten tavaroiden vastaanottajaksi [15.12.1994] annetun lagen (1994:1564) om alkoholskattin (alkoholiverosta annettu laki) 9 tai 12 §:n mukaisesti. Tästä seuraa, että oikeus harjoittaa tukkumyyntiä koskee ainoastaan niitä juomia, jotka alkoholiverosta annetun lain säännösten mukaisesti annettu varastonpitäjää koskeva hyväksyntä tai suoritettu vastaanottajaksi rekisteröityminen kattaa.
Edellä 1 momentissa säädetyn lisäksi tislatusta alkoholista valmistettujen juomien, viinin ja vahvan oluen tukkumyyntiä saa harjoittaa vähittäismyyntiyhtiö 5 luvun 1 §:n 3 momentissa säädetyn mukaisesti.
Sen lisäksi, mitä 1 momentissa säädetään, anniskeluluvan haltijat voivat myydä kyseisen luvan kattamia yksittäisiä tavaroita sille, jolla on oikeus harjoittaa tällaisten tavaroiden tukkumyyntiä.
2 § – Tislatusta alkoholista valmistettuja juomia, viiniä ja vahvaa olutta saa tuoda maahan vain se, jolla on 1 §:n 1 momentin nojalla oikeus harjoittaa tällaisten tavaroiden tukkumyyntiä, sekä vähittäismyyntiyhtiö täyttääkseen 5 luvun 5 §:ssä säädetyn velvoitteen.
Sen lisäksi, mitä ensimmäisessä momentissa säädetään, tislatusta alkoholista valmistettuja juomia, viiniä ja vahvaa olutta saa tuoda maahan:
2. matkustaja, joka on täyttänyt 20 vuotta, tai henkilö, joka työskentelee kuljetusvälineessä ja joka on saavuttanut kyseisen iän, omaan käyttöönsä tai perheensä käyttöön tai lahjaksi läheiselle tämän tai tämän perheen omaan käyttöön,
4. yksityishenkilö, joka on täyttänyt 20 vuotta ja joka muuttaa Ruotsiin, itse tai tämän lukuun toimiva ammattikuljettaja, mikäli juomat on tarkoitettu kyseisen yksityishenkilön tai hänen perheensä omaan käyttöön,
5. yksityishenkilö, joka on täyttänyt 20 vuotta ja joka on saanut juomat perintönä tai testamentilla, itse tai tämän lukuun toimiva ammattikuljettaja, mikäli juomat on tarkoitettu kyseisen yksityishenkilön tai hänen perheensä omaan käyttöön, ja
6. kyseisiä tuotteita saadaan tuoda maahan toisessa maassa olevan yksityishenkilön Ruotsissa olevalle 20 vuotta täyttäneelle yksityishenkilölle lähettämänä yksittäisenä, ammattimaisesti kuljetettuna lahjalähetyksenä, mikäli juomat on tarkoitettu viimeksi mainitun henkilön tai hänen perheensä omaan käyttöön.
6 Alkoholilain 5 luvussa, jonka otsikkona on ”Vähittäismyynti”, annetaan erityisesti tätä varten perustetun valtionyhtiön tehtäväksi viinin, vahvan oluen ja tislatusta alkoholista valmistettujen juomien vähittäismyynti Ruotsissa. Tähän tehtävään nimetty yhtiö on Systembolaget Aktiebolag (jäljempänä Systembolaget), joka on Ruotsin valtion kokonaan omistama osakeyhtiö.
7 Kyseisen yhtiön toiminnasta, toiminnan harjoittamisesta ja valvontakeinoista määrätään valtion kanssa tehdyssä sopimuksessa.
8 Alkoholilain 5 luvun 5 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Tislatusta alkoholista valmistettuja juomia, viiniä tai vahvaa olutta, jota ei ole varastossa, on pyynnöstä hankittava, mikäli vähittäismyyntiyhtiö katsoo, että tälle ei ole estettä.”
9 Alkoholilain 10 luvun 10 §:n mukaan alkoholijuomien laittomasta maahantuonnista määrätään seuraamuksia lagen (2000:1225) om straff för smuggling ‑nimisen 30.11.2000 annetun lain (salakuljetuksen rangaistusseuraamuksista annettu laki) mukaan, ja kyseisen lain mukaan luvattomasti maahantuotu viini on tuomittava valtiolle menetetyksi, mikäli tämä ei ole ilmeisen kohtuutonta.
10 Pääasian valittajat ovat tilanneet Ruotsissa olevasta asuinpaikastaan käsin postimyynnistä suoraan tuottajilta laatikoittain Espanjassa tuotettua viiniä.
11 Nämä laatikot, jotka tuotiin Ruotsiin ilman, että niitä olisi ilmoitettu tullissa, takavarikoitiin sillä perusteella, että ne oli tuotu maahan alkoholilain vastaisella tavalla.
12 Göteborgs tingsrätt (Göteborgin käräjäoikeus) tuomitsi 3.1.2002 antamassaan tuomiossa viinin valtiolle menetetyksi. Hovrätten för Västra Sverige (Länsi-Ruotsin hovioikeus) hylkäsi pääasian valittajien tästä tuomiosta tekemän valituksen.
13 Pääasian valittajat ovat tällöin hakeneet muutosta Högsta domstolenilta (korkein oikeus). Högsta domstolen katsoo, että sen ratkaisu riippuu siitä, onko Ruotsin lainsäädäntö sopusoinnussa EY:n perustamissopimuksen kanssa siltä osin kuin kyse on lähtökohtaisesta kiellosta, jonka mukaan kukaan Ruotsissa asuva ei saa tuoda suoraan Ruotsin alueelle alkoholijuomia ilman, että hän itse huolehtisi niiden kuljetuksesta.
14 Tässä tilanteessa Högsta domstolen on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1) Voidaanko katsoa, että – – tuontikielto [joka koskee yksityishenkilöiden tilauksiin perustuvaa suoraa tuontia] on osa vähittäismyyntimonopolin toimintaa ja että EY 28 artiklan määräykset eivät näin ollen estä sitä, vaan sitä on arvioitava ainoastaan EY 31 artiklan valossa?
2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko tuontikielto – – EY 31 artiklassa määrättyjen kaupallisia valtion monopoleja koskevien edellytysten mukainen?
3) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko EY 28 artiklaa tulkittava siten, että se lähtökohtaisesti estää kyseessä olevan tuontikiellon huolimatta siitä, että Systembolaget on velvollinen pyynnöstä hankkimaan alkoholijuomia, joita ei ole varastossa?
4) Jos kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko tällaisen tuontikiellon katsoa olevan oikeutettu ja oikeasuhteinen ihmisten terveyden ja elämän suojelemiseksi?”
15 Ensimmäisellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, onko alkoholilain 4 luvun 2 §:n 1 momentista ilmenevän säännöksen kaltaista kansallista säännöstä, jossa kielletään yksityishenkilöiltä alkoholijuomien maahantuonti, arvioitava kaupallisia valtion monopoleja koskevan EY 31 artiklan valossa vai tuonnin määrälliset rajoitukset ja kaikki vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet kieltävän EY 28 artiklan valossa, tutkiakseen, onko kyseinen säännös sopusoinnussa yhteisön oikeuden kanssa.
16 On selvää, että pääasiassa kyseessä oleva kansallinen säännös kuuluu alkoholilain säännöksiin ja että kyseisellä lailla on myös perustettu kaupallinen monopoli, johon liittyy yksinoikeus harjoittaa Ruotsissa alkoholijuomien vähittäismyyntiä. Tämä monopoli on annettu Systembolagetille.
17 Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö huomioon ottaen kyseisen monopolin olemassaoloa ja toimintaa koskevia oikeussääntöjä on tutkittava suhteessa EY 31 artiklan määräyksiin, joita erityisesti sovelletaan kaupallisten valtion monopolien yksinoikeuksien käyttämiseen (ks. asia 91/75, Miritz, tuomio 17.2.1976, Kok. 1976, s. 217, 5 kohta; asia 120/78, Rewe-Zentral, ns. Cassis de Dijon, tuomio 20.2.1979, Kok. 1979, s. 649, Kok. Ep. IV, s. 403, 7 kohta; asia 91/78, Hansen, tuomio 13.3.1979, Kok. 1979, s. 935, 9 ja 10 kohta; asia C‑387/93, Banchero, tuomio 14.12.1995, Kok. 1995, s. I‑4663, 29 kohta ja asia C‑189/95, Franzén, tuomio 23.10.1997, Kok. 1997, s. I‑5909, 35 kohta).
18 Sitä vastoin niitä vaikutuksia yhteisön sisäiseen kauppaan, joita on sellaisilla muilla kansallisen lainsäädännön oikeussäännöillä, jotka ovat erotettavissa monopolin toiminnasta mutta joilla on vaikutuksia tähän, on tutkittava EY 28 artiklan perusteella (ks. em. asia Franzén, tuomion 36 kohta).
19 Näin ollen on tutkittava, muodostaako pääasiassa kyseessä oleva kielto monopolin olemassaoloa tai toimintaa koskevan oikeussäännön.
20 Aluksi on huomautettava, että alkoholilaissa monopolille annettu erityinen tehtävä koostuu siitä, että monopolille on varattu yksinoikeus harjoittaa Ruotsissa alkoholijuomien vähittäismyyntiä kuluttajille, lukuun ottamatta myyntiä anniskelupaikoissa. On selvää, että tämä yksinoikeus ei kata kyseisten juomien maahantuontia.
21 Vaikka pääasiassa kyseessä oleva säännös, jolla säännellään alkoholijuomien tuontia Ruotsin kuningaskunnan alueelle, vaikuttaa tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen Euroopan yhteisössä, sillä ei sellaisenaan säännellä sitä, kuinka tämä monopoli käyttää yksinoikeuttaan harjoittaa alkoholijuomien vähittäismyyntiä Ruotsin alueella.
22 Kyseisen säännöksen, joka ei siis koske sitä, kuinka tämä monopoli hoitaa erityistehtäväänsä, ei näin ollen voida katsoa koskevan itse monopolin olemassaoloa.
23 Tämän jälkeen on todettava, että yhteisöjen tuomioistuimen tietoon saatetuista seikoista ilmenee, että alkoholilain 5 luvun 5 §:n mukaan Systembolagetin on lähtökohtaisesti tuotava maahan kaikkia alkoholijuomia kuluttajan pyynnöstä ja kustannuksella. Niinpä alkoholilain 4 luvun 2 §:n 1 momentista ilmenevä kielto, jonka mukaan yksityishenkilöt eivät saa tuoda maahan alkoholijuomia, ohjaa kuluttajia, jotka haluavat hankkia tällaisia juomia, kääntymään monopolin puoleen, ja kyseisellä kiellolla voi tämän perusteella olla vaikutusta kyseisen monopolin toimintaan.
24 Tällaisella kiellolla ei kuitenkaan tosiasiallisesti säännellä monopolin toimintaa, sillä kyseinen kielto ei koske Ruotsin alueella harjoitettavan alkoholijuomien vähittäismyynnin yksityiskohtia. Erityisesti on todettava, että kyseisellä kiellolla ei pyritä sääntelemään järjestelmää, jota käyttäen monopoli valitsee tuotteet, monopolin myyntiverkkoa eikä kyseisen monopolin myymien tuotteiden markkinoille saattamisen tai mainonnan järjestämistä.
25 Lisäksi on todettava, että kyseinen kielto perustuu alkoholilain säännöksiin, jotka sisältyvät kyseisen lain 4 lukuun, joka koskee tukkumyyntiä. Yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut, että tämän luvun säännökset, joissa varataan alkoholijuomien maahantuonti tukkumyyntiluvan haltijoille, eivät kuulu monopolin toimintaa säänteleviin toimiin (ks. vastaavasti em. asia Franzén, tuomion 34, 67 ja 70 kohta).
26 Näin ollen tällaista kieltoa ei voida pitää monopolin olemassaoloa tai toimintaa koskevana oikeussääntönä. Tästä syystä EY 31 artiklalla ei ole merkitystä sen tutkimisessa, onko tällainen kielto sopusoinnussa yhteisön oikeuden ja erityisesti tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien perustamissopimuksen määräysten kanssa.
27 Ensimmäiseen kysymykseen on näin ollen vastattava, että alkoholilain 4 luvun 2 §:n 1 momentista ilmenevän säännöksen kaltaista kansallista säännöstä, jossa kielletään yksityishenkilöiltä alkoholijuomien maahantuonti, on arvioitava EY 28 artiklan valossa eikä EY 31 artiklan valossa.
28 Toinen kysymys on esitetty vain sen tapauksen varalta, että yhteisöjen tuomioistuin katsoisi, että pääasiassa kyseessä olevaa kieltoa olisi arvioitava EY 31 artiklan nojalla.
29 Ensimmäiseen kysymykseen annetun vastauksen perusteella toiseen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.
30 Kolmannella kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, onko alkoholilaista ilmenevän säännöksen kaltainen säännös, jossa kielletään yksityishenkilöiltä alkoholijuomien maahantuonti, EY 28 artiklassa tarkoitettu tuonnin määrällinen rajoitus, vaikka kyseisessä laissa velvoitetaan vähittäismyyntimonopolin haltija toimittamaan ja siis tarvittaessa tuomaan maahan pyynnöstä asianomaiset juomat.
31 Tältä osin on muistutettava, että tavaroiden vapaa liikkuvuus on yksi perustamissopimuksen perusperiaatteista, joka ilmenee EY 28 artiklassa määrättynä, jäsenvaltioiden välisen tuonnin määrällisiä rajoituksia ja kaikkia vaikutukseltaan vastaavia toimenpiteitä koskevana kieltona (asia C‑147/04, De Groot en Slot Allium ja Bejo Zaden, tuomio 10.1.2006, Kok. 2006, s. I‑245, 70 kohta).
32 Määrällisiä rajoituksia vaikutukseltaan vastaavia toimenpiteitä koskeva kielto, josta määrätään EY 28 artiklassa, koskee kaikkia jäsenvaltioiden säädöksiä, jotka voivat tosiasiallisesti tai mahdollisesti rajoittaa yhteisön sisäistä kauppaa suoraan tai välillisesti (ks. mm. asia 8/74, Dassonville, tuomio 11.7.1974, Kok. 1974, s. 837, Kok. Ep. II, s. 349, 5 kohta; asia C‑192/01, komissio v. Tanska, tuomio 23.9.2003, Kok. 2003, s. I‑9693, 39 kohta; asia C‑41/02, komissio v. Alankomaat, tuomio 2.12.2004, Kok. 2004, s. I‑11375, 39 kohta ja em. asia De Groot en Slot Allium ja Bejo Zaden, tuomion 71 kohta).
33 Nyt esillä olevassa asiassa on ensiksi todettava, että itse alkoholilain 5 luvun 5 §:n säännöksissä, sellaisina kuin ne olivat voimassa pääasian tosiseikkojen tapahtumahetkellä, annettiin Systembolagetille oikeus hylätä kuluttajan pyyntö siitä, että hänelle toimitettaisiin ja että siis tarvittaessa tuotaisiin maahan juomia, jotka eivät kuuluneet monopolin tarjoamaan valikoimaan. Näin ollen yksityishenkilöitä koskeva kielto tuoda suoraan tällaisia juomia Ruotsiin ilman, että he itse kuljettaisivat ne, on tuonnin määrällinen rajoitus, kun otetaan huomioon se, että kyseisen kiellon vastapainona monopolilla ei ole velvollisuutta kaikissa tapauksissa tuoda tällaisia juomia maahan, kun asianomaiset esittävät tätä koskevan pyynnön.
34 Edellisessä kohdassa mainitusta hylkäämisoikeudesta riippumatta on nimittäin niin, että ei ole kiistetty sitä, että kun kuluttajat käyttävät Systembolagetin palveluja hankkiakseen maahantuotavia alkoholijuomia, asianomaisille henkilöille aiheutuu tiettyjä epäkohtia, joita heille ei aiheutuisi, jos he itse ryhtyisivät maahantuontiin.
35 Erityisesti on todettava, että kirjallisessa menettelyssä ja suullisessa käsittelyssä toimitettujen tietojen mukaan asianomaisten kuluttajien on täytettävä tilauslomake monopolin jossain myymälässä, palattava myymälään allekirjoittamaan tilaus, kun tavarantoimittajan tarjous on hyväksytty, ja sitten haettava tuotteet niiden maahantuonnin jälkeen. Sitä paitsi tällainen tilaus hyväksytään vain, jos se koskee tiettyä maahantuotavien pullojen vähimmäismäärää. Kuluttajalla ei ole määräysvaltaa kuljetusehtojen eikä tilattujen juomien pakkaamistavan osalta, eikä hän voi valita pullotyyppiä, joka tilataan. On vielä todettava, että kaiken tuonnin osalta ostajalta peritty hinta sisältää tavaratoimittajan juomista laskuttaman hinnan lisäksi korvauksen hallinnollisista kuluista ja kuljetuskuluista, joita Systembolagetille on aiheutunut, sekä 17 prosentin suuruisen marginaalin, jota ostajalle ei lähtökohtaisesti koituisi, jos hän itse toisi nämä tuotteet suoraan maahan.
36 Niinpä kolmanteen kysymykseen on vastattava, että alkoholilain 4 luvun 2 §:n 1 momentista ilmenevän säännöksen kaltainen säännös, jossa kielletään yksityishenkilöiltä alkoholijuomien maahantuonti, on EY 28 artiklassa tarkoitettu tuonnin määrällinen rajoitus, vaikka kyseisessä laissa velvoitetaan vähittäismyyntimonopolin haltija toimittamaan ja tarvittaessa siis tuomaan maahan pyynnöstä asianomaiset juomat.
37 Neljännellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, voidaanko alkoholilain 4 luvun 2 §:n 1 momentista ilmenevän säännöksen kaltaisen säännöksen, jolla yksityishenkilöiltä kielletään alkoholijuomien maahantuonti, katsoa olevan EY 30 artiklan nojalla oikeutettu ihmisten terveyden ja elämän suojelemiseksi.
38 On totta, että toimet, jotka ovat EY 28 artiklassa tarkoitettuja tuonnin määrällisiä rajoituksia, voivat olla oikeutettuja, kuten EY 30 artiklassa määrätään, ihmisten terveyden ja elämän suojelemiseksi (ks. vastaavasti em. asia Franzén, tuomion 75 kohta).
39 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ihmisten terveyden ja elämän suojeleminen on EY 30 artiklassa suojelluista oikeushyvistä tai intresseistä tärkein, ja jäsenvaltioiden asiana on päättää perustamissopimuksessa määrätyin rajoituksin siitä, kuinka laajasti ihmisten terveyttä ja elämää on suojattava (ks. asia C‑322/01, Deutscher Apothekerverband, tuomio 11.12.2003, Kok. 2003, s. I‑14887, 103 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
40 Yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut, että lainsäädäntö, jonka tavoitteena on alkoholin kulutusta ohjaamalla ehkäistä alkoholipitoisista aineista aiheutuvia yhteiskunnallisia, sosiaalisia ja terveydellisiä haittoja ja jolla pyritään näin ollen torjumaan alkoholin väärinkäyttöä, on EY 30 artiklassa tunnustettujen kansanterveyteen ja yleiseen järjestykseen liittyvien syiden mukainen (ks. asia C‑434/04, Ahokainen ja Leppik, tuomio 28.9.2006, Kok. 2006, s. I‑9171, 28 kohta).
41 EY 30 artiklassa määrätyn mukaisesti on kuitenkin tarpeen, että tarkasteltavana oleva toimi ei ole mielivaltaisen syrjinnän keino eikä jäsenvaltioiden välisen kaupan peitelty rajoitus.
42 Tältä osin on todettava, että yhteisöjen tuomioistuin ei voi tiedossaan olevien seikkojen perusteella katsoa, että kansanterveyttä koskevien syiden, joihin Ruotsin viranomaiset ovat vedonneet tämän tuomion 44 ja 48 kohdassa täsmennettävissä olosuhteissa, varsinainen tarkoitus olisi sivuutettu ja että niitä käytettäisiin siten, että muista jäsenvaltioista peräisin olevia tavaroita syrjitään tai että tiettyä kotimaista tuotantoa suojellaan välillisesti (asia C‑405/98, Gourmet International Products, tuomio 8.3.2001, Kok. 2001, s. I‑1795, 32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
43 Lisäksi kansallinen lainsäädäntö tai käytäntö, joka on omiaan vaikuttamaan rajoittavasti tuontiin tai jolla on tällainen vaikutus tuontiin, on perustamissopimuksen mukainen vain sikäli kuin se on tarpeen ihmisten terveyden ja elämän tehokkaan suojelemisen vuoksi. Kansalliseen lainsäädäntöön tai käytäntöön ei sovelleta EY 30 artiklassa tarkoitettua poikkeusta, mikäli ihmisten terveyttä ja elämää voidaan suojella yhtä tehokkaasti sellaisilla toimenpiteillä, joilla rajoitetaan vähemmän kauppaa yhteisössä (ks. vastaavasti em. asia Deutscher Apothekerverband, tuomion 104 kohta).
44 Tältä osin on todettava, että Ruotsin hallitus haluaa ensinnäkin perustella kyseessä olevaa kieltoa tarpeella rajoittaa yleisesti alkoholin kulutusta.
45 On todettava, että vaikka yksityishenkilöille asetettu kielto tuoda suoraan alkoholijuomia vähentää kuluttajien käytettävissä olevia tarjonnan lähteitä ja voi myötävaikuttaa jossain määrin kyseisten juomien haitallisten vaikutusten ehkäisemiseen hankinnan vaikeuden takia, kuluttaja kuitenkin voi alkoholilain 5 luvun 5 §:n mukaan edelleenkin pyytää Systembolagetia toimittamaan hänelle näitä tuotteita.
46 On totta, että kuten tämän tuomion 33 kohdasta ilmenee, alkoholilain 5 luvun 5 §:n mukaan, sellaisena kuin se oli voimassa pääasian tosiseikkojen tapahtumahetkellä, velvollisuuteen toimittaa alkoholijuomia tilauksesta liittyi Systembolagetin oikeus kieltäytyä tällaisen tilauksen toimittamisesta. Tässä pykälässä ei kuitenkaan täsmennetty, millä perusteilla tilauksen toimittamisesta voitiin kieltäytyä. Yhteisöjen tuomioistuimen käytössä olevista tiedoista ei ainakaan ilmene, että Systembolaget olisi käytännössä kieltäytynyt tällaisesta tavarantoimituksesta tilatun alkoholin tietyn enimmäismäärän perusteella tai edes kaikkein alkoholipitoisimpien juomien enimmäismäärän perusteella.
47 Näin ollen yksityishenkilöitä koskeva kielto tuoda suoraan maahan alkoholijuomia on keino suosia näiden tuotteiden tiettyä jakelukanavaa, koska sillä ohjataan Systembolagetille maahantuotavia juomia koskeva kysyntä. Sen sijaan tavoitelluksi väitetyn päämäärän eli sen osalta, että alkoholin kulutusta rajoitetaan yleisesti ihmisten terveyden ja elämän suojelemiseksi, on todettava, että kyseistä kieltoa on sen tämän päämäärän kannalta ennemminkin marginaalisten vaikutusten perusteella pidettävä keinona, jolla ei tosiasiallisesti voida saavuttaa kyseistä päämäärää.
48 Ruotsin hallitus esittää tämän jälkeen, että kun pääasiassa kyseessä olevalla kiellolla ohjataan kysyntä Systembolagetille, se on sen päämäärän mukainen, joka koskee nuorison suojelemista alkoholin käytön vaaroilta, sillä Systembolaget, jonka velvollisuutena on tarkistaa tilaajien ikä, voi toimittaa alkoholijuomia vain vähintään 20‑vuotiaille henkilöille. Alkoholilain 4 luvun 2 §:n 2 momentissa sitä paitsi kielletään alle 20‑vuotiaita henkilöitä, toisin kuin niitä, jotka ovat yli 20‑vuotiaita, tuomasta alkoholia Ruotsiin matkustajina.
49 Ei voida kiistää sitä, että jos pääasiassa kyseessä oleva kielto osoittautuu näin ollen keinoksi estää tehokkaasti se, että nuoret ostavat alkoholijuomia, ja näin keinoksi vähentää sen vaaraa, että nuoret ryhtyvät alkoholijuomien kuluttajiksi, kyseistä kieltoa on pidettävä oikeutettuna EY 30 artiklassa tarkoitetun kansanterveyden suojelemista koskevan tavoitteen nojalla.
50 Silloin, kun pääasiassa kyseessä olevasta kansallisesta lainsäädännöstä ilmenevän kiellon kaltainen kielto merkitsee poikkeusta tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevasta periaatteesta, kansallisten viranomaisten on kuitenkin osoitettava, että kyseinen lainsäädäntö on suhteellisuusperiaatteen mukainen eli että se on tarpeen esitetyn tavoitteen saavuttamiseksi ja että tätä tavoitetta ei voitaisi saavuttaa kielloin tai rajoituksin, jotka eivät ole yhtä laajoja tai joilla yhteisön sisäistä kauppaa rajoitetaan vähemmän (ks. vastaavasti asia C‑17/93, Van der Veldt, tuomio 14.7.1994, Kok. 1994, s. I‑3537, 15 kohta; em. asia Franzén, tuomion 75 ja 76 kohta ja em. asia Ahokainen ja Leppik, tuomion 31 kohta).
51 Pääasiassa kyseessä oleva tuontikielto koskee kuitenkin kaikkia iästä riippumatta. Se ylittää näin ollen selvästi sen, mikä on tarpeen tavoitellun päämäärän kannalta eli sen kannalta, että suojellaan nuorisoa alkoholin kulutuksen haitoilta.
52 Iän tarkistamista koskevan tarpeen osalta on todettava, että kun kansallisessa lainsäädännössä varataan pääasiassa kyseessä olevan kiellon johdosta Systembolagetin liikkeille maahantuotujen alkoholijuomien myynti, tällä lainsäädännöllä pyritään luomaan keskitetty ja yhtenäinen alkoholijuomien myyntijärjestelmä, jonka avulla monopolin palveluksessa olevat voivat tavoitellun päämäärän mukaisesti johdonmukaisesti varmistua siitä, että tuotteita toimitetaan vain 20 vuotta täyttäneille henkilöille.
53 Yhteisöjen tuomioistuimen käytettävissä olevista tiedoista ilmenee kuitenkin, että vaikka Systembolaget lähtökohtaisesti turvautuu tällaisiin tuotteiden jakelua ja ostajien iän tarkistamista koskeviin tapoihin, on olemassa muita alkoholijuomien jakelujärjestelmiä, joissa kolmansilla on vastuu tästä tarkistamisesta. Erityisesti on todettava, että ei ole kiistetty sitä, että Systembolaget hyväksyy sen, että iän tarkistaminen voidaan tehdä sillä hetkellä, kun useat monopolin liikkeiden ulkopuolella toimivat asiamiehet toimittavat alkoholijuomia tilaajille esimerkiksi elintarvikeliikkeissä tai huoltoasemilla. Lisäksi tällaisen valvonnan olemassaoloa itseään ei ole näytetty selvästi toteen eikä se ole todennettavissa silloin, kun Systembolaget toimittaa alkoholijuomat muun muassa, kuten Ruotsin hallitus on esittänyt, ”postitse tai millä tahansa muulla asianmukaisella kuljetusvälineellä lähimmälle rautatieasemalle tai bussipysäkille”.
54 Tässä yhteydessä ei ole täysin taattua, että niiden henkilöiden, joille kyseiset juomat luovutetaan, ikä tarkistettaisiin kaikissa olosuhteissa moitteettoman tehokkaasti, joten nykyisellä järjestelmällä tavoiteltu päämäärä saavutetaan vain osittain.
55 On vielä vastattava kysymykseen siitä, voitaisiinko nuorison terveyden suojelemista koskevan tavoitteen vähintään yhtä tehokkaaksi saavuttamiseksi ajatella muita järjestelmiä, joilla loukattaisiin tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevaa periaatetta vähemmän ja joilla nyt kyseessä oleva järjestelmä voitaisiin korvata.
56 Tältä osin Euroopan yhteisöjen komissio esittää, ilman että tätä kiistettäisiin, että iän tarkistaminen voitaisiin tehdä siten, että maahantuotujen juomien vastaanottaja vahvistaisi lomakkeella, joka toimitetaan tavaroiden mukana niitä maahantuotaessa, esitettävällä toteamuksella täyttäneensä 20 vuotta. Pelkästään niiden tietojen perusteella, jotka ovat yhteisöjen tuomioistuimen hallussa, ei voida katsoa, että tällainen järjestelmä, johon liittyisi asianmukaiset rikosoikeudelliset seuraamukset siinä tapauksessa, että lainsäädäntöä rikottaisiin, olisi väistämättä vähemmän tehokas kuin Systembolagetin käyttöön ottama järjestelmä.
57 Ei näin ollen ole osoitettu, että pääasiassa kyseessä oleva kielto olisi oikeassa suhteessa siihen tavoiteltuun päämäärään nähden, että nuorisoa suojellaan alkoholin kulutuksen haitoilta.
58 Neljänteen kysymykseen on näin ollen vastattava, että alkoholilain 4 luvun 2 §:n 1 momentista ilmenevän säännöksen kaltaista säännöstä, jossa kielletään yksityishenkilöiltä alkoholijuomien maahantuonti ja
– jolla ei voida saavuttaa tavoitteena olevaa alkoholin kulutuksen yleistä rajoittamista ja
– joka ei ole oikeassa suhteessa siihen tavoiteltuun päämäärään nähden, että nuorisoa suojellaan alkoholin kulutuksen haitoilta,
2) Alkohollagenin 4 luvun 2 §:n 1 momentista ilmenevän säännöksen kaltainen säännös, jossa kielletään yksityishenkilöiltä alkoholijuomien maahantuonti, on EY 28 artiklassa tarkoitettu tuonnin määrällinen rajoitus, vaikka kyseisessä laissa velvoitetaan vähittäismyyntimonopolin haltija toimittamaan ja tarvittaessa siis tuomaan maahan pyynnöstä asianomaiset juomat.

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin


text:
hd taustakuva Android
Kotiin / HD / hd taustakuva Android
lähettänyt: alas syyskuuta 21, 2016 sisään HD Jätä kommentti 2,593 näkymät 0
Her e is most beautiful Selection Of hd wallpaper for android For Desktops, PC, Kannettavat, Mobiles Ja Tabletit. Tässäwallpapermad.com Taustakuva tietokanta voit ladata miljoonia korkealaatuisia taustakuvia . Kaikki taustakuvat ovat ilmaisia ladata. Meillä on paljon taustakuvia yli kolmekymmentä Plus kategoriat Like Eläimet, Sarjakuva, Kukka, avaruus , Pelit ja Urheilu ,Jne. vaikka tyyppi tietokoneen että yksinkertaisesti omistat, voit yksinkertaisesti siirtää korkean resoluution taustakuvan kokoa muutetaan ja rajataan sopivaksi työpöydälle näytön.
Yksinkertaisuuden, valitse Desktopin Koko (esim. 1366×768, 1920×1080, 1024×768 jne.) luettelosta päätöksiä oikeassa paneelissa, ja myös järjestelmä voi valita sinulle kaikkea järjestelmän hyväksyttävän Size Set. Ja muistaa Kaikki taustakuvat ovat ilmaisia henkilökohtaiseen käyttöön. Jos Like This hd taustakuva Android Collection Anna Tykkää Ja Jaa Facebook ja muut sosiaalisen median.
Edellinen: koralliriutta tapetti HD
Seuraava: puu tapetti
graafinen taustakuva
Teen Wolf HD taustakuva
minimalistinen taustakuvat
lataa taustakuva ilmainen HD

matches: HD hd HD hd hd HD HD


text:
tytöt tapetti
Kotiin / HD / tytöt tapetti
lähettänyt: alas syyskuuta 15, 2016 sisään HD Jätä kommentti 2,799 näkymät 0
Tässä on kaunein Valinta tyttöä tapetti työasemien, PC, Kannettavat, Mobiles Ja Tabletit. Tässäwallpapermad.com Taustakuva tietokanta voit ladata miljoonia korkealaatuisia taustakuvia . Kaikki taustakuvat ovat ilmaisia ladata. Meillä on paljon taustakuvia yli kolmekymmentä Plus kategoriat Like Eläimet, Sarjakuva, Kukka, avaruus , Pelit ja Urheilu ,Jne. vaikka tyyppi tietokoneen että yksinkertaisesti omistat, voit yksinkertaisesti siirtää korkean resoluution taustakuvan kokoa muutetaan ja rajataan sopivaksi työpöydälle näytön.
Yksinkertaisuuden, valitse Desktopin Koko (esim. 1366×768, 1920×1080, 1024×768 jne.) luettelosta päätöksiä oikeassa paneelissa, ja myös järjestelmä voi valita sinulle kaikkea järjestelmän hyväksyttävän Size Set. Ja muistaa Kaikki taustakuvat ovat ilmaisia henkilökohtaiseen käyttöön. Jos Like This tyttöä taustakuva kokoelma Anna Tykkää Ja Jaa Facebook ja muut sosiaalisen median.
Edellinen: tapetti hd mobiililaitteille
seuraava: vauva taustakuva
iPhone & iPad HD taustakuva
Harry Potter taustakuvat HD
Vastaanottaa te meitä taustakuvat
nami tapetti
Anime Gore and Blood HD taustakuva

matches: HD HD hd HD HD HD


Asetus poliisiasetuksen muuttamisesta 1336/1988 - Säädökset alkuperäisinä - FINLEX ®
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Säädökset alkuperäisinä › 1988 › 1336/1988
1336/1988
kumotaan 23 päivänä elokuuta 1985 annetun poliisiasetuksen (737/85) 42 ja 67§,
muutetaan 1§:n 2 momentti, 5, 20§:n 2 momentti, 28 ja 32§, 33§:n 1 momentin johdantolause, 34 ja 35§, 51§:n 3 g, 7 b, 14, 15 sekä 18 kohta, 66§:n 1 ja 2 momentti sekä 68 ja 73§,
sellaisina kuin niistä ovat 33§:n 1 momentin johdantolause, 51§:n 3 g, 7 b, 14, 15 ja 18 kohta, 66§:n 1 ja 2 momentti ja 73§ 23 päivänä joulukuuta 1987 annetussa asetuksessa (1162/87), 34 ja 68§ osittain muutettuina viimeksi mainitulla asetuksella, sekä 35§ 17 päivänä tammikuuta 1986 annetussa asetuksessa (47/86), sekä
lisätään 33§:ään, sellaisena kuin se on osittain muutettuna mainitulla 23 päivänä joulukuuta 1987 annetulla asetuksella, uusi 3 momentti seuraavasti:
Esitutkinnan toimittamisvelvollisuudesta säädetään erikseen.
Poliisiylijohtaja ja poliisiylitarkastajat ovat kaikkien poliisin henkilöstöön kuuluvien esimiehiä.
Poliisiosaston poliisitoimiston ylitarkastajalla on oikeus antaa poliisin toimintaa yksittäistapauksessa koskevia käskyjä ja ohjeita.
Suojelupoliisin tulee ilmoittaa sisäasiainministeriölle poliisilain 4§:n 3 momentissa tarkoitetuista rikoksista ja niihin syyllisiksi epäillyistä henkilöistä.
Poliisioppilaitosten tehtävänä on antaa poliisialan ammatillista peruskoulutusta opistoasteella ja ammatillisella korkea-asteella sekä järjestää ammatillista lisäkoulutusta, suorittaa poliisialaan liittyvää tutkimusta sekä järjestää valinnat poliisikoulutukseen.
Sisäasiainministeriö vahvistaa poliisin koulutusohjelmat sekä poliisioppilaitosten johtokunnan esityksestä virkatutkintokoulutuksen pääsyvaatimukset, opetussuunnitelmat ja tutkintovaatimukset.
Poliisin perustutkintoa suorittamaan voidaan hyväksyä henkilö, joka on:
Poliisin perustutkinto on kaksiosainen (perusjakso 1 ja perusjakso 2). Perustutkintoa suorittava on perusjakso 1:n ajan poliisikokelas.
Poliisin perustutkintoa suorittamaan hyväksytyn on kirjallisesti sitouduttava palvelemaan poliisissa vähintään vuosi välittömästi perusjakso 1:n suorittamisen jälkeen.
Jos poliisikokelaan opiskelu keskeytyy taikka jos perusjakso 1:n suorittanut irtisanotaan valtion virkamieslain (755/86) 47§:n 1 momentin 7 kohdan nojalla edellä 1 momentissa takoitetusta palveluksesta tai hän ei muusta syystä täytä 1 momentissa tarkoitettua sitoumusta, sitoumuksen antaneen on korvattava koulutuksestaan valtiolle aiheutuneet kulut, jollei sisäasiainministeriö erityisistä syistä myönnä vapautusta korvausvelvollisuudesta taikka sen osasta.
Korvausvelvollisuutta ei ole, jos opiskelun keskeytyminen tai sitoumuksen täyttämättä jättäminen johtuu sairaudesta taikka muusta sitoumuksen antaneesta riippumattomasta syystä.
Poliisikokelas saa koulutusajalta sisäasiainministeriön vahvistaman päivärahan. Muulle poliisioppilaitoksen oppilaalle suoritetaan opiskeluajalta kiinteä palkkaus. Kokelas ja oppilas saavat maksuttoman asunnon ja ruoan.
Poliisin perustutkintoa ja virkatutkintoa suorittamassa olevat saavat koulutusaikana maksuttoman terveyden- ja sairaanhoidon. Sisäasiainministeriö antaa määräykset mainituista eduista muun koulutuksen osalta.
g) etsivältä poliisin perustutkinto tai poliisimiehistön virkatutkinto;
b) kouluttajalta poliisin perustutkinto tai poliisimiehistön virkatutkinto;
14) vanhemmalta rikoskonstaapelilta ja vanhemmalta konstaapelilta poliisin perustutkinto tai poliisimiehistön virkatutkinto;
15) nuoremmalta konstaapelilta poliisin perustutkinnon perusjakso 1 tai poliisikokelaskurssi;
18) osastosihteeriltä tehtäviin soveltuva tutkinto tai käytännön kokemuksella saavutettu perehtyneisyys toimistotehtäviin;
Poliisiylijohtajalla, poliisiylitarkastajalla ja sisäasiainministeriön poliisiosaston poliisitoimiston ylitarkastajalla sekä poliisitarkastajalla, apulaispoliisitarkastajalla, lääninkomisariolla, poliisipiirin päälliköllä, apulaisnimismiehellä, apulaispoliisimestarilla, poliisiopiston ja poliisikoulun johtajalla, ylikomisariolla ja komisariolla sekä vanhemmalla konstaapelilla, paikallispoliisin järjestyspoliisitehtävissä toimivalla ja liikkuvan poliisin poliisimiehellä, poliisikoiralaitoksen ylikonstaapelilla, poliisikokelaalla, ylivartijavahtimestarilla ja vartijavahtimestarilla tulee olla virkapuku. Poliisikokelaalla ja muulla poliisioppilaitoksen oppilaalla voi olla virkapukuna oppilaspuku.
Edellä 1 momentissa mainituista virkamiehistä poliisikoulun johtaja, ylikomisario ja komisario, poliisioppilaitoksen vanhempi konstaapeli, paikallispoliisin järjestyspoliisitehtävissä toimiva ja liikkuvan poliisin poliisimies, poliisikoiralaitoksen ylikonstaapeli, ylivartijavahtimestari ja vartijavahtimestari ovat velvollisia käyttämään virkapukua, jollei virkatehtävien laatu tai muut syyt toisin vaadi. Muut 1 momentissa mainitut virkamiehet käyttävät virkapukua tehtävien sitä edellyttäessä.
Poliisilain 3§:n 2 momentissa tarkoitetut poliisivaltuudet muita poliisitehtäviä kuin esitutkinnan toimittamista varten antaa lääninhallitus omalle alueelleen ja sisäasiainministeriö useamman läänin alueelle. Valtuudet voidaan myöntää määräajaksi tai toistaiseksi.
Poliisilain 3§:n 2 momentissa tarkoitetut poliisivaltuudet saaneelle on annettava henkilökortti, jossa on mainittava henkilötietojen ohella toimialue ja valtuuksien laajuus. Henkilökortti on poliisitehtäviä suoritettaessa pidettävä mukana ja tarvittaessa esitettävä.
Sisäasiainministeriö antaa tarkemmat määräykset 12, 33, 65, 66 ja 68§:n soveltamisesta.
1 § 5 §20 § 28 §32 §33 §34 §35 §51 §66 §68 §73 §


text:
Yle Teema Fem Keskiviikko 13.12.
Osa 13/24. Anna loistaa teatterissa, mutta sponsori Søren on tuohtunut puuttuvista tontuista ja alkaa uhkailla. Sara miettii toisessa maailmassa häitä, kun taas Anna ja Janus eivät oikein tiedä, kuinka olisivat. svenska.yle.fi/hajbo HD Äänitekstitys: ruotsi. K7 (ahdistus).
8/8. Sairaanhoitaja Tittit ja palomies Rolf tapasivat häissä kummankin ollessa vielä parisuhteessa. Kymmenen vuotta myöhemmin he olivat sinkkuja ja rakastuivat heti toisiinsa. Myös Mikael ja Andrea tapasivat häissä. (U) Kuulovammaisille tarkoitettu tekstitys: ruotsi.
Osa 14/20. Tänään Maria Arborgh laittaa kuntoon pihaa, johon tulee sekä nuorille että vanhemmille omat oleskelutilat. Sanna kertoo myrkkykasvien lisäksi myös puiden ja pensaiden leikkausajoista. Kuulovammaisille tarkoitettu tekstitys: ruotsi. Äänitekstitys: suomi.
Owe ja Elin tekevät tontuille miniatyyrimaiseman. Camilla rakentaa kartongista vuoden piparkakkutalon. Keittiössä Paul ja Camilla leipovat limettipiirakan. Lopuksi neulotaan satavuotiaan Suomen kunniaksi. svenska.yle.fi/stromso HD Kuulovammaisille tarkoitettu tekstitys: ruotsi. Äänitekstitys: ruotsi.
4/5. Historioitsija Simon Schama tutkii brittiläisen muotokuvataiteen historiaa ja tunnetuimpia teoksia. Hän esittelee sekä taiteilijat että näiden mallit, joilla oli tärkeä rooli Britannian historiassa. (U) HD Äänitekstitys: suomi.
5/5. Historioitsija Simon Schama tutkii brittiläisen muotokuvataiteen historiaa ja tunnetuimpia teoksia. Hän esittelee sekä taiteilijat että näiden mallit, joilla oli tärkeä rooli Britannian historiassa. (U) HD Äänitekstitys: suomi.
(1991) Dokumentti elokuvaohjaaja Aki Kaurismäestä ja elokuvan Boheemielämää tekijöistä Pariisissa keväällä 1991. Ohjaaja Veikko Nieminen. Tuotanto Kuvaruukki Oy. (U) Kuulovammaisille tarkoitettu tekstitys: suomi. Äänitekstitys: suomi.
(L'Aventure Human, Ranska 2015) Yli kolmetuntinen Human on huikea elokuva ihmisyyden eri puolista. Tv-dokumentissa seurataan Yann Arthus-Bertrandin ohjaaman suurteoksen pitkää tekoprosessia. O: Stéphane Azouze. HD Äänitekstitys: suomi.
Kausi 1, 21/26. Häästressiä. Albertoa eivät kiinnosta suihkuseurapiirit, ja kihlaparille tulee riita. Miehen menneisyys alkaa valjeta Cristinalle. Clara luovuttaa Mateon suhteen ja järkyttyy Pedron tunnustuksesta. HD Äänitekstitys: suomi. K7 (väkivalta, ahdistus).
Jan Vapaavuori kruunaa vuoden 2017 Lucia-neidon Helsingin tuomiokirkossa. Mukana ovat myös Lucia-kuoro, mieskuoro Muntra Musikanter sekä Linda Lampenius. Suoran lähetyksen juontavat Sonja Kailassaari ja Mårten Svartström. HD
Juhlamielellä oleva tonttu vie Staffanin tanssiteatteriin. Päivän joulukalenterisadussa leivotaan luciapullia. buu.yle.fi HD Kuulovammaisille tarkoitettu tekstitys: ruotsi.
Uudet jaksot. Kausi 2, 1/20. Uusi alku. Pietroa polttelee rakkaus, mutta se ei ole miehen murheista ainoa. Tavaratalo hakee väkeä ja Vittorio haluaa mullistaa markkinoinnin. Lehtijutulla on ikäviä seurauksia. HD Äänitekstitys: suomi. K7 (ahdistus).
Kino: Ystävät hämärän jälkeen (K16)
(Låt den rätte komma in, Ruotsi 2008) Kasvukipuja, lähiömelankoliaa ja vampyyreitä: 2000-luvun parhaisiin elokuviin kuuluva tiheätunnelmainen kauhu- ja rakkaustarina. O: Tomas Alfredson. HD Kuulovammaisille tarkoitettu tekstitys: ruotsi. Äänitekstitys: suomi. K16
Elokuvaruno hetkestä, jolloin miljoonat aikuiset päivänkorennot aloittavat lyhyen aikaa kestävän tanssinsa ja elämänsä Tiszajoella. O: Thierry Knauff, 2014. HD Äänitekstitys: suomi. Sallittu kaiken ikäisille.

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD


text:
Kotiin / ruoka & juomat / Cream tapetti HD
lähettänyt: alas toukokuussa 21, 2016 sisään ruoka & juomat Jätä kommentti 3,407 näkymät 0
Here is most beautiful Selection Of Cream wallpaper HD For Desktops, PC, Kannettavat, Mobiles Ja Tabletit. Tässäwallpapermad.com Taustakuva tietokanta voit ladata miljoonia korkealaatuisia taustakuvia . Kaikki taustakuvat ovat ilmaisia ladata. Meillä on paljon taustakuvia yli kolmekymmentä Plus kategoriat Like Eläimet, Sarjakuva, Kukka, avaruus , Pelit ja Urheilu ,Jne. vaikka tyyppi tietokoneen että yksinkertaisesti omistat, voit yksinkertaisesti siirtää korkean resoluution taustakuvan kokoa muutetaan ja rajataan sopivaksi työpöydälle näytön.
Yksinkertaisuuden, valitse Desktopin Koko (esim. 1366×768, 1920×1080, 1024×768 jne.) luettelosta päätöksiä oikeassa paneelissa, ja myös järjestelmä voi valita sinulle kaikkea järjestelmän hyväksyttävän Size Set. Ja muistaa Kaikki taustakuvat ovat ilmaisia henkilökohtaiseen käyttöön. If you Like This Cream wallpaper HD Collection Give us a Like And Share On Facebook and other Social Media.
Edellinen: pinkki ja musta tapetti HD
Seuraava: Macbook tapetti hd
Five Finger Death Punch taustakuva
The Legend of Zelda tapetti
Ruusunpunainen Wall Stensiilit taustakuva
Detective Conan tapetti HD
Cocoppa – HD matkapuhelin taustakuva
bape iPhone tapetti
nascar tapetti HD

matches: HD HD HD HD hd HD HD