text:
Kotiin / HD / Elsword tapetti HD
lähettänyt: Jeya elokuuta 10, 2016 sisään HD Jätä kommentti 2,084 näkymät 0
Tässä on paras kokoelma elsword tapetti HD työasemien, Kannettavat, Mobiles Ja Tabletit. täällä DownloadWallpaper.org saat lakhs ilmaisia taustakuvia laitteelle. Kaikki kuvat ovat aikajärjestyksessä, suosio, värejä ja näytön koon ja ar alati päivitetty. valitsevat vapaa taustakuvia yli kahdestakymmenestä luokista sekä Eläimet, Sarjakuva, Flower ja Urheilu. vaikka tyyppi tietokoneen että yksinkertaisesti omistat, voit yksinkertaisesti siirtää korkean resoluution taustakuvan kokoa muutetaan ja rajataan sopivaksi työpöydälle näytön.
Yksinkertaisuuden, valitse Desktopin Koko (esim. 1366×768, 1920×1080, 1024×768 jne.) luettelosta päätöksiä oikeassa paneelissa, ja myös järjestelmä voi valita sinulle kaikkea järjestelmän hyväksyttävän Size Set. Ja muistaa, täällä voit siirtää kasoista ilmaiseksi taustakuvia! Jos Like This elsword taustakuva HD Collection Anna Tykkää Ja Jaa Facebook.
Edellinen: Ystävänpäivä taustakuvia HD
seuraava: 4d tapetti HD
Vanderbilt tapetti
muoti taustakuva
viileä koripallo taustakuvia
Whitechapel tapetti

matches: HD HD HD HD HD HD HD


text:
nykyaikaiset tapetit HD Download
Mene...Kotiin3DAbstraktiArkkitehtuurianimaatioEläimetlinnutPyörätautotSarjakuvatJulkkiksetKaupunkiVärikäsTietokoneetViileäSöpöKukkaHauskaPelitTytötteHDLomaKuumaElääLogoRakkausElokuvatmusiikkiluontopaikatavaruusUrheiluteknologiaMaailmanLisää	Kotiin / HD / nykyaikaiset tapetit HD Download	nykyaikaiset tapetit HD Download
0	nykyaikaiset tapetit HD Download
Tässä on kokoelma nykyaikaiset tapetit HD Download For Pöytäkoneet, Kannettavat, puhelimissa ja Tabletit. Täällä 5dwallpaper.com, on yli satoja tuhansia taustakuvat ovat ladattavissa. Voit ladata Jokainen Taustakuva ilmaiseksi.
nykyaikainen tapetti-hd-download1
Jos Like This nykyaikaiset tapetit HD Lataa Collection Anna Tykkää Ja Jaa Facebook.
piipittää Tietoja Gamer11 Edellinen: sailor moon tapetti HD Download
seuraava: Banksy tapetti HD Download
näkymät (1108) vapaa joulua taustakuvan HD
näkymät (684) tumblr tapetti Resolution Download
näkymät (294) xmas tapetti HD
näkymät (207) 1920×1080 taustakuvia HD
näkymät (188) Tumblr tapetti 15 HD kokoelmat
näkymät (168) pikachu tapetti HD
näkymät (159) Satunnainen virkaa
Minecraft tapetti 10 HD Collectionuuden taustakuvan High Resolution Downloadtaustakuvat lataa High Resolution DownloadCool taustakuvat paras 10 kokoelmat |5DwallpaperAutot taustakuvat HDkukka taustakuvat HDbaseball tapetti HDhd taustakuvia Downloadtapetti 1080p HDikkunat 8 taustakuvia HD Suunnitellut 5dwallpaper.com | Powered by zuuur.com	© Copyright 2016, Kaikki oikeudet pidätetään	Siirry alkuun

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD


text:
Paras porno sivu nainen orgasmi / Anaaliin lohja
Paras porno sivu nainen orgasmi
24.09.2017 24.09.2017 Niemi Timo-Jaakko
Grinding deep 6 kuukautta sitten 02:11 xHamster roikkuva tissit, orgasmi Black ebony Squirt pop 6 kuukautta sitten 02:16 xHamster ruiskinta, orgasmi HD Latin pornstar titty fuck with orgasm 1 kuukausi sitten 17:57 m orgasmi, riisua, suutelu Tight Teen Girl Gets Jaw-Dropping Orgasm With Squirt. 2 päivä sitten 01:08 xHamster vibraattori nännit orgasmi luonnollinen isot tissit HD Multiple orgasms in public toilet 2 kuukautta sitten 10:00 TubeDupe julkinen orgasmi wc Orgasm in orgasm. Tärkein, porno orgasmi, päivämärä, näkymät, kesto 433 15 min min min 0 338 3 min min 0 346 7 min 0 137 6 min 0 570 6 min min min 0 346 7 min 0 627 7 min 0 151 6 min min min min. Lukijakyselyssä muutama henkilö ehdotti, että blogissa pitäisi olla linkkejä myös pornosivuille (ja videoita voitaisiin esimerkiksi arvostella). M has a zero-tolerance policy against illegal pornography. Ehdotukset: orgasm compilation lesbo kerma piirakka orgas chubby teen orgasmi aasialainen laiha iso mies pieni nainen arden jade orgasm noisy australian orgasm eletric bearded guy ties up his buxom stepmom and owns her in morning hidden cheating lesbo ja dildo manta orgasmia orgasmi kauniit orhasm. VitMagyarLimba keelCatalàMalti, orgasmi Suositut videot: 00:03:11 00:02:22 00:01:44 00:03:50 00:20:30 00:07:22 00:01:09, päsykokeet College Girls Pakko saavat toisensa Cum - UHazecom. French amateur 2 vuotta sitten 06:00 xHamster orgasmi I'm cumming 3 minutes - Announcing Orgasms 1 vuosi sitten 04:00 xHamster itsetyydytys, orgasmi Sisters full - body orgasms 1 vuosi sitten 29:47 IcePorn näkökulma pov, orgasmi, isot tissit, karvanen Simultaneous orgasms 4 vuotta sitten 01:10 xHamster. Meri porno videoita odottavat Sinua. 4 kuukautta sitten 05:00 xHamster orgasmi, saksalainen intense orgasm 11 kuukautta sitten 03:37 xHamster orgasmi Sweet Mother Intense Orgasm Amateur Wife Swallowing Cum 1 vuosi sitten 02:03 PornHub orgasmi Teen Has a Shaking Orgasm While Catching Hard 1 kuukausi sitten 11:09 VPorn orgasmi, amatöri, teini. Ohmibod equals insane squirting orgasm 9 kuukautta sitten 13:19, xXXDan orgasmi, abella shows off her sexy body in a bikini before being fucked 4 vuotta sitten 07:00, sex3 bikini, orgasmi. 1 kuukausi sitten 11:06 ProPorn orgasmi Loud moaning curvy gets triple orgasm 8 kuukautta sitten 07:25 YouPorn orgasmi Masturbate at work : Day 52 : Standing up orgasm 5 kuukautta sitten 06:24 PornHub orgasmi Bright orgasms during sex 3 vuotta sitten 05:16 VipTube orgasmi Sexy. This page contains material intended only for adults. 4 vuotta sitten 03:57 xHamster orgasmi.
Orgasmi : 145192 videot, sivu 3, bEST And free - Ilmainen Orgasmi : 172830 videot Sivu 2, bEST And free - Ilmainen Paras porno sivu eturauhanen orgasmi - Uformell fyri Orgasmi : 205356 videot, sivu Ilmainen, porno : Orgasmi, Orgasm Compilation, Beeg, orgasmi, Hieronta, orgasmi, Chubby Teen, Vibraattori ja paljon muuta. Ilmainen, porno : Orgasmi, Orgasm Compilation, Lesbo, Beeg, orgasmi, Orgasm Fuck, Granny Orgasm ja paljon muuta. Eturauhanen on hyvin herkkä seksuaaliselle kiihotukselle ja prostatan. Eturauhanen hieronta paras orgasmi. Paras porno sivu naiselle orgasmi / Sex camera Orgasmi : 24409 videot, sivu Ilmainen, porno @ Granny Ilmainen, porno : Orgasmi ja paljon muuta. All models were 18 years of age or older at the time of depiction. M has a zero-tolerance policy against illegal pornography. Paras lesbo- orgasmi kokoaa ensimmäisen kerran.
Large HD Tube Ilmainen Porno, orgasmi : 36291 HD videot Paras porno videot 4tube - sivu Vastaavat porno haut, orgasmi pakotettu orgasmi. Paras 2782, orgasmi videot, sivu 1 - Sex Momy. Ilmainen, porno : Orgasmi, Orgasm Compilation, Orgasmi, kooste, Orgasmi, raju, Orgasmi, tyttö, Itsetyydytys, orgasmi ja paljon muuta. Orgasmi : 36291 HD videot. Orgasmi, suositut videot Porno - Ilmaista Pornoa Thai sex massage tee itse tekopillu / Venom standee Porn anime seksitreffit nainen / Teijan kiima Orgasmi, Orgasm Compilation, Orgasmi Kooste, Orgasmi Raju, Orgasmi Tyttö, Itsetyydytys Orgasmi ja paljon muuta. Paras porno videoita vain. Nännit Opettajien Orgia Perversio Porno läkärit Porno orgasmi Porno punainen Puolue Ranta ja meri.
1 vuosi sitten 06:20 xHamster orgasmi Big titty blonde woman fondles herself 4 vuotta sitten 06:00 Sex3 orgasmi Teensau hat extremen Abgang in Umkleidekabine! Käytä allaolevaa lomaketta sisällön poisto kysely linkki Poista tänän. 8 2 vuotta sitten 13:56 xHamster orgasmi HD Russian BBW Wife Orgasme 3 kuukautta sitten 08:05 YouPorn orgasmi Huge tits and ass milf anal blonde orgasm 8 kuukautta sitten 05:00 RedTube orgasmi HD MOM Brunette milf takes deep intense pussy drilling 1 vuosi sitten 14:00. Hieronta 00:16:40 clit orgasmin WF, clit 00:00:53, oma voimakkaan orgasmin sohvalla, amatöri 00:16:06 00:01:58 00:03:43 00:08:00 00:02:11 00:05:40. 1 vuosi sitten 07:37 JizzBunker orgasmi karvanen Orgasm Compilation 1 6 vuotta sitten 12:20 xHamster orgasmi kooste orgasmi Sit Right Here, Have Another Beer on Xhamster. Hot Teens, Suihkuta 00:05:20 00:06:45 00:14:58 Outre masturboi ja onhuutaa orgasmin WF Amatöri 00:06:13 00:01:29 00:06:48 00:04:32 00:05:00 00:01:52 00:01:24 00:05:10 00:01:57 Teen lesbo ensimmäinen orgasmi Busty teini houkuttelee hänen naapurin tyttö Lesbot, Isot rinnat 00:05:57 00:02:24 00:06:42 00:01:12 BBW hieroo clithuutaa orgasmin Clit 00:07:26.


Maatalousyrittäjien lomituspalvelulaki 1231/1996 - Ajantasainen lainsäädäntö - FINLEX ®
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Ajantasainen lainsäädäntö › Vuosi 1996 › 20.12.1996/1231
20.12.1996/1231
1 § (30.12.2015/1663)
2 § (30.12.2015/1663)
3 § (18.11.2016/974)
4 § (30.12.2015/1663)
5 § (30.12.2015/1663)
Sijaisapuun on oikeutettu maatalousyrittäjä, joka sijaisavun tarpeen alkaessa on merkittävällä työpanoksellaan huolehtinut ja vastannut maatalousyrityksen päivittäin välttämättömistä kotieläinten hoitotöistä ja jolla ei 7 tai 7 a–7 f §:ssä tarkoitetun tilapäisen syyn vuoksi ole mahdollisuutta huolehtia 8 §:ssä tarkoitetusta tehtäväosuudestaan ilman sijaisapua. Sijaisavun tarvetta arvioitaessa otetaan huomioon maatalousyrityksen olosuhteet kokonaisuudessaan sekä mahdollisuudet huolehtia edellä mainituista tehtävistä yrityksen sisäisin järjestelyin.
6 § (22.12.2009/1263)
7 § (29.6.2016/509)
3) jolta hänelle myönnetään vähintään 60 prosentin työkyvyn alentuman perusteella työtapaturma- ja ammattitautilain tai maatalousyrittäjän työtapaturma- ja ammattitautilain mukaista päivärahaa, määräaikaista tapaturmaeläkettä tai tapaturmavakuutuslain (608/1948) tai «maatalousyrittäjien» tapaturmavakuutuslain (1026/1981) mukaista vastaavaa etuutta tai näitä vastaavaa liikennevakuutuslain mukaista korvausta, kuitenkin enintään kolme vuotta vahinkopäivästä tai liikennevahingosta;
4) jolta hänelle myönnetään sairausvakuutuslain 8 luvun 6 §:n 1 momentin 1–3 kohdassa tarkoitettua estävää etuutta, ei kuitenkaan, jos etuutta myönnetään ammatilliseen uudelleenkouluttautumiseen, 3 kohdassa tarkoitetun estävän etuuden osalta kuitenkin enintään kolme vuotta vahinkopäivästä tai liikennevahingosta;
5) jona hänen työntekijän eläkelain 3 §:ssä mainitun lain mukainen työkyvyttömyyseläkettä koskeva hakemuksensa on vireillä, jos hakemus on tehty 2–4 kohdassa tarkoitettuna aikana.
Sen estämättä, mitä 3 momentissa säädetään, maatalousyrittäjällä on oikeus sijaisapuun, jos työkyvyttömyyseläkettä koskevan hakemuksen vireilläolo päättyy kuntoutustuen myöntämiseen. Sijaisapuoikeus voi kuitenkin alkaa vasta sen jälkeen, kun aiemmasta kuntoutustukiperusteella myönnetystä sijaisavusta on kulunut kaksi vuotta. Edellytyksenä on lisäksi, että maatalousyrittäjän arvioidaan todennäköisesti kykenevän myöhemmin jatkamaan työskentelyään niissä tehtävissä, joita varten sijaisapua on viimeksi annettu. «Maatalousyrittäjien» eläkelaitos antaa 10 §:ssä tarkoitetulle paikallisyksikölle sijaisavun antamista koskevan päätöksen tekoa varten lausunnon siitä, onko todennäköistä, että maatalousyrittäjä kykenee myöhemmin jatkamaan työskentelyään edellä tarkoitetuin tavoin. Lausunto sitoo paikallisyksikköä sen päättäessä maatalousyrittäjän oikeudesta sijaisapuun. Oikeus sijaisapuun kuntoutustuen perusteella voi jatkua niin kauan kuin kuntoutustukea myönnetään, kuitenkin enintään kolme vuotta eläketapahtumasta. Kuntoutustuen jatkuessa maatalousyrittäjällä ei ole oikeutta saada sijaisapua 1 tai 2 momentin perusteella.
«Maatalousyrittäjien» eläkelaitos voi salassapitosäännösten ja muiden tiedonsaantia koskevien rajoitusten estämättä toimittaa työkyvyttömyyseläkettä koskevan päätöksen tiedoksi 10 §:ssä tarkoitetulle paikallisyksikölle silloin, kun ilmenee, että maatalousyrittäjä on työkyvyttömyytensä perusteella saanut sijaisapua.
7 a § (30.12.2015/1663)
7 b § (30.12.2015/1663)
7 c § (30.12.2015/1663)
7 d § (30.12.2015/1663)
7 e § (30.12.2015/1663)
7 e § on kumottu L:lla 30.12.2015/1663.
7 f § (30.12.2015/1663)
7 g–7 h §
7 g–7 h § on kumottu L:lla 30.12.2015/1663.
7 i § (30.12.2015/1663)
Sijaisapuun oikeutetun maatalousyrittäjän kuolinpesällä on oikeus sijaisapuun maatalousyrityksen kotieläintuotannon jatkamisen tai siitä luopumisen vaatimia järjestelyjä varten. Edellytyksenä on, että maatalousyritys täyttää 3 §:n 1 momentin 2 ja 4–6 kohdassa säädetyt vaatimukset.
8 § (30.12.2015/1663)
Maatalousyrityksen kokonaistyöaika määräytyy sen mukaan, kuinka pitkä aika maatalousyrittäjiltä ja muilta yrityksessä työskenteleviltä keskimäärin päivittäin kuluu maatalousyrityksen päivittäin välttämättömien kotieläinten hoitotöiden tekemiseen. Hoitotöihin ei lueta niitä töitä, jotka vastaavat 8 c §:ssä tarkoitettuja valvontakäyntejä tai varallaoloa. Kokonaistyöaikaa arvioitaessa otetaan huomioon maatalousyrityksen kotieläinten määrä ja laatu sekä tuotantomenetelmät ja âolosuhteet.
8 a § (30.12.2015/1663)
8 a § on kumottu L:lla 30.12.2015/1663.
8 b § (30.12.2015/1663)
8 c § (30.12.2015/1663)
9 § (30.12.2015/1663)
Lomitustoiminnan toimeenpanosta vastaa maatalousyrittäjän eläkelaissa tarkoitettu «Maatalousyrittäjien» eläkelaitos, jäljempänä eläkelaitos.
Paikallishallinnon järjestäminen
Eläkelaitos huolehtii lomituspalvelujen paikallishallinnon järjestämisestä. Paikallishallinto tulee järjestää siten, että tämän lain mukaiset palvelut voidaan toteuttaa kulloinkin mahdollisimman tarkoituksenmukaisesti kaikissa niissä kunnissa, joissa palvelujen tarvetta esiintyy.
Paikallishallinnosta ja lomituspalvelujen järjestämisestä vastaavana paikallisyksikkönä toimii joko kunta tai eläkelaitoksen oma paikallisyksikkö siten kuin 12 ja 13 §:ssä säädetään.
Paikallisyksikössä on tämän lain mukaisia hallintotehtäviä varten nimetty vastuuhenkilö sekä työnjohto- ja toimistotehtäviä varten tarvittava määrä muuta henkilökuntaa.
4 momentti on kumottu L:lla 4.6.2004/458. (4.6.2004/457)
11 § (17.12.2010/1161)
11 a § (30.12.2015/1663)
Paikallishallinto voidaan järjestää siten, että kunta tekee eläkelaitoksen kanssa kuntalain (365/95) 2 §:n 2 momentissa tarkoitetun sopimuksen (toimeksiantosopimus),jolla se sitoutuu huolehtimaan tämän lain mukaan paikallisyksikölle kuuluvista hallintotehtävistä ja palvelujen järjestämisestä omalla alueellaan tai sen lisäksi yhden tai useamman muun kunnan alueella. Toimeksiantosopimuksen tehneellä kunnalla on oikeus saada eläkelaitokselta tämän lain mukaisista hallintotehtävistä aiheutuviin kustannuksiin 33 §:ssä säädetty korvaus ja lomituspalvelujen järjestämisestä aiheutuviinkustannuksiin 35 §:ssä säädetty korvaus.
Edellä 1 momentissa tarkoitetussa toimeksiantosopimuksessa tulee sopia ainakin seuraavista seikoista:
1) paikallisyksikön toimialue;
2) paikallisyksikön toimipaikan sijainti;
3) sopimuksen voimassaoloaika; sekä
4) sopimuksen irtisanomisperusteet, irtisanomisaika ja -menettely.
Eläkelaitos voi asianomaisen ministeriön suostumuksella sitoutua toimeksiantosopimuksessa suorittamaan kunnalle korvauksen tämän lain mukaisista hallintotehtävistä aiheutuviin kustannuksiin suurempana kuin mihin kunnalla on oikeus 33 §:n mukaan. Lisäkorvausta voidaan maksaa vain, jos hallintotehtävien asianmukaiseen hoitamiseen vaikuttavat olosuhteet kunnan ylläpitämän paikallisyksikön alueella poikkeavat ilmeisesti ja merkittävästi muiden paikallisyksikköjen vastaavista olosuhteista, minkä vuoksi hallintotehtävistä aiheutuvat kustannukset ovat tavanomaista korkeammat. Lisäedellytyksenä on, että 33 §:ssä säädettyä suurempi korvaus harkitaan välttämättömäksi, jotta tämän lain mukaiset maatalousyrittäjän oikeudet lomituspalveluihin voidaan toteuttaa. (4.6.2004/458)
Eläkelaitoksen paikallisyksikkö
Niissä kunnissa, joissa paikallishallinnon järjestäminen 12 §:ssä tarkoitetulla tavalla ei ole mahdollista tai 10 §:n 1 momentin säännös huomioon ottaen tarkoituksenmukaista, eläkelaitoksen on järjestettävä paikallishallinto omien paikallisyksikköjensä avulla. Eläkelaitoksen paikallisyksikön toimialue voi käsittää yhden tai useamman kunnan alueen.
14 § (30.12.2015/1663)
15 § (30.11.2012/710)
Paikallisyksikön on järjestettävä tässä luvussa tarkoitetut lomituspalvelut joustavasti ja taloudellisesti.
Paikallisyksikkö voi järjestää lomituspalvelut:
1) käyttämällä palveluksessaan olevia maatalouslomittajia; tai
Jos maatalousyrittäjä ei voi erityisestä syystä käyttää 2 momentissa tarkoitettua maatalouslomittajaa, paikallisyksikkö voi hyväksyä lomittajaksi myös yrittäjän ehdottaman henkilön. Yrittäjän ehdotuksesta hyväksytty lomittaja on työsopimussuhteessa paikallisyksikköön.
16 § (18.11.2016/974)
16 § (30.12.2015/1663)
16 § on kumottu L:lla 30.12.2015/1663.
16 a § (30.12.2015/1663)
16 b § (30.12.2015/1663)
17 § (30.11.2012/710)
Vuosiloman pitäminen sunnuntaina tai juhlapäivänä
Maatalousyrittäjän vuosilomaan saa sisältyä enintään kolme sunnuntaita tai sellaista juhlapäivää, jonka aikana tehdystä työstä lomittajalle maksetaan kunnallisen yleisen virka- ja työehtosopimuksen mukainen sunnuntaityökorvaus tai sitä vastaava korvaus.
17 a § (30.11.2012/710)
Samanaikaisesti pidettävät vuosilomapäivät
Samassa maatalousyrityksessä työskentelevien «maatalousyrittäjien» on pidettävä vähintään 20 päivää vuosilomastaan samanaikaisesti, jos yrityksen olosuhteet huomioon ottaen yritystoiminnan jatkuvuus voidaan turvata yhden kokoaikaisen maatalouslomittajan työpanoksella. Yritystoiminnan jatkuvuus katsotaan tulevan turvatuksi edellä tarkoitetulla tavalla, jos:
2) yrityksen hoitoon kuuluvien välttämättömien tehtävien tekemiseen kuluva, «maatalousyrittäjien» yhteenlaskettuja tehtäväosuuksia vastaava aika on 8 §:n mukaisesti arvioitu enintään yhdeksäksi tunniksi.
Mitä 1 momentissa säädetään, ei sovelleta, jos maatalousyrityksen erityisistä olosuhteista johtuu, että yrityksessä toimivat maatalousyrittäjät eivät voi pitää osaakaan vuosilomastaan samanaikaisesti.
Siltä osin kuin maatalousyrityksessä työskentelevät maatalousyrittäjät pitävät vuosilomaa eriaikaisesti, muun kuin lomalla olevan yrittäjän on hoidettava oma tehtäväosuutensa työskentelemällä tilalla itse tai teettämällä tehtäväosuutensa hankkimallaan sijaisella.
18 § (30.12.2015/1663)
Vuosiloma-ajankohdan muuttaminen
Jos vuosilomahakemuksessa esitetyt loma-ajankohdat poikkeavat 17 §:ssä säädetyistä rajoituksista taikka jos paikallisyksikkö ei voi osoittaa maatalouslomittajaa hakemuksessa tarkoitetuksi ajaksi, hakijalle on varattava tilaisuus vuosiloman ajankohdan muuttamiseen. Jos hakija kieltäytyy pitämästä vuosilomaansa 17 §:ssä säädettyjen rajoitusten mukaisesti taikka sellaisena aikana, jolloin hänelle voitaisiin osoittaa lomittaja, hän menettää tältä osin oikeutensa hakemaansa lomituspalveluun.
Jos maatalousyrittäjä ei voi sairauden tai muun hyväksyttävän syyn vuoksi pitää vuosilomaansa sellaisena aikana, joksi hänelle on varattu lomittaja, vuosiloma voidaan kokonaan tai osittain siirtää pidettäväksi myöhäisempänä ajankohtana. Siltä osin kuin siirrettyä vuosilomaa ei ole pidetty seuraavan vuoden huhtikuun loppuun mennessä, oikeus siihen on menetetty.
Kieltäytyminen maatalouslomittajan vastaanottamisesta
Jos maatalousyrittäjä ilman pätevää syytä kieltäytyy ottamasta vastaan paikallisyksikön osoittamaa maatalouslomittajaa, hän on menettänyt oikeutensa hakemaansa vuosilomatai sijaisapujaksoon.
Seuraukset maatalouslomittajan tehtävien lisääntymisestä
Jos vuosilomaa varten järjestetyn lomituksen aikana myös muu kuin vuosilomalla oleva samassa maatalousyrityksessä työskentelevä henkilö irrottautuu lomituksen avulla oman tehtäväosuutensa hoitamisesta siten, että tästä aiheutuu maatalouslomittajan tehtävien lisääntyminen, katsotaan sanotun henkilön pitäneen vuosilomaansa näin lomitettujen päivien osalta. Jollei sanottuja päiviä ole mahdollista katsoa tehtäväosuudestaan irrottautuneen henkilön vuosilomapäiviksi, hänen on korvattava 29 §:n 1 momentin mukaisesti se osuus lomituskustannuksista, jonka voidaan katsoa aiheutuneen hänen tehtäväosuutensa hoitamisesta.
Sijaisapulomituksen keskeyttäminen
Sijaisapulomitus voidaan keskeyttää, jollei keskeyttäminen vaaranna maatalousyrityksen toiminnan jatkuvuutta, jos myös muu kuin sijaisapua saava samassa yrityksessä työskentelevä henkilö irrottautuu lomituksen avulla omaan tehtäväosuuteensa kuuluvista tehtävistä tai jos sijaisavun saaja toiminnallaan osoittaa, ettei hän ole 5 §:ssä tarkoitetulla tavalla sijaisavun tarpeessa.
Jos sijaisapua ei voida keskeyttää vaarantamatta maatalousyrityksen toimintaa, katsotaan todetun keskeyttämistarpeen jälkeen lomitetut päivät 1 momentissa tarkoitetun henkilön vuosilomapäiviksi. Jollei sanottuja päiviä ole mahdollista katsoa 1 momentissa tarkoitetun henkilön vuosilomapäiviksi, hänen on korvattava 29 §:n 1 momentin mukaisesti se osuus lomituskustannuksista, joka vastaa todetun keskeyttämistarpeen jälkeen lomitettuja päiviä.
Maatalousyrittäjän, joka itse järjestää lomituksensa, on tehtävä sitä koskeva ennakkoilmoitus sille paikallisyksikölle, jonka toimialueella hän pääasiallisesti harjoittaa maataloutta. Ennakkoilmoitus on tehtävä vastaavasti myös silloin, kun maatalousyrittäjä haluaa palata paikallisyksikön järjestämien lomituspalvelujen piiriin. Ennakkoilmoituksen tekemisestä säädetään tarkemmin asetuksella.
23 a § (30.12.2015/1663)
24 § (30.12.2015/1663)
25 § (30.12.2015/1663)
26 § (30.12.2015/1663)
26 a § (30.12.2015/1663)
Palveluista perittävät maksut ja korvaukset
27 § (30.12.2015/1663)
27 a § (30.12.2015/1663)
27 b § (30.12.2015/1663)
27 c § (30.11.2001/1135)
28 § (30.12.2015/1663)
28 a § (30.12.2015/1663)
29 § (30.12.2015/1663)
30 § (30.12.2015/1663)
30 a § (30.12.2015/1663)
31 § (4.6.2004/458)
32 § (17.12.2010/1161)
Paikallishallintokustannusten korvauksen määräytyminen
Paikallishallintokustannuksiin tarkoitetun korvauksen suuruus paikallisyksikköä kohti määräytyy paikallisyksikön toimialueella sijaitsevissa kunnissa edellistä varainhoitovuotta edeltäneen vuoden aikana lomitettujen päivien määrän perusteella.
34 § (4.6.2004/458)
35 § (30.12.2015/1663)
6) 15 §:n 2 momentin 2 kohdassa tarkoitettujen palvelujen ostamisesta aiheutuneet kustannukset enintään sen suuruisina kuin vastaavat paikallisyksikköön työsopimussuhteessa olevan lomittajan palkkauksesta ja muista eduista aiheutuvat kustannukset korvataan tämän momentin 1 kohdan mukaisesti;
8) tämän lain mukaisten tehtävien hoitoon liittyvät vahingonkorvaukset, jotka on tuomioistuimen päätöksellä tuomittu paikallisyksikön suoritettaviksi tai, jos paikallisyksikön korvausvelvollisuus on ilmeinen, myös sen vapaaehtoisesti suorittamat vahingonkorvaukset; sekä
36 § (17.12.2010/1161)
Lomituskustannusten korvaaminen toimeksiantosopimuksen tehneelle kunnalle
Lomituskustannusten korvausvelvollisuus
Eläkelaitos huolehtii 35 §:n mukaisten kustannusten korvaamisesta toimeksiantosopimuksen tehneelle kunnalle.
Eläkelaitoksen tulee kunnan pyynnöstä etukäteen ratkaista, onko kustannuksia pidettävä tarpeellisina ja suoritetaanko niihin siten valtion korvaus. Ratkaisu sitoo eläkelaitosta sen käsitellessä aikanaan valtion korvausta koskevaa asiaa.
38 § (22.12.2009/1263)
Kunnan on annettava eläkelaitokselle tilitys lomituspalvelujen järjestämisestä aiheutuneista kirjanpidon mukaisista kustannuksista varainhoitovuotta seuraavan vuoden huhtikuun loppuun mennessä. Eläkelaitos voi pätevästä syystä myöntää kunnalle lisäaikaa tilityksen antamiseen. Jollei tilitystä anneta määräaikana, kunta menettää oikeutensa valtion korvaukseen asianomaiselta varainhoitovuodelta.
40 § (17.12.2010/1161)
40 a § (30.12.2015/1663)
Jos toiminnassa ei noudateta voimassa olevia säännöksiä tai määräyksiä taikka jos siinä muutoin ilmenee epäkohtia eikä korjausta saada aikaan kunnan ja eläkelaitoksen välisten neuvottelujen tuloksena, eläkelaitos voi maksaa ennakot alennettuna tai keskeyttää ennakon suorittamisen taikka pidättäytyä loppuerän suorittamisesta.
Muutoksenhaku (7.8.2015/1036)
42 § (7.8.2015/1036)
42 § on kumottu L:lla 7.8.2015/1036.
43 § (7.8.2015/1036)
Paikallisyksikön päätökseen saa vaatia oikaisua eläkelaitokselta siten kuin hallintolaissa säädetään.
Oikaisuvaatimukseen annettuun päätökseen saa hakea muutosta valittamalla hallinto-oikeuteen siten kuin hallintolainkäyttölaissa (586/1996) säädetään. Valitus tehdään kuitenkin sille hallinto-oikeudelle, jonka tuomiopiirissä asianomaisen paikallisyksikön toimipaikka sijaitsee.
44 § (4.6.2004/458)
44 a § (17.12.2010/1161)
44 b § (30.12.2015/1663)
45 § (30.12.2015/1663)
45 a § (30.12.2015/1663)
Sen estämättä, mitä muualla laissa säädetään, salassa pidettäviä eivät kuitenkaan ole sellaiset tämän lain toimeenpanoon liittyvät asiakirjat ja niihin sisältyvät tiedot, jotka on julkaistava maa- ja metsätalousalan ja maaseutualueiden valtiontuesta vuosina 2014–2020 annettujen Euroopan unionin suuntaviivojen 2014/C 204/01 perusteella.
45 b § (30.12.2015/1663)
46 § (17.12.2010/1161)
47 § (17.12.2010/1161)
47 a § (30.12.2015/1663)
47 b § (30.12.2015/1663)
Tällä lailla kumotaan maatalousyrittäjän lomituspalveluista 4 päivänä tammikuuta 1985 annettu laki (2/85) siihen myöhemmin tehtyine muutoksineen.
Sijaisavun enimmäisaikaa koskeva siirtymäsäännös
Mitä 7 §:n 2 momentissa säädetään, sovelletaan myös ennen tämän lain voimaantuloa alkaneisiin sijaisapuihin. Jos 7 §:n 2 momentissa säädetty aika on kokonaan tai pääosin kulunut umpeen ennen tämän lain voimaantuloa, sijaisavun antaminen lopetetaan viimeistään 60 päivän kuluttua tämän lain voimaantulosta, jollei maatalousyrittäjä sanotun ajan kuluessa pane vireille työkyvyttömyyseläkettä koskevaa hakemusta.
Yleistä johtoa, ohjausta ja valvontaa sekä toimeenpanoa koskevat siirtymäsäännökset
Sen estämättä, mitä 9 §:n 1 momentissa säädetään, lomitustoiminnan yleinen johto, ohjaus ja valvonta kuuluu asianomaisen ministeriön alaisuudessa eläkelaitokselle 31 päivään joulukuuta 1999.
Mitä 9 §:n 2 momentissa ja 10 §:n 1 momentissa säädetään, sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2000.
Lomituspalvelujen järjestämisvelvollisuutta ja paikallishallintoa koskevat siirtymäsäännökset
Sen estämättä, mitä 10 §:n 2 momentissa säädetään, kunnan on 31 päivään joulukuuta 1999 huolehdittava lomitustoiminnan järjestämisestä niitä maatalousyrittäjiä varten, joiden toiminta tapahtuu pääasiassa kunnan alueella. Kunta voi ennen sanotun määräajan päättymistä siirtää edellä mainitun järjestämisvelvollisuutensa toiselle kunnalle tämän kanssa tekemällään sopimuksella.
Mitä 12, 13 ja 44 §:ssä säädetään, sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2000.
Mitä 32 ja 34 §:ssä sekä 8 luvussa säädetään toimeksiantosopimuksen tehneestä kunnasta, sovelletaan 31 päivään joulukuuta 1999 sellaiseen kuntaan, joka on 1 momentin nojalla velvollinen huolehtimaan lomituspalvelujen järjestämisestä.
Mitä tässä laissa säädetään paikallisyksiköstä, sovelletaan 31 päivään joulukuuta 1999 3 momentissa tarkoitettuun kuntaan.
Edellä 32 §:n 2 momentissa tarkoitetun paikallishallintokustannusten korvauksen kokonaismäärä vuonna 1997 on 85 miljoonaa markkaa.
Edellä 33 §:ssä tarkoitetun korvauksen suuruus vuonna 1997 on 38 markkaa paikallisyksikön toimialueella sijaitsevissa kunnissa edellistä varainhoitovuotta edeltäneen vuoden aikana lomitettua päivää kohti.
Kustannusten korvaamiseen liittyvä päätöksenteko siirtymäkauden aikana
Sen estämättä, mitä tässä laissa säädetään, lomituspalveluista aiheutuneiden kustannusten korvaamiseen ennen tämän lain voimaantuloa tapahtuneen toiminnan osalta sovelletaan tämän lain voimaan tullessa voimassa olleita säännöksiä.
Sen estämättä, mitä tässä laissa säädetään, eläkelaitos määrää varainhoitovuosien 1997, 1998 ja 1999 osalta:
1) 33 §:ssä tarkoitetun korvauksen määrän kutakin paikallisyksikköä kohti;
2) 38 §:ssä tarkoitetusta ennakkojen maksamisesta ja tarkistamisesta;
3) 39 §:ssä tarkoitetun tilityksen hyväksymisestä sekä 40 §:ssä tarkoitetun loppuerän maksamisesta ja liikaa maksetun ennakon palauttamisesta;
4) 41 §:ssä tarkoitetusta ennakon maksamisesta alennettuna sekä ennakon maksamisen keskeyttämisestä ja loppuerän maksamisesta pidättäytymisestä; sekä
5) 47 §:ssä tarkoitetusta kunnan velvollisuudesta palauttaa perusteettomasti saamansa etu valtiolle.
Jos kunta on tyytymätön eläkelaitoksen 2 momentin 1–3 kohdan nojalla tekemään päätökseen, sillä on oikeus kolmen kuukauden kuluessa päätöksestä tiedon saatuaan tehdä eläkelaitokselle kirjallinen vaatimus päätöksen oikaisemisesta. Päätökseen on liitettävä oikaisuvaatimusosoitus.
Oikaisuvaatimuksen johdosta annettuun sekä eläkelaitoksen 2 momentin 4 ja 5 kohdan nojalla tekemään päätökseen saa hakea muutosta korkeimmalta hallinto-oikeudelta niin kuin hallintolainkäyttölaissa säädetään.
HE 190/1996, StVM 31/1996, EV 201/1996
26.11.1999/1101:
HE 64/1999, StVM 9/1999, EV 32/1999
6.4.2001/319:
Tämä laki tulee voimaan 15 päivänä huhtikuuta 2001.
HE 12/2001, StVM 3/2001, EV 19/2001
30.11.2001/1135:
HE 170/2001, StVM 28/2001, EV 133/2001
20.12.2002/1141:
HE 259/2002, StVM 40/2002, EV 212/2002
27.6.2003/629:
HE 15/2003, StVM 2/2003, EV 4/2003
4.6.2004/458:
HE 41/2004, StVM 6/2004, EV 44/2004
22.12.2006/1289:
30.11.2007/1100:
He 74/2007, StVM 5/2007, EV 33/2007
28.12.2007/1455:
19.12.2008/998:
22.12.2009/1263:
17.12.2010/1161:
Sen lisäksi, mitä 35 §:n 2 momentin 2 b ja 2 c kohdassa säädetään, mainituissa säännöksissä tarkoitettujen kustannusten korvaaminen kalenterivuosilta 2011–2013 edellyttää, että kustannukset ovat eläkelaitoksen etukäteen hyväksymien paikallisyksikkökohtaisten suunnitelmien mukaiset.
30.11.2012/710:
Ennen tämän lain voimaantuloa tehtyyn päätökseen, joka koskee sijaisavusta perittävää maksua tai sijaisavun myöntämistä aikuiskoulutukseen osallistumista varten, sovelletaan lain voimaan tullessa voimassa olleita säännöksiä.
Vuosilomaan, johon on syntynyt oikeus ennen tämän lain voimaantuloa ja joka on siirtynyt «maatalousyrittäjien» lomituspalvelulain 19 §:n 2 momentin mukaisesti pidettäväksi tämän lain voimaantulon jälkeen, sovelletaan lain voimaan tullessa voimassa olleita säännöksiä.
HE 110/2012, StVM 13/2012, EV 87/2012
7.8.2015/1036:
30.12.2015/1663:
Tämä laki on voimassa A:n 1738/2015 mukaisesti 1.1.2016 alkaen.
Mitä tässä laissa säädetään työtapaturma- ja ammattitautilain tai maatalousyrittäjän työtapaturma- ja ammattitautilain mukaisesta etuudesta, sovelletaan tapaturmavakuutuslain (608/1948) tai «maatalousyrittäjien» tapaturmavakuutuslain (1026/1981) mukaiseen vastaavaan etuuteen. Mitä tässä laissa säädetään työntekijän eläkelain 3 §:ssä mainitun lain mukaisesta toistaiseksi myönnetystä täydestä työkyvyttömyyseläkkeestä tai täyden työkyvyttömyyseläkkeen suuruisesta kuntoutustuesta, sovelletaan vastaavasti näiden lakien voimaanpanosta annetuilla laeilla kumottujen lakien mukaiseen vastaavaan etuuteen.
29.6.2016/509:
HE 84/2016, StVM 8/2016, EV 80/2016
18.11.2016/974:
21.12.2016/1345:
HE 182/2016, StVM 39/2016, EV 225/2016
19.12.2017/992:
HE 160/2017, StVM 13/2017, EV 148/2017
1 luku - Yleiset säännökset1 § - Lain tarkoitus2 § - Määritelmät3 § - Soveltamisala4 § - Oikeus vuosilomaan5 § - Oikeus sijaisapuun2 luku - Oikeus lomituspalveluihin6 § - Oikeus vuosilomaan7 § - Sijaisapu työkyvyttömyyden perusteella7 a § - Sijaisapu kuntoutusta sekä työkykyä ylläpitävää toimintaa varten7 b § - Sijaisapu sairaan lapsen hoitoa varten7 c § - Sijaisapu raskautta, synnytystä sekä lapsen ja adoptiolapsen hoitoa varten7 d § - Sijaisapu alle kolmevuotiaan lapsen hoitoa varten7 e § 7 f § - Sijaisapu muilla perusteilla7 g–7 h §7 i § - Sijaisapu yritystoiminnan järjestelyjä varten8 § - Vuosiloma- ja sijaisapupäivän kesto8 a § 8 b § - Lomituspalvelutehtävät8 c § - Valvontakäynnit ja varallaolo3 luku - Hallinto9 § - Yleinen johto, ohjaus ja valvonta sekä toimeenpano10 § - Paikallishallinnon järjestäminen11 § - Päätöksenteko11 a § - Ehdollinen päätös oikeudesta lomituspalveluihin12 § - Kunta paikallisyksikkönä13 § - Eläkelaitoksen paikallisyksikkö4 luku - Paikallisyksikön järjestämät lomituspalvelut14 § - Paikallisyksikön velvollisuus järjestää lomituspalveluja15 § - Lomituspalvelujen järjestäminen16 § - Lomittajan työturvallisuus ja työnjohto16 § 16 a § - Lomittajien maatalousyrityskohtainen perehdytys16 b § - Maksullinen lomittaja-apu17 § - Vuosiloman pitäminen sunnuntaina tai juhlapäivänä17 a § - Samanaikaisesti pidettävät vuosilomapäivät18 § - Paikallisyksikön järjestämien lomituspalvelujen hakeminen19 § - Vuosiloma-ajankohdan muuttaminen20 § - Kieltäytyminen maatalouslomittajan vastaanottamisesta21 § - Seuraukset maatalouslomittajan tehtävien lisääntymisestä22 § - Sijaisapulomituksen keskeyttäminen5 luku - Maatalousyrittäjän itse järjestämä lomitus23 § - Ennakkoilmoitus23 a § - Lomituspalvelujen hakeminen itse järjestetyssä lomituksessa24 § - Maatalousyrittäjän velvollisuus järjestää itse lomituksensa25 § - Itse hankitut lomittajat26 § - Korvaus itse järjestetystä lomituksesta26 a § - Korvauksen hakeminen ja maksaminen6 luku - Palveluista perittävät maksut ja korvaukset27 § - Sijaisavusta perittävät maksut27 a § - Korotettu sijaisapumaksu27 b § - Yritystoiminnan järjestelyjä varten annettavasta sijaisavusta perittävä maksu27 c § - Alennettu sijaisapumaksu28 § - Maksullisesta lomittaja-avusta perittävät maksut28 a § - Valvontakäynneistä ja varallaolosta perittävät maksut29 § - Perusteettomasti annetun palvelun korvaaminen ja perusteettomasti maksetun korvauksen palauttaminen30 § - Viivästyskorko ja maksuvelvoitteen täytäntöönpano30 a § - Yrittäjän vastuu maksuista ja korvauksista7 luku - Kustannukset31 § - Eläkelaitoksen hallintokustannukset32 § - Paikallishallintokustannukset33 § - Paikallishallintokustannusten korvauksen määräytyminen34 § - Paikallishallintokustannusten korvaaminen toimeksiantosopimuksen tehneelle kunnalle35 § - Valtion korvaukseen oikeuttavat lomituskustannukset36 § - Lomituskustannusten vähennykset8 luku - Lomituskustannusten korvaaminen toimeksiantosopimuksen tehneelle kunnalle37 § - Lomituskustannusten korvausvelvollisuus38 § - Ennakkojen maksaminen ja tarkistaminen39 § - Tilitys40 § - Valtion korvauksen loppuerä ja palautus sekä palautetun määrän käyttäminen40 a § - Kunnan velvollisuus palauttaa perusteetta saamansa valtion korvaus41 § - Maksatuksen keskeyttäminen9 luku - Muutoksenhaku (7.8.2015/1036)42 § 43 § - Muutoksenhaku44 § - Toimeksiantosopimuksesta johtuvien erimielisyyksien ratkaiseminen10 luku - Erinäiset säännökset44 a § - Maatalousyrittäjän ilmoitusvelvollisuus44 b § - Lomituspalvelujen tuottajan ilmoitusvelvollisuus45 § - Oikeus saada tietoja45 a § - Tietojen salassapito ja luovuttaminen45 b § - Asiakirjojen säilyttäminen46 § - Lomituskustannuksia koskevat eläkelaitoksen selvitykset47 § - Eläkelaitoksen velvollisuus palauttaa perusteetta saamansa valtion korvaus47 a § - Suoritusvelvollisuuden raukeaminen47 b § - Rahamäärien tarkistaminen palkkakertoimella48 § - Tarkemmat säännökset11 luku - Voimaantulo- ja siirtymäsäännökset49 § - Voimaantulo50 § - Sijaisavun enimmäisaikaa koskeva siirtymäsäännös51 § - Yleistä johtoa, ohjausta ja valvontaa sekä toimeenpanoa koskevat siirtymäsäännökset52 § - Lomituspalvelujen järjestämisvelvollisuutta ja paikallishallintoa koskevat siirtymäsäännökset53 § - Paikallishallintokustannuksia koskeva siirtymäsäännös54 § - Kustannusten korvaamiseen liittyvä päätöksenteko siirtymäkauden aikanaMuutossäädösten voimaantulo ja soveltaminen:21.5.1999/623:26.11.1999/1101:6.4.2001/319:30.11.2001/1135:20.12.2002/1141:27.6.2003/629:4.6.2004/458:22.12.2006/1289:30.11.2007/1100:28.12.2007/1455:19.12.2008/998:22.12.2009/1263:17.12.2010/1161:30.11.2012/710:7.8.2015/1036:30.12.2015/1663:29.6.2016/509:18.11.2016/974:21.12.2016/1345:19.12.2017/992:


Language of document : Bulgarian Spanish Czech Danish German Estonian Greek English French Italian Latvian Lithuanian Hungarian Maltese Dutch Polish Portuguese Romanian Slovak Slovene Finnish Swedish Croatian ECLI:EU:C:2019:56
Asia C‑43/18
Compagnie d’entreprises CFE SA
(Ennakkoratkaisupyyntö – Conseil d’État (ylin hallintotuomioistuin, Belgia))
Asia C‑321/18
Ennakkoratkaisupyyntö – Ympäristö – Direktiivi 2001/42/EY – Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointi – Direktiivi 92/43/ETY – Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu – Suojelualueiden käyttöä koskevat toimet – Erityisten suojelutoimien alueen osoittaminen – Suunnitelmien ja ohjelmien käsite – Velvollisuus ympäristöarvioinnin toteuttamiseen – Vallonian aluetta koskevien suojelutavoitteiden vahvistaminen
1. Mikä on strategista ympäristöarviointia koskevan direktiivin(2) (jäljempänä SYA-direktiivi) ja luontodirektiivin(3) keskinäinen suhde? Tätä kysymystä koskevat Belgian Conseil d’État’n (ylin hallintotuomioistuin) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt, joita käsittelen yhdessä.
2. Taustalla ovat unionin oikeuteen perustuvat erilaiset ympäristövaikutusten arvioinnit, tässä tapauksessa erityisesti luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa säädetty ympäristövaikutusten arviointi, joka koskee suunnitelmia ja hankkeita, jotka ovat omiaan vaikuttamaan Natura 2000 ‑alueisiin, sekä SYA-direktiivin mukainen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristöarviointi. Sitä vastoin tunnetuimmalla arvioinnilla eli YVA-direktiivin(4) mukaisella hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnilla ei ole tässä tapauksessa erityistä merkitystä.
3. Asiassa CFE on kyse luontodirektiivin kansallisesta täytäntöönpanosta siten, että kansallisella tasolla osoitetaan erityisten suojelutoimien alue ja samalla vahvistetaan erilaisia suojelua koskevia sääntöjä, ja asiassa Terre wallonne on kyse Vallonian alueen kaikkia Natura 2000 ‑alueita koskevien suojelutavoitteiden vahvistamisesta, jolloin samalla pannaan täytäntöön luontodirektiivi. Kummankin oikeudellisen toimen osalta on esitetty, että ennen niiden antamista olisi tullut toteuttaa SYA-direktiivin mukainen ympäristövaikutusten arviointi.
4. Tältä osin on erityisesti selvitettävä, jäävätkö toimenpiteet, jotka liittyvät suoranaisesti Natura 2000 ‑alueiden käyttöön tai ovat sen kannalta tarpeellisia, tässä tapauksessa suojelualueen osoittaminen ja suojelutavoitteiden määrittäminen, lähtökohtaisesti SYA-direktiivin mukaisen ympäristöarvioinnin soveltamisalan ulkopuolelle. Tämän lopputuloksen puolesta esitetään erityisesti, että tämänkaltaiset toimenpiteet on nimenomaisesti jätetty luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaisen vaikutusten arvioinnin ulkopuolelle. On kuitenkin kysyttävä, mitä tämä merkitsee SYA-direktiivin mukaisen ympäristöarvioinnin kannalta.
5. Lisäksi on tarkasteltava, täyttävätkö mainitut toimenpiteet konkreettisesti ympäristöarvioinnin edellytykset. Siltä osin on ennen kaikkea selvitettävä, asetetaanko niillä puitteet hankkeiden myöhemmälle hyväksymiselle.
6. Huomiota on kiinnitettävä puheena olevien menettelyjen käytännön merkitykseen. Natura 2000 ‑verkosto käsittää noin 18 prosenttia maa-alasta sekä 6 prosenttia merialueista Euroopan unionissa useilla tuhansilla yksittäisillä alueilla. Koska alueiden käyttöä koskevia toimia on ilmeisesti tähän saakka usein toteutettu ilman ympäristöarviointia, velvollisuus Natura 2000 ‑alueiden käyttöön liittyvien toimien ympäristöarviointiin voisi kyseenalaistaa tämän verkoston.
1. SYA-direktiivi
7. SYA-direktiivin tarkoitus ilmenee erityisesti sen 1 artiklasta:
8. SYA-direktiivin 2 artiklan a alakohdassa määritellään suunnitelmat ja ohjelmat seuraavasti:
a) ’suunnitelmilla ja ohjelmilla’ sellaisia suunnitelmia ja ohjelmia, mukaan lukien Euroopan yhteisön yhteisrahoittamat suunnitelmat ja ohjelmat, sekä niitä koskevia muutoksia,
– joita lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset edellyttävät”.
9. Käsiteltävien asioiden kannalta merkitystä on erityisesti velvollisuudella SYA-direktiivin 3 artiklan 1–5 kohdan mukaisen strategisen ympäristöarvioinnin tekemiseen:
a) joita valmistellaan maa-, metsä- ja kalataloutta, energiaa, teollisuutta, liikennettä, jätehuoltoa, vesitaloutta, televiestintää, matkailua, kaavoitusta tai maankäyttöä varten ja joissa vahvistetaan puitteet [YVA-direktiivin] liitteessä I ja II lueteltujen tulevien hankkeiden lupa- tai hyväksymispäätöksille, tai
b) joiden on katsottu edellyttävän [luontodirektiivin] 6 tai 7 artiklan mukaista arviointia sen todennäköisen vaikutuksen johdosta, joka niillä on mainituissa artikloissa tarkoitetuilla alueilla.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettujen sellaisten suunnitelmien ja ohjelmien, joissa määritellään pienten alueiden käyttö paikallisella tasolla sekä 2 kohdassa tarkoitettujen suunnitelmien ja ohjelmien vähäisten muutosten osalta edellytetään ympäristöarviointia ainoastaan, jos jäsenvaltiot määrittelevät, että niillä on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.
5. Jäsenvaltioiden on määriteltävä, onko edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitetuilla suunnitelmilla ja ohjelmilla todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, joko tapauskohtaisen tarkastelun perusteella tai määrittelemällä suunnitelma- ja ohjelmatyyppejä, taikka molempia keinoja yhdistelemällä. Jäsenvaltioiden on tätä varten otettava kaikissa tapauksissa huomioon liitteessä II vahvistetut asiaankuuluvat perusteet, jotta voidaan varmistaa, että suunnitelmat ja ohjelmat, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, kuuluvat tämän direktiivin soveltamisalaan.”
2. Luontodirektiivi
10. Natura 2000, eurooppalainen suojelualueiden verkosto, määritetään luontodirektiivin 3 artiklan 1 kohdassa seuraavasti:
”Perustetaan erityisten suojelutoimien alueiden yhtenäinen eurooppalainen ekologinen verkosto, ’Natura 2000’. Tämän verkoston avulla, joka koostuu alueista, joilla on liitteessä I lueteltuja luontotyyppejä ja liitteessä II lueteltujen lajien elinympäristöjä, on varmistettava kyseisten luontotyyppien ja lajien elinympäristöjen suotuisan suojelun tason säilyttäminen tai tarvittaessa ennalleen saattaminen niiden luontaisella levinneisyysalueella.
11. Luontodirektiivin 4 artikla sisältää konkreettiset alueiden osoittamista koskevat säännöt:
”1 Jokaisen jäsenvaltion on laadittava liitteessä III (1 vaihe) vahvistettujen perusteiden ja asianmukaisen tieteellisen tietämyksen perusteella luettelo alueista, josta ilmenee, mitä liitteen I luontotyyppejä ja liitteen II luontaisia lajeja sen kansallisella alueella olevilla alueilla on. – –
2 Komissio laatii yhteisymmärryksessä kunkin jäsenvaltion kanssa ja niiden esittämien luetteloiden pohjalta liitteessä III (2 vaihe) vahvistettujen perusteiden mukaan kaikkien 1 artiklan c alakohdan iii alakohdassa mainittujen niiden luonnonmaantieteellisen alueen osalta ja 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun aluekokonaisuuden osalta luonnoksen yhteisön tärkeinä pitämien alueiden luetteloksi, – –
Komissio hyväksyy 21 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen luettelon valituista yhteisön tärkeänä pitämistä alueista ja osoittaa alueista ne, joilla on yksi tai useampia ensisijaisesti suojeltavia luontotyyppejä taikka yksi tai useampia ensisijaisesti suojeltavia [lajeja].
4 Kun yhteisön tärkeänä pitämä alue on hyväksytty 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen, kyseisen jäsenvaltion on muodostettava tämä alue erityisten suojelutoimien alueeksi mahdollisimman nopeasti ja viimeistään kuuden vuoden kuluessa määrittäen toteamisjärjestyksen sen perusteella, miten merkittäviä alueet ovat liitteessä I olevan luontotyypin tai liitteessä II olevan lajin suotuisan suojelun tason säilyttämisen tai ennalleen saattamisen ja Natura 2000:n yhtenäisyyden kannalta sekä alueita uhkaavan huononemisen tai häviämisen perusteella.
5 Kun alue on merkitty 2 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuun luetteloon, sitä koskevat 6 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan säännökset.”
12. Alueen suojelusta säädetään luontodirektiivin 6 artiklan 1–3 kohdassa seuraavasti:
”1 Jäsenvaltioiden on toteutettava erityisten suojelutoimien alueilla tarvittavat suojelutoimenpiteet ja laadittava tarvittaessa tarkoituksenmukaisia käyttösuunnitelmia, jotka koskevat erityisesti näitä alueita tai jotka sisältyvät muihin kehityssuunnitelmiin, sekä tarpeellisia lainsäädännöllisiä, hallinnollisia tai sopimusoikeudellisia toimenpiteitä, jotka vastaavat liitteen I luontotyyppien ja liitteessä II esitettyjen lajien ekologisia vaatimuksia alueilla.
2 Jäsenvaltioiden on toteutettava erityisten suojelutoimien alueilla tarpeellisia toimenpiteitä luontotyyppien ja lajien elinympäristöjen heikentymisen sekä niitä lajeja koskevien häiriöiden estämiseksi, joita varten alueet on osoitettu, siinä määrin kuin nämä häiriöt saattaisivat vaikuttaa merkittävästi tämän direktiivin tavoitteisiin.
3 Kaikki suunnitelmat tai hankkeet, jotka eivät liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia, mutta ovat omiaan vaikuttamaan tähän alueeseen merkittävästi joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa, on arvioitava asianmukaisesti sen kannalta, miten ne vaikuttavat alueen suojelutavoitteisiin. Alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnista tehtyjen johtopäätösten perusteella ja jollei 4 kohdan säännöksistä muuta johdu, toimivaltaiset kansalliset viranomaiset antavat hyväksyntänsä tälle suunnitelmalle tai hankkeelle vasta varmistuttuaan siitä, että suunnitelma tai hanke ei vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen, ja kuultuaan tarvittaessa kansalaisia.”
1. Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalueen päätös Forêt de Soignesin alueen osoittamisesta
13. Menettelyn kohteena on asiassa CFE Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalueen hallituksen 14.4.2016 antama päätös Natura 2000 ‑alueen BE1000001 osoittamisesta; siihen kuuluu Soignesin metsä ja metsänreunat ja läheiset metsäalueet ja Woluwen laakso – Soignesin metsän ja Woluwen laakson kokonaisuus (Arrêté du Gouvernement de la Région de Bruxelles-Capitale portant désignation du site Natura 2000 – BE1000001: ”La Forêt de Soignes avec lisières et domaines boisés avoisinants et la Vallée de la Woluwe – complexe Forêt de Soignes – Vallée de la Woluwe” du 14 avril 2016).(5)
14. Tässä päätöksessä määritetään ennen kaikkea, mitkä alueet ovat osa erityisten suojelutoimien aluetta, mitä luontotyyppejä ja lajeja niillä esiintyy, mikä oli niiden suojelun taso alueen nimeämisen yhteydessä, mikä suojelun taso on tarkoitus saavuttaa ja miksi alue suojellaan.
15. Päätöksen 15 §:ssä on määritelty kieltoja alueen suojelemiseksi:
”1. Tässä pykälässä vahvistetaan [1.3.2012 annetun luonnonsuojeluasetuksen] 47 §:n 2 momenttia soveltaen tässä päätöksessä osoitettua Natura 2000 ‑aluetta koskevat yleiset kiellot.
2. Jollei erityisiin säännöksiin sisältyvistä vapautuksista tai poikkeuksista johdu muuta, on hankkeissa, joille ei ole [1.3.2012 annetun luonnonsuojeluasetuksen] 47 §:n 2 momentissa tarkoitettua lupaa tai hyväksyntää, kiellettyä
1 poimia, poistaa juurineen, vahingoittaa tai tuhota kotimaisia kasvilajeja, mukaan lukien sammalet, sienet ja jäkälät, tai tuhota, heikentää tai muuttaa kasvipeitettä;
2. – –”
2. Vallonian aluetta koskevien suojelutavoitteiden vahvistaminen
16. Asian Terre wallonne pääasian oikeudenkäynnissä on kyse Vallonian hallituksen 1.12.2016 antamasta päätöksestä, jossa vahvistetaan Natura 2000 ‑verkostoa koskevat suojelutavoitteet.(6) Siinä vahvistetaan määrällisiä ja laadullisia suojelutavoitteita koko alueen luontotyypeille ja lajeille.
17. Päätöksen oikeusperusta on 12.7.1973 annetun luonnonsuojelulain 25 bis §:
”25 bis §
1. Hallitus asettaa Vallonian alueen tasolla sovellettavat suojelutavoitteet erikseen kutakin sellaista luontotyyppiä ja kutakin sellaista lajia varten, joita varten alueet on tarkoitus osoittaa.
Suojelutavoitteet määritetään Vallonian alueen tasolla luontotyyppien ja lajien, joita varten alueet on tarkoitus osoittaa, suojelun tason perusteella, ja niiden tavoitteena on niiden luontotyyppien ja lajien, joita varten alueet on tarkoitus osoittaa, suotuisan suojelun tason säilyttäminen tai tarvittaessa ennalleen saattaminen.
2. Hallitus asettaa Natura 2000 ‑alueiden tasolla sovellettavat suojelutavoitteet 1 momentissa tarkoitettujen suojelutavoitteiden perusteella.
18. Päätöksen johdanto-osan perusteluissa esitetään tavoitteet erityisesti seuraavasti:
[12.7.1973 annetun luonnonsuojelulain] 1 bis §:n, 21 bis §:n ja 25 bis §:n 1 momentin 1 kohdan mukaan suojelutavoitteet on asetettava Vallonian alueen tasolla koskemaan koko Vallonian aluetta (eikä ainoastaan Natura 2000 ‑verkostoa) yleiskuvan saamiseksi Vallonian alueella säilytettävistä tai tarvittaessa ennalleen saatettavista kohteista niiden luontotyyppien ja lajien, joita varten Natura 2000 ‑verkosto on perustettu, suotuisan suojelun tason säilyttämiseksi tai ennalleen saattamiseksi; nämä tavoitteet ovat suuntaa-antavia.
Alueiden tason suojelutavoitteet on asetettava Vallonian alueen tasolla asetettujen suojelutavoitteiden perusteella; nämä tavoitteet ovat säädösluonteisia – –
Näitä tavoitteita sovelletaan tiettyyn Natura 2000 ‑alueeseen vain siinä tapauksessa, että kyseinen alue osoitetaan tällaista lajia tai luontotyyppiä varten.”
III Tosiseikat ja ennakkoratkaisupyynnöt
A Asia C‑43/18 – CFE
19. CFE‑niminen osakeyhtiö (jäljempänä CFE) on vuodesta 1983 lähtien omistanut maa-alueen, joka kattaa suurimman osan Watermael-Boitsfortissa sijaitsevasta Plateau de la Foresteriesta Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalueen eteläpuolella Belgiassa.
20. Euroopan komissio hyväksyi 7.12.2004 luontodirektiivin nojalla ensimmäisen luettelon Atlantin luonnonmaantieteellisellä vyöhykkeellä olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista, joihin oli sisällytetty Natura 2000 ‑alue BE1000001 eli La Forêt de Soignes avec lisières et domaines boisés avoisinants et la Vallée de la Woluwe – complexe Forêt de Soignes – Vallée de la Woluwe (Soignesin metsä ja metsänreunat ja läheiset metsäalueet ja Woluwen laakso – Soignesin metsän ja Woluwen laakson kokonaisuus).(7) CFE:n omistama kiinteistö on osa tätä aluetta.
21. CFE nosti komission päätöksen johdosta kanteen, jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti jättää tutkimatta 19.9.2006 antamallaan määräyksellä.(8)
22. CFE ilmoittaa, että se on ensimmäisen kerran 9.10.2007 saanut tiedon siitä, että merkittävää osaa sen maa-alueesta oli vuosien 1937–1987 aikana käytetty Watermael-Boitsfortin kunnan laittomana kaatopaikkana. Kyseisenä päivänä IGBE (Institut Bruxellois pour la Gestion de l’Environnement, Brysselin ympäristöhallintovirasto, Belgia) nimittäin toimitti CFE:lle huomautuksen, jossa oli liitetty kehotus esittää suunnitelma maa-alueen puhdistamiseksi.
23. Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalueen hallitus hyväksyi 9.7.2015 ensimmäisessä käsittelyssä mainitun Natura 2000 ‑alueen osoittamista koskevan päätösluonnoksen. Tätä luonnosta koskeva julkinen kuuleminen pidettiin 24.9.2015 ja 7.11.2015 välisenä aikana. Siitä tehtiin 202 valitusta, joista yksi oli CFE:ltä. Tästä huolimatta hallintoalueen hallitus antoi 14.4.2016 päätöksen mainitun Natura 2000 ‑alueen osoittamisesta.
24. CFE vaatii 12.7.2016 nostamallaan kanteella, että 14.4.2016 annettu päätös kumotaan. CFE huomauttaa kanteessaan erityisesti, ettei SYA-direktiivin mukaista ympäristöarviointia ole tehty.
25. Tämän johdosta Conseil d’État esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1) Onko päätös, jolla jäsenvaltion elin osoittaa erityisten suojelutoimien alueen luontodirektiivin nojalla ja johon sisältyy suojelutavoitteita ja säädösluonteisia yleisiä ehkäiseviä toimenpiteitä, SYA-direktiivissä tarkoitettu suunnitelma tai ohjelma?
2) Onko tällainen päätös tarkemmin sanottuna SYA-direktiivin 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu suunnitelma tai ohjelma, jolla vahvistetaan puitteet tulevien hankkeiden lupa- tai hyväksymispäätökselle, jolloin jäsenvaltioiden on määriteltävä kyseisen artiklan 5 kohdan mukaisesti, onko sillä todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia?
3) Onko SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, ettei kyseiseen suojelualueen osoittamispäätökseen sovelleta tämän direktiivin 3 artiklan 4 kohtaa?”
26. CFE, Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalue, Irlanti, Tšekin tasavalta ja Euroopan komissio ovat esittäneet kirjallisia lausumia.
B Asia C‑321/18 – Terre wallonne
27. Menettely, jossa annettiin päätös Vallonian alueen Natura 2000 ‑verkostoa koskevien suojelutavoitteiden vahvistamiseksi, tuli vireille 8.11.2012. Niissä 218 kunnassa, joita Natura 2000 ‑verkosto koskee, järjestettiin julkinen kuuleminen 10.12.2012 ja 8.2.2013 välisenä aikana. Vallonian alueen hallitus antoi päätöksen 1.12.2016.
28. Terre wallonne, joka on voittoa tavoittelematon yhdistys (ASBL), vaatii 9.2.2017 jättämässään kannekirjelmässä 1.12.2016 annetun päätöksen kumoamista.
29. Sen vuoksi Conseil d’État esittää nyt unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1) Onko päätös, jolla jokin jäsenvaltion elin asettaa suojelutavoitteet Natura 2000 ‑verkostoa varten luontodirektiivin mukaisesti, SYA-direktiivissä ja erityisesti sen 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tai 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu suunnitelma tai ohjelma?
2) Jos edellä olevaan kysymykseen vastataan myöntävästi, onko kyseisestä päätöksestä tehtävä SYA-direktiivissä tarkoitettu ympäristöarviointi, vaikka sellaista arviointia ei vaadita kyseisen päätöksen perusteena olevan luontodirektiivin nojalla?”
30. Terre wallonne, Belgian kuningaskunta, Irlanti, Tšekin tasavalta ja Euroopan komissio ovat esittäneet kirjallisia lausumia.
C Yhteinen istunto asianosaisten kuulemiseksi
31. Unionin tuomioistuimessa pidettiin 13.12.2018 asianosaisten kuulemiseksi yhteinen istunto, johon osallistuivat CFE, Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalue, Belgia ja komissio.
32. Kummassakin ennakkoratkaisupyynnössä pyritään selvittämään, onko toimenpiteitä, jotka luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetulla tavalla liittyvät suoranaisesti Natura 2000 ‑alueiden käyttöön tai ovat sen kannalta tarpeellisia, pidettävä SYA-direktiivissä tarkoitettua ympäristöarviointia edellyttävinä suunnitelmina tai ohjelmina.
33. Konkreettisesti asiassa CFE on kyse oikeudellisesta toimesta, jolla osoitetaan jo aiemmin väliaikaisesti suojellulle alueelle erityinen kansallinen suojeluasema, ja asiassa Terra wallonne toimenpiteestä, jolla kootaan yhteen Vallonian alueen kaikkia Natura 2000 ‑alueita koskevat suojelutavoitteet.
34. Conseil d’État lähtee perustellusti siitä olettamasta, että nämä toimenpiteet liittyvät suoranaisesti Natura 2000 ‑alueiden käyttöön ja ovat sen kannalta tarpeellisia. Erityisten suojelutoimien alueen osoittamisella perustetaan kansallisesti alueen suojeluasema ja asetetaan puitteet alueen käytölle. Vallonian alueen kaikkien Natura 2000 ‑alueiden suojelutavoitteiden yhteen kokoamisella asetetaan kulloinkin sovellettavat aluekohtaiset puitteet laajempaan asiayhteyteen.
35. Riidatonta on se, että kumpikin toimenpide täyttää SYA-direktiivin 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan edellytykset. Toimenpiteet hyväksyi alueellisen tason viranomainen, ja niiden antamista edellytettiin laeissa, asetuksissa tai hallinnollisissa määräyksissä, nimittäin luontodirektiivissä ja sen täytäntöönpanoa koskevassa kansallisessa oikeudessa.
36. Conseil d’État’n esittämät kysymykset koskevat kahta muuta ongelmaa, nimittäin ensisijaisesti sitä, jäävätkö Natura 2000 ‑alueiden suojeluun ja käyttöön liittyvät toimet joka tapauksessa SYA-direktiivin mukaisen strategisen ympäristöarvioinnin ulkopuolelle, ja jos eivät, täyttävätkö ne SYA-direktiivin 3 artiklan mukaisen strategisen ympäristöarvioinnin muut edellytykset ja erityisesti asettavatko ne puitteet hankkeiden myöhemmälle hyväksymiselle.
A Natura 2000 ‑alueiden käyttöä koskevien toimenpiteiden strateginen ympäristöarviointi
37. Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalue, Belgia, Irlanti ja komissio lähtevät siitä oletuksesta, että SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan sekä luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohtaan perustuvan alueen käyttöön liittyviä toimenpiteitä koskevan poikkeuksen johdosta strateginen ympäristöarviointi Natura 2000 ‑alueiden yhteydessä rajoittuu sellaisten suunnitelmien ja hankkeiden arviointiin, joihin sovelletaan myös luontodirektiivin mukaista vaikutusten arviointia. Natura 2000 ‑alueiden käyttöön liittyvät toimenpiteet eivät siten koskaan edellytä ympäristöarviointia.
38. SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan ympäristöarviointi on tehtävä suunnitelmista ja ohjelmista, joiden on katsottu edellyttävän luontodirektiivin 6 tai 7 artiklan mukaista arviointia sen todennäköisen vaikutuksen johdosta, joka niillä on suojelualueilla. Tässä arvioinnissa on kuvattava kulloisenkin toimenpiteen kaikki ympäristövaikutukset, mutta SYA-direktiivin perusteella vaikutuksista ei aiheudu oikeudellisia seurauksia.
39. Luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa jätetään kuitenkin siinä tarkoitetun ympäristövaikutusten arvioinnin ulkopuolelle suunnitelmat ja hankkeet, jotka liittyvät suoranaisesti alueen käyttöön tai ovat sen kannalta tarpeellisia. Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset voivat sitä vastoin sallia muita suunnitelmia ja hankkeita vain siinä tapauksessa, että ympäristövaikutusten arviointi osoittaa, etteivät ne vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen.
40. Koska riidan kohteena olevat toimenpiteet liittyvät suoranaisesti Natura 2000 ‑alueen käyttöön, niihin ei sovelleta luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa säädettyä ympäristövaikutusten arviointia, eikä niiden osalta siten edellytetä myöskään SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaista ympäristöarviointia.
41. Tämä ei kuitenkaan ratkaise kysymystä siitä, onko ympäristöarviointi SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan tai 3 artiklan 4 kohdan nojalla poissuljettu.
42. SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan ympäristöarviointi on tehtävä kaikista suunnitelmista ja ohjelmista, joita valmistellaan maa-, metsä- ja kalataloutta, energiaa, teollisuutta, liikennettä, jätehuoltoa, vesitaloutta, televiestintää, matkailua, kaavoitusta tai maankäyttöä varten ja joissa vahvistetaan puitteet YVA-direktiivin liitteissä I ja II lueteltujen tulevien hankkeiden lupa- tai hyväksymispäätöksille.
43. Eri osapuolten epätietoisuus siitä, voidaanko erityisten suojelutoimien alueen osoittaminen tai Natura 2000 ‑alueita koskevien suojelutavoitteiden vahvistaminen tietyllä alueella lukea johonkin näistä aloista, on aivan ymmärrettävä.
44. Tätä ei kuitenkaan ole tarpeen käsitellä edelleen, sillä SYA-direktiivin 3 artiklan 4 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on määriteltävä tarkemmin, onko sellaisilla muilla kuin 2 kohdassa tarkoitetuilla suunnitelmilla ja ohjelmilla, joilla vahvistetaan puitteet sellaisten tulevien (muiden) hankkeiden lupa- tai hyväksymispäätökselle, todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.(9) Jos näin on, on niin ikään tehtävä ympäristöarviointi.
45. Edellä mainitut osapuolet tosin korostavat perustellusti, ettei unionin lainsäätäjä ole SYA-direktiivin 3 artiklassa maininnut alueiden käyttöä koskevia toimenpiteitä. Kuitenkaan missään mainituista säännöksistä ei nimenomaisesti todeta, että alueiden käyttöä koskevat toimenpiteet jäisivät strategisen ympäristöarvioinnin ulkopuolelle.
46. Jos alueiden käyttöä koskevaa poikkeusta ei kuitenkaan sovellettaisi myös SYA-direktiiviin, voisi ensi näkemältä vaikuttaa siltä, että direktiivien välillä on tulkintaristiriita. Miksi unionin lainsäätäjä jättäisi alueiden käyttöä koskevat toimenpiteet nimenomaisesti luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaisen vaikutusten arvioinnin ulkopuolelle, jos niihin samanaikaisesti sovelletaan velvollisuutta SYA-direktiivin mukaisen ympäristöarvioinnin tekemiseen?
47. Tosiasiassa tällaista ristiriitaa ei kuitenkaan ole, sillä näillä arvioinneilla on erilainen tarkoitus.
48. Luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaisella ympäristövaikutusten arvioinnilla pyritään selvittämään, onko suunnitelma tai hanke 6 artiklan 3 kohdan toisen virkkeen tai 6 artiklan 4 kohdan mukaan hyväksyttävissä. Toimivaltaiset viranomaiset voivat nimittäin 6 artiklan 3 kohdan toisen virkkeen mukaan hyväksyä suunnitelman tai hankkeen vain, jos ympäristövaikutusten arviointi sisältää täydellisiä, täsmällisiä ja lopullisia toteamuksia ja päätelmiä, joilla voidaan hälventää kaikenlainen perusteltu tieteellinen epäilys suunniteltujen töiden, joilla voisi olla haitallisia vaikutuksia kyseiseen suojelualueeseen, vaikutuksista.(10) Lisäksi luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaista poikkeusta näistä tiukoista edellytyksistä voidaan soveltaa vasta, kun suunnitelman tai hankkeen vaikutukset on analysoitu kyseisen direktiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti.(11)
49. Erityisesti luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan toisen virkkeen mukaiselle hyväksymiselle asetetut vaatimukset sulkevat pois soveltamisen alueiden käyttöä koskeviin toimenpiteisiin. Alueiden käytön yhteydessä on usein mahdotonta strukturoida toimenpiteet siten, että voidaan sulkea pois kaikenlainen perusteltu tieteellinen epäilys suojelutavoitteisiin vaikuttamisesta. Erityisesti erityisten suojelualueiden osoittamiselta edellytetään luontodirektiivin 4 artiklan 4 kohdassa jopa nimenomaisesti, että toimivaltaiset viranomaiset erityisesti alueiden osoittamisen yhteydessä asettavat painopisteitä eli antavat tietyille tavoitteille etusijan toisiin tavoitteisiin nähden.(12)
50. Esimerkiksi avoimen maan luontotyyppien, siis erityisesti niittyjen, suojelu edellyttää säännönmukaisesti pensaiden ja puiden poistamista; ne puolestaan saattavat tarjota elinympäristön suojelluille lajeille tai kehittyä muiksi suojelluiksi luontotyypeiksi.
51. Sitä paitsi on usein välttämätöntä toteuttaa tiettyjä toimia luontotyyppien ja lajien suojelemiseksi, vaikka ei voidakaan täysin sulkea pois kaikenlaista perusteltua tieteellistä epäilystä siihen liittyvistä, alueen suojelutavoitteille aiheutuvista haitoista. On lähdettävä siitä, että useat luontotyypit ovat riippuvaisia tietyistä käyttömuodoista,(13) vaikka tällaisen käytön vaikutusta suojelutavoitteisiin ei voida kokonaan sulkea pois.
52. Luontodirektiivistä poiketen SYA-direktiivissä itsessään ei aseteta aineellisoikeudellisia vaatimuksia hankkeen hyväksymisen ehdoksi.(14) Sen tarkoituksena on ennen kaikkea varmistaa, että suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutukset otetaan huomioon niitä hyväksyttäessä.
53. Näiden vaikutusten huomioon ottamisen on tosin joka tapauksessa sisällettävä pakottavien ympäristöoikeudellisten säännösten noudattaminen, mutta ne voivat perustua vain muihin säädöksiin kuin SYA-direktiiviin, esimerkiksi luontodirektiiviin tai vesipolitiikan puitedirektiiviin.(15)
54. Erityisesti Irlanti ja komissio vetoavat kuitenkin myös siihen, että Natura 2000 ‑alueiden käyttöön liittyvillä toimenpiteillä ei luonteensa johdosta ole haitallisia ympäristövaikutuksia, kun taas SYA-direktiivin tavoitteena on tunnistaa ja ottaa huomioon tällaiset vaikutukset.
55. Strateginen ympäristöarviointi on SYA-direktiivin johdanto-osan neljännen perustelukappaleen mukaan väline, jolla ympäristönsuojelu otetaan muiden toimien yhteydessä huomioon. Sen ensisijaisena pyrkimyksenä ei sitä vastoin ole arvioinnin kohdistaminen ympäristönsuojelutoimiin.
56. Kuten jo suullisessa käsittelyssä kuitenkin todettiin, unionin tuomioistuin on vuonna 2010 antamassaan tuomiossa Terre wallonne(16) jo katsonut, että myös ympäristönsuojelutoimenpide voi edellyttää ympäristöarviointia. Tapauksessa oli kysymys Vallonian aluetta koskevasta toimintasuunnitelmasta nitraattidirektiivin täytäntöönpanemiseksi.(17)
57. Natura 2000 ‑alueiden käyttöön liittyvien toimenpiteiden osalta jo tavoitteiden ristiriidan mahdollisuus alueiden käyttöön liittyvien toimenpiteiden osalta osoittaa, etteivät ne automaattisesti suojele tai paranna ympäristöä vaan voivat vaikuttaa myös haitallisesti.
58. Lisäksi on riski siitä, että alueiden käyttöön liittyvät toimenpiteet toteutetaan huonosti tai riittämättömästi, minkä vuoksi ne joko vaikuttavat haitallisesti alueeseen tai eivät estä sitä uhkaavia haittoja. Lisäksi usein on niin, ettei alueiden käyttöön liittyvien toimenpiteiden vaikuttavuutta pystytä kiistattomasti selvittämään.
59. Tällaiset Vallonian aluetta koskevan päätöksen laatuun liittyvät epäilykset ovat luultavasti olleet syynä siihen, että ympäristöjärjestö Terre wallonne on pääasiassa nostanut kanteen tästä päätöksestä.
60. Näin ollen alueiden käyttöön liittyvien toimenpiteiden abstrakti tavoite, joka on alueen suojeleminen luontodirektiivin mukaan, ei väistämättä tarkoita, että näillä toimenpiteillä ei voi olla haitallisia vaikutuksia ympäristöön.
61. Tätä taustaa vasten ristiriita koskee pikemminkin luontodirektiiviä itseään. Siinä alistetaan Natura 2000 ‑alueiden osalta suunnitelmien ja hankkeiden hyväksyminen tiukalle arvioinnille, joka on toteutettava parhaan tieteellisen tiedon tason perusteella.(18) Sitä vastoin alueiden käyttö ei edellytä – ainakaan luontodirektiivin sanamuodon perusteella – tieteellistä perustaa.
62. Myöskään tästä ei kuitenkaan voida päätellä, että unionin lainsäätäjä olisi halunnut sulkea alueiden käytön kaikenlaisen ympäristöarvioinnin ulkopuolelle. Tämä ristiriita on pikemminkin osoitus siitä, että unionin lainsäätäjä ei ole luontodirektiivin hyväksymisen yhteydessä katsonut tarpeelliseksi säännellä tätä kysymystä lopullisesti ja yksityiskohtaisesti. Unionin lainsäätäjä on ilmeisesti lähtenyt siitä, että jäsenvaltiot toteuttavat tarpeelliset toimenpiteet omalla vastuullaan.
63. Tällaiset toimenpiteet ovat tarpeen, sillä alueiden käyttö voi myös vaikuttaa hyvin haitallisesti alueiden suojelutavoitteisiin, ja alueiden käyttö tulisi siten tieteellisesti selvittää vähintään yhtä hyvin kuin muita suunnitelmia ja hankkeita koskevat päätökset.(19) Se seikka, että toimivaltaiset viranomaiset riidanalaisten toimien hyväksymisen yhteydessä kuulivat kansalaisia, vahvistaa myös tämän arvion.
64. Vaikka unionin lainsäätäjä ei luontodirektiivin yhteydessä olisi pitänyt alueiden käyttöön liittyvää ympäristöarviointia ja julkista kuulemista koskevaa säännöstöä tarpeellisena, se ei kuitenkaan merkitse sitä, että se olisi ympäristöarviointia koskevia yleisiä sääntöjä myöhemmin hyväksyessään halunnut jättää arvioinnin ulkopuolelle Natura 2000 ‑alueiden käytön.
65. Pikemminkin voivat SYA-direktiivin mukainen ympäristöarviointi, YVA-direktiivin mukainen ympäristövaikutusten arviointi tai muissa tapauksissa Århusin yleissopimuksen(20) 6 artiklan 1 kappaleen b kohdan mukainen julkinen kuuleminen ja ympäristövaikutusten arviointi täydentää luontodirektiivin alueiden käyttöä koskevia sääntöjä mielekkäällä tavalla mahdollisten ympäristövaikutusten arvioinnin ja julkisen kuulemisen osalta.
66. Näillä pohdinnoilla on loppujen lopuksi myös torjuttava väite siitä, että SYA-direktiivin soveltaminen viivästyttäisi luontodirektiivin täytäntöönpanoa kohtuuttomasti. Tehokkuuden suosimiseen laadunvarmistusta koskevien toimien kustannuksella sisältyy nimittäin merkittäviä riskejä. Mitä hyötyä on Natura 2000:sta, jos alueita sinänsä määritetään nopeasti muodollisesti, mutta lajien ja luontotyyppien tosiasiallinen suojelu on riittämätöntä, koska yksittäisiä toimenpiteitä hyväksytään ilman riittävää pohdintaa ja ilman yleisön osallistumista?
67. Näin ollen on todettava, että SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan b alakohta ja luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisen virkkeen mukainen alueen käyttöön liittyvää toimenpidettä koskeva poikkeus eivät ole esteenä strategisen ympäristöarvioinnin toteuttamista koskevalle velvollisuudelle.
B Suunnitelman ja ohjelman käsite SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 3 artiklan 4 kohdan mukaan
68. Tähän mennessä esitettyjen pohdintojen perusteella on selvää, ettei erityisten suojelutoimien alueen osoittamista ja tietyllä alueella olevia Natura 2000 ‑alueita koskevien suojelutavoitteiden vahvistamista ole SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan perusteella välttämättä alistettava ympäristöarvioinnille. Kuten edellä 42 ja 44 kohdasta käy ilmi, velvollisuus ympäristöarvioinnin tekemiseen voi kuitenkin seurata erityisesti SYA-direktiivin 3 artiklan 4 kohdasta.
69. Tämä velvollisuus – samoin kuin SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukainen arviointivelvollisuus – riippuu siitä, asetetaanko kyseessä olevassa suunnitelmassa tai ohjelmassa puitteet hankkeiden myöhemmälle hyväksymiselle.
70. Unionin tuomioistuin on tältä osin todennut, että ”suunnitelmien ja ohjelmien” käsite koskee kaikkia toimia, joissa määritellään kyseiseen alaan sovellettavat valvontasäännöt ja ‑menettelyt ja vahvistetaan siten useiden sellaisten hankkeiden, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, hyväksymistä ja toteuttamista koskevien kriteerien ja yksityiskohtaisten sääntöjen merkityksellinen kokonaisuus.(21) Tältä osin käsite ”kriteerien ja yksityiskohtaisten sääntöjen merkityksellinen kokonaisuus” on ymmärrettävä laadullisessa eikä määrällisessä mielessä. On nimittäin vältettävä mahdollisia strategioita, joilla pyritään kiertämään SYA-direktiivissä säädettyjä velvoitteita pilkkomalla toimenpiteet osiin, mikä heikentäisi siten direktiivin tehokasta vaikutusta.(22)
1. Erityisten suojelutoimien alueen osoittaminen
71. Erityisten suojelutoimien alueen osoittamisella, kuten asiassa CFE, voidaan asettaa puitteet SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tai 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla kahdessa mielessä. Ensinnäkin jo suojelualueen osoittaminen ja tiettyjen suojelutavoitteiden vahvistaminen voi sinänsä asettaa puitteet hankkeiden hyväksymiselle, ja toiseksi osoittamiseen voi liittyä erityisiä suojelusääntöjä, jotka muodostavat tällaiset puitteet.
a) Suojelutoimien alueen, jolla on erityiset suojelutavoitteet, vahvistaminen
i) Osoittaminen toimenpiteenä
72. Suojelutoimien alueen, jolla on erityiset suojelutavoitteet, vahvistaminen asettaa epäilemättä tiukat puitteet hankkeiden hyväksymiselle suojelutoimien alueen sisällä ja sen lähistöllä. Sellaiset hankkeet – riippumatta siitä, sovelletaanko niihin YVA-direktiiviä vai ei(23) – voidaan hyväksyä vain luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdan edellytyksin. Välttämättömän arvioinnin mittapuuna ovat kyseiselle alueelle vahvistetut suojelutavoitteet.
73. Näihin puitteisiin sisältyvät hankkeet tosin kuuluvat jo SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan piiriin. Tämä ei kuitenkaan sulje pois sitä, että puitteiden määrittämisessä viitattaisiin direktiivin 3 artiklan 2 kohdan a alakohtaan ja 3 artiklan 4 kohtaan.
74. Näin ollen erityisten suojelutoimien alueen vahvistamisesta seuraa yhdessä luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdan kanssa kriteerien ja yksityiskohtaisten sääntöjen laadullisesti merkityksellinen kokonaisuus yhden tai useamman hankkeen hyväksymiselle ja toteuttamiselle.
75. Nämä puitteet eivät kuitenkaan välttämättä synny vasta erityisten suojelutoimien alueen osoittamisen johdosta. Jos luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohtaa luetaan muista säädöksistä erillään, niitä tosin on sovellettava vain erityisiin suojelualueisiin, mutta 4 artiklan 5 kohdassa kuitenkin säädetään, että kun alue on merkitty 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuun luetteloon, sitä koskevat 6 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan säännökset. Komissio merkitsee tähän luetteloon luontodirektiivin 4 artiklan 2 kohdan mukaan alueet jäsenvaltioiden 4 artiklan 1 kohdan mukaan esittämien luetteloiden pohjalta. Jäsenvaltioiden on osoitettava luetteloon valitut alueet erityisten suojelutoimien alueiksi 4 artiklan 4 kohdan mukaan viimeistään kuuden vuoden kuluessa. Näin ollen direktiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdasta johtuva suojelu on usein kattanut Natura 2000 ‑alueet jo kauan ennen kuin ne saavat erityisten suojelutoimien alueen aseman.
76. Hetkellä, jona alue sisällytetään yhteisön tärkeinä pitämien alueiden luetteloon, ei vielä nimenomaisesti vahvisteta tiettyjä suojelutavoitteita, mutta ne seuraavat luontotyyppien ja lajien kokonaisuudesta, jota varten alue sitä koskevan jäsenvaltion ehdotuksen mukaan suojeltiin.(24) Suojelutoimien alueen vahvistamisella asetetut puitteet hankkeiden hyväksymiselle syntyvät näin ollen säännönmukaisesti kauan ennen erityisten suojelutoimien alueen osoittamista. Jos erityisten suojelutoimien alueen osoittaminen ainoastaan vahvistaa nämä puitteet, siitä ei siis aiheudu velvollisuutta ympäristöarvioinnin tekemiseen.
ii) Suojelutavoitteiden muuttuminen osoittamispäätöksen johdosta
77. Ei ole poissuljettua, että suunnitelman tai ohjelman muutosta merkitsevä alueen osoittamispäätös edellyttää ympäristöarviointia.
78. SYA-direktiivin 2 artiklan a alakohdan mukaan käsite ”suunnitelmat ja ohjelmat” kattaa myös niiden muuttamisen. Kuten 3 artiklan 3 kohta osoittaa, arviointivelvollisuus riippuu lisäksi siitä, onko muutoksilla todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.
79. Erityisten suojelutoimien alueen osoittamisella voidaan vaikuttaa erityisesti alueen suojelutavoitteisiin. Luontodirektiivin 4 artiklan 4 kohdassa edellytetään, että alueiden osoittamisen yhteydessä asetetaan painopisteitä. Tämän lisäksi voidaan ajatella, että osoittamisen yhteydessä suojeltujen luontotyyppien ja lajien luetteloa muutetaan tai että alueen alueellista ulottuvuutta muutetaan.
80. Vertailukohtana muutoksia arvioitaessa käytetään luontotyyppejä ja lajeja, joita varten alue suojeltiin, kun se merkittiin yhteisön tärkeinä pitämien alueiden luetteloon, sekä alueeseen alun perin sisältyneitä pinta-aloja, ellei luontotyyppejä, lajeja ja pinta-aloja ole sen jälkeen jo mukautettu luontodirektiivin 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti.(25)
81. Suojelutavoitteiden muutos muuttaa niitä puitteita, joita suojelutoimien aluetta koskeville hankkeille asetetaan. Kun tietyt luontotyypit, lajit tai myös pinta-alat otetaan suojelun piiriin tai otetaan pois suojelun piiristä, muuttuvat väistämättä myös alueeseen vaikuttavien hankkeiden hyväksymiselle asetettavat ehdot.
82. Asiassa CFE olisi erityisesti selvitettävä, onko alueellisen intressin piiriin kuuluvien luontotyyppien ja lajien sisällyttäminen aluetta koskevan suojelun piiriin päätöksen 8 ja 9 artiklassa ja liitteessä 4 muuttanut riittävästi hankkeiden hyväksymiselle asetettuja puitteita. Niiden suojelu ei perustu luontodirektiiviin vaan ainoastaan Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalueen säännöstöön. Merkitystä ei ole myöskään sillä, että alue on otettu yhteisön tärkeinä pitämien alueiden luetteloon. Näin ollen on mahdollista, että näiden luontotyyppien ja lajien suojelu ei vielä sisältynyt aluetta koskevaan vastaavaan ehdotukseen ennen erityisten suojelutoimen alueen osoittamista.
iii) Ympäristöarvioinnin teleologinen rajoittaminen, kun otetaan huomioon 6 artiklan 3 ja 4 kohdassa asetetut puitteet
83. Luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdassa asetettujen puitteiden osalta voitaisiin tosin erityisesti kysyä, edellyttävätkö SYA-direktiivin tavoitteet tosiasiassa ympäristöarviointia. Loppujen lopuksi myöskään tämä pohdinta ei ole esteenä ympäristöarvioinnille.
84. Jo mainitun tavoitteen ohella, joka koskee ympäristönäkökohtien huomioon ottamista päätöksessä, on mainittava SYA-direktiivin rakenteellinen tavoite, joka seuraa siitä, että se täydentää yli kymmenen vuotta vanhempaa YVA-direktiiviä, jonka kohteena on ympäristövaikutusten huomioon ottaminen hankkeiden hyväksymisen yhteydessä. YVA-direktiivin soveltamisen yhteydessä on nimittäin käynyt ilmi, että merkittäviä ympäristövaikutuksia oli usein tosiasiassa todettu jo ennen hankkeen arviointia aikaisempien suunnitteluvaiheiden perusteella.(26) Siten nämä vaikutukset voidaan tosin tutkia ympäristövaikutusten arvioinnin yhteydessä, mutta niitä ei enää oteta kattavasti huomioon päätettäessä luvan myöntämisestä hanketta varten. Sen vuoksi on järkevää tutkia tällaiset ympäristövaikutukset jo valmistelevien suunnittelutoimien yhteydessä ja ottaa ne silloin huomioon.(27)
85. Tästä tavoitteiden asettamisesta voitaisiin päätellä, että ympäristöarviointi ei ole välttämätön, jos kaikki ympäristövaikutukset on tutkittu hankkeen hyväksymisen yhteydessä ja tuolloin kattavasti otettu huomioon. Periaatteessa luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohta edellyttävät, että suunnitelmien ja hankkeiden vaikutus kyseessä olevan alueen suojelutavoitteisiin on otettava huomioon kattavasti.
86. Haitallisten ympäristövaikutusten riski Natura 2000 ‑alueiden vahvistamisen ja suojelun laajuuden muuttamisen yhteydessä liittyy juuri riittämättömien suojelutavoitteiden vahvistamiseen. Sitä ei voida suunnitelmien ja hankkeiden hyväksymisen tasolla enää jälkikäteen riittävällä tavalla ottaa huomioon.
iv) Välipäätelmä
87. Erityisen suojelualueen osoittaminen edellyttää näin ollen SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 3 artiklan 3 kohdan tai 3 artiklan 4 kohdan mukaan ympäristöarviointia, jos siihen liittyy kyseisen suojelualueen suojelun laajuutta koskevia muutoksia, erityisesti suojelutavoitteiden tai suojeltujen alojen muutoksia, jotka liittyvät luontodirektiivin 6 artiklan 3 tai 4 kohdan soveltamiseen tai pidemmälle meneviin kansallisiin suojelua koskeviin säännöksiin, jos näillä muutoksilla voi olla merkittäviä ympäristövaikutuksia.
b) Erityisten suojelujärjestelmien vahvistaminen aluetta osoitettaessa
88. Luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdasta johtuvien suojelua koskevien säännösten ohella alueen osoittamisen yhteydessä voidaan vahvistaa myös erityisiä suojelusääntöjä esimerkiksi alueella esiintyvien erityisten riskien hallitsemiseksi.
89. Asian C‑43/18 käsiteltävän päätöksen 15 §:ssä on erityisiä kieltoja, kuten 2 momentin 1 kohdan kielto poimia, poistaa juurineen, vahingoittaa tai tuhota kotimaisia kasvilajeja, mukaan lukien sammalet, sienet ja jäkälät, tai tuhota, heikentää tai muuttaa kasvipeitettä.
90. Periaatteessa tällaiset kiellot voivat luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdan sääntelyn ohella sisältää kriteerien ja yksityiskohtaisten sääntöjen merkityksellisen kokonaisuuden yhden tai useamman sellaisen hankkeen hyväksymiselle ja toteuttamiselle, jolla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, eli niissä asetetaan SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tai 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja puitteita.
91. Päätöksen 15 §:n sanamuodon mukaan siinä asetetuilla kielloilla ei kuitenkaan näytä olevan tätä vaikutusta, sillä ne koskevat oletettavasti vain toimia, jotka eivät edellytä hyväksyntää. SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan tai 3 artiklan 4 kohdan soveltamisen edellyttämiä puitteita on sitä vastoin sovellettava hankkeiden hyväksymiseen.
92. Muita hyväksymisen yhteydessä huomioon otettavia kieltoja ei kuitenkaan ole tiedossa.
93. Erityisten suojelutoimien alueen osoittaminen edellyttää siis SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan tai 3 artiklan 4 kohdan mukaista ympäristöarviointia, jos siinä vahvistetaan erityisiä suojelusääntöjä, joita sovelletaan luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdan ohella ja joilla asetetaan puitteet sellaisten hankkeiden hyväksymiselle, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.
2. Alueellisten suojelutavoitteiden vahvistaminen
94. Vaikka asiassa Terre wallonne käsiteltävä, Vallonian hallituksen 1.12.2016 antama päätös Natura 2000 ‑verkostoa koskevien suojelutavoitteiden vahvistamisesta koskee myös luontodirektiivin täytäntöönpanoa, sillä on täysin erilainen tehtävä ja vaikutustapa kuin erityisten suojelutoimien alueen osoittamisella. Siinä ei vahvisteta tiettyjä alueita koskevia suojelutavoitteita, vaan siinä tavallaan kootaan yhteen koko Vallonian aluetta koskevat suojelutavoitteet. Siinä esitetään tiivistetysti koko alueella ja useilla eri Natura 2000 ‑alueilla jo esiintyvien luontotyyppien alat ja vahvistetaan, tulisiko näiden luontotyyppien ala Natura 2000 ‑alueilla pysyttää ennallaan vai tulisiko sitä laajentaa. Päätöksessä ei kuitenkaan ole täsmennyksiä siitä, miten ja millä alueilla näitä suojelutavoitteita tulisi toteuttaa.
95. Päätös osoittaa näin ollen epäilemättä ei-teknisellä tavalla puitteet kaikille suunnitelmille ja hankkeille, jotka voivat koskea jotakin Natura 2000 ‑verkoston aluetta.
96. Luontodirektiivissä ei kuitenkaan säädetä alueellisista suojelutavoitteista vaan yksinomaan yksittäisten alueiden suojelutavoitteista.
97. Vastaavasti 12.7.1973 annetun lain 25 bis §:n 1 momentin mukaiset alueelliset suojelutavoitteet ovat ainoastaan suuntaa-antavia. Vain yksittäisiä alueita varten vahvistetut suojelutavoitteet ovat 25 bis §:n 2 momentin mukaan säädösluonteisia.
98. Päätöksen johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa todetaan alueellisten suojelutavoitteiden osalta, että niillä pyritään mahdollistamaan yleiskuvan saaminen Vallonian alueella säilytettävistä tai tarvittaessa ennalleen saatettavista kohteista niiden luontotyyppien ja lajien, joita varten Natura 2000 ‑verkosto on perustettu, suotuisan suojelun tason säilyttämiseksi tai ennalleen saattamiseksi.
99. Näin ollen päätöksen alueellisilla suojelutavoitteilla on ennen kaikkea alueella olevien Natura 2000 ‑alueiden käyttöä koskeva informatiivinen ja koordinoiva tehtävä. Niihin ei kuitenkaan sisälly kriteerien ja yksityiskohtaisten sääntöjen merkityksellistä kokonaisuutta yhden tai useamman sellaisen hankkeen hyväksymiselle ja toteuttamiselle, jolla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.
100. Päätös, jolla jäsenvaltion elin luontodirektiivin mukaisesti vahvistaa omalla toimivalta-alueellaan Natura 2000 ‑verkostoa varten mutta ei yksittäisiä Natura 2000 ‑alueita varten suojelutavoitteita, jolloin se ei siis aseta ehtoja hankkeiden hyväksymiselle, ei siten ole SYA-direktiivissä tarkoitettu suunnitelma tai ohjelma.
C Loppuhuomautus
101. Lopuksi on huomautettava, että tässä seurattu lähestymistapa merkitsee sitä, että Natura 2000 ‑alueen vahvistaminen tai tiettyjen muutosten tekeminen sen suojelutavoitteisiin tai laajuuteen edellyttävät lähtökohtaisesti ympäristöarviointia, jos niillä on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.
102. On tosin oletettava, että useiden alueiden ottaminen yhteisön tärkeinä pitämien alueiden luetteloon ja oletettavasti myös eräät sen jälkeen tehdyt muutokset suojelun laajuuteen eivät ajallisesti vielä kuulu SYA-direktiivin soveltamisalaan. Vähitellen lienee kuitenkin tapahtunut useita alueiden vahvistamisia ja muutoksia, joiden osalta ei ole tehty ympäristöarviointia, jota toimet periaatteessa olisivat edellyttäneet. Jos tällaiset vahvistamiset ja muutokset eivät vielä ole tulleet lainvoimaisiksi eli lopullisiksi, on siis olemassa riski siitä, että toimet riitautetaan tuomioistuimessa.
103. Kaikesta huolimatta ympäristöarvioinnin puuttumiseen perustuvat riitautukset eivät saa johtaa siihen, että Natura 2000 ‑alueiden suojelun alaa rajoitetaan. Pikemmin näyttäisi siltä, että tällaisissa tapauksissa olisi pysytettävä komissiolle tehdyn ilmoituksen vaikutus, kunnes puutteet on korjattu.(28) Ainoastaan kun on kyse muutoksista, joista aiheutuu rajoituksia alueen suojeluun, tulee kyseeseen kumoaminen tai täytäntöönpanon lykkääminen siihen asti, kunnes puute on korjattu.
104. Muilta osin on joka tapauksessa selvitettävä, onko SYA-direktiivin vaatimuksia kuitenkin noudatettu.(29) Nyt käsiteltävissä tapauksissa on ainakin toteutettu julkinen kuuleminen. Asiakirjoista ei sen sijaan käy ilmi, onko toimitettu myös ympäristöselostus tai vastaavia asiakirjoja.
105. Näin ollen ehdotan, että unionin tuomioistuin ratkaisee asian C‑43/18, CFE, seuraavasti:
Erityisen suojelualueen osoittaminen edellyttää SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 3 artiklan 3 tai 4 kohdan mukaista ympäristöarviointia,
– jos siihen liittyy kyseessä olevan suojelualueen suojelun laajuutta koskevia muutoksia, erityisesti suojelutavoitteiden tai suojeltujen alojen muutoksia, jotka liittyvät luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdan soveltamiseen tai pidemmälle meneviin kansallisiin suojelua koskeviin säännöksiin, jos tällaisilla muutoksilla voi olla merkittäviä ympäristövaikutuksia, tai
– jos siinä vahvistetaan erityisiä suojelujärjestelmiä, joita on sovellettava luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdan ohella ja joissa asetetaan puitteet sellaisten hankkeiden hyväksymiselle, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.
106. Asiassa C‑321/18, Terre wallonne, ehdotan, että unionin tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:
Päätös, jolla jäsenvaltion elin luontodirektiivin mukaisesti vahvistaa omalla toimivalta-alueellaan Natura 2000 ‑verkostoa varten mutta ei yksittäisiä Natura 2000 ‑alueita varten suojelutavoitteita, jolloin se ei siis aseta ehtoja hankkeiden hyväksymiselle, ei ole SYA-direktiivissä tarkoitettu suunnitelma tai ohjelma.
2 Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/42/EY (EYVL 2001, L 197, s. 30).
3 Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/43/ETY (EYVL 1992, L 206, s. 7), sellaisena kuin se on muutettuna 13.5.2013 annetulla neuvoston direktiivillä 2013/17/EU (EUVL 2013, L 158, s. 193).
4 Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 13.12.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/92/EU (EUVL 2012, L 26, s. 1).
5 Moniteur belge nro 136, 13.5.2016, s. 31558.
6 Moniteur belge nro 340, 22.12.2016, s. 88148.
7 Päätös 2004/813/EY (EUVL 2004, L 387, s. 1).
8 Määräys 19.9.2006, CFE v. komissio (T‑100/05, ei julkaistu, EU:T:2006:260).
9 Ks. tuomio 22.9.2011, Valčiukienė ym. (C‑295/10, EU:C:2011:608, 45–47 kohta) ja tuomio 21.12.2016, Associazione Italia Nostra Onlus (C‑444/15, EU:C:2016:978, 52–54 kohta).
10 Tuomio 11.4.2013, Sweetman ym. (C‑258/11, EU:C:2013:220, 44 kohta); tuomio 21.7.2016, Orleans ym. (C‑387/15 ja C‑388/15, EU:C:2016:583, 50 kohta) ja tuomio 17.4.2018, komissio v. Puola (Białowieżan metsä) (C‑441/17, EU:C:2018:255, 114 kohta).
11 Tuomio 21.7.2016, Orleans ym. (C‑387/15 ja C‑388/15, EU:C:2015:583, 60 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja tuomio 17.4.2018, komissio v. Puola (Białowieżan metsä) (C‑441/17, EU:C:2018:255, 189 kohta).
12 Tuomio 4.3.2010, komissio v. Ranska (C‑241/08, EU:C:2010:114, 53 kohta) Ks. myös ratkaisuehdotukseni komissio v. Ranska (C‑241/08, EU:C:2009:398, 43, 44 ja 71 kohta).
13 Ks. Halada, L., Evans, D., Romão, C., Petersen, J. E., ”Which habitats of European importance depend on agricultural practices?”, Biodiversity and Conservation 20 (2011), 2365–2378.
14 Ks. YVA-direktiivistä tuomio 13.12.2007, komissio v. Irlanti (C‑418/04, EU:C:2007:780, 231 kohta) ja tuomio 14.3.2013, Leth (C‑420/11, EU:C:2013:166, 46 kohta).
15 Yhteisön vesipolitiikan puitteista 23.10.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY (EYVL 2000, L 327, s. 1)
16 Tuomio 17.6.2010, Terre wallonne ja Inter-Environnement Wallonie (C‑105/09 ja C‑110/09, EU:C:2010:355).
17 Vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12.12.1991 annettu neuvoston direktiivi 91/676/ETY (EYVL 1991, L 375, s. 1).
18 Tuomio 21.7.2016, Orleans ym. (C‑387/15 ja C‑388/15, EU:C:2016:583, 51 kohta); tuomio 26.4.2017, komissio v. Saksa (C‑142/16, EU:C:2017:301, 57 kohta) ja tuomio 17.4.2018, komissio v. Puola (Białowieżan metsä) (C‑441/17, EU:C:2018:255, 113 kohta).
19 Ks. ratkaisuehdotukseni asiassa komissio v. Ranska (C‑241/08, EU:C:2009:398, 70 ja 71 kohta).
20 Tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskeva vuoden 1998 yleissopimus (EUVL 2005, L 124, s. 4), hyväksytty 17.2.2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/370/EY (EUVL 2005, L 124, s. 1). Ks. tästä tuomio 8.11.2016, Lesoochranárske zoskupenie VLK (C‑243/15, EU:C:2016:838, 57 ja 59 kohta) ja tuomio 20.12.2017, Protect Natur-, Arten- und Landschaftsschutz Umweltorganisation (C‑664/15, EU:C:2017:987, 38 ja 39 kohta).
21 Tuomio 27.10.2016, D’Oultremont ym. (C‑290/15, EU:C:2016:816, 49 kohta); tuomio 7.6.2018, Inter-Environnement Bruxelles ym. (C‑671/16, EU:C:2018:403, 53 kohta) ja tuomio 7.6.2018, Thybaut ym. (C‑160/17, EU:C:2018:401, 54 kohta).
22 Tuomio 7.6.2018, Inter-Environnement Bruxelles ym. (C‑671/16, EU:C:2018:403, 55 kohta) ja tuomio 7.6.2018, Thybaut ym. (C‑160/17, EU:C:2018:401, 55 kohta).
23 Ks. tuomio 7.11.2018, Coöperatie Mobilisation for the Environment ym. (C‑293/17 ja C‑294/17, EU:C:2018:882, 65 ja 66 kohta).
24 Tuomio 7.11.2018, Holohan ym. (C‑461/17, EU:C:2018:883, 37 kohta) ja ratkaisuehdotukseni asiassa Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsvereniging (C‑127/02, EU:C:2004:60, 97 kohta).
25 Ks. alueen pienentämisestä tuomio 19.10.2017, Vereniging Hoekschewaards Landschap (C‑281/16, EU:C:2017:774, 16–20 ja 30 kohta).
26 Ehdotus neuvoston direktiiviksi tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista (KOM(96) 511 lopullinen, s. 6).
27 Ks. ratkaisuehdotukseni yhdistetyissä asioissa Terre wallonne ja Inter-Environnement Wallonie (C‑105/09 ja C‑110/09, EU:C:2010:120, 31 ja 32 kohta).
28 Ks. tuomio 28.2.2012, Inter-Environnement Wallonie ja Terre wallonne (C‑41/11, EU:C:2012:103, 42 kohta ja sitä seuraavat kohdat) ja tuomio 28.7.2016, Association France Nature Environnement (C‑379/15, EU:C:2016:603, 29 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
29 Ks. tuomio 11.8.1995, komissio v. Saksa, (C-431/92, EU:C:1995:260, 43–45 kohta).


text:
Burrel Edge HD Riistakamera – HEPPAHEI
HEPPAHEI
Tarvikkeita metsästykseen ja koiran kanssa ulkoiluun
Ulkoilu ja harrastamnien
Burrel Edge HD Riistakamera määrä
Tuotetunnus (SKU): 6438347019470 Osastot: Metsästys ja retkeily, Ulkoilu ja harrastamnien
BURREL Edge HD Riistakamera on erittäin korkealaatuinen tallentava kamera. Sen huippunopea reagointiaika (0,6 sekuntia), 44 inframustalediä ja huippuluokan HD+ -kuvanlaatu varmistavat tarkat, kirkkaat, selkeät ja värikkäät kuvat ja videot. Kamera ottaa videot Full HD (1080p) -laatuisina ja tallentaa 12 megapikselin kokoisia kuvia. BURREL Edge HD Riistakamerassa on selkeä 2″ värinäyttö ja helppokäyttöinen valikko, josta asetusten muuttaminen onnistuu helposti. Kameran ihmissilmälle näkymättömän inframustasalaman ansiosta BURREL Edge HD soveltuu erinomaisesti myös kodin tai omaisuuden valvontaan. Kameran tarkka liiketunnistin havaitsee liikkeen jopa 25 metrin päästä. Kamera voidaan ajastaa taltioimaan kuvaa esim. vain haluttuina viikonpäivinä ja ottamaan sekä videota että kuvia yhtä aikaa. Kamera kuluttaa virtaa hyvin maltillisesti – sitä voidaan käyttää joko 12 x AA-paristoilla tai ulkoisella 6V -virtalähteellä (virtalähde ei sisälly toimitukseen).
– Inframustaledit: 44 kpl
– HD-video: Kyllä
– Linssin tähtäyskulma: 52 astetta
– Valotus: Automaattinen
– Valkotasapaino: Automaattinen
– IP-suodatin: Täysin automaattinen
– Näyttö: 2.0″ LCD
– Passiivinen infrapunasensori (PIR): Kyllä
– Laukaisinaika: 0.6 sekuntia
– Kuvausetäisyys pimeällä: 15-20 metriä
– Valittava resoluutio: 12 MP, 8 MP, 5 MP, 3 MP
– Kuvasarja: 1-10 kuvaa
– Videon resoluutio: 1080p@30fps, 720p@30fps, WVGA@30fps, QVGA@30fps
– Videokuvausaika: 1-30 sekuntia
– Tiedostoformaatti: JPEG/AVI
– Virtalähde: 12 x AA-paristo tai 6V ulkoinen
– Vedenpitävyys: Roiskevesitiivis
– Liitännät: USB, SD-korttipaikka ja 6V ulkoinen
Riistakamera on näppärä laite riistan ruokintapaikalla tai hirven nuolukivellä. Saat heti tiedon vierailevien eläinten lajista ja määrästä matkapuhelimeen. Riistakamera soveltuu myös valvontakameraksi kotiin, kesämökille tai vaikka veneeseen.
Valitse käyttötarkoitukseen sopiva kamera
Riistakameroita on lähettävinä ja tallentavina. Myös lähettävät kamerat tallentavat kuvat muistikortille. Lähettävä kamera pystyy lähettämään kuvat sähköpostiin tai MMS-viestinä matkapuhelimeen. Lähettävät riistakamera käyttää valitsemasi matkapuhelinoperaattorin verkkoa kuvien lähettämiseen, joten operaattori kannattaa valita alueen kuuluvuuden mukaan. Uusimmat riistakamerat pystyvät käyttämään 3G ja 4G-verkkoja. Jos puhelinliittymä ja matkapuhelinverkko sallivat ne pystyvät lähettämään myös videotiedostoja ja kuvien lähetys on erittäin nopeaa. 2G-verkkoa käyttävät riistakamerat toimivat muuten samalla tavalla, mutta lähetysnopeus on hieman hitaampi. Tällä tosin ei riistan kuvaamisessa ole merkitystä.
Inframustasalama on erittäin tarpeellinen ominaisuus pimeässä kuvattaessa. Salaman pitää olla riittävän tehokas, jotta kuvattava kohden näkyy selkeästi. Burrel riistakameroissa on erittäin tehokas inframustasalama, joka on täysin näkymätön ja huomaamaton pimeässä.
Myymistämme Burrel riistakameroista Burrel S12 HD + SMS II on perinteinen 2G-verkkoa käyttävä kamera. Se on osoittautunut erittäin varmatoimiseksi ja laadukkaaksi ja voittanut myös useita testejä. Burrel Edge HD + 4G edustaa uudemman sukupolven 4G-kameraa, joka voi lähettää myös videota. Laadukas ja kestävä tallentava riistakamera ilman kuvien lähetysominaisuutta on Burrel Edge HD.
Kameran lisäksi tarvitaan muistikortti SD-muistikortti, 12 kpl AA-paristoja, sekä matkapuhelinliittymä, jossa on normaalikokoinen SIM-kortti (Mini-SIM). Virran kameralle voi ottaa myös ulkoisesta uudelleen ladattavast lyijyhappoakusta tai verkkovirtamuuntajasta.
Kameran käyttöönotto on helppoa. Tallentavaan kameraan laitetaan vain muistikortti ja virtalähden. Lähettävässä riistakamerassa SIM-kortista pitää ensin kytkeä PIN-koodin kysely pois esimerkiksi matkapuhelimella. Sen jälkeen kameran asetuksissa määritellään oma sähköposti tai puhelinnumero, johon kuvat lähetetään. Muut perusasetukset on kamerassa jo valmiina ja niitä ei tarvitse välttämättä muuttaa.
Kirjoita ensimmäinen arvio tuotteelle “Burrel Edge HD Riistakamera” Peruuta vastaus
Tapio Kyttäyspaalin pehmusteet lattialle ja penkille
Hinnat löydät tuotteista (sis. alv)
Käyntimme ovat kotitalousvähennys kelpoisia.
Auttava ystävä
puh. 040 5566051
info@heppahei.com
Arkisin 9 – 17
Orchid Store Teeman kehittänyt Themebeez

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD