text:
KHO:2020:29 - Korkein hallinto-oikeus
Etusivu » Päätöksiä » Vuosikirjapäätökset » Vuosikirjapaatos » KHO:2020:29
KHO:2020:29
Metsästyslaki – Luontodirektiivi – Poikkeuslupa – Suden rauhoituksesta poikkeaminen – Yleinen turvallisuus – Pakottava syy – Muu tyydyttävä ratkaisu – Suotuisa suojelutaso
Vuosikirjanumero: KHO:2020:29
Diaarinumero: 5736/1/18
ECLI-tunniste: ECLI:FI:KHO:2020:29
Suomen riistakeskus oli myöntänyt metsästyslain 41 a §:n 1 momentin 3 kohdan nojalla yleisen turvallisuuden kannalta pakottavista syistä poikkeusluvan yhden suden tappamiseen Varsinais-Suomessa sijaitsevalla alueella. Alueelta oli kirjattu runsaasti havaintoja susista läheltä asutusta valoisaan aikaan. Asukkaat olivat susihavaintojen aiheuttaman huolen takia ryhtyneet järjestämään lapsille koulukyytejä ja vähentämään luonnossa liikkumista. Korkeimmassa hallinto-oikeudessa oli luonnonsuojeluyhdistyksen valituksesta ratkaistavana, oliko poikkeuslupa voitu myöntää mainitusta syystä.
Korkein hallinto-oikeus totesi, että asukkaiden kokema huoli turvallisuudesta ei yksin riittänyt perusteeksi poikkeusluvan myöntämiselle. Kun susien ihmisarkuuden vähentymisestä ja liikkumisesta asutuksen läheisyydessä valoisaan aikaan oli runsaasti havaintoja ja asukkaat olivat niiden vuoksi ryhtyneet jo muuttamaan käyttäytymistään, kyse oli sellaisesta metsästyslain 41 a §:n 1 momentin 3 kohdassa tarkoitetusta yleistä turvallisuutta koskevasta pakottavasta tilanteesta, joka edellytti viranomaisilta toimenpiteitä uhan torjumiseksi. Poikkeusluvan myöntämistä yleisen turvallisuuden kannalta pakottavista syistä oli tässä tapauksessa tuettu selvin ja täsmällisin perustein siten kuin unionin tuomioistuimen luontodirektiivin 16 artiklaa koskevassa oikeuskäytännössä oli edellytetty. Poikkeusluvan myöntäminen ei edellyttänyt, että kyse olisi ollut välittömästä ja konkreettisesta uhkatilanteesta. Viimeksi mainitussa tapauksessa myös poliisilla on poliisilain nojalla valtuudet ryhtyä toimenpiteisiin.
Edellytyksenä poikkeusluvan myöntämiselle oli lisäksi, että susien karkottamiseksi ei ollut muuta tyydyttävää ratkaisua. Asiassa oli selvitetty, että susia oli ensin pyritty karkottamaan susikannan hoitosuunnitelman mukaisesti muilla keinoilla. Karkotukset eivät olleet kuitenkaan muuttaneet susien käyttäytymistä. Korkein hallinto-oikeus katsoi, että muuta tyydyttävää ratkaisua ei tässä tapauksessa ollut.
Poikkeusluvan myöntäminen edellytti vielä, että poikkeuslupa ei vaikeuttanut lajin suotuisan suojelutason säilyttämistä sen luontaisella levinneisyysalueella. Kun otettiin huomioon yhden suden tappamiseen myönnetyn poikkeusluvan ehdot ja arvioidut vaikutukset, poikkeuslupa ei entisestään huonontanut susikannan epäsuotuisaa suojelun tasoa. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan poikkeuksen hyväksyminen oli tällaisessa tilanteessa mahdollista.
Metsästyslaki 37 § 3 momentti, 41 § 1 momentti ja 41 a § 1 momentti
Maa- ja metsätalousministeriön asetus poikkeusluvalla sallittavasta suden metsästyksestä poronhoitoalueen ulkopuolella metsästysvuosina 2016‒2018 (1335/2016) 1 §
Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annettu neuvoston direktiivi 92/43/ETY (luontodirektiivi) 12 artikla 1 kohta, 16 artikla 1 kohta c alakohta ja liite IV a kohta
Vrt. KHO 2020:27 ja KHO 2020:28
Turun hallinto-oikeus 7.11.2018 nro 18/0335/1
Suomen riistakeskus on 26.1.2018 myöntänyt C:lle metsästyslain 41 a §:n 1 momentin 3 kohdassa tarkoitetun poikkeusluvan yhden suden tappamiseksi hakemuksen karttaliitteessä merkitylle, Loimaan kaupunkiin sekä Oripään ja Pöytyän kuntiin kuuluvalle alueelle. Lupa on voimassa 26.1.–15.2.2018.
Poikkeuslupa on sisältänyt muun muassa seuraavat ehdot:
Pyynti on mahdollista aloittaa todetun pihakäynnin jälkeen ja pyytää sutta katkeamattomana jäljityksenä kohdentaen pyynti pihakäynnin tehneeseen susiyksilöön.
Kun pyynti kohdistuu laumaan, pyynnissä suositellaan vältettäväksi tunnistettavan alfayksilön tappamista.
Jos pyyntiin käytetään ajavaa koiraa, sitä suositellaan käytettäväksi yksittäisen suden ajattamisessa.
Pyyntiin saa osallistua kerrallaan korkeintaan 50 henkilöä yhtä susireviiriä tai todetuille vahinkoa tai haittaa aiheuttavien susiyksilöiden elinaluetta kohti. Suosituksena on, että pyyntiin osallistuvat ovat kouluttautuneita ja kokeneita pyytäjiä. Pyynnin tulee tapahtua poikkeusluvan saajan nimeämän metsästyksenjohtajan ja apujohtajien johdolla. Heidän tehtävänään on turvallisen metsästystapahtuman suunnittelu sekä vastata siitä, että pyyntiä koskevia säädöksiä noudatetaan.
Turun hallinto-oikeus on valituksenalaisella päätöksellään hylännyt Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola Satakunta – Varsinais-Suomi ry:n valituksen Suomen riistakeskuksen päätöksestä.
Hallinto-oikeus on, selostettuaan soveltamansa oikeusohjeet, unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä ja asiassa saadun selvityksen, lausunut oikeudellisena arviointinaan seuraavaa:
Asiassa on arvioitava, ovatko luontodirektiivin 16 artiklassa ja metsästyslain 41 a §:ssä säädetyt perusteet suden rauhoituksesta poikkeamiselle täyttyneet, kun poikkeusluvalla on sallittu yhden suden tappaminen, sekä se, onko riistakeskus selvittänyt asian säännösten edellyttämällä tavalla.
Hallinto-oikeus toteaa, että perusteluissa mainittu komission ohje ja maa- ja metsätalousministeriön asetusta koskeva muistio sekä susikannan hoitosuunnitelma eivät ole sitovia oikeuslähteitä, mutta ensiksi mainitut voidaan ottaa säännöksiä tulkittaessa ja hoitosuunnitelma asiassa selvityksenä huomioon.
Asian selvittämistä on arvioitava hallintolain ja valtioneuvoston poikkeuslupa-asetuksessa edellytetyn selvittämisvelvollisuuden kannalta. Tähän liittyen hallinto-oikeus toteaa, että Suomen riistakeskuksella on ollut käytettävissään valituksenalaisesta päätöksestä ilmenevästi Luonnonvarakeskuksen tieteelliseen tutkimukseen perustuva vuosittainen lausunto susikannasta koko Suomessa ja maan eri alueilla sekä lisäksi erillinen lausunto poikkeuslupa-alueen osalta. Riistakeskus on selvittänyt ja sen on tullutkin selvittää riistavahinkorekisteristä ja TASSU-tietokannasta ilmenevät tiedot ja näiden sekä Oma riista -palvelun avulla muun ohessa varmistaa hakemuksessa ja sen liitteenä olevista lausunnoista ilmenevät yksittäiset susihavainto- ja vahinkotiedot sekä karkotustapahtumat. Suden kannan tilaa valtakunnallisesti ja paikallisesti, susien esiintymistä ja niiden käyttäytymistä poikkeuslupa-alueella ja poikkeusluvalle vaihtoehtoisia toimenpiteitä on selvitetty riittävän kattavasti, yksilöidysti ja luotettavasti. Riistakeskus on siten selvittänyt asian asianmukaisesti hallintolaissa ja poikkeuslupa-asetuksessa edellytetyllä tavalla.
Luonnonvarakeskuksen lausunnoista ilmenevien tietojen perusteella Suomen susikanta on edelliseen vertailuun nähden pienentymisestä huolimatta määrältään 150–180 yksilöä. Susien määrästä, susilaumoista ja -pareista saatujen tietojen perusteella on pääteltävissä, että pienimmän elinvoimaisen susikannan määrä ylittyy. Varsinais-Suomen alueella on useampi susilauma ja poikkeuslupa-alueella on päätöksen tekemisen ajankohtana ollut 7–8 suden kokoinen vakiintunut lauma. Mainitun selvityksen perusteella on arvioitavissa, että poikkeuslupa-alue on suden vahvaa esiintymisaluetta.
Susi kuuluu luontodirektiivin liitteessä IV a mainittuihin yhteisön tärkeinä pitämiin, tiukkaa suojelua vaativiin lajeihin, joihin kuuluvien yksilöiden pyydystäminen ja tappaminen on lähtökohtaisesti kiellettyä. Tiukasta suojelusta voidaan kuitenkin poiketa direktiivin 16 artiklan 1 kohdassa säädetyillä perusteilla, muun ohella c alakohdan mukaisesti kansanterveyttä ja yleistä turvallisuutta koskevilla tai muilla erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavilla syillä. Kansallisesti tämä poikkeamissääntely on pantu voimaan metsästyslain 41 a §:n 1 momentilla.
Luontodirektiivin sanamuodon ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön (asia C-6/04) perusteella poikkeamisen edellytyksiä on tulkittava suppeasti siten, että luontodirektiivissä edellytetty tulos saavutetaan. Oikeuskäytännössä (asia C-508/04) poikkeamisen myöntämisen välttämättömänä ennakkoedellytyksenä on se, että kannan suojelun taso on suotuisa lajin luontaisella levinneisyysalueella. Tähän liittyen hallinto-oikeus toteaa, että Luonnonvarakeskuksen tuottama tieto susitilanteesta ja maa- ja metsätalousministeriön asetuksessa määrittelemä suden mahdollinen enimmäispoistumamäärä huomioon ottaen on pääteltävissä, ettei nyt kysymyksessä olevan poikkeusluvan mukainen susien määrän väheneminen yhdellä vaikuta luontodirektiivin tavoitteeseen suden suotuisan suojelun tason säilyttämisestä sen luontaisella levinneisyysalueella.
Poikkeuslupa on myönnetty ensisijaisesti yleiseen turvallisuuteen ja sosiaalisiin perusteisiin liittyneillä syillä. Euroopan komission ohjeessa on luontodirektiivin 16 artiklan 1 kohdan c alakohtaan liittyen "erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavat syyt, mukaan lukien sosiaaliset ja taloudelliset syyt" todettu tarkoittavan tilanteita, joissa aiotut suunnitelmat tai hankkeet osoittautuvat välttämättömiksi kansalaisten elämän suojelua edistävien perusarvojen (terveys, turvallisuus, ympäristö) turvaamiseen tähtäävien toimien tai politiikkojen osana. Oikeuskäytäntö (asia C-508/04) huomioon ottaen tällöinkin poikkeaminen on kuitenkin mahdollista vain, jos muuta tyydyttävää ratkaisua ei ratkaistavaan ongelmaan tai tilanteeseen ole. Asiassa on siten arvioitava, täyttyvätkö edellytykset edellä mainituilta osin ja onko asian ratkaisemiseen suojelusta poikkeamisen ohella muita keinoja.
Aiemmin kerrotulla tavalla susikannan hoitosuunnitelmasta ilmenee, että Suomen susikannan hoidon onnistumisen kannalta merkitystä on sillä, että susireviirillä asuvien ja toimivien ihmisten tarpeet otetaan huomioon. Metsästyslain mukaisilla poikkeusluvilla pyritään ehkäisemään laittomia susien tappamisia ja turvaamaan paikallisen susilauman olemassaolo ja edistämään samalla susien ja alueella elävien ihmisten rinnakkaiseloa. Riistakeskuksen päätöksen perusteluista ja asiakirjoista ilmenee, että lupa suden tappamiseen poikkeusluvalla on ollut tarpeen ennen kaikkea susien ihmisarkuuden ylläpitämiseksi ja siten turvallisuuden lisäämiseksi sekä tuotantoeläinten kasvatukselle aiheutuvien vahinkojen ehkäisemiseksi. Poikkeamisluvalla sallittu suden tappaminen on ollut myös tarpeen vaikuttamaan myönteisesti paikallisten asukkaiden asenteisiin sutta kohtaan, millä katsotaan olevan vaikutusta pitkällä aikavälillä suden suotuisan suojelun tason saavuttamiseen ja säilyttämiseen. Edellä lausutun perusteella hallinto-oikeus katsoo, että poikkeamiselle on esitetty erittäin tärkeiden yleisien etujen kannalta pakottavat syyt, jotka liittyvät turvallisuuteen sekä taloudellisiin ja sosiaalisiin syihin.
Kysymyksessä olevassa tapauksessa poikkeuslupa-alueen asukkaat ovat susien vuoksi ennen päätöstä jo muuttaneet käyttäytymistään arjessa muun ohessa luonnossa liikkumisen osalta ja järjestämällä lapsille koulukyydityksiä. Vahinkoja on pyritty ehkäisemään ennakolta muun muassa susiaidoin, pitämällä karjaa öisin suojassa ja koirien metsästyskäytön vähentämisellä. Varotoimenpiteistä huolimatta sudet ovat aiheuttaneet yhden tuotantoeläinvahingon. Sekä päivä- että yöaikaan liikkuneita susia on pyritty häätämään poliisin määräämin karkotuksin asutusalueilta, mutta ääntä käyttäen toteutetut karkotukset eivät ole tuottaneet toivottua suden välitöntä poistumista pidempikestoisempaa tulosta, vaan sudet ovat liikkuneet varsin pian edelleen toistuvasti piha-alueilla. Susista on edelleen aiheutunut pelkoa ja turvattomuutta asukkaille ja vaaraa tuotantoeläimille. Näin ollen on arvioitavissa, että varotoimenpiteet ja karkotustoimet eivät ole johtaneet asukkaiden kannalta tyydyttävään ratkaisuun.
Poikkeusluvalla on sallittu yhden suden tappaminen siten, että lupaehdossa pyynti on suositeltu kohdistettaviksi nuoriin, pihakäyntejä tekeviin ja turvallisuusriskiä aiheuttaviin yksilöihin ja toisaalta suositeltu välttämään tunnistettavan alfayksilön tappamista. Susikannan suojelussa yksittäisen lauman olemassaolon turvaaminen on keskeistä. Kysymyksessä olevan vakiintuneen susilauman koko ja lupaehto alfayksilön tappamisen välttämisestä huomioon ottaen on katsottavissa, ettei yhden suden tappaminen heikennä lauman elinvoimaisuutta eikä mainituissa olosuhteissa, edellyttäen, että poikkeusluvan edellytykset kaikilta osin täyttyvät, siten myöskään aiheuta vaaraa susikannan suotuisan suojelun tasolle suden luontaisella esiintymisalueella.
Poikkeusluvan voimassaolo on kestoltaan poikkeuslupa-asetuksen mukainen ja se on myönnetty hakemuksessa esitetylle rajatulle alueelle suden vahvalla esiintymisalueella. Suden metsästys on poikkeusluvan lupaehtojen mukaan tarkkaan määrätty ja valvottu. Poikkeuslupa on myönnetty sallittavaa suden metsästystä metsästysvuosina 2016–2018 koskevan maa- ja metsätalousministeriön asetuksen suurimman sallitun saalismäärän puitteissa.
Yhteenvetona hallinto-oikeus toteaa, että ottaen huomioon susikannan koosta ja suojelun tasosta saatu selvitys lupahakemuksessa esitetyllä alueella ja koko maassa sekä se, että poikkeuslupa koskee vain yhtä sutta ja että poikkeamiselle on annettu asianmukaiset lupaehdot, luontodirektiivin 16 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja metsästyslain 41 a §:n 1 momentin 3 kohdassa säädetyt poikkeusluvan myöntämisen edellytykset ovat täyttyneet. Luvan myöntäminen ei ole myöskään vaarantanut suden suotuisaa suojelutasoa lajin luontaisella levinneisyysalueella. Muuta tyydyttävää ratkaisua ei ole ollut kuin poikkeusluvan myöntäminen yhden suden tappamiseen. Riistakeskuksen päätös ei ole lainvastainen.
Koska päätöksen mukainen määräaika suden tappamiseksi on jo päättynyt, ei asiassa ole enää syytä lausua täytäntöönpanosta.
Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annettu neuvoston direktiivi 1 artikla, 12 artikla 1 kohta, 16 artikla 1 kohta ja liite IV a
Metsästyslaki 5 § 1 momentti, 37 § 3 momentti, 41 § 2 ja 4 momentti sekä 41 a § 1 momentti
Valtioneuvoston asetus metsästyslaissa säädetyistä poikkeusluvista 2, 4 ja 5 §
Maa- ja metsätalousministeriön asetus poikkeusluvalla sallittavasta suden metsästyksestä poronhoitoalueen ulkopuolella metsästysvuosina 2016–2018 1 ja 3 §
Asian ovat ratkaisseet hallinto-oikeuden jäsenet Hannamaija Falkc, Tiina Saari ja Matti Leikkonen. Asian esittelijä Laura Portin.
Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola Satakunta – Varsinais-Suomi ry on hakenut valituslupaa ja valituksessaan vaatinut, että hallinto-oikeuden ja Suomen riistakeskuksen päätökset kumotaan.
Luontodirektiivin 16 artiklassa säädettyjen edellytysten tulee olla voimassa samanaikaisesti: 1) poikkeamiselle on oltava a‒e alakohtien mukainen perusteltu syy, 2) suojelusta poikkeaminen ei saa vaarantaa suotuisaa suojelun tasoa tai sen saavuttamista ja 3) muuta tyydyttävää ratkaisua ei ole. Kohtia 2) ja 3) ei ole asiassa arvioitu riittävästi. Suotuisaa suojelun tasoa ei määritellä Suomen sudenhoitosuunnitelmassa, vaan luontodirektiivissä.
Susi on Suomessa erittäin uhanalainen (EN) ja kuuluu Suomessa poronhoitoalueen ulkopuolella direktiivin liitteeseen IV. Lisäksi tarkastelu tulee tehdä sekä valtakunnallinen että alueellinen tilanne huomioiden. Tammikuussa 2018 Suomen susikanta oli Luonnonvarakeskuksen arvion mukaan merkittävästi laskenut lähes kolmen vuoden intensiivisen metsästyksen jälkeen, ollen vain 150−180 yksilöä. Tämä arvio ei ole yhtäpitävä sen väitteen kanssa, että susi olisi Suomessa suotuisalla suojelun tasolla. Luonnonvarakeskuksen arviossa laumojen minimimäärä, jolla suden katsotaan selviytyvän lyhyellä aikavälillä, ei edes ylity vaan jää rajalaumatkin huomioiden vain 22 laumaan. Vain todennetuilla laumoilla tai pareilla on merkitystä. Minimimäärä laumoja/lisääntyviä pareja, jolla suden katsotaan selviävän lyhyellä aikavälillä, on 25. Luonnontieteellisesti populaation tulisi olla nykyistä paljon suurempi: geneettisen mallinnuksen mukaan jopa noin 800 yksilöä.
Muun tyydyttävän ratkaisun olemassaoloa ei ole arvioitu riittävästi. Varsinais-Suomessa susia on ollut noin vuodesta 2007‒2008 alkaen, joten tilanne ei ole uusi, vaan muun tyydyttävän ratkaisun käyttöön ottamiseen ja parhaiden käytänteiden toteuttamiseen sekä toimeenpanoon on ollut aikaa kymmenen vuotta. Petovahinkojen osalta muu tyydyttävä ratkaisu on kotieläinten suojaaminen. Tämä on kotieläimen omistajan vastuulla. Niin ikään lasten koulukyydit ovat muu tyydyttävä ratkaisu.
Tiedotus, ohjaus ja neuvonta eläimestä, sen käyttäytymisestä ja biologiasta ovat muu tyydyttävä ratkaisu. Suomen riistakeskus on sudenhoitosuunnitelman mukaisessa hankkeessa velvollinen selvittämään karkotuskeinojen tehostamista, tarjoamaan ohjausta ja neuvontaa sekä etsimään parhaita käytänteitä myös kansainvälisesti. Metsästys ei ole käypä keino vahinkojen ennaltaehkäisyyn tai torjuntaan.
Unionin tuomioistuin on vastaavissa luontodirektiivin 16 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisissa tilanteissa nähnyt yleisen edun merkittävänä kansallisena hankkeena, jolloin kyseeseen voisi tulla esimerkiksi maankäyttö- ja rakennuslain mukainen kaavoitus, energiansaannin tarpeen turvaava tuulivoimalahanke tai jokin muu, erittäin painava syy. Yleistä etua tai yleistä turvallisuutta koskeva erittäin painava syy ei ole mikään Suomen riistakeskuksen päätöksessä mainittu syy. Kansanterveyden tai yleisen turvallisuuden kannalta painava syy voisi olla suuruusluokaltaan esimerkiksi zoonoosi, kuten rabies.
Direktiivin tulkintaohjeen mukaan yleinen etu tulee huolellisesti ja tapauskohtaisesti arvioida suhteessa suojeltavaan intressiin. Mikä tahansa paikallisyhteisössä koettu pelko ei siten voi olla yleinen etu. Edelleen tulee muistaa direktiivin tarkoitus ja että sitä tulee tulkita suppeasti.
On myös osoitettava poikkeuksella saavutettava pitkän aikavälin hyöty. Metsästettäessä sutta poikkeuslupaperusteisesti tämä hyöty jää valitettavan usein tilapäiseksi. Sen osalta, voidaanko direktiivin säädöksiä soveltaa siten, että sutta laillisesti metsästämällä voitaisiin ennaltaehkäistä salametsästystä, on meneillään EU-tuomioistuimen ennakkoratkaisukäsittely.
Hallinto-oikeuden päätöksessä jää epäselväksi, mikä on se oikeushyvä, mitä päätöksellä on suojattu: kansanterveys, yleinen turvallisuus vai merkittävät taloudelliset tai sosiaaliset syyt.
Suomen riistakeskuksen päätös olisi tullut kumota jo siitäkin syystä, että hallinnollista päätöstä tehtäessä riistakeskus on käyttänyt tarkoitukseen tilastolain mukaista salassa pidettävää aineistoa, eli Riistavahinkorekisterin kautta käytettävissään olevaa TASSU-havaintorekisterin aineistoa, jota lainmukaisena tilastoviranomaisena hallinnoi Luonnonvarakeskus.
Suomen riistakeskus on antanut valituslupahakemuksen ja valituksen johdosta lausunnon, jossa se on viitannut asiassa aikaisemmin esittämäänsä ja vaatinut valituksen hylkäämistä. Lausunnossa on todettu muun ohella seuraavaa:
Jokaisen poikkeusluvan osalta tehdään erikseen tapauskohtaiseen harkintaan perustuen arvio suotuisan suojelun tason osalta. Tämä seikkaperäisen harkinnan ketju on toteutunut myös nyt kyseessä olevassa poikkeuslupapäätöksessä. Erityisesti tulee ottaa huomioon Luonnonvarakeskuksen susikannan arvion huomioon ottavassa maa- ja metsätalousministeriön asetuksessa ja muistiossa esitetty susikantaan kohdistetun poistuman vaikutus suotuisaan suojelun tasoon.
Suomen voimassa olevan susikannan hoitosuunnitelman mukaisia toimenpiteitä on toteutettu laajasti. Näitä toimenpiteitä on tehty myös Varsinais-Suomen alueella. Osa näistä toimenpiteistä, kuten petoaitojen rakentaminen, suden biologiasta tiedottaminen ja petoyhdyshenkilöiden koulutus, voi olla luonteeltaan luontodirektiivin 16 artiklassa tarkoitettu muu tyydyttävä ratkaisu eräissä yksittäisissä tilanteissa.
Muiden tyydyttävien ratkaisujen arviointia tulee kuitenkin ensisijaisesti tarkastella käsittelyssä olevan poikkeusluvan tarkoituksen perusteella. Petoaitojen rakentaminen tuotantoeläimille tai susista annettu neuvonta, ohjaus tai tiedotus eivät ole muita tyydyttäviä ratkaisuja tilanteessa, jossa susista aiheutuu selkeää uhkaa yleiselle turvallisuudelle. Poikkeuslupaan oli pakottavat perusteet, koska susien käyttäytyminen oli parhaan käytettävissä olevan tiedon perusteella muuttunut toteutetuista karkotustoimista huolimatta tavalla, joka oli akuutisti yleistä turvallisuutta uhkaava. Tietoisuus tilanteesta aiheutti alueella myös perusteltua huolta yleisen turvallisuuden heikkenemisestä.
C on antanut valituslupahakemuksen ja valituksen johdosta vastineen, jossa on vaadittu valituksen hylkäämistä ja esitetty muun ohella seuraavaa:
Valituksessa väheksytään päivittäin ihmisten elinympäristössä liikkuvien susien aiheuttamaa pelkoa ja huolta, jota ei pystytä euromääräisesti arvioimaan. Kyseisellä reviirillä sudet eivät voi olla kahta kilometriä kauempana ihmisasutuksesta.
Lounais-Suomen alueella susikanta voi hyvin ja tämän valitusprosessin aikana alueen susireviirit ovat lisääntyneet seitsemästä yhteentoista. Yhden suden poisto Lounais-Suomen alueelta ei olisi vaarantanut suotuisan suojelun tasoa. Luonnonvarakeskuksen maaliskuussa tekemän laskelman mukaan Lounais-Suomessa oli yli 40 sutta, minkä lisäksi alueella on keväällä syntyneet pennut.
Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola Satakunta – Varsinais-Suomi ry on antanut lausunnon ja vastineen johdosta vastaselityksen.
Korkein hallinto-oikeus myöntää Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola Satakunta – Varsinais-Suomi ry:lle valitusluvan ja tutkii asian. Valitus hylätään. Hallinto-oikeuden päätöksen lopputulosta ei muuteta.
Metsästyslaissa säädetyistä poikkeusluvista annetun valtioneuvoston asetuksen 2 §:n mukaan Suomen riistakeskuksen on metsästyslain 41 a §:n 1 momentin 1–3 kohdassa säädettyjä poikkeusluvan myöntämisedellytyksiä arvioidessaan selvitettävä:
Mainitun asetuksen 3 §:n 1 momentin 1 kohdan mukaan metsästyslain 41 a §:n 3 momentissa tarkoitettu poikkeuslupa voidaan myöntää suden pyydystämiseksi tai tappamiseksi poronhoitoalueella lokakuun 1 päivästä maaliskuun 31 päivään ja muualla maassa marraskuun 1 päivästä maaliskuun 31 päivään.
Poikkeusluvalla sallittavasta suden metsästyksestä poronhoitoalueen ulkopuolella metsästysvuosina 2016–2018 annetun maa- ja metsätalousministeriön asetuksen (1335/2016) 1 §:n mukaan metsästyslain 41 §:n 1 momentissa tarkoitetun poikkeusluvan perusteella saaliiksi saatujen susien määrä saa olla kunakin metsästysvuonna enintään 53 yksilöä.
Asetuksen 3 §:n mukaan asetus on ollut voimassa 28.12.2016–31.7.2018. Sanotun pykälän 3 momentin mukaan 1 §:ssä säädettyyn määrään luetaan poliisin määräyksellä poistetut, liikenteessä tai muutoin tietoon tulleet kuolleet sudet.
Hoitosuunnitelman luvussa 4 on käsitelty puuttumista toistuvaa haittaa tai ongelmia aiheuttaviin susiin. Hoitosuunnitelmassa todetaan, että yksittäiset sudet tai jopa susilaumat saattavat vierailla lähellä asutusta tai pihapiireissä. Toistuvat susien pihavierailut tulkitaan susien ihmisarkuuden heikentymiseksi. Lähelle ihmisasutuksia tulevat sudet koetaan epämiellyttäviksi ja niiden nähdään usein aiheuttavan turvallisuusuhkaa.
Hoitosuunnitelman mukaan susien erilaiset karkotukset sekä ihmisasutuksen läheisyydessä toistuvasti vierailevien susien tappaminen nousevat tällöin tärkeiksi toimenpiteiksi, joiden avulla myös suden ihmisarkuutta voidaan lisätä.
Hoitosuunnitelmassa todetaan, että poliisilain mukaisesti toteutettujen susiyksilöiden poistojen tarkoituksena ei ole toimia ennakoivana tai kantaa säätelevänä tekijänä. Niissä yleistä turvallisuutta heikentävissä tilanteissa, jotka eivät ole poliisilain soveltamisen näkökulmasta välittömiä, mutta jotka kuitenkin ovat toistuvia, on Suomen riistakeskuksella toimivalta arvioida tilannetta ja toimia metsästyslaissa säädetyin edellytyksin.
Hoitosuunnitelman mukaan kaikilla susireviirialueilla sudet saattavat yksittäisinä kertoina kulkea lähellä ihmisasutusta. Sudet voivat tulla lähelle asuin- tai eläintuotantorakennuksia joko ajautumalla tai erityisesti hakeutumalla. Usein vierailut tapahtuvat öiseen aikaan. Tätä ei voida pitää sudelle epätyypillisenä käyttäytymisenä. Sen sijaan toistuvasti ja säännönmukaisesti pihoilla vieraileva susi käyttäytyy epätyypillisesti ja sutta voidaan pitää sellaisena uhkana ja turvallisuutta heikentävä tekijä, jonka perusteella suteen voidaan kohdistaa karkotustoimenpiteitä tai viimesijaisena keinona lopettaa eläin.
Sekä poliisilain että metsästyslain mukaan ensisijaisena tavoitteena on löytää sellainen tyydyttävä ratkaisu, joka ei pakota suden tappamiseen. Asutuksen läheisyydessä vierailevien susien karkotukset koirilla, erilaiset ääni- ja valopelotteet yhdistettynä kipuun saattavat muuttaa suden käyttäytymistä ja luoda ihmisarkuutta sudelle.
Asia C-345/05, komissio v. Suomi
Unionin tuomioistuin on käsitellyt suden metsästystä ja luontodirektiivin 16 artiklan mukaisia poikkeusperusteita asiassa C-342/05, komissio v. Suomi 14.6.2007 antamassaan tuomiossa. Tuomiossa todetaan (kohta 29), että tällaisia poikkeuksia voidaan myöntää poikkeuksellisesti silloin, kun on asianmukaisesti osoitettu, että niillä ei entisestään huononneta kyseisten kantojen epäsuotuisaa suojelun tasoa tai estetä kyseisten kantojen suotuisan suojelun tason ennalleen saattamista. Ei ole suljettu pois, että vähäisen yksilömäärän tappaminen ei vaikuta luontodirektiivin 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun tavoitteeseen, joka on susikantojen suotuisan suojelun tason säilyttäminen niiden luontaisella levinneisyysalueella. Tällainen poikkeus on siis asianomaisen lajin kannalta neutraali.
Unionin tuomioistuin on todennut tuomiossa (kohta 31) lisäksi, että päätökset, jotka yhtäältä eivät perustu arviointiin siitä, millä tavoin niillä sallittava susien tappaminen vaikuttaa tämän lajin kantojen suotuisaan suojelun tasoon niiden luontaisella levinneisyysalueella, ja joita toisaalta ei ole perusteltu täsmällisesti ja asianmukaisesti muun tyydyttävän ratkaisun puuttumisen osalta, ovat luontodirektiivin 16 artiklan 1 kohdan vastaisia.
Asia C-674/17, Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola
Unionin tuomioistuin on korkeimman hallinto-oikeuden pyynnöstä antanut 10.10.2019 ennakkoratkaisun asiassa C-674/17, Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola. Unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisu koskee erityisesti luontodirektiivin 16 artiklan 1 kohdan e alakohtaa, mutta siinä on käsitelty myös yleisemmin sanotun artiklan mukaisia poikkeusperusteita.
Unionin tuomioistuin on todennut tuomiossaan (kohta 37) ensinnäkin, että luontodirektiivin 16 artiklan 1 kohdan e alakohtaan perustuvan poikkeuksen päämäärä ei voi lähtökohtaisesti olla sama kuin 16 artiklan 1 kohdan a–d alakohtaan perustuvien poikkeusten päämäärät, minkä vuoksi ensin mainittua säännöstä voidaan käyttää perusteena poikkeuksen hyväksymiselle vain sellaisissa tapauksissa, joissa jälkimmäiset säännökset eivät ole merkityksellisiä.
Unionin tuomioistuin viittaa tuomiossaan aikaisempaan oikeuskäytäntöönsä ja muistuttaa (kohta 41), että päämäärät, joihin poikkeuksella väitetään pyrittävän, on tuotava siitä tehtävässä päätöksessä esiin selvästi ja täsmällisesti ja tuettava perusteluin. Luontodirektiivin 16 artiklan 1 kohtaan perustuvaa poikkeusta voidaan näet soveltaa vain konkreettisesti ja tapauskohtaisesti erityisten vaatimusten täyttämiseksi erityistilanteissa.
Lisäksi tuomion mukaan (kohta 51) toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on pääasiassa kyseessä olevan kaltaisia poikkeuslupia myönnettäessä osoitettava asiassa merkitykselliseen parhaaseen tieteelliseen ja tekniseen asiantuntemukseen tukeutumalla, ettei tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi kyseessä olevassa yksittäistapauksessa vallitsevissa olosuhteissa ole muuta tyydyttävää ratkaisua, joka mahdollistaisi luontodirektiivissä asetettujen kieltojen noudattamisen.
Suotuisan suojelun tason säilyttämistä koskevan luontodirektiivin 16 artiklan 1 kohdan vaatimuksen osalta tuomiossa (kohta 59) todetaan, että sen arvioiminen, mikä vaikutus poikkeuksella on paikallisen lauman reviirin tasolla, on yleensä tarpeen sen määrittämiseksi, miten poikkeus vaikuttaa kyseisen kannan suojelun tasoon laajemmin. Koska tällaista poikkeusta voidaan soveltaa ainoastaan erityisten vaatimusten täyttämiseksi erityistilanteissa, sen seuraukset oletettavasti tuntuvat välittömimmin sen kohteena olevalla paikallisella reviirialueella. Kuten unionin tuomioistuimelle toimitetusta aineistosta käy ilmi, kannan suojelun taso koko valtion alueella tai luonnonmaantieteellisellä alueella riippuu lisäksi myös paikallisiin reviirialueisiin vaikuttavien eri poikkeusten yhteisvaikutuksesta.
Suomen riistakeskus on myöntänyt valituksen kohteena olevan poikkeusluvan metsästyslain 41 a §:n 1 momentin 3 kohdan nojalla. Kyseisellä säännöksellä on kansallisesti pantu täytäntöön luontodirektiivin 16 artiklan 1 kohdan c alakohta. Metsästyslain 41 a §:n 1 momenttia on näin ollen tulkittava yhdenmukaisesti luontodirektiivin 16 artiklan ja unionin tuomioistuimen sitä koskevan oikeuskäytännön kanssa. Metsästyslain 41 a §:n 1 momentin 3 kohdan nojalla poikkeuslupa voidaan myöntää yleisen turvallisuuden kannalta pakottavista syistä, jos muuta tyydyttävää ratkaisua ei ole eikä päätös haittaa lajin suotuisan suojelutason säilyttämistä lajin luontaisella levinneisyysalueella. Kaikkien poikkeusluvan myöntämiselle säädettyjen edellytysten tulee täyttyä, jotta poikkeuslupa suden tappamiseen voidaan myöntää.
C on perustellut poikkeuslupahakemustaan susien ihmisarkuuden puutteella ja siitä seuraavalla turvattomuuden tunteella. Alueelta on dokumentoitu useita tapauksia, joissa sudet ovat käyneet pihapiirissä. Lähimmillään susi on käynyt kymmenen metrin päässä ihmisestä ja vieraillut muun muassa Oripään koulukeskuksen pihalla. Susien aiheuttamasta huolesta johtuen alueen vanhemmat ovat vaatineet koulukyytejä. Myös alueen luontoharrastus on vähentynyt susipelosta johtuen.
Suomen riistakeskus on perustellut poikkeusluvan myöntämistä ensisijaisesti metsästyslain 41 a §:n 1 momentin 3 kohdassa tarkoitetuilla yleisen turvallisuuden kannalta pakottavilla syillä. Riistakeskuksen päätöksen perusteluissa on viitattu Suomen susikannan hoitosuunnitelmaan ja todettu, että hakemusalueelta oli kirjattu runsaasti susihavaintoja asutuksen tuntumasta. Asutuksen tuntumassa kulkevien susien käyttäytyminen aiheutti huolta paikallisissa asukkaissa. Susien tulo ihmisasutuksen piiriin valoisaan aikaan toistuvasti loi perusteet yleisen turvallisuuden turvaamiseksi myönnettävälle poikkeamiselle.
Suomen susikannan hoitosuunnitelman mukaan niissä yleistä turvallisuutta heikentävissä tilanteissa, jotka eivät ole poliisilain soveltamisen näkökulmasta välittömiä, mutta jotka kuitenkin ovat toistuvia, on Suomen riistakeskuksella toimivalta arvioida tilannetta ja toimia metsästyslaissa säädetyin edellytyksin. Hoitosuunnitelmassa on katsottu, että toistuvasti ja säännönmukaisesti pihoilla vieraileva susi käyttäytyy epätyypillisesti. Tällaista sutta voidaan pitää sellaisena uhkana ja turvallisuutta heikentävänä tekijänä, jonka perusteella suteen voidaan kohdistaa karkotustoimenpiteitä tai viimesijaisena keinona lopettaa eläin.
Riistakeskuksen päätöksen perusteluista käy tarkemmin ilmi, että runsaan vuoden aikana 1.1.2017‒24.1.2018 puheena olevalta alueelta oli kirjattu yhteensä 258 erilaista havaintotapahtumaa susista. Alle sadan metrin etäisyydellä asutusta rakennuksesta merkittyjä havaintotapahtumia oli 1.1.2017‒19.1.2018 kirjattu 101 kappaletta. Pääosin havainnot koskettivat yksittäistä sutta, mutta alle sadan metrin etäisyydellä asutuksesta kirjatuista havaintotapahtumista yli kolmannes oli koskenut useita susia ja enimmillään jopa koko seitsemän suden laumaa. Useat havainnot olivat näköhavaintoja valoisalta ajalta. Havaintoja asutuksen tuntumasta oli koko hakemusalueelta. Susien saalistuskäyttäytyminen toi sudet lähelle asutusta, koska alueen susien yleisin saaliseläin valkohäntäpeura käyttää asuttua viljelysmaisemaa pääasiallisena elinympäristönään.
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan päämäärät, joihin luontodirektiivin 16 artiklan mukaisella poikkeuksella väitetään pyrittävän, on tuotava siitä tehtävässä päätöksessä esiin selvästi ja täsmällisesti sekä tuettava niitä perusteluin.
Suomen riistakeskuksen päätös on annettu metsästyslain 41 a §:n 1 momentin yleistä turvallisuutta koskevan 3 kohdan nojalla, mutta riistakeskuksen ja hallinto-oikeuden päätösten perusteluissa on tuotu esiin myös susien hakemusalueella aiheuttamia vahinkoja. Koska Suomen riistakeskuksen päätös poikkeusluvan myöntämisestä on tehty yleistä turvallisuutta koskevan metsästyslain 41 a §:n 1 momentin 3 kohdan nojalla, saman momentin 2 kohdassa tarkoitetulle tavoitteelle omaisuudelle aiheutuvien vahinkojen ehkäisemisestä ei voida edellä selostetun unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella tässä asiassa antaa merkitystä.
Poikkeusluvan myöntäminen yleisen turvallisuuden takaamiseksi edellyttää pakottavaa syytä. Asukkaiden susihavaintojen perusteella kokema huoli turvallisuudesta ei siten yksin riitä perusteeksi poikkeusluvan myöntämiselle. Riistakeskuksen päätöksen perusteluista ilmenevien täsmällisten tietojen perusteella susien liikkumisesta asutuksen läheisyydessä on poikkeuslupapäätöstä edeltävältä ajalta runsaasti kirjattuja havaintoja, osin valoisaan aikaan. Se, että asukkaat ovat susien ihmisarkuuden vähentymisen takia ryhtyneet muuttamaan käyttäytymistään muun muassa järjestämällä koulukyytejä ja vähentämällä luonnossa liikkumista osoittaa, että uhka on alueella koettu todelliseksi. Kysymyksessä on katsottava olleen metsästyslain 41 a §:n 1 momentin 3 kohdassa tarkoitettu yleistä turvallisuutta koskeva pakottava tilanne, joka on edellyttänyt viranomaisilta toimenpiteitä uhan torjumiseksi.
Korkein hallinto-oikeus katsoo, että poikkeusluvan myöntämistä yleisen turvallisuuden kannalta pakottavista syistä on tässä tapauksessa tuettu selvin ja täsmällisin perustein siten kuin unionin tuomioistuimen luontodirektiivin 16 artiklaa koskevassa oikeuskäytännössä on edellytetty.
Päätöksestä ilmenevien tietojen perusteella ei ole esiintynyt sellaista välitöntä yksittäistä uhkatilannetta, jossa poliisilla olisi ollut perusteet lopettaa susi. Selvyyden vuoksi korkein hallinto-oikeus toteaa, että poikkeusluvan myöntäminen ei ole edellyttänyt, että esillä olisi ollut tällainen tilanne.
Metsästyslain 41 a §:n 1 momentin mukaan poikkeuslupa voidaan myöntää vain, jos muuta tyydyttävää ratkaisua ei ole. Suomen riistakeskuksen päätöksen perusteluissa on kuvattu, kuinka susia on petoyhdyshenkilöiden pihahavaintojen jälkeen poliisin tekemän karkotuspäätöksen perusteella karkotettu alueelta ääntä käyttäen kahteen kertaan 7.1. ja 9.1.2018. Karkotuksista huolimatta sudet olivat tehneet tammikuussa 2018 vielä toistuvasti pihakäyntejä. Suomen riistakeskuksen poikkeuslupapäätös on tehty 26.1.2018 eli pian pihakäyntien jälkeen.
Suomen susikannan hoitosuunnitelmassa on todettu, että ensisijaisena tavoitteena on löytää sellainen tyydyttävä ratkaisu, joka ei pakota suden tappamiseen. Hoitosuunnitelman mukaan asutuksen läheisyydessä vierailevien susien karkotukset koirilla, erilaiset ääni- ja valopelotteet yhdistettynä kipuun saattavat muuttaa suden käyttäytymistä ja luoda ihmisarkuutta sudelle.
Unionin tuomioistuin on luontodirektiivin 16 artiklaa koskevassa oikeuskäytännössään korostanut, että toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on poikkeuslupia myönnettäessä osoitettava asiassa merkitykselliseen parhaaseen tieteelliseen ja tekniseen asiantuntemukseen tukeutumalla, ettei tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi kyseessä olevassa yksittäistapauksessa vallitsevissa olosuhteissa ole muuta tyydyttävää ratkaisua.
Korkein hallinto-oikeus katsoo, että myönnettäessä poikkeuslupa yleisen turvallisuuden kannalta pakottavasta syystä riittävänä voidaan pitää sitä, että edellä mainittuja hoitosuunnitelman mukaisia muita susien karkotuskeinoja on käytetty ennen poikkeuslupapäätöksen tekemistä. Kun karkotukset eivät ole toivotulla tavalla muuttaneet susien käyttäytymistä ja lisänneet niiden ihmisarkuutta, ei karkotusten jatkamista ole kyseessä olevassa yksittäistapauksessa vallitsevissa olosuhteissa voitu edellyttää. Poikkeusluvan myöntämisen edellytys muun tyydyttävän ratkaisun puuttumisesta on tässä tapauksessa täyttynyt.
Metsästyslain 41 a §:n 1 momentin mukaan poikkeusluvan myöntämisen edellytyksenä on, että päätös ei haittaa lajin suotuisan suojelutason säilyttämistä lajin luontaisella levinneisyysalueella.
Unionin tuomioistuimen asiassa C-674/17, Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola, antaman tuomion mukaan kannanhoitosuunnitelma ja kansallinen lainsäädäntö, jossa vahvistetaan tapettavaksi sallittujen yksilöiden enimmäismäärä tiettynä metsästysvuonna, voivat olla merkityksellisiä arvioitaessa, onko vaatimusta suotuisan suojelun tason säilyttämisen takaamisesta noudatettu.
Suomen raportissa komissiolle luontodirektiivin toimeenpanosta kaudelta 2007‒2012 suden suojelutason on vuoden 2013 kokonaisarviossa katsottu olevan boreaalisella ja alpiinisella vyöhykkeellä epäsuotuisa, mikä on johtunut populaation koosta. Uhanalaisuusluokitukseltaan susi on ollut sekä vuoden 2015 että uusimman vuoden 2019 arvion mukaan Suomessa erittäin uhanalainen.
Suomen riistakeskuksen poikkeuslupapäätös on tehty maa- ja metsätalousministeriön asetuksen mukaisen enimmäismäärän rajoissa. Suomen riistakeskus on päätöksensä perusteluissa katsonut, että poikkeamisella ei haitata suotuisan suojelun tason säilymistä tai sen saavuttamista lajin luontaisella levinneisyysalueella. Riistakeskuksen päätöksestä tai muistakaan tämän asian asiakirjoista ei ilmene, että suden suojelun taso olisi päätöksen tekohetkellä todettu Suomessa suotuisaksi. Tämän vuoksi korkein hallinto-oikeus katsoo, ettei suden suojelun tason ole selvitetty olleen suotuisa.
Lisäksi edellä mainitussa unionin tuomioistuimen asiassa C-674/17, Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola, antamassa tuomiossa on todettu, että sen arvioiminen, mikä vaikutus poikkeuksella on paikallisen lauman reviirin tasolla, on yleensä tarpeen sen määrittämiseksi, miten poikkeus vaikuttaa kyseisen kannan suojelun tasoon laajemmin. Suomen riistakeskuksen päätös oikeutti tappamaan yhden suden Loimaan, Oripään ja Pöytyän kuntien puolelle ulottuvalla Pöytyän lauman reviirialueella. Riistakeskuksen päätöksessä on viitattu Luonnonvarakeskuksen lausuntoihin ja maastotarkastukseen, joiden mukaan Pöytyän laumassa oli arviolta 7‒8 sutta. Lauma oli vakiintunut ja dna-näytteiden perusteella alfanaaras oli ollut reviirillä jo vuodesta 2013 lähtien. Lähistöllä Lounais-Suomen alueella oli tiedossa viisi muuta susiparia tai 3‒8 suden laumaa. Ennalta arvioiden yhden suden tappamisen ei ole ollut syytä arvioida pysyvästi heikentävän Pöytyän lauman elinvoimaisuutta.
Arvioitaessa poikkeuksen vaikutusta paikallisen lauman reviirin tasolla merkitystä on myös pyynnin kohdistumisella. Vaikutukset lauman elinvoimaisuudelle jäävät vähäisimmiksi, jos pyynti kohdistetaan lauman nuoreen yksilöön, kun taas alfanaaraan tappaminen voi johtaa lauman elinvoimaisuuden heikkenemiseen tai jopa lauman häviämiseen. Suomen riistakeskuksen poikkeuslupapäätöksen mukaan pyynnissä suositeltiin vältettäväksi tunnistettavan alfayksilön tai pannoitetun suden tappamista. Pyynti oli mahdollista aloittaa todetun pihakäynnin jälkeen ja pyytää sutta katkeamattomana jäljityksenä kohdentaen pyynti pihakäynnin tehneeseen susiyksilöön.
Kun otetaan huomioon yhden suden tappamiseen myönnetyn poikkeusluvan ehdot ja arvioidut vaikutukset erityisesti paikallisen lauman reviirin tasolla, Suomen riistakeskuksen myöntämä poikkeuslupa ei ole entisestään huonontanut susikannan epäsuotuisaa suojelun tasoa.
Edellä esitetyillä perusteilla metsästyslain 41 a §:n 1 momentin 3 kohdassa säädetyt sekä unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä määritellyt edellytykset poikkeusluvan myöntämiselle yhden suden tappamiseen ovat tässä tapauksessa täyttyneet. Hallinto-oikeuden on näin ollen tullut hylätä Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola Satakunta – Varsinais-Suomi ry:n valitus Suomen riistakeskuksen päätöksestä.

matches:
§ 3
§ 1
§ 1
§ 1
§ 3
§ 2
§ 1
tuomioistuin
tuomioistuin
tuomioistuin
tuomioistuin
tuomioistuin
tuomioistuin
tuomioistuin


text:
Koti / HD / Black Mesa tapetti HD
lähettänyt: alas joulukuuta 16, 2016 sisään HD Jätä kommentti 2,159 näkymät 0
Here is most beautiful Selection Of black mesa wallpaper HD For Desktops, PC, Kannettavat, Mobiles Ja Tabletit. Tässäwallpapermad.com Taustakuva tietokanta voit ladata miljoonia korkealaatuisia taustakuvia . Kaikki taustakuvat ovat ilmaisia ladata. Meillä on paljon taustakuvia yli kolmekymmentä Plus kategoriat Like Eläimet, Sarjakuva, Kukka, avaruus , Pelit ja Urheilu ,Jne. vaikka tyyppi tietokoneen että yksinkertaisesti omistat, voit yksinkertaisesti siirtää korkean resoluution taustakuvan kokoa muutetaan ja rajataan sopivaksi työpöydälle näytön.
black-mesa-wallpaper-hd1
Yksinkertaisuuden, valitse Desktopin Koko (esim. 1366×768, 1920×1080, 1024×768 jne.) luettelosta päätöksiä oikeassa paneelissa, ja myös järjestelmä voi valita sinulle kaikkea järjestelmän hyväksyttävän Size Set. Ja muistaa Kaikki taustakuvat ovat ilmaisia henkilökohtaiseen käyttöön. If you Like This black mesa wallpaper HD@ Collection Give us a Like And Share On Facebook and other Social Media.
Edellinen: tiili look tapetti HD
Seuraava: Thomas ja ystävät tapetti HD
hd ranta taustakuvia HD
tom & Jerry tapetti
Miksi ei HD taustakuva

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD


Kumottu säädös Lukioasetus (kumoutunut) 719/1984 - Ajantasainen lainsäädäntö - FINLEX ®
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Ajantasainen lainsäädäntö › Vanhentuneet ajantasaiset › 12.10.1984/719
Lukioasetus (kumoutunut)
Tämä asetus on kumoutunut 1.1.1999 alkaen. Ks. LukioL 629/1998.
Opetusministerin esittelystä säädetään 27 päivänä toukokuuta 1983 annetun lukiolain (477/83) nojalla:
Kunnan lukiota sanotaan tässä asetuksessa lukioksi ja kunnan lukion iltalinjaa iltalinjaksi.
Iltalinjasta säädetään iltalukioasetuksessa (721/84) tässä asetuksessa säädetyin poikkeuksin.
Perustaminen ja toimintamuodon muuttaminen
Lukion perustamislupaa koskevassa hakemuksessa on selvitettävä perustamisedellytysten olemassaolo, sijaintikunta ja opetuskieli.
Iltalinjan perustamista tarkoittavassa lukion toimintamuodon muuttamista koskevassa hakemuksessa on selvitettävä perustamisedellytysten olemassaolo, sijaintikunta ja opetuskieli.
3 momentti on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
3 § on kumottu A:lla 27.11.1992/1176.
4–13 §
4–13 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
15 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
Vuodenvaihde jakaa lukion lukuvuoden syys- ja kevätlukukauteen.
Oppilaiden koulutyö aloitetaan elokuussa ja päätetään viikon 22 viimeisenä arkipäivänä. Luokallisena toimivan lukion ylimmällä vuosiluokalla tulee olla vähintään 120 työpäivää. (4.2.1994/107)
Koulutyön aloittamisajankohdasta on ilmoitettava edellisen lukuvuoden koulutyön loppuun mennessä. (25.1.1991/177)
Lukiossa on kesäloma ja vähintään kymmenen päivää kestävä joululoma. (25.1.1991/177)
Vapaapäiviä ovat lauantait, jollei kunta toisin päätä. Lukuvuoteen voi kuulua myös muita vapaapäiviä. (25.1.1991/177)
3 momentti on kumottu A:lla 4.2.1994/107.
20 § on kumottu A:lla 4.2.1994/107.
Päivän työ aloitetaan lyhyellä päivänavauksella, jonka tulee myönteisellä tavalla liittyä lukiossa annettavaan uskonnolliseen ja eettiseen kasvatukseen. (25.1.1991/177)
Oppilas, joka on vapautettu lukiolain 19 §:n 1 momentissa tarkoitetusta lukiossa annettavasta uskonnon opetuksesta, on vapautettu myös osallistumasta päivänavaukseen.
Oppitunti kestää 60 minuuttia, josta vähintään 45 minuuttia käytetään työjärjestyksen mukaiseen opetukseen ja vähintään 10 minuuttia välituntiin. Opetukseen käytettävä aika ja välitunnit voidaan järjestää toisin kuin edellä on säädetty, jos se opetettavan aineen tai opetuksessa käytettävän työtavan vuoksi tai muusta erityisestä syystä on tarkoituksenmukaista. Työpäivää voidaan kuitenkin lyhentää vain työpäivän loppuun sijoitetun kaksoistunnin vuoksi. (25.1.1991/177)
Opetus lukiossa on julkista. Rehtori voi kuitenkin tarpeen vaatiessa rajoittaa pääsyä opetusta seuraamaan.
24 § on kumottu A:lla 27.5.1992/508.
26–28 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
2) opetukseen ja muuhun lukion tehtävän mukaiseen toimintaan käytettävästä tuntimäärästä; (27.11.1992/1176)
2 momentti on kumottu A:lla 27.11.1992/1176.
30 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
31 § on kumottu A:lla 1.7.1988/632.
36§ on kumottu A:lla 27.11.1992/1176.
37 § on kumottu A:lla 4.2.1994/107.
Lukiossa opetetaan tyttöjä ja poikia yleensä erikseen liikunnassa.
39 § on kumottu A:lla 30.12.1996/1273.
1 momentti on kumottu A:lla 4.2.1994/107.
45 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
47 § on kumottu A:lla 16.3.1990/274.
48 § on kumottu A:lla 4.2.1994/107.
49 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
Luvan poissaoloon myöntää ryhmänohjaaja tai lukion rehtori. (4.2.1994/107)
Milloin lupaa ei ole voitu ennakolta pyytää, tulee oppilaan mahdollisimman pian ilmoittaa poissaolosta ryhmänohjaajalle. (4.2.1994/107)
2) rehtori voi antaa kirjallisen varoituksen. (27.11.1992/1176)
Sillä aikaa kun oppilasta vastaan on vireillä syyte yleisessä tuomioistuimessa, ei häntä vastaan samasta syystä saa aloittaa tai jatkaa kurinpitomenettelyä.
Jos tuomioistuin on vapauttanut oppilaan syytteestä, ei kurinpitomenettelyä saa aloittaa tai jatkaa samasta syystä muutoin kuin sellaisen seikan nojalla, jota ei ole katsottava rikokseksi, mutta joka voi aiheuttaa kurinpidollisen rankaisemisen.
Jos tuomioistuin on tuominnut oppilaan rangaistukseen, ei häntä samasta syystä saa kurinpitokeinoilla ojentaa. Oppilas saadaan kuitenkin erottaa määräajaksi, jos se oppilaan tekemään rikokseen tai siihen liittyviin seikkoihin nähden on perusteltua. (25.1.1991/177)
Jos oppilas on tutkimuksen alaisena rikoksesta, voidaan hänet pidättää koulunkäynnistä. (27.11.1992/1176)
54–57 §
54–57 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
58 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
60–62 §
60–62 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
8 luku (25.1.1991/177)
8 luku on kumottu A: lla 25.1.1991/177.
71 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
Rehtorin- ja opettajanviran haltijalta ja tuntiopettajalta vieraskielistä opetusta lukuun ottamatta vaaditaan, että hän hallitsee koulun opetuskielen. (27.11.1992/1176)
Vieraskielisessä opetuksessa opettajanviran haltijalta ja tuntiopettajalta vaaditaan, että hän hallitsee opetuskielen. (27.11.1992/1176)
Rehtorin virkaan on kelpoinen henkilö, jolla on lukion opettajanvirkaan vaadittava kelpoisuus.
75 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
Oppilaanohjauksen nuoremman lehtorin virkaan on kelpoinen henkilö, joka on suorittanut erilliset opinto-ohjaajan opinnot, peruskoulun peruskoulun opinto- ohjaajan tutkinnon, opetusministeriön hyväksymät opinnot tai kasvatustieteiden kandidaatin tutkinnon oppilaanohjauksen koulutusohjelman mukaan.
77 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
Nuoremman lehtorin virkaan on kelpoinen henkilö, joka on suorittanut ylemmän korkeakoulututkinnon ja siinä tai erillisinä aineenopettajan kasvatustieteelliset opinnot sekä aineenopettajan koulutusohjelmaan tai suuntautumisvaihtoehtoon kuuluvat vähintään 35 opintoviikon laajuiset opetettavan aineen opinnot tai niitä vastaavat opinnot virkaan kuuluvissa aineissa, kuitenkin enintään kahdessa. Vastaavuus on osoitettava korkeakoulun antamalla todistuksella. (27.11.1992/1176)
Aineenopettajan kasvatustieteellisten opintojen suorittamista ei vaadita henkilöltä, joka on suorittanut vähintään 35 opintoviikon laajuiset opettajankoulutuksen pedagogiset opinnot, eikä henkilöltä, jolla on peruskoulun luokanopettajan kelpoisuus. (27.11.1992/1176)
Nuoremman lehtorin virkaan on kelpoinen myös henkilö, jolla on tämän asetuksen voimaantullessa kelpoisuus valtion oppikoulun nuoremman lehtorin virkaan. Opetusharjoittelua normaalilyseossa ei vaadita hakijalta, joka on suorittanut kahden lukukauden pituisen vieraan kielen tai toisen kotimaisen kielen opetusharjoittelun peruskoulunopettajain tai kansakoulunopettajain valmistuslaitoksessa taikka peruskoulun luokanopettajan tai kansakoulunopettajan tutkinnon ja lisäksi yhden lukukauden pituisen vieraan kielen tai toisen kotimaisen kielen opetusharjoittelun peruskoulunopettajain tai kansakoulunopettajain valmistuslaitoksessa.
Musiikin nuoremman lehtorin virkaan on kelpoinen myös henkilö, joka on suorittanut Jyväskylän yliopistossa musiikinopettajan tutkintoa vastaavat opinnot sekä niiden yhteydessä tai erillisinä vähintään 15 opintoviikon laajuiset opinnot musiikkitieteessä ja aineenopettajan kasvatustieteelliset opinnot. (1.7.1988/632)
Musiikin nuoremman lehtorin virkaan on kelpoinen myös henkilö, joka on suorittanut Jyväskylän yliopistossa musiikinopettajan tutkintoa vastaavat opinnot ja niiden yhteydessä tai erillisinä vähintään 15 opintoviikon laajuiset opinnot musiikkitieteessä sekä aineenopettajan kasvatustieteelliset opinnot tai vähintään 35 opintoviikon laajuiset opettajankoulutuksen pedagogiset opinnot. Opettajankoulutuksen pedagogisten opintojen suorittamista ei kuitenkaan vaadita henkilöltä, jolla on peruskoulun luokanopettajan kelpoisuus. (27.11.1992/1176)
Vanhemman lehtorin virkaan on kelpoinen henkilö, joka on suorittanut ylemmän korkeakoulututkinnon ja siinä tai erillisinä aineenopettajan kasvatustieteelliset opinnot sekä aineenopettajan koulutusohjelmaan tai suuntautumisvaihtoehtoon kuuluvat opetettavan aineen opinnot tai niitä vastaavat opinnot siten, että opintojen laajuus yhdessä virkaan kuuluvassa aineessa on vähintään 55 opintoviikkoa ja, jos virkaan kuuluu kaksi tai useampia aineita, lisäksi yhdessä muussa aineessa vähintään 35 opintoviikkoa. Vastaavuus on osoitettava korkeakoulun antamalla todistuksella. (27.11.1992/1176)
Vanhemman lehtorin virkaan on kelpoinen myös henkilö, jolla tämän asetuksen voimaantullessa on kelpoisuus valtion oppikoulun vanhemman lehtorin virkaan. Opetusharjoittelua normaalilyseossa ei vaadita hakijalta, joka on suorittanut kahden lukukauden pituisen vieraan kielen tai toisen kotimaisen kielen opetusharjoittelun peruskoulunopettajain tai kansakoulunopettajain valmistuslaitoksessa taikka peruskoulun luokanopettajan tai kansakoulunopettajan tutkinnon ja lisäksi yhden lukukauden pituisen vieraan kielen tai toisen kotimaisen kielen opetusharjoittelun peruskoulunopettajain tai kansakoulunopettajain valmistuslaitoksessa.
Henkilö, joka on saanut erivapauden tai asetuksen nojalla kelpoisuuden oppi- tai peruskoulun opettajan virkaan, on kelpoinen lukion opettajan ja rehtorin virkaan, johon vaaditaan vastaava kelpoisuus.
83 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
84–88 §
84–88 § on kumottu A:lla 1.7.1988/632.
Viranhaltijain ja tuntiopettajien oikeudellinen asema (25.1.1991/177)
90–92 §
90–92 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
93 § on kumottu A:lla 18.12.1987/1094.
94–95 §
94–95 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
96§ on kumottu A:lla 27.11.1992/1176.
96 a–97 §
96 a–97 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
97 a § (18.12.1987/1094)
Lukiolain 36 g §:ssä säädetyn erorahan ja toistuvan korvauksen myöntämisessä viranhaltijalle ja tuntiopettajalle noudatetaan soveltuvin osin, mitä eroraha- asetuksessa (726/87) valtion virkamiesten osalta säädetään ja sen nojalla määrätään.
97 b § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
Lukiolain 30 b §:ssä tarkoitettua muuttokustannusten korvausta haetaan lääninhallitukselta.
99 § on kumottu A:lla 1.7.1988/632.
12 luku (25.1.1991/177)
12 luku on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
Lukiolain 47 §:n 2 momentissa tarkoitettuja oppilasta koskevia asioita ovat: (27.11.1992/1176)
1 a) lukion suoritusajan pidentäminen sekä oppilaan katsominen eronneeksi lukiosta; (4.2.1994/107)
Lääninhallituksen tässä pykälässä tarkoitetussa asiassa tehtyyn valitukseen antamasta päätöksestä ja 44 §:ssä tarkoitetusta päätöksestä ei saa valittaa.
1) oppilaan opiskelun järjestämistä lukiolain 18 §:n 4 momentissa ja tämän asetuksen 25 §:n 2 momentissa säädetyllä tavalla; (4.2.1994/107)
108–114 §
108–114 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
115 § on kumottu A:lla 1.7.1988/632.
116–117 §
116–117 § on kumottu A:lla 25.1.1991/177.
119 § on kumottu A:lla 27.5.1992/508.
Lukiolla, joka on perustettu lukiolain 4 §:n tarkoittamalla luvalla tai jolle on aikaisempien säännösten nojalla myönnetty todistuksenanto-oikeus, on oikeus tämän asetuksen mukaisten todistusten antamiseen.
Jos lukion toiminnassa ilmenee epäkohta, on lääninhallituksen ryhdyttävä tarpeellisiin toimenpiteisiin sen poistamiseksi. Opetushallitus voi, jollei asiaan muutoin saada korjausta, peruuttaa määräajaksi tai toistaiseksi lukion todistuksenanto-oikeuden. (27.11.1992/1176)
Oppilaille annetut kirjalliset koetehtävät on luovutettava säilytettäväksi lukion arkistossa.
Jos lukion tai sen iltalinjan hallinnon tai muun toiminnan järjestämiselle on tässä asetuksessa tai iltalukioasetuksessa säädetty perusteeksi perusopetusryhmien määrä, lasketaan perusopetusryhmien määrä erikseen lukiossa ja sen iltalinjalla, jollei toisin ole säädetty.
1) kunnallisista ja yksityisistä oppikouluista 26 päivänä kesäkuuta 1970 annettu asetus (444/70);
2) vanhempainneuvostosta 10 päivänä maaliskuuta 1924 annettu asetus (75/24);
3) 19 päivänä tammikuuta 1951 annettu yksityisoppikouluasetus (23/51);
4) valtion oppikoulujen työajoista 5 päivänä toukokuuta 1972 annettu asetus (327/72);
5) oppilaiden ottamisesta oppikouluun 21 päivänä huhtikuuta 1972 annettu asetus (310/72);
6) oppilaiden ottamisesta lukioon 6 päivänä lokakuuta 1961 annettu asetus (465/61);
7) yksityisoppilaiden tutkinnoista oppikouluissa 2 päivänä helmikuuta 1951 annettu asetus (78/51);
8) oppikoulujen lukusuunnitelmista 12 päivänä maaliskuuta 1948 annettu asetus (196/48);
9) lukion sekä kaksijaksoisen oppikoulun lukusuunnitelmasta 23 päivänä huhtikuuta 1975 annettu asetus (279/75);
10) poikkeuksista oppikoulujen lukusuunnitelmia koskeviin säännöksiin ja määräyksiin 5 päivänä toukokuuta 1972 annettu asetus (328/72).
Sen estämättä, mitä 32 §:ssä on säädetty, lukion oppilaille annetaan kielenopetusta tämän asetuksen voimaan tullessa voimassa olevien säännösten ja määräysten mukaan, kunnes kunnan kieliohjelma on vahvistettu. Lukuvuosina 1985–86 ja 1986–87 voidaan samassa lukiossa opettaa kuitenkin ensimmäisenä ja toisena vieraana kielenä useampaa kuin 32 §:n 2 momentissa mainittua kieltä ja 5 momentissa tarkoitettuna kolmantena vieraana kielenä voidaan osalle oppilaista opettaa myös englannin kieltä. (3.5.1985/360)
Elämänkatsomustiedon sekä lukiolain 19 §:n 2 ja 3 momentissa tarkoitetun uskonnon opetuksen osalta opetussuunnitelmaan kuuluvista asioista päättää ennen lukiolain 20 §:n perusteella laaditun opetussuunnitelman vahvistamista koululautakunta.
Jos henkilöllä on liikuntatieteellisistä tutkinnoista annetun asetuksen (299/78), teologisista tutkinnoista annetun asetuksen (527/78), kasvatustieteellisistä tutkinnoista ja opinnoista annetun asetuksen (530/78), taideteollisen alan korkeakoulututkinnoista annetun asetuksen (948/78), humanistisista tutkinnoista annetun asetuksen (1080/78), luonnontieteellisistä tutkinnoista annetun asetuksen (1081/78), musiikkialan korkeakoulututkinnoista annetun asetuksen (563/80) tai musiikkiopettajan tutkintoon johtavien opintojen väliaikaisesta järjestämisestä Sibelius-Akatemiassa annetun asetuksen (314/83) perusteella oikeus opiskella aikaisemmin voimassa olleiden säännösten mukaan, on hän tutkinnon suoritettuaan kelpoinen lukion asianomaiseen aineenopettajan sekä nuoremman ja vanhemman lehtorin virkaan siten kuin valtion oppikoulujen opettajan virkojen ja toimien haettavaksi julistamisesta ja hakemisesta sekä opettajien pätevyysehdoista annetussa asetuksessa (620/48) on säädetty.
Henkilö, joka on suorittanut asianomaisen alan korkeakoulututkinnon ennen 1 momentissa mainitun tutkintoasetuksen voimaantuloa tai joka on suorittanut kuvaamataidonopettajan, kotitalousopettajan taikka musiikinopettajan tutkinnon, on kelpoinen vastaavasti 1 momentin mukaisesti.
Sen estämättä, mitä 10 §:n 1 momentin 2 kohdassa ja 11 §:n 1 momentissa on säädetty, voidaan ehdotus johtokuntaan lukuvuodeksi 1985–86 valittavista oppilasjäsenistä ja heidän henkilökohtaisista varajäsenistään tehdä ennen tämän asetuksen voimaantuloa pidettävässä lukion oppilaiden kokouksessa.
Sen estämättä, mitä 28 §:ssä säädetään, noudatetaan opetussuunnitelmaa ensimmäisen kerran hyväksyttäessä tämän asetuksen voimaantullessa voimassa olleita säännöksiä.
28.4.1989/388:
16.3.1990/274:
Vuosina 1990–92 otetaan 46 §:n 4 momentissa tarkoitettua keskiarvoa laskettaessa huomioon peruskoulun päästötodistuksen vieraiden kielten arvosanoista ainoastaan ensimmäisen vieraan kielen arvosana. (18.5.1990/442)
18.5.1990/442:
Tämä asetus tulee voimaan 23 päivänä toukokuuta 1990.
Kouluhallituksen tämän asetuksen voimaan tullessa voimassa olleiden 16 ja 19 §:n nojalla antamat määräykset talviloman ajankohdasta ja koulutyön päättymispäivästä ovat voimassa 31 päivään heinäkuuta 1991.
Valtioneuvoston tämän asetuksen voimaan tullessa voimassa olleiden 32 §:n 9 momentin ja 46 §:n 6 momentin mukaan tekemät päätökset ovat voimassa niissä mainitun ajan.
Lääninhallituksen tämän asetuksen voimaan tullessa voimassa olleen 33 §:n nojalla myöntämä lupa järjestää jonkun oppilaan opiskelu vahvistetusta opetussuunnitelmasta poiketen, on voimassa niin kauan kuin oppilas, jota lupa koskee, on lukion oppilaana.
Tämän asetuksen voimaan tullessa voimassa olleiden 40–43 §:n säännöksiä oppilasarvostelusta ja suullisista kuulusteluista sovelletaan 31 päivään heinäkuuta 1991 saakka.
Henkilö, jolla on tämän asetuksen voimaantullessa kelpoisuus aineenopettajan tai opinto-ohjaajan virkaan tai joka myöhemmin täyttää tällä asetuksella kumotuissa 75 ja 77 §:ssä ja muutetussa 76 §:ssä säädetyt aineenopettajan tai opinto-ohjaajan kelpoisuusvaatimukset taikka joka on saanut erivapauden aineenopettajan tai opinto-ohjaajan virkaan, on kelpoinen vastaavaan nuoremman lehtorin virkaan.
Asetuksen 73 §:ssä tarkoitettu kouluhallinnon tutkinnon keskimmäinen arvosana vaaditaan rehtorilta, joka nimitetään virkaan tammikuun 1 päivän 1995 jälkeen. Keskimmäistä arvosanaa ei vaadita kuitenkaan henkilöltä, joka on ollut ennen mainittua ajankohtaa lukion rehtorin viran vakinainen haltija. Tammikuun 1 päivään 1995 saakka noudatetaan tämän asetuksen voimaan tullessa voimassa olleen 73 §:n 1 momentin säännöksiä.
Henkilö, jolla on tämän asetuksen voimaan tullessa voimassa olleen 81 §:n 2 momentin mukainen kelpoisuus tuntiopettajan tehtävään, on edelleen kelpoinen tuntiopettajaksi.
Henkilöltä, jonka kelpoisuus lukion nuoremman lehtorin virkaan määräytyy 6 momentin mukaisesti, ei vaadita kelpoisuusvaatimukseksi säädettyjen kasvatustieteellisten opintojen ja opetusharjoittelun suorittamista, jos hän on suorittanut vähintään 35 opintoviikon laajuiset opettajankoulutuksen pedagogiset opinnot tai hänellä on peruskoulun luokanopettajan kelpoisuus. (27.11.1992/1177)
25.10.1991/1268:
Edellä mainittua 2 momenttia sekä asetuksen 73 ja 76 §:ää, 78 §:n 1, 2 ja 5 momenttia, 79 §:n 1 ja 2 momenttia ja 128 a §:ää sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1995. Siihen saakka niiden sijasta sovelletaan tämän asetuksen voimaan tullessa voimassa olleita säännöksiä. Lisäksi tällä asetuksella kumottua 78 §:n 3 momenttia sovelletaan vuoden 1994 loppuun. Asetuksen 73 § :ssä tarkoitettu opetushallinnon tutkinto voidaan kuitenkin säännöksessä mainituin tavoin järjestää ja hyväksyä kouluhallinnon tutkinnon korvaavaksi suoritukseksi jo vuoden 1993 alusta.
Tämän asetuksen mukaan laadittu opetussuunnitelma voidaan ottaa käyttöön lukuvuoden 1994–95 alusta. Tämän asetuksen voimaan tullessa voimassa olleen 32 §:n mukaan laadittua opetussuunnitelmaa voidaan noudattaa kunnes kunta ottaa käyttöön tämän asetuksen mukaan laaditun opetussuunnitelman.
1 luku - Yleisiä säännöksiä 1 § 2 luku - Perustaminen ja toimintamuodon muuttaminen 2 § 3 luku - Hallinto3 § 4–13 § 14 § 15 § 4 luku - Työaika 16 § 17 § 18 § 19 § 20 § 21 § 22 § 5 luku - Opetus 23 § 24 § 25 § 26–28 § 29 § 30 § 31 § 32 § 33 § 34 § 35 § 36 § 37 § 38 § 39 § 40 § 41 § 41 a § 42 § 43 § 44 § 45 § 6 luku - Oppilaat46 § 47 § 48 § 49 § 50 § 51 § 52 § 53 § 54–57 § 7 luku - Kouluyhteistyö58 § 59 § 60–62 § 8 luku 9 luku - Viranhaltijain ja tuntiopettajien kelpoisuusehdot71 § 72 § 73 § 74 § 75 § 76 § 77 § 78 § 79 § 80 § 80 a § 81 § 82 § 10 luku - Viranhaltijain nimittäminen83 § 84–88 § 11 luku - Viranhaltijain ja tuntiopettajien oikeudellinen asema (25.1.1991/177)89 § 90–92 § 93 § 94–95 § 96 § 96 a–97 § 97 a § 97 b § 98 § 98 a § 99 § 12 luku 13 luku - Muutoksenhaku106 § 107 § 108–114 § 115 § 116–117 § 14 luku - Erinäisiä säännöksiä 118 § 119 § 120 § 121 § 122 § 123 § 124 § 125 § 15 luku - Voimaantulosäännökset 126 § 127 § 128 § 128 a § 129 § Muutossäädösten voimaantulo ja soveltaminen:3.5.1985/360:18.12.1987/1094:1.7.1988/632:28.4.1989/388:16.3.1990/274:18.5.1990/442:25.1.1991/177:14.6.1991/934:25.10.1991/1268:27.5.1992/508:26.6.1992/615:27.11.1992/1176:27.11.1992/1177:12.7.1993/689:4.2.1994/107:30.12.1996/1273:


Laki lukiolain muuttamisesta 708/1992 - Säädökset alkuperäisinä - FINLEX ®
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Säädökset alkuperäisinä › 1992 › 708/1992
708/1992
kumotaan 27 päivänä toukokuuta 1983 annetun lukiolain (477/83) 12 §:n 3 momentti, 13 a, 26, 26 c, 32, 36 f, 38 ja 51 § sekä 58 §:n 2 momentti,
sellaisina kuin niistä ovat 12 §:n 3 momentti sekä 13 a, 26 c, 32 ja 38 § 25 päivänä tammikuuta 1991 annetussa laissa (172/91), 26 ja 51 § 29 päivänä tammikuuta 1988 annetussa laissa (88/88) ja 36 f § 16 päivänä huhtikuuta 1987 annetussa laissa (418/87),
muutetaan 5 §, 6 §:n 1 ja 4 momentti, 7 §, 8 §:n 2 momentti, 9 §:n 2 momentti, 11 §:n 2 momentti, 12 §:n 2 momentti, 18 §:n 4 momentti, 20 ja 21 §, 23 §:n 1 momentti, 25, 28 ja 31 §, 32 a §:n 3 ja 4 momentti, 36 a §:n 1, 2 ja 4 momentti, 36 b §, 36 d §:n 2 momentti, 42 §, 43 §:n 2 momentti, 44, 45 ja 47 §, 48 §:n 1, 3 ja 4 momentti, 49, 52, 53 ja 53 a § sekä 53 b §:n 1 momentti,
sellaisina kuin niistä ovat 5 §, 6 §:n 1 momentti, 7 §, 8 §:n 2 momentti, 9 §:n 2 momentti, 11 §:n 2 momentti, 12 §:n 2 momentti, 18 §:n 4 momentti, 20 ja 25 §, 32 a §:n 3 ja 4 momentti, 36 b §, 43 §:n 2 momentti, 44 ja 47 §, 48 §:n 1, 3 ja 4 momentti sekä 49, 52 ja 53 a § mainitussa 25 päivänä tammikuuta 1991 annetussa laissa, 6 §:n 4 momentti 7 päivänä huhtikuuta 1989 annetussa laissa (327/89), 21 § muutettuna 3 päivänä helmikuuta 1984, 16 päivänä kesäkuuta 1989 ja 8 päivänä helmikuuta 1991 annetuilla laeilla (133/84, 572/89 ja 262/91) sekä mainitulla 25 päivänä tammikuuta 1991 annetulla lailla, 28 § osittain muutettuna viimeksi mainitulla lailla, 31 § muutettuna 15 päivänä heinäkuuta 1988 ja 28 päivänä heinäkuuta 1989 annetuilla laeilla (671/88 ja 731/89), 36 a §:n 1, 2 ja 4 momentti ja 36 d §:n 2 momentti mainitussa 16 päivänä huhtikuuta 1987 annetussa laissa, 45 § 3 päivänä helmikuuta 1989 annetussa laissa (105/89), 53 § muutettuna mainituilla 16 päivänä huhtikuuta 1987 ja 25 päivänä tammikuuta 1991 annetuilla laeilla ja 53 b §:n 1 momentti 25 päivänä tammikuuta 1991 annetussa laissa (170/91), sekä
lisätään lakiin uusi 21 a ja 21 b §, 36 a §:ään, sellaisena kuin se on mainitussa 16 päivänä huhtikuuta 1987 annetussa laissa, uusi 5 momentti sekä lakiin uusi 7 a luku seuraavasti:
Lukion hallinnosta on voimassa, mitä kunnallislaissa (953/76) säädetään tai sen nojalla määrätään, jollei tässä laissa tai sen nojalla annetussa asetuksessa toisin säädetä. Lukion hallinnosta on lisäksi voimassa, mitä kunnan opetustoimen hallinnosta annetussa laissa (706/92) säädetään.
Lukiossa voi olla johtokunta, jonka kokoonpanossa poiketaan kunnallislain säännöksistä siten kuin tässä momentissa säädetään. Johtokuntaan valitaan jäseniksi yksi opettajakunnan, yksi muun henkilökunnan ja kaksi oppilaskunnan keskuudestaan ehdottamista henkilöistä. Osa jäsenistä on tällöin valittava oppilaiden huoltajien keskuudesta. Oppilaista valittavat jäsenet valitaan lukuvuodeksi kerrallaan.
Johtokunnan jäsenten valinta voidaan johtosäännöllä siirtää kunnanvaltuustolta kunnan muun toimielimen tehtäväksi.
Edellä 6 §:ssä tarkoitetun lukion johtokunnan tehtävänä on vastata lukion kasvatuksen ja opetuksen kehittämisestä, lukion sisäisestä, lukion ja kodin sekä lukion ja ympäröivän muun yhteiskunnan välisestä yhteistyöstä sekä lukion työrauhan ylläpitämisestä sekä suorittaa sille erikseen määrätyt tehtävät.
Opettajakunnan tehtävänä on suunnitella ja edistää koulutyötä sekä osallistua työrauhan ylläpitämiseen. Opettajakunnan tulee tehdä ehdotus lukion 6 §:ssä tarkoitettuun johtokuntaan valittavasta opettajasta ja hänen varajäsenestään. Opettajakunnan tulee lisäksi suorittaa sille erikseen määrätyt tehtävät.
Oppilaskunnan tehtävänä on suunnitella ja edistää oppilaiden yhteistoimintaa ja koulutyötä. Oppilaskunnan tulee tehdä ehdotus lukion 6 §:ssä tarkoitettuun johtokuntaan valittavista oppilasjäsenistä ja heidän varajäsenistään. Oppilaskunnan tulee lisäksi suorittaa sille erikseen määrätyt tehtävät.
Peruskoulun johtaja voi hoitaa myös lukion rehtorin tehtävät.
Apulaisrehtori valitaan lukion opettajien keskuudesta. Apulaisrehtori valitaan toistaiseksi, ja hänen määräyksensä voidaan peruuttaa, kun siihen on syytä.
Erityisestä syystä voidaan päättää, sen mukaan kuin asetuksella säädetään, että jonkun oppilaan opiskelu järjestetään osittain toisin kuin tässä laissa ja sen nojalla annetussa asetuksessa säädetään ja niiden nojalla määrätään.
Valtioneuvosto päättää opetushallitusta kuultuaan lukiossa annettavan opetuksen tuntijaosta sekä hyväksyy kielenopetuksen yleissuunnitelman, joka sisältää kielenopetuksen laadulliset ja määrälliset tavoitteet.
Lukiota varten tulee hyväksyä opetussuunnitelma. Opetussuunnitelma hyväksytään erikseen suomenkielisiä ja ruotsinkielisiä lukioita varten.
Opetushallitus antaa opetussuunnitelman laadintaa varten opetussuunnitelman perusteet, jossa määrätään opetuksen valtakunnalliset tavoitteet ja sisällöt sekä asetusta täydentävät oppilasarvostelun yleiset perusteet, sekä vahvistaa todistusten kaavat.
Lukion lukuvuosittaisen työn järjestämistä varten tulee hyväksyä työsuunnitelma, joka perustuu opetussuunnitelmaan. Työsuunnitelmaan sisällytettävistä asioista säädetään asetuksella. Työsuunnitelman hyväksymistä koskevaa päätöstä ei saa määrätä viranhaltijan tehtäväksi.
Lukion käyttökustannusten valtionosuuden laskemisessa käytettävä tuntimäärä muodostuu lukion opetusta sekä kerhotoimintaa ja opettajille määrättäviä erityisiä tehtäviä varten 21a ja 21b §:ssä säädetyllä tavalla lasketusta tuntimäärästä.
Lukion opetuksen laskennallinen tuntimäärä on 29 tuntia viikossa vuosiluokkaa kohti ja lisäksi yksi tunti viikossa kutakin oppilasta kohti. Milloin vuosiluokalla on vain yksi perusopetusryhmä, lukion opetuksen laskennallinen tuntimäärä on edellä mainitusta poiketen yhteensä 51 tuntia viikossa vuosiluokkaa kohti.
Edellä 1 momentissa tarkoitettua tuntimäärää korotetaan asetuksella säädettävällä tavalla, milloin lukiossa annetaan:
1) yhteisenä aineena kahden tai useamman vieraan kielen taikka toisen kotimaisen kielen ja yhden tai useamman vieraan kielen opetusta;
2) 17 §:n 2 momentissa tarkoitettua vieraskielistä opetusta erillisessä opetusryhmässä; sekä
3) kaksikielisille oppilaille tarkoitettua äidinkielen tai toisen kotimaisen kielen opetusta.
Lukion kerhotoiminnan ja lukion opettajille määrättyjen erityisten tehtävien laskennallinen tuntimäärä on yhteensä viisi tuntia viikossa lukion ylläpitäjää kohti ja 18 tuntia viikossa lukiota kohti sekä lisäksi 0,07 tuntia viikossa lukion oppilasta kohti lukuun ottamatta iltalinjan oppilaita.
Kunnassa, jossa annetaan lukio-opetusta sekä suomenkielisille että ruotsinkielisessä oppilaille edellä 1 momentissa mainittu lukion ylläpitäjää kohti säädetty tuntimäärä kerrotaan kahdella.
Lukion oppilaaksi ottamisen perusteista säädetään asetuksella.Hakijoita ei saa perusteettomasti asettaa eri asemaan toisiin hakijoihin nähden syntyperän, sukupuolen, iän, uskonnon, asuinpaikan, vakaumuksen tai muun näihin verrattavan syyn vuoksi.
Oppilaan, joka ei ole asetuksessa säädetyillä muilla kurinpitokeinoilla ojennettavissa, voi kunnan opetustoimen hallinnosta annetun lain 2 §:ssä tarkoitettu monijäseninen toimielin erottaa lukiosta määräajaksi, enintään yhdeksi vuodeksi.
Kahdella tai useammalla lukiolla voi olla yhteisiä virkoja. Opettajan virat voivat olla myös kuntakohtaisia. Lukioon voidaan perustaa sellainen opettajan virka, jonka haltija on velvollinen opettamaan osan opetusvelvollisuudestaan yhden tai useamman muun sopijakunnan yhdessä tai useammassa lukiossa.
Lukion ja muun oppilaitoksen yhteisestä opettajan virasta samoin kuin muun oppilaitoksen viran- ja toimenhaltijan oikeudesta opettaa lukiossa säädetään erikseen.
Lukion viranhaltijan ja tuntiopettajan kelpoisuusvaatimuksista säädetään asetuksella. Opetusministeriö voi erityisestä syystä myöntää niistä erivapauden.
Viranhaltijan siirtää muun kuin oman kunnan opettajan virkaan sekä kuntainliiton ja valtion oppilaitoksen opettajan virkaan opetushallitus. Muunkuin oman kunnan virkaan tai kuntainliiton virkaan siirtämiseen tulee saada asianomaisen kunnan tai kuntainliiton suostumus. Valtion muuhun virkaan siirtää nimittävä viranomainen.
Jos viranhaltijaa ei voida siirtää toiseen virkaan omassa kunnassa, tulee viranhaltija tämän suostumuksella ilmoittaa opetushallitukselle muualle siirtämistä varten. Jos opetushallituskaan ei voi siirtää viranhaltijaa toiseen virkaan, tulee sen ilmoittaa viranhaltija valtiokonttorille valtion muuhun kuin opettajan virkaan siirtämistä varten. Valtiokonttorin toimenpiteistä on soveltuvin osin voimassa, mitä valtion virkamieslain (755/86) 35 §:ssä säädetään.
Kunta tai vakinainen viranhaltija voi irtisanoa virkasuhteen päättymään irtisanomisajan kuluttua. Irtisanominen on tehtävä kirjallisesti.
Vakinaista viranhaltijaa ei kuitenkaan saa irtisanoa, ellei irtisanominen perustu siihen, että:
1) asianomainen virka lakkautetaan;
2) viranhaltija ei enää kykene asianmukaisesti suorittamaan tehtäviään; tai
3) viranhaltija toimii jatkuvasti tai olennaisesti vastoin virkavelvollisuuksiaan taikka jatkuvasti tai olennaisesti laiminlyö niitä.
Kunta ei myöskään saa irtisanoa viranhaltijaa aikana, joksi hänelle on myönnetty virkavapautta äitiys-, isyys- tai vanhempainloman taikka hoitovapaan vuoksi, eikä myöskään, saatuaan tietää viranhaltijan olevan raskaana tai käyttävän oikeutta mainittuihin lomiin tai hoitovapaaseen, irtisanoa virkasuhdetta päättymään sanotun virkavapauden alkaessa tai aikana.
Viranhaltijan irtisanomista koskevaa päätöstä ei saa määrätä viranhaltijan tehtäväksi.
Kunta tai tuntiopettaja ja viran väliaikainen hoitaja voi irtisanoa virkasuhteen päättymään irtisanomisajan kuluttua.
Tuntiopettaja ja viran väliaikainen hoitaja voidaan irtisanoa, kun siihen on syytä. Tässä pykälässä tarkoitettua päätöstä ei saa määrätä viranhaltijan tehtäväksi.
36 d §
Kunta voi ennen irtisanomisajan loppuun kulumista peruuttaa irtisanomisen,jos viranhaltija tai tuntiopettaja antaa siihen suostumuksen. Viranhaltija tai tuntiopettaja ei saa peruuttaa irtisanoutumistaan, ellei kunta anna siihen suostumustaan.
Jos viranhaltija on ryhtynyt toiseen palvelukseen, joka estää asianomaisen viran hoitamisen, on hänen aikaisempi virkasuhteensa todettava päättyneeksi, jollei hänelle ole myönnetty eroa tai virkavapautta tai jollei asiasta ole erikseen toisin säädetty.
Viranhaltijan ja tuntiopettajan virkasuhde päättyy ilman irtisanomista 31 päivänä heinäkuuta sinä vuonna, jona asianomainen saavuttaa eroamisiän. Hänelle voidaan kuitenkin myöntää oikeus jatkaa samassa virassa tai tehtävässä enintään kolme vuotta sen jälkeen, jos hänen on katsottava olevan vielä kykenevä hoitamaan virkaansa tai tehtäväänsä.
Viranhaltijan ja tuntiopettajan, joka ei sairauden vuoksi kykene hoitamaanvirkaansa, on pyydettävä virkavapautta. Jollei hän sitä tee, on hänet vapautettava virantoimituksesta sairauden ajaksi.
Viranhaltija voidaan määrätä, jos se on tarpeen viran hoitamisen edellytysten selvittämiseksi, hänen terveydentilansa toteamiseksi suoritettaviin tarkastuksiin ja tutkimuksiin. Samoilla edellytyksillä viranhaltija voidaan velvoittaa antamaan terveydentilaansa koskevia tietoja. Tässä momentissa tarkoitettua päätöstä ei saa määrätä viranhaltijan tehtäväksi.
Viranhaltijalla ja tuntiopettajalla on oikeus valtion varoista suoritettavaan vanhuus-, työkyvyttömyys-, työttömyys- ja osa-aikaeläkkeeseen soveltuvin osin samojen säännösten mukaan kuin virka- tai työsuhteessa valtioon olevalla henkilöllä. Palkkauksena, josta eläkkeen perusteena oleva palkka määräytyy, pidetään kunnallisen virkaehtosopimuksen mukaista palkkaa.
Asetuksella säädetyissä oppilasta koskevissa asioissa haetaan muutosta 1 momentista poiketen valittamalla lääninhallitukseen 14 päivän kuluessa päätöksen tiedoksisaannista noudattaen muutoin, mitä muutoksenhausta hallintoasioissa annetussa laissa (154/50) säädetään.
Valittaa ei saa päätöksestä, joka koskee työsuunnitelman hyväksymistä. Asetuksella voidaan lisäksi säätää, että kunnan viranomaisen päätöksistä joissakin oppilasta koskevissa asioissa ei saa valittaa.
Yksityisen lukion ylläpitäjän, koulun toimielimen ja toimenhaltijan tämän lain tai sen nojalla annetun asetuksen perusteella tekemään päätökseen haetaan muutosta valittamalla lääninoikeuteen sitenkuin muutoksenhausta hallintoasioissa annetussa laissa säädetään.
Asetuksella säädetyissä oppilasta koskevissa asioissa haetaan muutosta 1 momentista poiketen valittamalla lääninhallitukseen 14 päivän kuluessa päätöksen tiedoksisaannista noudattaen muutoin, mitä muutoksenhausta hallintoasioissa annetussa laissa säädetään.
Valittaa ei saa päätöksestä, joka koskee työsuunnitelman hyväksymistä. Asetuksella voidaan säätää, että koulun ylläpitäjän, toimielimen tai toimenhaltijan päätöksistä joissakin muissakaan asioissa ei saa valittaa.
Opetushallituksen ja lääninhallituksen tämän lain tai sen nojalla annetun asetuksen perusteella tekemään päätökseen haetaan muutosta siten kuin muutoksenhausta hallintoasioissa annetussa laissa säädetään. Asetuksella voidaan säätää, että opetushallituksen tai lääninhallituksen päätöksistä joissakin asioissa ei saa valittaa.
Yksityisen lukion ylläpitäjän on asetettava yksityisen lukion hallintoa varten johtokunta. Mitä 6 §:n 1 momentissa säädetään johtokuntaan valittavista jäsenistä, voidaan soveltaa myös yksityiseen lukioon.
Mitä 2, 3, 8, 9, 11-21 ja 21 a §:ssä, 21 b §:n 1 momentissa, 22-25, 26 a, 26 b, 26 d, 55, 57, 58 ja 69 §:ssä sekä kunnan opetustoimen hallinnosta annetun lain 6 ja 7 §:ssä säädetään, on soveltuvin osin voimassa yksityisestä lukiosta ja sen oppilaista.
Yksityisen lukion rehtorin ja opettajan toimista, toimenhaltijoista ja tuntiopettajista on soveltuvin osin voimassa, mitä 29, 30, 30 a, 30 b, 32 a Ä32 e, 33, 36 a, 36 b, 36 d, 36 g, 43 ja 44 §:ssä säädetään lukion viroista, viranhaltijoista ja tuntiopettajista. Kurinpidosta ja toimen hoidosta pidättämisestä on lisäksi soveltuvin osin voimassa, mitä niistä valtion virkamiehen osalta säädetään. Virkamieslautakuntana toimii lääninhallituksen yhteyteen asetettu virkamieslautakunta.
Kunnalle 36 a ja 36 b §:ssä säädetyt tehtävät hoitaa yksityisessä lukiossa johtokunta ja 36 d §:ssä säädetyt tehtävät koulun ohjesäännössä määrätty toimielin tai toimenhaltija. Toimenhaltija voidaan 30 §:n 1 momentin sekä 30 a §:n 1 momentin nojalla siirtää lukion, sen iltalinjan, iltalukion, peruskoulun tai muun oppilaitoksen virkaan vain, jos saman ylläpitäjän yksityisessä lukiossa, sen iltalinjalla tai iltalukiossa taikka peruskoulua korvaavassa koulussa ei ole soveltuvaa tointa, johon toimenhaltija voidaan siirtää.
Yksityisellä lukiolla tulee olla johtokunnan hyväksymä ohjesääntö. Ohjesäännössä määrätään:
1) lukion nimi;
2) lukion sijaintikunta ja opetuskieli;
3) rehtorin, opettajien ja muun henkilökunnan ottamiseen sekä oikeuksiin ja velvollisuuksiin liittyvistä menettelytavoista;
4) toimielinten ja toimenhaltijoiden toimivallasta ja tehtävistä; sekä
5) muista johtokunnan tarpeellisiksi katsomista lukion toimintaa koskevista asioista.
Johtokunta ratkaisee asiat, joita ei voida kunnan lukiossa antaa viranhaltijan tehtäväksi.
Vuoden 1990 jälkeen perustetun yksityisen lukion hallintoa ja opetusta järjestettäessä voidaan, sen mukaan kuin lukion ohjesäännössä ja opetussuunnitelmassa määrätään, 52 ja 53 §:n estämättä poiketa siitä, mitä 6, 8, 9, 11-13 ja 18-20 §:ssä sekä 53 a §:n 2 momentissa säädetään ja niiden nojalla määrätään lukion hallinnosta ja opetuksesta.
Lukion ylläpitäjälle myönnetään valtionosuutta lukion perustamishankkeeseen siten kuin opetus- ja kulttuuritoimen rahoituksesta annetussa laissa (705/92) säädetään.
Lukion käyttökustannuksia varten myönnetään valtionosuutta siten kuin 1 momentissa mainitussa laissa säädetään.
Jos oppilas käy lukiota, jota ylläpitää muu kuin se kunta, jossa oppilaalla on väestökirjalain (141/69) mukainen kotipaikka asetuksellasäädettävänä ajankohtana, tai yksityistä lukiota, on oppilaan kotikunta velvollinen suorittamaan lukion ylläpitäjälle lukiossa olevasta oppilaasta aiheutuvan osuuden lukion käyttökustannuksista siten kuin opetus- ja kulttuuritoimen rahoituksesta annetussa laissa säädetään.
Jos oppilaalla ei ole kotikuntaa, lukion ylläpitäjälle suoritetaan valtionosuutta ja kotikunnan maksuosuutta vastaava markkamäärä valtion varoista.
Tämän lain voimaan tullessa lääninhallituksessa vireillä olevat opettajien kurinpitoa koskevat asiat käsitellään tämän lain voimaan tullessa voimassa olleiden säännösten mukaan.
Haettaessa muutosta päätökseen, joka on tehty ennen tämän lain voimaantuloa, sovelletaan tämän lain voimaan tullessa voimassa olleitamuutoksenhakua koskevia säännöksiä.
Lukion toimielinten sekä viran- ja toimenhaltijoiden toimivallasta ja tehtävistä on voi- massa, mitä niistä on säädetty tämän lain voimaan tullessa voimassa olleissa säännöksissä ja niiden nojalla määrätty johto- tai ohjesäännössä, kunnes kunnalle tai yksityiselle lukiolle on hyväksytty tämän lain mukainen johto-tai ohjesääntö.
5 §6 §7 §8 §9 §11 §12 §18 §20 §21 §21 a §21 b §23 §25 §28 §31 §32 a §36 a §36 b §36 d §42 §43 §44 §45 §47 §48 §49 §52 §53 §53 a §53 b §7 a luku - Rahoitus54 a §54 b §


text:
suosittuja vertailuja | June 2020
Merkin ja käyttäytymisen välinen ero
Tärkein ero : Hahmo on joukko ominaisuuksia, jotka tekevät joku tai jotain muuta kuin toiset. Käyttäytyminen puolestaan viittaa tapaan käyttäytyä, toimiin tai reaktioihin, joita annat muille. Henkilön luonne tunnistaa tietyn henkilön ominaisuudet. Se viittaa siihen, millainen henkilö olet sisäpuolelta. Näitä arvoja,
Erot Samsung Galaxy S4 Active ja Samsung Galaxy S4 Mini
Erot Samsung Galaxy S4 Active ja HTC One
Keskeinen ero: Samsung ilmoitti lisänneensä uuden puhelimen kokoonpanoonsa, jossa yhdistyvät vanhemman Samsung Xcoverin kestävyys uuden Galaxy S4: n ominaisuuksiin ja oomph: iin. S4 Active on pöly- ja vesitiivis. Puhelimessa on 5 tuuman Full HD TFT kapasitiivinen kosketusnäyttö, joka poikkeaa S4: ssä käytetystä AMOLEDista. HTC on j
Erot Samsung Galaxy S4 Active ja Sony Xperia Z
Keskeinen ero: Samsung ilmoitti lisänneensä uuden puhelimen kokoonpanoonsa, jossa yhdistyvät vanhemman Samsung Xcoverin kestävyys uuden Galaxy S4: n ominaisuuksiin ja oomph: iin. S4 Active on pöly- ja vesitiivis. Puhelimessa on 5 tuuman Full HD TFT kapasitiivinen kosketusnäyttö, joka poikkeaa S4: ssä käytetystä AMOLEDista. Sony Xpe
Erot Samsung Galaxy S4 Active ja LG Optimus G Pro
Keskeinen ero: Samsung ilmoitti lisänneensä uuden puhelimen kokoonpanoonsa, jossa yhdistyvät vanhemman Samsung Xcoverin kestävyys uuden Galaxy S4: n ominaisuuksiin ja oomph: iin. S4 Active on pöly- ja vesitiivis. Puhelimessa on 5 tuuman Full HD TFT kapasitiivinen kosketusnäyttö, joka poikkeaa S4: ssä käytetystä AMOLEDista. LG Optim
Ero Samsung Galaxy S4 Active ja Nokia Lumia 925 välillä
Keskeinen ero: Samsung ilmoitti lisänneensä uuden puhelimen kokoonpanoonsa, jossa yhdistyvät vanhemman Samsung Xcoverin kestävyys uuden Galaxy S4: n ominaisuuksiin ja oomph: iin. S4 Active on pöly- ja vesitiivis. Puhelimessa on 5 tuuman Full HD TFT kapasitiivinen kosketusnäyttö, joka poikkeaa S4: ssä käytetystä AMOLEDista. Nokia on
Ero Samsung Galaxy S4 Active ja HTC One X + välillä
Keskeinen ero: Samsung ilmoitti lisänneensä uuden puhelimen kokoonpanoonsa, jossa yhdistyvät vanhemman Samsung Xcoverin kestävyys uuden Galaxy S4: n ominaisuuksiin ja oomph: iin. S4 Active on pöly- ja vesitiivis. Puhelimessa on 5 tuuman Full HD TFT kapasitiivinen kosketusnäyttö, joka poikkeaa S4: ssä käytetystä AMOLEDista. HTC One
Microsoft Surface Pro: n ja Microsoft Surface RT: n välinen ero
Keskeinen ero: Microsoft Surface julkaistiin julkaisun aikana täydellisenä ristikkona tabletin ja kannettavan tietokoneen välillä. Se julkaistiin alun perin helmikuussa 2013. Microsoft Surface Pro: ssa on 10, 6 tuuman ClearType HD -näyttö, jossa on noin 208 ppi pikselin tiheys. Näyttö on täysi HD, ominaisuus ei ole helposti käytettävissä useimmissa tableteissa. Laite käyt
Keskeinen ero: Kiehuminen on prosessi, jossa vettä johdetaan kiehumispisteeseen, kiehuu 3-5 minuuttia tai enemmän, jotta tappaa kaikki bakteerit, virukset ja bakteerit vedessä. Tislaus on enemmän yksityiskohtainen prosessi. Vesi on keitettävä, vesihöyry on sitten kerättävä ja tiivistettävä tappamaan kaikki bakteerit, virukset ja bakteerit sekä eroon kaikista vedessä liuotetuista mineraaleista. Lähes kaksi
Microsoft Surface Pro: n ja Asus Padfone Infinityn välinen ero
Tärkein ero: Microsoft Surface Pro sisältää 10, 6 tuuman ClearType HD -näytön, jossa on noin 208 ppi pikselin tiheys. Laite käyttää Microsoft Windows 8 -käyttöjärjestelmää, jota sama käyttöjärjestelmä on käynnissä useissa kannettavissa tietokoneissa ja pöytätietokoneissa. Laitteessa on täysi Windows-ominaisuus. Asus Padfone Infinity
HP Envy X2: n ja Dell XPS 10 Tabletin välinen ero
Keskeinen ero: Envy X2 on Hewlett-Packardin (HP) hybridilaite. Hybridi on olennaisesti ristikko tabletin ja kannettavan tietokoneen välillä. Envy X2 on ensisijaisesti tabletti, mutta se voidaan liittää fyysiseen näppäimistöön. HP Envy X2 -käyttöjärjestelmässä on Windows 8 -käyttöjärjestelmä, joka toimii Dual core 1.80GHz Intel Atom
HP Envy X2: n ja Microsoft Surface Pro: n välinen ero
HP Envy X2: n ja Sony Xperia Z -välilehden välinen ero
HP Envy X2: n ja Dell Latitude 10: n Windows-tabletin välinen ero
Microsoft Surface Pro: n ja Sony Xperia Z Tabin välinen ero
Microsoft Surface Pro: n ja Dell Latitude 10: n Windows-tabletin välinen ero
Microsoft Surface Pro: n ja iPadin välinen ero
Fairies Tales- ja Folk Tales -elokuvien ero
Keskeinen ero: Sadut ovat tarinoita, jotka eivät aina sisällä keijuja. Sadut on jaettu kahteen eri luokkaan, yksi Disneyn satuja ja toinen Grimmin satuja. Kansanjulkaisut ovat tarinoita, joilla ei ole erityistä alkuperää tai kirjailijaa, ja nämä tarinat on siirretty suullisesti kulttuureihin ja perinteisiin, ennen kuin ne lopulta kirjoitettiin alas. Satuja
Samsung Galaxy Win: n ja Samsung Galaxy Grandin välinen ero
Keskeinen ero: Samsung Galaxy Win on Samsung Corporationin toinen puhelin. Samsung Galaxy Win on kaksi vaihtoehtoa: Single-SIM ja Dual-SIM. Samsung Galaxy Win -tuotetta myydään myös Samsung Galaxy Grand Quattro -tuotteena tietyillä markkinoilla. Puhelin on neljän ytimen älypuhelin, joka on tarkoitettu budjettisegmenttiin. Sams
Blackberry Q10: n ja HTC One: n välinen ero
Keskeinen ero: BlackBerry Q10: ssä on 3, 1 tuuman AMOLED-kapasitiivinen kosketusnäyttö, jonka avulla käyttäjät voivat käyttää tietoja kosketuksella ja painaa noin 139 grammaa. Näytön alapuolella on täysi QWERTY-näppäimistö, joka on samanlainen kuin vanhoissa BlackBerrysissä. Laite saa virtaa 1, 5 GHz: n Cortex-A9-Dual-core TI OMAP 4470 -prosessorista ja PowerVR SGX544 GPU: sta. HTC on julkais
Ero Samsung Galaxy Win ja Samsung Galaxy S Duos välillä
Keskeinen ero: BlackBerry Q10: ssä on 3, 1 tuuman AMOLED-kapasitiivinen kosketusnäyttö, jonka avulla käyttäjät voivat käyttää tietoja kosketuksella ja painaa noin 139 grammaa. Näytön alapuolella on täysi QWERTY-näppäimistö, joka on samanlainen kuin vanhoissa BlackBerrysissä. Laite saa virtaa 1, 5 GHz: n Cortex-A9-Dual-core TI OMAP 4470 -prosessorista ja PowerVR SGX544 GPU: sta. Blackberry Z10
Blackberry Q10: n ja Sony Xperia Z: n välinen ero
Keskeinen ero: BlackBerry Q10: ssä on 3, 1 tuuman AMOLED-kapasitiivinen kosketusnäyttö, jonka avulla käyttäjät voivat käyttää tietoja kosketuksella ja painaa noin 139 grammaa. Näytön alapuolella on täysi QWERTY-näppäimistö, joka on samanlainen kuin vanhoissa BlackBerrysissä. Laite saa virtaa 1, 5 GHz: n Cortex-A9-Dual-core TI OMAP 4470 -prosessorista ja PowerVR SGX544 GPU: sta. Sony Xperia Z
Ero Samsung Galaxy Win ja Xolo Q800 välillä
Samsung Galaxy Win: n ja Nexus 4: n välinen ero
Ero Samsung Galaxy Win ja Xolo X1000 välillä
Samsung Galaxy Win: n ja Sony Xperia P: n välinen ero
Ero Samsung Galaxy Win ja Nokia Lumia 620 välillä
Samsung Galaxy Win: n ja Sony Xperia J: n välinen ero
Keskeinen ero: Amazon on verkkokauppa, kun taas eBay on huutokauppatalo. Sekä eBay että Amazon ovat online-ostospaikkoja. Vaikka näiden kahden välillä on monia yhtäläisyyksiä, niiden välillä on useita eroja. Suurin ero on se, että Amazon on verkkokauppa, kun taas eBay on huutokauppatalo. Online-ostospaikkana he molemmat pyrkivät tarjoamaan asiakkailleen kätevän tavan ostaa kodin ylellisyydestä. Ne tarjoavat

matches: HD HD HD HD HD HD HD


text:
hd Naruto taustakuvia - wallpaperhdzone.com
hd Naruto taustakuvia
lähettänyt: Venkatesh warner marraskuuta 17, 2017 sisään HD Jätä kommentti 650 näkymät 0
Parhaista kokoelmista hd Naruto taustakuvat, Laptop ja kännykkää. Täältä voit ladata yli viisikymmentätuhatta Valokuvaus käyttäjien lataamat. Kaikki kuvat ovat CC0. Eli voit käyttää henkilökohtaisiin Käyttää.
Edellinen: hd maisema taustakuvia
seuraava: Hello Kitty taustakuva ilmainen
valo tapetti HD
taustakuva tulta HD
viileä musta taustakuvia
google taustakuvat HD
PNC Park tapetti HD
Seattle Mariners tapetti
MYFORD kosketus tapetti HD
Jaguar F-Type tapetti HD
hd taustakuva mobiili HD
vauva taustakuvat

matches: hd HD hd hd HD HD HD HD HD HD HD


text:
musta hd taustakuva download
Mene...Kotiin3DAbstraktiArkkitehtuurianimaatioEläimetlinnutPyörätautotSarjakuvatJulkkiksetKaupunkiVärikäsViileäTietokoneetSöpöKukkaHauskaPelitTytötteLomaHDKuumaElääLogoRakkausElokuvatmusiikkiluontopaikatavaruusUrheiluteknologiaMaailmanLisää	Kotiin / Värikäs / musta hd taustakuva download	musta hd taustakuva download
0	musta hd taustakuva download
Here Is a Bunch Of black hd wallpaper download collection For Desktops, Kannettavat, puhelimissa ja Tabletit. Täällä HDwallpaper20.com, on yli sata tuhansia taustakuvia ovat saatavilla ilmaiseksi Lataus. Voit ladata Joka taustakuvat veloituksetta, Koska nämä taustakuvat ovat lataaja käyttäjille.
piipittää Tietoja HD Lover Edellinen: badass taustakuvia HD
seuraava: Chanel tapetti HD
näkymät (271) 4k tapetti 15 ULTRA HD kokoelmat Amazing-Wave-2016-sunse ...
näkymät (178) Taustakuvia HD kokoelmat
näkymät (132) Alexis Texas tapetti HD
liverpool tapetti HDtapetti leveä HD kokoelmatAbstract taustakuva HD kokoelmatVesiputous taustakuva kaunis kokoelmavesi tapetti HDpelaamista taustakuva ilmaiseksi Lataatapetti kuvat HDtaustakuva seinämaalaukset ilmaiseksi Lataamusta taustakuvia HDRazer tapetti HD Suunnitellut HDwallpaper20.com | Powered by zuuur.com	© Copyright 2016, Kaikki oikeudet pidätetään	Siirry alkuun

matches: hd hd hd hd hd HD HD HD HD HD HD HD HD HD