Laki rajoitetusti verovelvollisen tulon… 510/2010 - Säädökset alkuperäisinä - FINLEX ®
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Säädökset alkuperäisinä › 2010 › 510/2010
kumotaan rajoitetusti verovelvollisen tulon verottamisesta 11 päivänä elokuuta 1978 annetun lain (627/1978) 12 a §:n 2 momentti, sellaisena kuin se on laissa 856/2005, ja
muutetaan 4 §:n 2 momentti, 5 §, 10 b §:n 3 momentti, 11 §:n 2 momentti, 12 §, 12 a §:n 1 ja 4 momentti, 13 §:n 6 momentti, 15 §:n 2 momentti, 16 §:n 2 momentti, 17 §:n 2 momentti, 21 §:n 1, 3, 4 ja 6 momentti, 23 §:n 2 momentti ja 24 §:n 3 momentti,
sellaisina kuin niistä ovat 4 §:n 2 momentti laissa 1242/1988, 5 §, 11 §:n 2 momentti, 12 a §:n 1 ja 4 momentti, 15 §:n 2 momentti, 16 §:n 2 momentti, 17 §:n 2 momentti sekä 21 §:n 3, 4 ja 6 momentti mainitussa laissa 856/2005, 10 b §:n 3 momentti laissa 970/2005, 12 § laissa 538/1996, 13 §:n 6 momentti laissa 814/2008, 21 §:n 1 momentti laissa 253/2008 sekä 24 §:n 3 momentti laissa 1120/1996, seuraavasti:
Palkkaan ei lueta:
1) liikenteen harjoittajan antaman tositteen perusteella suoritettavaa korvausta matkalipuista, rahtimaksuista eikä muista niihin verrattavista välttämättömistä varsinaiseen matkustamiseen kuuluvista maksuista;
2) majoitusliikkeen antaman tai muun luotettavan tositteen perusteella suoritettua majoittumismaksun korvausta;
3) päivärahaa siltä osin kuin se vastaa Verohallinnon verovapaaksi vahvistamaa kotimaan päivärahaa; eikä
4) Suomen valtioon palvelussuhteessa olevalle henkilölle, jonka varsinainen työntekopaikka on ulkomailla, mainitun työntekopaikan ulkopuolelle tehdystä matkasta maksettua Verohallinnon verovapaaksi vahvistamaa päivärahaa tai muuta oleskelukustannusten korvausta.
Verohallinto antaa rajoitetusti verovelvolliselle lähdeveroa koskevien säännösten soveltamista varten hakemuksesta lähdeverokortin.
Verohallinto määrää hakemuksen tekemisessä noudatettavasta menettelystä sekä tiedoista, jotka hakemuksesta on ilmettävä.
Lisäksi edellytetään, että ulkomaisen omaisuudenhoitajan kotipaikka on sellaisessa valtiossa, jonka kanssa Suomella on kaksinkertaisen verotuksen välttämistä koskeva sopimus. Omaisuudenhoitajasta on myös oltava osingonjakohetkellä merkintä Verohallinnon ylläpitämässä ulkomaisten omaisuudenhoitajien rekisterissä.
Jos verovelvollinen katsoo, että lähdeveroa on peritty enemmän kuin kansainvälinen sopimus edellyttää tai että veron periminen muutoin on ollut virheellinen eikä veron perimiseen velvollinen ole perintää oikaissut, verovelvollinen voi saattaa kysymyksen Verohallinnon ratkaistavaksi. Jos Verohallinto havaitsee lähdeveroa perityn liikaa, sen on määrättävä liikaa peritty määrä maksettavaksi takaisin verovelvolliselle. Oikaisuvaatimus tulee tehdä viimeistään veron perimistä lähinnä seuraavien viiden kalenterivuoden aikana.
Keskusverolautakunta voi verovelvollisen tai veron perimiseen velvollisen hakemuksesta antaa ennakkoratkaisun lähdeveron perimisvelvollisuudesta ja suuruudesta siten kuin Verohallinnosta annetussa laissa (503/2010) säädetään.
Verohallinto antaa verovelvollisen tai veron perimiseen velvollisen kirjallisesta hakemuksesta ennakkoratkaisun 1 §:n 3 momentin kansainvälistä sopimusta koskevien säännösten soveltamisesta lähdeveron perimisessä sekä siitä, onko lähdevero perittävä tai mitä lähdeveron perimisessä muutoin on noudatettava. Ennakkoratkaisua ei anneta, jos asia on keskusverolautakunnan päätöksellä ratkaistu tai sitä koskeva hakemus on vireillä keskusverolautakunnassa.
Verovelvollisen on esitettävä asuinvaltionsa veroviranomaisen antama todistus Verohallinnolle siitä, että 1 momentin 3 kohdassa tarkoitettua lähdeveroa ei hyvitetä asuinvaltiossa. Verovelvollisen on esitettävä Verohallinnolle vastaava todistus 2 momentin 4 kohdassa tarkoitetuista tuloista ja niistä tehtävistä vähennyksistä.
Valtionverotuksen verotettavasta ansiotulosta suoritetaan veroa progressiivisen tuloveroasteikon mukaan. Koko verovuodelta rajoitetusti verovelvollinen suorittaa lisäksi kunnallisverotuksen verotettavasta tulosta veroa kuntien keskimääräisen tuloveroprosentin mukaan. Kuntien keskimääräinen tuloveroprosentti on kuntien viimeksi vahvistettujen tuloveroprosenttien viimeksi toimitetun verotuksen kunkin kunnan kunnallisverotuksen verotettavalla tulolla painotettu keskiarvo neljännesprosenttiyksikön tarkkuudella ilmoitettuna. Vero tilitetään kokonaisuudessaan valtiolle. Tuloveroprosentti julkaistaan säädöskokoelmassa kuntien ja seurakuntien tuloveroprosenteista vuosittain annettavassa Verohallinnon luettelossa. Osan verovuotta Suomessa asunut verovelvollinen suorittaa kunnallisverotuksessa verotettavasta tulosta veroa koko verovuodelta tuloverolain 130 §:n mukaisesti, ja vero tilitetään verovelvollisen kotikunnalle.
Jos lähdevero muutoin kuin veron perimiseen velvollisen laiminlyönnin johdosta tai muussa kuin 9 §:n 3 momentissa tarkoitetussa tapauksessa on jäänyt perimättä, sovelletaan vastaavasti, mitä tämän pykälän 1 momentissa säädetään, kuitenkin niin, että Verohallinto vahvistaa viipymättä verovelvollisen verotettavan tulon sekä maksuunpanee siitä menevän veron.
Verohallinto tekee päätöksen työnantajan tai 1 momentissa tarkoitetun edustajan määräämisestä vastuuseen verosta. Päätös voidaan tehdä, jos verovelvollinen ei ole kehotuksesta huolimatta maksanut veroa eikä sen perimiseen voida käyttää keskinäisestä avunannosta tiettyihin maksuihin, tulleihin, veroihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä annettuun neuvoston direktiiviin (76/308/ETY) tai Suomea sitovaan kansainväliseen sopimukseen perustuvaa virka-apua.
Verohallinnon 12 a §:n nojalla antamaan ennakkoratkaisuun saa hakea muutosta valittamalla Helsingin hallinto-oikeuteen 30 päivän kuluessa päätöksen tiedoksisaannista. Päätökseen, jolla Verohallinto on päättänyt olla antamatta ennakkoratkaisua, ei saa hakea muutosta valittamalla. Valituskirjelmä on toimitettava valitusajassa Verohallintoon tai Helsingin hallinto-oikeuteen. Valtion puolesta valitusoikeus on Veronsaajien oikeudenvalvontayksiköllä. Yksikön valitusaika lasketaan päätöksen tekemisestä.
Muutoksen hakemiseen Verohallinnon 11 §:n 2 momentin mukaiseen päätökseen ja ratkaisuun, joka koskee perimättä jääneen lähdeveron määräämistä sen perimiseen velvollisen maksettavaksi, samoin kuin Verohallinnon lähdeverokorttia koskevaan päätökseen sovelletaan, mitä ennakkoperintälaissa säädetään muutoksen hakemisesta vastaavissa asioissa.
Muutoksen hakemiseen Verohallinnon 16 §:n 2 momentin ja 17 §:n mukaiseen päätökseen sovelletaan, mitä ennakkoperintälaissa säädetään muutoksen hakemisesta mainitun lain 38 §:ssä tarkoitettuun päätökseen. Verohallinnon oikaisuvaatimukseen antamaan päätökseen haetaan muutosta valittamalla Helsingin hallinto-oikeuteen.
Valituksesta huolimatta Verohallinnon 12 a §:n nojalla antamaa ratkaisua on noudatettava. Veron perimiseen velvollisen on noudatettava ratkaisusta tehdyn valituksen johdosta annettua päätöstä siitä lukien, kun hän sai päätöksestä tiedon.
Jos rajoitetusti verovelvollinen on suorittanut tulosta lähdeveron lisäksi kunnallisveroa Ahvenanmaan maakuntaan kuuluvalle kunnalle, maksetaan hänelle hakemuksesta valtion varoista takaisin 40 prosenttia sanotun kunnallisveron perusteena olevasta tulosta peritystä lähdeverosta. Verohallinto antaa tarkemmat määräykset takaisin maksettavasta lähdeverosta.
Verohallinto voi antaa tarkempia määräyksiä rajoitetusti verovelvollisesta annettavien tietojen sisällöstä. Lisäksi Verohallinto määrää Suomesta tämän lain 13 §:n 1 momentin 1 ja 2 kohdassa ja 16 a §:ssä tarkoitettua tuloa saavan rajoitetusti verovelvollisen ennakonpidätysprosenttien ja ennakonkannon laskentaperusteet sen mukaan kuin ennakkoperintälaissa säädetään.
4 §5 §10 b §11 §12 §12 a §13 §15 §16 §17 §21 §23 §24 §


text:
Stamonyn setelilaskurit
& enemmän & enemmän & enemmän & enemmän
Avainsäilö numerolukolla - seinäkiinnitys
Modell : ST-KS-200 | Artikel-Nr. : EX10240001
4-numeroinen numerolukko
alumiinivalukotelo
suuri säilytystila
35,00 € oder ab 1,60 € / monatlich
Hinta sis. alv ja toimituskulut
Avainkaappi - 200 avaimelle - sis. ripustimet
Modell : ST-KB-200 | Artikel-Nr. : EX10240032
200 avaimelle
20 avainkiskoa
teräspelti
95,00 € oder ab 4,35 € / monatlich
Kassalipas - lukittava - kantokahva
Modell : ST-CB-90R | Artikel-Nr. : EX10240036
4 metallipidikettä
40,99 € oder ab 1,83 € / monatlich
Kassalipas - lukittava - kolikkotarjotin - 2 kantokahvaa
Modell : ST-CB-105 | Artikel-Nr. : EX10240028
2 tarjotinta
kolikoiden lajittelija
2 kantokahvaa
Avainkaappi - 80 avaimelle - sis. ripustimet
Modell : ST-KB-80P | Artikel-Nr. : EX10240031
80 avaimelle
8 avainkiskoa
67,00 € oder ab 3,07 € / monatlich
Kassalipas - lukittava - kolikkotarjotin - kantokahva
Modell : ST-CB-90 | Artikel-Nr. : EX10240029
39,99 € oder ab 1,79 € / monatlich
Kassakaappi - 31 x 20 x 20 cm
Modell : ST-ES-200 | Artikel-Nr. : EX10240024
mitat: 31 x 20 x 20 cm
hätäavaimet
Kassakaappi - 35 x 25 x 25 cm
Modell : ST-ES-250 | Artikel-Nr. : EX10240025
mitat: 35 x 25 x 25 cm
75,00 € oder ab 3,43 € / monatlich
Kassakaappi - 23 x 17 x 17 cm
Modell : ST-ES-170 | Artikel-Nr. : EX10240023
mitat: 23 x 17 x 17 cm
52,00 € oder ab 2,38 € / monatlich
Kassakaappi - 38 x 30 x 30 cm
Modell : ST-ES-300 | Artikel-Nr. : EX10240026
mitat: 38 x 30 x 30 cm
87,00 € oder ab 3,98 € / monatlich
Avainsäilö - numerolukko - seinäkiinnitys - kupu
Modell : ST-KS-100N | Artikel-Nr. : EX10240033
4-lukuinen numerolukko
Reset-nappi sisäpuolella
alumiiniseoskotelo
38,99 € oder ab 1,74 € / monatlich
Avainkaappi - 20 avaimelle - sis. ripustimet
Modell : ST-KB-20 | Artikel-Nr. : EX10240037
20 avaimelle
sis. ripustimet
36,99 € oder ab 1,65 € / monatlich
Avainkaappi - 54 avaimelle - sis. ripustimet
Modell : ST-KB-52P | Artikel-Nr. : EX10240038
54 avaimelle
42,99 € oder ab 1,92 € / monatlich
Avainsäilö - numerolukko - kiinnityshaka - kupu
Modell : ST-KS-300N | Artikel-Nr. : EX10240035
kiinnityshaka
41,99 € oder ab 1,88 € / monatlich
Kassalaatikko - 8 kolikkolokeroa - 5 setelilokeroa
Modell : ST-CRS-300 | Artikel-Nr. : EX10240042
8 kolikkolokeroa
5 setelilokeroa
teräslaatikko
ABS-lokerot
RJ11-liitäntä
Kassalaatikko - 8 kolikkolokeroa
Modell : ST-CRS-200 | Artikel-Nr. : EX10240041
4 setelilokeroa
65,00 € oder ab 2,98 € / monatlich
Kassalaatikko - 3/5 kolikkolokeroa - 5 setelilokeroa
Modell : ST-CRS-100 | Artikel-Nr. : EX10240040
3/5 kolikkolokeroa
59,00 € oder ab 2,70 € / monatlich
Riistakamera - 8 MP - Full HD - 44 IR-LEDiä - 20 m - 0,3 s - LTE...
Modell : ST-12000LTE | Artikel-Nr. : EX10240014
8 MP / Full HD
LCD-näyttö 2''
44 mustaa LEDiä
20 metrin etäisyys
Verkkoyhteys 4G / LTE
295,00 € oder ab 13,51 € / monatlich
Riistakamera - 8 MP - Full HD - 42 IR-LEDiä - 20 m - 0,3 s - LTE
Modell : ST-5000LTE | Artikel-Nr. : EX10240013
42 mustaa LEDiä
215,00 € oder ab 9,85 € / monatlich
Aurinkopaneeli riistakameralle - 7 V - sis. lisävarusteet
Modell : ST-SP-3000 | Artikel-Nr. : EX10240011
Lähtöteho: 0,5 W
Virta 23 W / h
Lähtövirta: 1 200 mA
57,00 € oder ab 2,61 € / monatlich
Riistakamera - 8 MP - Full HD - 48 IR-LEDiä - 20 m - 0,5 s - 3 G
Modell : ST-HC-5000GT | Artikel-Nr. : EX10240008
48 mustaa LEDiä
Verkkoyhteys 3G
155,00 € oder ab 7,10 € / monatlich
Riistakamera - 8 MP - Full HD - 42 IR-LEDiä - 20 m - 0,3 s - 3 G
Modell : ST-HC-8000G | Artikel-Nr. : EX10240005
149,00 € oder ab 6,82 € / monatlich
Riistakamera - 8 MP - Full HD - 42 IR-LEDiä - 20 m - 0,3 s
Modell : ST-HC-8000B | Artikel-Nr. : EX10240003
Laukausnopeus: 0,3 s
Riistakameran suojakotelo - terästä
Modell : ST-SB-1000 | Artikel-Nr. : EX10240012
Materiaalin paksuus: 3 mm
ST-HC-8000B: lle
ST-HC-8000G: lle
ST-5000LTE: lle
Avainsäilö - numerolukko - seinäkiinnitys - kannella
Modell : ST-KS-200N | Artikel-Nr. : EX10240034
Kannen läppä
Nollauskytkin sisällä
Stamony tarjoaa uudenaikaisia ja luotettavia setelilaskureita edulliseen hintaan. Tuotevalikoimaan kuuluu pienikokoisia setelilaskureita, jotka vakuuttavat helpolla, lähes intuitiivisella käytettävyydellään. Laitteissa käytetyt materiaalit, osat ja näytöt ovat huolellisesti viimeisteltyjä, joten ne tekevät laitteesta vakuuttavan ja helposti puhdistettavan.
Kaikki Stamonyn valikoimaan kuuluvat laitteet nopeuttavat setelien laskemista huomattavasti, joten ne säästävät työaikaa ja tehostavat siten sekä pienten että suurten yritysten toimintaa. Laitteen suurin etu on, että se myös varmistaa setelien aitouden niiden laskemisen ja lajittelun lisäksi. Setelilaskuri paljastaa väärennetyt setelit muun muassa UV- ja magneettitestien avulla, ja laitteen tunnistusherkkyyttä voi säätää. Lisäksi laite irrottaa yhteen tarttuneet setelit toisistaan, joten laskuvirheitä ei voi tapahtua.
Stamonyn valikoimaan kuuluu PROTEC-, PROSEC- ja PROMON-setelilaskurit, jotka eroavat toisistaan väärennettyjen setelien tunnistusmahdollisuuksien puolesta. PROMON-setelilaskuri tarkastaa setelit niiden paksuuden lisäksi myös UV- ja MG-testien avulla. Niinpä laite mahdollistaa tehokkaan, huolellisen ja varman setelien laskemisen.

matches: HD HD HD HD HD HD


text:
Arlo Pro 2 langaton Full HD turvakamerapakkaus (2 kpl) - Älykkäät valvontakamerat - Gigantti , Google Chrome, Opera, tai Internet Explorer. Kiitos!'; globals.badBrowser = { badBrowserMsg : 'Käyttämäsi selaimen versio on ilmeisesti vanhentunut. Suosittelemme päivittämään version uusimpaan täältä: null null null tai null. Kiitos!', insecureBrowser : '?app.badBrowser.insecureBrowser:You are using a browser with an insecure method for sending payment information, we recommend upgrading to the latest version of your browser.?', Firefox : 'Firefox', Chrome : 'Google Chrome', browserChromeM : 'Google Chrome', Explorer : 'Internet Explorer', Opera : 'Opera' }; globals.lang = { saytChoose : 'Valitse annettu hakusana', saytBrand : 'Merkki', saytCategory : 'Tuotekategoria', saytProduct : 'Tuote', saytContent : 'Uutisia, vinkkejä ja ohjeita', saytStore : 'Myymälä', btnConfirm : 'Kyllä', btnDecline : 'En', subPopupHeader : 'Om abonnementet', availableDeliverySlots : 'Vapaat toimitusajat alueellasi', validatePassword : 'Vahvista käyttäjätilisi', langCode : 'fi', countryCode : 'FI', currencyCode: 'EUR', numberOfMobileFiguresMax: '12' }; globals.compare = { addURL: 'https://www.gigantti.fi/INTERSHOP/web/WFS/store-gigantti-Site/fi_FI/-/EUR/ViewProductCompare-AddToProductCompareThroughAJAX', ajaxRemoveURL: 'https://www.gigantti.fi/INTERSHOP/web/WFS/store-gigantti-Site/fi_FI/-/EUR/ViewProductCompare-RemoveProductCompareThroughAJAX', getURL: 'https://www.gigantti.fi/INTERSHOP/web/WFS/store-gigantti-Site/fi_FI/-/EUR/ViewProductCompare-GetProductCompareThroughAJAX', removeURL: 'https://www.gigantti.fi/INTERSHOP/web/WFS/store-gigantti-Site/fi_FI/-/EUR/ViewProductCompare-Remove', msgMaxProducts: 'Vertailtavien tuotteiden enimmäismäärä (3)', msgNotTheSameMDTemplate: 'Tuotteet eivät kuulu samaan kategoriaan', msgError: 'Sivulla on tapahtunut virhe' }; globals.basketNotification = { productAddSuccess: 'on lisätty ostoskoriin', productAddError: 'Tuotetta ei ole lisätty ostoskoriin', productNotAvailable : 'Tuote ei ole saatavilla' }; globals.updateSessionURL = 'https://www.gigantti.fi/INTERSHOP/web/WFS/store-gigantti-Site/fi_FI/-/EUR/ViewUserAccount-UpdateSessionStatus'; globals.cookieConsent = { enabled : '1', days : '90' }; globals.infoBox = { title : 'Muuta hakua', text : 'Tuoteryhmän tuotteet on järjestetty seuraavin perustein:' } globals.myStore = { title : 'Myymäläni:', setURL : 'https://www.gigantti.fi/INTERSHOP/web/WFS/store-gigantti-Site/fi_FI/-/EUR/CC_ViewStoreLocator-UpdatePreferedStore', select : 'Valitse omaksi myymäläksi', unselect : 'Vaihda toiseen myymälään', selectStoreName : '' } if (document.cookie.indexOf('mystore') > -1) { var __cookieObj = document.cookie.split('mystore='); var __myStoreVal = __cookieObj[1].split(';')[0]; if (__myStoreVal.length > 1 && __myStoreVal != '') { var __myStoreObj = JSON.parse(decodeURIComponent(__myStoreVal)); globals.myStore.selectStoreName = __myStoreObj.name; } } globals.productDetail = { notRecomended : 'Alle 30', optionChangedTitle : 'Muutettu valinta', optionChangedText : 'Valittu tuoteyhdistelmä ei ole saatavilla. Näytämme valintaa lähimpänä olevan vaihtoehdon.' } globals.stockFilter = { collectInMyStore : 'Tuote on saatavilla', collectInNearbyStore : 'Varastossa lähimmässä myymälässä', noInternetStock : 'Ei keskusvarastolla. Tarkista myymäläsaatavuus tuotesivulta', noMarketplaceOffers : 'Ei Marketplace-tuotteita', noStoreTitle : 'Valitse suosikkimyymälä käyttääksesi tätä toimintoa', selectStore : 'Valitse suosikkimyymäläsi tästä', storeLocatorURL : 'https://www.gigantti.fi/INTERSHOP/web/WFS/store-gigantti-Site/fi_FI/-/EUR/ViewStoreFinder-Start?StoreFinderReDirect=StoreFinderReDirect', heading : { AllProducts : 'Kaikki tuotteet', InternetStock : 'Nettikaupasta saatavilla olevat tuotteet', MyStore : 'Omasta myymälästä saatavilla olevat tuotteet', NearMe : 'Minua lähellä olevat tuotteet', InternetStockOrNearMe : 'Nettikaupassa tai minua lähellä olevat tuotteet' } } globals.collectAtStore = { addressNotAvailable : 'Osoite on virheellinen', ship2storeHeader: 'Lisää ostoskoriin ja jatka ostoksia', prepaidHeader: 'Noudettavissa tunnissa', nonNormHeader: 'Tuotetta ei juuri nyt voi varata myymälästä.', shipPrepaidHeader: 'Lisää ostoskoriin ja jatka ostoksia', noStock : 'Ei heti varastossa. Voit tilata tuotteen noudettavaksi.' } globals.subscription = { 'subscription.overlay.subscription_spec.1' : '?subscription.overlay.subscription_spec.1:Description1?', 'subscription.overlay.subscription_spec.2' : '?subscription.overlay.subscription_spec.2:Description2?', 'subscription.overlay.subscription_spec.3' : '?subscription.overlay.subscription_spec.3:Description3?', 'subscription.overlay.subscription_spec.4' : '?subscription.overlay.subscription_spec.4:Description4?', 'subscription.overlay.subscription_spec.5' : '?subscription.overlay.subscription_spec.5:Description5?', 'subscription.overlay.subscription_spec.6' : '?subscription.overlay.subscription_spec.6:Description6?', 'subscription.overlay.subscription_spec.7' : '?subscription.overlay.subscription_spec.7:Description7?', 'subscription.overlay.subscription_spec.8' : '?subscription.overlay.subscription_spec.8:Description8?', 'subscription.overlay.subscription_spec.9' : '?subscription.overlay.subscription_spec.9:Description9?', 'subscription.overlay.subscription_spec.10' : '?subscription.overlay.subscription_spec.10:Description10?', 'subscription.overlay.subscription_spec.11' : '?subscription.overlay.subscription_spec.11:Description11?', 'subscription.overlay.subscription_spec.12' : '?subscription.overlay.subscription_spec.12:Description12?', 'subscription.overlay.subscription_spec.13' : '?subscription.overlay.subscription_spec.13:Description13?', 'subscription.overlay.subscription_spec.14' : '?subscription.overlay.subscription_spec.14:Description14?', 'subscription.overlay.subscription_spec.15' : '?subscription.overlay.subscription_spec.15:Description15?', 'subscription.overlay.subscription_spec.16' : '?subscription.overlay.subscription_spec.16:Description16?', 'subscription.overlay.subscription_spec.17' : '?subscription.overlay.subscription_spec.17:Description17?', 'subscription.overlay.subscription_spec.18' : '?subscription.overlay.subscription_spec.18:Description18?', 'subscription.overlay.subscription_spec.19' : '?subscription.overlay.subscription_spec.19:Description19?', 'subscription.overlay.subscription_spec.20' : '?subscription.overlay.subscription_spec.20:Description20?', 'denmarkStartPrice' : 'Aloitusmaksu', 'denmarkTotal' : 'Kokonaishinta', 'denmarkEnable' : '0', denmarkEnable : '0', iccEnable : '0' } globals.parsley = { defaultMessage: 'Tarkista annetut tiedot', email: 'Väärä sähköpostiosoite', url: '?general.error.general_invalid_url:This value should be a valid url.?', number: 'Tarkista annetut tiedot', integer: 'puuttuu tai on virheellinen', digits: 'Ainoastaan numeroita.', alphanum: 'Ainoastaan kirjaimia.', notblank: 'puuttuu tai on virheellinen', required: 'Täytä vaaditut tiedot', pattern: 'Tarkista annetut tiedot', min: 'Annetun arvon tulee olla suurempi kuin %s', max: 'Annetun arvon tulee olla pienempi kuin %s', range: 'Annetun arvon tulee %s ja %s välissä', minlength: 'Annettu numero on liian lyhyt. Tarkista annetut tiedot.', maxlength: 'Annettu arvo on liian pitkä. Annetun arvon tulee olla %s ja %s välillä.', length: 'Annettu arvo on väärä. Annetun arvon tulee olla %s ja %s välillä.', mincheck: 'Anna vähintään %s vaihtoehtoa.', maxcheck: 'Anna enintään %s vaihtoehtoa.', check: 'Valitse %s ja %s välillä.', equalto: 'Tiedot eivät täsmää', luhn: 'Tarkista kortin numero', creditcard: 'Tarkista kortin numero', expDate: 'Tarkista kortin voimassaoloaika', cvc: 'Tarkista kortin CVC-turvanumero', notValidCard: 'Maksukorttia ei voida käyttää Gigantin verkkokaupassa.' }; globals.reciept = { requestError: 'Pyyntö epäonnistui' }; globals.orderDetails = { requestError : 'Pyynnössä tapahtui virhe', messageRequestError : 'Pyynnössä tapahtui virhe' }; /* * Arrays that hold the SKUs for Bazaarvoice inline ratings. * One for normal products and one for Adobe Recommendations to minimise duplicate IDs for products. */ globals.BVRatingStarProducts = []; globals.BVAdobeRatingStarProducts = []; /* * ApplePay global merchant ID */ globals.applePayMerchantID = "merchant.com.elkjopecom.elkjop.live" globals.applePaySwitched = false; /* * Subscription Service Definition */ globals.subRestURL = null; globals.isGeoEnabled = true globals.mediaUrl = '/is/image/tubby/'; globals.isAdobeLegacyCodeOff = false; globals.showDYcontext = true;
489Arlo Pro 2 langaton Full HD turvakamerapakkaus (2 kpl)
Arlo Pro 2 langaton Full HD turvakamerapakkaus (2 kpl)
Tuotekoodi ARLOPROII2PAC
Kameroiden lukumäärä
Pidä silmällä kotiasi ja sen ympäristöä langattoman Arlo Pro 2 -turvakamerapakkauksen avulla. Pakkauksessa on kaksi säänkestävää Full HD 1080p -kameraa, joissa on yönäkymä ja liiketunnistus. Tukiasemassa on kovaääninen (100 dB) sireeni.
2 langatonta Full HD 1080p -kameraa
Sireenillä varustettu tukiasema
7 päivän pilvitallennus, paikallinen varmuuskopiointi
Arlo Pro 2 on kaikkien aikojen tehokkain ja käyttäjäystävällisin langaton turvakamera, jossa on 1080p videokuvaus ja mahdollisuus joko langattomaan tai langalliseen käyttöön tarpeen mukaan. Kaikki tämä pienessä, säänkestävässä paketissa. Arlon avulla pidät helposti silmällä kotiasi sisältä ja ulkoa, satoi tai paistoi, ja voit myös hallita älykotisi turvaominaisuuksia.
Arlo Pro 2 tarjoaa joustavat käyttömahdollisuudet, sillä siinä on sekä ladattava akku että mahdollisuus verkkovirtaan yhdistämiseen. Kun se on kytketty pistorasiaan, voit käyttää turvakameran lisätoimintoja, kuten aktiivisuusvyöhykkeitä ja valinnaista jatkuvaa videokuvausta kellon ympäri. Turvaa omaisuutesi ja mielenrauhasi IP65-sertifioidun kameran avulla.
Muutamia tärkeitä ominaisuuksia
100% langaton
Lähettää hälytyksen puhelimeesi liikettä tai ääntä havaitessaan
1080p HD - mahtavan tarkka videokuva
Voi käyttää langattomana tai verkkovirtaan yhdistettynä
Säänkestävä - Arlon voi asentaa sisälle tai ulos
Mahdollisuus jatkuvaan kuvaukseen verkkovirtaan liitettynä (vaatii maksullisen tilauksen)
2-suuntainen ääniyhteys - kuuntele tai puhu takaisin
Aktiivisuusvyöhykkeet - tarkkaile liikehdintää tietyillä alueilla
Yli 100 desibelin sireeni, jonka voi laukaista manuaalisesti älypuhelimella
Amazon Alexa -yhteensopiva - Käytä ääniohjausta nähdäksesi kameran kuvan Echo Shown tai Fire TV:n kautta
Yökuvaus - näet, mitä tapahtuu myös pimeässä


text:
Virolainen: 808. Ulvilan surmajutussa taas epämääräinen äänestyspäätös käräjäoikeudesta
808. Ulvilan surmajutussa taas epämääräinen äänestyspäätös käräjäoikeudesta
1. Pitkän oikeuskäsittelyn ja kaksi ja puoli kuukautta kestäneen päätösharkinnan jälkeen Satakunnan käräjäoikeus antoi tänään tuomionsa Ulvilan murhajutussa. Ensimmäisen kerran käräjäoikeus antoi asiassa tuomion jo marraskuussa 2010. Tuolloin Anneli Auer tuomittiin miehensä Jukka S. Lahden murhasta elinkautiseen vankeuteen. Syytetyn valitettua tuomiosta Vaasan hovioikeus kuitenkin totesi Auerin syyttömäksi kesällä 2011. Tämän jälkeen suoritetun lisätutkinnan turvin syyttäjä sai valitusluvan korkeimpaan oikeuteen keväällä 2012. Saman vuoden marraskuussa KKO päätti uusiin todisteisiin vedoten palauttaa jutun käräjäoikeuteen.
2. Syyttäjän mukaan Anneli Auer murhasi miehensä joulukuisena yönä vuonna 2006 pariskunnan kodissa. Auer on vuosien ajan kiistänyt syytteet. Puolustuksen mukaan Lahden surmasi ulkopuolinen hyökkääjä, joka tunkeutui asuntoon rikkomalla ikkunan. Ulkopuoliseen tekijään uskoi pitkään myös jutun tutkintaa johtanut Porin poliisi, joka pidätti Auerin henkirikoksesta epäiltynä syyskuussa 2009, lähes kolme vuotta surman jälkeen. Kun käräjäoikeus tänään antoi toistamiseen tuomionsa, on surmasta ehtinyt kulua jo yli seitsemän vuotta.
3. Kaikki toivoivat käräjäoikeuden kertovan tuomionsa perusteluissa mahdollisimman avoimesti ja tarkasti, oli tuomion lopputulos mikä tahansa, mihin ratkaisu ja todistusharkinta perustuu. Tä edellytti myös se, että osa oikeudenkäynnistä ja todustusaineistosta, muun muassa perheen lasten kertomukset, käsiteltiin käräjäoikeudessa suljetuin ovin.
4. Tuomiosta uutisoitiin hetki sitten. Olen itse nyt matkoilla ja kommentoin ratkaisua tarkemmin vasta myöhemmin. Minulle ratkaisu oli varsin odotettu, sillä jo edellisen blogijutun yhteydessä ennakoin, että käräjäoikeus tulee tuomitsemaan Auerin ja vapauttavan tuomion Auer saa vasta hovioikeudessa.
5. Kuten edellisellä kerralla myös tässä toisessa vaiheessa käräjäoikeus joutui äänestämään ja tulos oli tälläkin kertaa 2-1 Auerin tappioksi. Enemmistöön kuuluivat- odotetusti - oikeuden puheenjohtaja laamanni Matti Juntikka ja käräjätuomari Santamaa, vähemmistöön taas oikeuden nuorin jäsen tuomari Väinö Ilveskoski. Saamani tiedon mukaan Juntikalla ja Santamaalla oli osin erilaiset perustelut.
6. Miten niin odotetusti juuri Juntikka ja Santamaa? Siksi, että he ja erototen Santamaa paljastivat "korttinsa" eli Auerin vastaisen asenteensa jo pääkäsittelyn viime vaiheessa ryhtyessään suorastaan tenttaamaan ja kuulustelemaan Aueria koskien tämän antamien lausumien luotettavuutta. Tuomarit ottivat siis selkeästi itselleen myös syyttäjän roolin, mitä tuomari ei saisi rikosjutuissa milloinkaan tehdä! Se oli virhe, johon puolustuksen olisi pitänyt pontevasti puuttua ja kehottaa Aueria olemaan vastaamatta " uusien syyttäjien" kysymyksiin! Tuomarit vaaransivat puolueettomuudesta ja tämä näkyy nyt myös sitten jutun lopputuloksessa.
7. Käräjäoikeuden äänestystuomio on kuitenkin jatkoa ajatellen lähestulkoon merkityksetön. Puolustus tulee valittamaan tuomiosta ja pääkäsittely tullaan uudistamaan silloin myös hovioikeudessa, nyt siis jo neljännen kerran! Käräjäoikeuden erimielinen ratkaisu on tehnyt jutusta itse asiassa vain entistä sekavamma.
https://www.dropbox.com/s/vhu7fyq3d9abwfa/Auer-tuomio.pdf
Lähettänyt Jyrki Virolainen klo 12/12/2013
Tunnisteet: Ulvilan surmajuttu
Syytteen hylännen tuomarin perustelut vaikuttavat perustelluilta. Ne osoittavat, että jutussa on itse asiassa ylättävän paljon seikkoja, joiden perusteella voidaan päätellä, että Auerin syyllisyydestä jää järkevä epäily.
Tyypillistä Juntikkaa! Rikosprosessuaalisesti J. lähtee siitä, etteivät poliisi ja syyttäjä voi olla väärässä!
Kuten Jarkko Sipilä toteaa, tuomarilla oli nyt peräti kolme eri näkökulmaa ja kantaa tapaukseen! Siis aina vain käy prosessi hullummaksi!
Jakomielinen oikeus. Siis jos jokainen tuomari tulee eri tulokseen. Sellainen syö kyllä suomalaisen oikeuslaitoksen uskottavuutta.
Mutta hovioikeuteen ilmeisesti mennään ja siitä edelleen korkeimpaan oikeuteen. Lopulta tuomion antanee Euroopan ihmisoikeustuomioistuin kestoltaan epäinhimilliseksi venyvästä oikeudenkäynnistä. Ja tuomituksi tulee Suomen valtio.
Julkisen sanan neuvosto tutkimaan, ettei vaan ketään tuomaria sopimattomasti moitita.
Syyttäjä sai siis korkeimmalta oikeudelta valitusluvan uusien todisteiden takia. Korkein oikeus palautti asian käsittelyyn käräjäoikeuteen uusien todisteiden takia. Ja käräjäoikeus ei antanut painoarvoa uusille todisteille.
Voi tätä ironian määrää.
Niin, eikös tällä laamannilla olekin jo yksi ennakkopäätös tuollaisesta asiasta sieltä JSN:sta? Takkiin taisi sillä kertaa tulla.
Voisiko blogisti valaista, kuinka paljon istuttavaa käytännössä tulee, kun on 7 v pohjalla, ja päälle lätkäistään elinkautinen?
Tämä päätös oli odotettavissa, silloin kun asioita puidaan liian suppeassa piirissä. Iloinen yllätys oli kuitenkin, että yksi tuomareista näki metsän puilta, ja perusteli näkemyksensä niin, että normaali kansalainenkin oman "yleisen elämänkokemuksensa" myötä sen ymmärtää. Ei tämä päätös Auerista vielä syyllistä tee, se on vain kahden ihmisen näkemys asiasta. Vaasan HO:ssa päästään asioita ratkaisemaan neutraalimmalla maaperällä, ja sitten alkavat rapista muutkin syytökset.
Tuomio on tyypillistä "pöytäkirjaa": asian ja todisteiden selostusta 50 sivua ja oikeuden perusteluja 20 sivua!
10 relevanttia yksityiskohtaa syytteitä vastaan olisi kaiken järjen mukaan johtanut toisenlaiseen lopputulokseen!
Voisiko blogisti vähän valaista lasten asemaa jutussa? Alle 15 -vuotiastahan ei voida kuulla todistajana, ja äitiään vastaan on oikeus kieltäytyä todistamasta.
Nyt poliisi on kuitenkin tiettävästi itkettänyt lapsia kuulusteluissa tuntikausia. Sitten lasten videoituja kertomuksia on käytetty todisteina jutussa.
Mikä merkitys siis on tuolla ikärajalla ja kieltäytymisoikeudella tällaisessa tapauksessa? Vai eikö mitään?
Syyttäjän mukaan vanhan näytön uudelleen arviointi ratkaisi lopputuloksen, ei jutussa KKO:n palauttamispäätöksen jälkeen esitetty uusi näyttö. Jos näin todella on, niin silloin tuomio on täysin käsittämätön ja väärä. Onhan käräjäoikeuden yläpuolella oleva hovioikeus jo aiemmin päätynyt "saman aineiston" perusteella hylkäämään syytteen ja vieläpä yksimielisesti.
Vaikuttaa siltä, ettei käräjäoikeuden enemmistö ole oikein "mieltänyt" eli ymmärtänyt, mitä käsitteeltä " järkevä epäily" tarkoitetaan.
Enemmistö on katsonut, että järkevään epäilyyn ja sitä koskeville seikoille olisi tullut esittää yhtä vakuuttava tai vielä vakuuttavampi näyttö kuin syytettä tukeville seikoille.
Tästä ei ole kuitenkaan lainkaan kyse. Vaikka rikos olisi näytetty todennäköisin syin riittävällä näytöllä, on syyte kuitenkin hylättävä, jos syyllisyydestä jää epäily, jota ei voida syytteen tueksi esitetyllä näytöllä sulkea kokonaan pois. Järkevältä epäilyltä ei siis edellytetä todennäköistä näyttöä.
Eipä ole ensimmäinen käsittämätön kommentti tämän jutun syyttäjältä tuo, että vanha näyttö käräjäoikeuden uudelleen arvioimana hovin jälkeen ratkaisi.
Alaikäiselle asiassa määrätty edunvalvoja tai huoltaja edustaa lasta ko.kysymyksissä ja voi siis antaa ko. suostumuksen.
Kyllä minä pitäisi tuomareista nuorimman perusteluja aika absurdeina. Kuten se, että rikospaikalta ei löytynyt Anneli Auerin dna:ta. Hienosti sanottu.
Avoimeksi jää vielä se kysymys, miten ja millä perusteella edunvalvoja tässä tapauksessa katsoi lapsen edun mukaiseksi sen, että hän antaa suostumuksensa lasten hiillostukseen?
Tuntuu jotenkin, että hän on valvonut jonkin aivan muun tahon etua kuin sen, jonka etua hänet määräättiin valvomaan.
Ottamatta kantaa siihen onko Auer syyllinen vai syytön, niin juttu palautettiin turhaan käräjäoikeuteen.
KKO palautti jutun, koska asiassa oli tullut niin paljon uutta näyttöä, mutta näinhän ei suinkaan ole. Jopa syyttäjä kommentoi että vanhan näytön uudelleenarviointi ratkaisi jutun.
KKO:ta siis huijattiin palauttamaan juttu lähtöpisteeseen kaikenmaailman taustanauha- ja saatananpalvonta-väitteillä, joista jopa syyttäjä luopui oikeudenkäynnin aikana!
Kuinhahan yleistä on että KKO palauttaa jutun lähtöruutuun vain, jotta samaa vanhaa näyttöä voidaan puida uudestaan?
Voi tätä suomalaisen oikeuslaitoksen häpeän määrää! Miten tuollainen joukko voidaan päästää käsittelemään näin näkyvää tapausta? Olisi mielenkiintoista kuulla, millaisilla arvosanoilla ao. tuomarit ovat aikanaan kurssinsa suorittaneet.
OK. Talossa oli siis ulkopuolinen henkilö, mikäli Aueria uskotaan. Syylliseksi epäilty väittää, että murhan teki tämä ulkopuolinen henkilö. Onpa vankat perustelut Auerin syyttömyydelle.
J. Virolainen kirjoittaa seuraavasti:
"4. Tuomiosta uutisoitiin hetki sitten. Olen itse nyt matkoilla ja kommentoin ratkaisua tarkemmin vasta myöhemmin. Minulle ratkaisu oli varsin odotettu, sillä jo edellisen blogijutun yhteydessä ennakoin, että käräjäoikeus tulee tuomitsemaan Auerin ja vapauttavan tuomion Auer saa vasta hovioikeudessa."
Miksi Auer saisi vapauttavan tuomion hovioikeudessa? Ei siihen ole mitään syytä. Näytön perusteella on tullut täysin vakuuttavasti osoitetuksi, ettei murhapaikalla ole ollut ulkopuolista henkilöä. Jäljelle jää siten vain se vaihtoehto, että Auer on surmaaja. Järkevää epäilyä ei jäänyt jäljelle.
Blogistin kommentti enteilee sitä, että hän käy taistoon tuomion kaatamiseksi huvioikeudessa. Jään odottamaan mielenkiinnolla.
Kenen mielestä on ja kenen ei! Käräjäoikeudessakin äänestys ko. kysymyksestä 2-1. Tuollaisia anonyymin esittämiä "käsityksiä" ilman minkäänlaisia perusteita on toki helppo heitellä.
Minun ei toki ole tarvetta käydä taistoon hovioikeudessa, siitä huolehtii syytetyn puolustus.
Edellisen anonyymin kommentti vahvistaa käsitystäni siitä, että tavallisen käräjärahvaan mielestä tuomitsemiskynnys ylittyy, jos voidaan kysyä kysymys "no, kuka muu se sitten on muka voinut olla?"
Jos vastausta ei suoralta kädeltä pystytä sanomaan, järkevää epäilyä paikalta kiinni saadun syyllisyydestä ei silloin jää, ja tuomio paukkuu.
Käsittämätön on kansan syvien rivien logiikka. Tosin suunnilleen samaan ajatukseen taisi käräjäoikeudenkin enemmistön kanta perustua.
Tämä on niitä tapauksia, joissa ulkopuolisen tekijän poissulkeminen ratkaisee jutun. Ulkopuolista dna:takaan ei ollut, kun poliisilaboratoriossa tapahtunut kontaminoituminen paljastui. Hätäpuhelutallenne ja sen sisältämät tiedot osoittivat monelta osin, että ulkopuolinen sillä hetkellä talossa on ollut inhimillisesti katsoen mahdotonta. Korostan: siis hyvin monilta osin, joita tässä ei tarvinne luetella. Ei jäänyt muuta mahdollisuutta kuin tuomita.
Käsittämätöntä on vain se, että yksi tuomari oli toista mieltä.
Professori Virolainen, en ole yllättynyt uusimmasta blogistanne, koska olette jo pitkin matkaa kirjoitelleet Auerin syyttömyyttä voimakkaasti puoltavia kirjoituksia. Minusta se on sikäli erikoista, että te ette itse ole oikeuden jäsen ja teillä ei ole myöskään kaikkea sitä aineistoa käytettävissä kuin juttua istuvilla tuomareilla.
Kun lisäksi olette usein, ja minusta perustellusti, arvostelleet mm. Itä-Suomen yliopiston rikosoikeuden professoria lausuntoautomaattina olemisesta samoin kuin useita valtiosääntöoikeuden professoreita kannanotoista ilman asiaan kunnolliista perehtymistä, niin sorrutte nyt itse ihan siihen samaan syntiin.
Toinen asia on, johon kaipaisin lisäargumentaatiota on, että miksi juttua istuvat tuomarit eivät saisi esittää syytetylle kysymyksiä? Mitä väärää siinä on, kun ajattelee, ettei heidän pitää juttu lopulta ratkaista ja jos on jotain jäänyt epäselväksi, niin onhan se luonnollista, että silloin kysytään ilman leimaamista syyttäjän edusmieheksi.
Kiitos vastauksestanne jo etukäteen.
Valtiotieteen maisteri
Onko tässä kyse lainsäädännön puutteista? Vaikea uskoa. Ei-juristina selitykseksi tulee lain tulkinta ja oikeudenkäytön sekalaisuus.
Ihmettelen erityisesti Korkin päätöstä palauttaa asia Käo:een syyttäjän esittämien 'uusien todisteiden' vuoksi. Näin vaikka HO oli varsin tarkasti arvioinut näytön.
Nyt on käynyt ilmi, että syyttäjä on itsekin luopunut tuosta Korkin hyväksymästä 'uudesta näytöstä', saatananpalvonta ym. Mitä tässä siis jäi uudelleen arvioitavaksi?
Näköjään Auerin toisteksi vanhimman lapsen uudet kertomukset, jotka poikkeavat täysin siitä, mitä hän on alkuaan kertonut omista havainnoistaan (v. 2009).
Oikeuspsykologiaan perehtyneenä sosiaalipsykologina arvioni on, että noiden uusien kertomusten näyttöarvo on tieteellisen muistitutkimuksen perusteella olematon. Selväksi käy kyllä, ettei tuomioistuin ole perehtynyt tuohon tieteenalaan lainkaan.
quote:"Puolustuksen olisi pitänyt pontevasti puuttua ja kehottaa Aueria olemaan vastaamatta " uusien syyttäjien" kysymyksiin!"
Olisiko sittenkään? Jos lähdetään siitä, että tuomareilla oli jonkinlainen ennakkoasenne syytettyä kohtaan, eikös tämä ennakkoasenne olisi vain vahvistunut entisestään, kun syytetty päättää pysytellä vaiti tuomareiden esittäessä häneltä kysymyksiä? Eikös syytetyn kannalta järkevin taktiikka olisi vastata mahdollisimman kiltisti näihin jo ennenkin esitettyihin vanhoihin kysymyksiin, ja esiintymällä avoimesti pyrkiä vakuuttamaan nämä ennakkoasenteelliset tuomarit vilpittömyydellään.
Minusta puolustajan olisi tullut puuttua tuomareiden porukalla aloittamaan "tenttaamisee" osoittaakseen, että sanotunlainen vastakuulustelu, jonka tarkoituksena on syytetyn saaminen "lankaan" tai puhuminen itsensä pussiin, mikä vahvistaisi syytettä tukevia todisteita,ei kuulu nykyaikaisen oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin. Tästä puolustajan olisi tullut tehdä huomautus ja esittää vastalause sekä kehottaa syytettyä olemaan vastaamatta po. kysymyksiin.
Puolustaja on kuitenkin sallinut syytetyn epätavallisen tenttaamisen ilmeisesti juuri anonyymin mainitsemilla perusteilla, mutta tulos ei kaikesta päätellen ole ollut syytetyn kannalta mitenkään hyvä. Puolustuksen sanottua taktiikkaa,jos sitä on edes mietitty, ei sis voda pitää kovin onnistuneena.
Ryhtyesssän tuohon hyvin epätavallisen tenttaamiseen tuomarit, joista oikeuden naispuolinen tuomari on olllut Primus motor, ovat ottaneet itselleen syyttäjän rooliin, osoittaneet asenteellisuutensa asiassa ja menettäneet tai ainakin vaarantaneet puolueettomuutensa.
Toisin kuin eräs anonyymi edellä yrittää väittää, en ole ottanut kantaa Ulvila-juttuun perehtymättä lainkaa asiaan, prosessiin tai oikeudenkäyntiaineistoon. Olen käsitellyt Ulvila-jutun vaiheita alusta saakka kaikkiaan n.30 eri blogijutussa. Ne ovat kaikki luettavissa netistä tässä blogissa. Useimmat kirjoitukseni ovat hyvin laajoja ja yksityiskohtaisia ja olen aina pyrkinyt argumentoimaan omat näkemykseni mahdillisimman seikkaperäisesti. Väite, jonka mukaan olisin " pitkin matkaa" ja "voimakkaasti" puoltanut Auerin syyttömyyttä, ei saa kyllä tukea kirjoituksistani. Pro et contraa löytyy useimmista kirjoituksistani.
Ajatus, jonka mukaan arvostela ei voisi esittää ellei arvostelijat käytössä ole olllut koko oikeusjutun aineistoa, on perin kummallinen. Silloinhan arvostelu tulisi kieltää kokonaan, koska "koko aineisto" on ainoastaan ao. tuomareille!
Siihen, mitä väärää oli oikeuden parin jäsenen toimesta pääkäsittelyn lopuksi suorittamalla syytetyn sangen epätavallisella tentaamisella ja painostuksella, olen vastannut jo edellä, se, että tuomarit lopulta ratkaisevat jutun, ei tietenkään oikeuttaneet heitä ottamaan itselleen syyttäjän roolia ja tehtäviä. He halusivat ilmiselvästi syytetyltä esiin syytettä tukevia lausumia ja seikkoja. He siis toimivat syytetyn apureina, jotta syytetty saataisiin tuomituksi.
Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan säännökset takaavat syytetylle oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin. Tämä tarkoittaa, että rikosasia tulee ratkaista a) syyttäjän esittämän näytön arvioinnilla, b) ottaen huomioon puolustuksen vastanäyttö, ja c) oletuksella, että oikeudenkäynnin pohjana oleva esitutkinta on reilu ja oikeudenmukainen. Oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ei kuulu tuomarin suorittama syytetyn tenttaaminen, johon syytetty ei ole voinut etukäteen varautua.
Anonyymi kirjoittaa: Edellisen anonyymin kommentti vahvistaa käsitystäni siitä, että tavallisen käräjärahvaan mielestä tuomitsemiskynnys ylittyy, jos voidaan kysyä kysymys "no, kuka muu se sitten on muka voinut olla?"
Ei tuo nyt vain käräjärahvaan käsitys ole. Jos A murhataan ja paikalla on vain B, eiköhän tuomitsemiskynnys ylity (muun paitsi ehkä elämälle vieraantuneet oikeusoppineen mielestä)
Käräjäoikeuden laamanni::aineistoa oli paljon ja se käytiin tarkasti läpi.
Tuo on tyypillistä sanahelinää, jolla ei ole mitään merkitystä! Laamanni vain siinä yrittää " vakuuttaa" rahvasta, että juttu olisi tutkittu huolella.
Todellisuudessa käräjäoikeuden tuomion laadun ainoa oikea mittapuun ovat tuomion perustelut. Jos ja kun ne eivät vakuuta lukijaa, ovat laamanniksi vakuuttelut asian "tarkasta läpikäynnistä" täysin merkityksettömiä.
Silja Myrsky kirjoitti...
Tuomio on käsittämätön... "onhan käräjäoikeuden yläpuolella oleva hovioikeus jo aiemmin päätynyt ´saman aineiston´ perusteella hylkäämään syytteen ja vieläpä yksimielisesti", kirjoitti blogisti. Onko KKO:ta ankarasti arvostellut professori Virolainen nyt tullut uuteen uskoon: käräjäoikeuden tulisi nöyrästi noudattaa "yläpuolella olevan" tuomiota. Jostakin syystä HO:n yläpuolella oleva KKO palautti jutun, ja aivan varmaan syystä. Hovioikeudessa asiasta päättää kolme tuomaria samoin kuin käräjäoikeudessa, kaikki varmaan tai toivottavasti kokeneita ja harkintakykyisiä juristeja. Ei ole mitään jumalan sanaa, että hovioikeutta olisi siunattu suuremmalla viisaudella (ikääntymisellä kylläkin). Juttuhan on todella vaikea ja näyttö "sekavaa", joten ei ole ihme, että 9-0 -tulosta ei ole löytynyt, vaan ollaan tilanteessa 4-5. Rangaistuslaukauskisaan ei voida mennä eikä KKO ota enää juttua murheekseen, joten kahdella HO:n jäsenellä on oleva ratkaisu käsissään. - Keskustelu tästä tuomiosta on ollut kovin populistista. Kaksi käräjätuomaria on leimattu pätemättömiksi, kun he olivat halunneet tehdä täydentäviä kysymyksiä syytetylle tämän asianajajaparan pystymättä niitä torjumaan. Palstalla alkaa olla siis turhan paljon asiatonta ns. vihapuhetta. Noille parjaajille suosittelen iltalukemiseksi erinomaista kirjaa Jyrki Virolainen - Petri Martikainen: Tuomion perusteleminen.
Prof. Virolaisen aiemmassa blogissa ja nyt tässäkin esille noussut kysymys tuomareiden erikoisesta prosessityöskentelystä ei vakuuta, vaan osoittaa selkeää vastaajaa vastaan puhuvaa ennakkoasennetta. Kysymys on pääkäsittelyn päätteeksi tapahtuvasta syytetyn tenttaamisesta.Menettely ei oikein istu oikeudenmukaisen prosessin prinsiippeihin.
Satakunnassa ent. Porin käräjäoikeudessa noudatetaan ilmeisesti ihan ikiomaa prosessikoodistoa. Tämän minulle on vuosia sitten todennut arvostamani asianajaja, kun menin Poriin hoitamaan juttua. Hän totesi varoituksen sanoin:Porissa ei nodateta Suomen lakia, vaan siellä on voimassa oma normistonsa.
Mainitun olen todennut myös myöhemmin kät Santamaan vetäessä rikosjutun käsittelyä.Kysymys oli rikosasiasta ja erityisesti rikokseen perustuvan vahingonkorvausvaateen käsittelystä, jossa vjalla oli asianjajaja määrättynä puolustajana. Pääkäsittelyn päättymisen jälkeen kät Santamaa pyysi vjalta kannaottoa asiakirjan täydennyspyyntönimellä koskien vahingonkorvausvaateen vanhentumista, vaikka vja ei ollut kirjallisessa lausumassaan tai pääkäsittelyssä esittänyt mitään väitettä tai vaatimusta ko. kysymykseen liittyen.Vjan avustaja sitten luonnollisesti ymmärsi, kun sitä erityisesti kysyttiin vaatia vaatimuksen(dispositiivinen asia) hylkäämistä vanhentuneena.Vastustin Santamaan prosessiaineiston rikastuttamismenettelyä; ei auttanut. Onneksi hvioikeus sitten valitusteitse totesi vrheellisen menettelyn ja korjasi asian. Että näin Porissa.
Aueria ei voida enää todeta syyttömäksi kaikkien näiden vuosien jälkeen koska vahingonkorvaukset nousisivat tähtitieteellisiksi. Siksi hänet on pakko saada syylliseksi, keinolla millä hyvänsä. Poliisihan on jo kunnostautunut tällä saralla, kuten tiedämme. Juttu menee vielä korkeinpaan asti, mutta tuomio pysyy ennallaan. Uskokaa huviksenne. Tämä neitokainen on liian arvokas päästettäväksi vapaaksi.
Toivottavasti blogisti saa tänne sivuille päätöksen näkyviin, niin saamme itse kukin lukea tuomareiden pähkäilyjä.
Anneli Auer on ainakin osoittanut sen, että eri käsittelyvaiheiden jälkeen suomalainen oikeusjärjestelmä on hidas, sekava ja tuottaa erilaisia lopputuloksia tuomareista riippuen.
Kommentti ylempänä: "Jos A murhataan ja paikalla on vain B, eiköhän tuomitsemiskynnys ylity (muun paitsi ehkä elämälle vieraantuneet oikeusoppineen mielestä)"
Kysymys onkin juuri siitä, voidaanko riittävällä varmuudella todeta, että paikalla on ollut vain B. Kuten blogisti ylempänä toteaa, "Vaikka rikos olisi näytetty todennäköisin syin riittävällä näytöllä, on syyte kuitenkin hylättävä, jos syyllisyydestä jää epäily, jota ei voida syytteen tueksi esitetyllä näytöllä sulkea kokonaan pois. Järkevältä epäilyltä ei siis edellytetä todennäköistä näyttöä."
Sama savoksi: Suattaapi olla olemattakii.
Mätä oikeusjärjestelmä romahdutettu oikeusmurhilla kirjoitti...
Onko Suomen ala-arvoisin oikeusmurhatuomio?
Miten saisimme viraltapantua puolet Suomen epäpätevistä tuomareista?
>Martti Juntikkan ja Annette Santamaan mukaan ulkopuolista surmaajaa vastaan puhuvat seuraavat seikat:
>–Auerin kahden lapsen havainnot
Poika ei voinut kuulla sängyssään kuin lasinrikkomisen ja avunhuudot, kuten hän todisti jo 2009 ettei muuta muista (koska muuta ei ollut kuullutkaan).
Tytär näki surmaajan paon ainoalla käynnillään olohuoneessa murhan aikana (jälkeen).
>–Hätäkeskustallenteelta puuttuvat ulkopuolisen henkilön paikallaoloon ja poistumiseen sekä kamppailuun viittaavat äänet
KRP:n Tuija Niemen 3 kertaan Porin poliisin käskystä vaihtamiaan valheita. Tappelu oli jo ohi puhelun alkaessa, josta kuuluu enää jatkuvaa voihketta veitseniskuista. Poistumisen välilliset äänet kuuluvat kaikkein kovimpina. Puhelusta tallentuu vain osa äänistä. Kenenkään paikallaolo ei aiheuta ääntä.
>–Tapahtumainkulun vaatima aika
Oikeuslääkäri Hannu Laaksosen valhe. Surma kesti tasan 6min, mikä sama aika juuri kului tappeluun ja kymmeniin puukotuksiin sekä toisaalta hätäpuheluun. Kaikki tapahtumat tiedetään 1 sekunnin - 1 minuutin tarkkuudella.
>–Lasinsirujen tai -hiutaleiden puuttuminen vastaajan yllä olleesta t-paidasta
Helsingin väkivaltapoliisin itseoppimansa verikoiran ryk Mika Taurun fantasiavalheita. Auer makasi sängyssään peiton alla ikkunasta 90 asteen kulmassa ja 3m päässä, joten paitaan ei ole voinut päästä yhtäkään sirua, mikä todistaa Auerin kertoman. Päinvastoin siruttomuus todistaa ettei Auer ole rikkonut ikkunaa.
>–Ruskeiden kuitujen puuttuminen vastaajan yllä olleesta t-paidasta
Taurun valheita. Murhaaja koski t-paitaan vain 15cm fileeveitsellä parin sentin syvyisesti. Kuidut eivät hypi puoli metriä, mikä todistaa taas Auerin kertoman todeksi ja surmaamisen ruskeassa asussa mahdottomaksi.
>–Vastaaja ei ole voinut käydä katsomassa ja koskettamassa uhria väittämällään tavalla pesuhuoneen kautta
Taurun valheita. Alkututkijoiden oma valokuva (Porin poliisin salaama ja väärentämä) todistaa mahdolliseksi. Poliisipartio käski puhelunsa aikana koittaa pulssia, mitä Auer yritti ulottumatta ja palasi kertomaan tämän puhelimeen. Todistettu.
>–Vastaajan t-paidassa ollut uhrin veri
Taurun valheita. Jukan verisestä käsivarresta pisarat tuli hihansuuhun Auerin laitettua kätensä miesten väliin juuri ennenkuin murhaaja puukotti Aueria rintaan. Todistettu.
>–Poliisin ensipartion tullessa paikalle vastaajan kädet olivat olleet puhtaat, vaikka puhelimen kuuloke oli ollut verinen
Auer kertoi alusta asti huuhtoneensa kätensä omasta verestään ennen poliisin tuloa. Todistettu. Montako sivua tuomareilta unohtui lukea?
>–Jälkien puuttuminen tontin sivu- ja takarajoilta.
Pari tuntia jälkikäteen koira kulki vain takarajan ja 1 sivurajan. Puolia rajoista kuljettuina ei tutkittu lainkaan. Viereiseltä viherkaistalta löytyi selvä yöllinen jälki tielle, todennäköinen murhaajan reitti. Vaikka tarkastetultakin rajalta olisi kuljettu, koira ei välttämättä reagoi reittiin. Koiraa ei koskaan voi käyttää todistamaan olemattomuutta.
Kuinka kauan viranomaisten annetaan vapaasti valehdella aivan mitä typeryyksiä päähänsä pälkähtää?
Jotta ketään voi tuomita sillä perusteella, ettei ketään muuta ole paikalla, ensin täytyy todistaa ettei kukaan muu ole ollut Ulvilassa ja paikalla.
Mikseivät satutuomarit ole ymmärtäneet murhatapahtumista yhtään mitään???
http://raitanenh.puheenvuoro.uusisuomi.fi/156039-ulvilan-surman-tuomio-anneli-auerin-syytt%C3%B6myys-todistettu-varmaksi
Ihmettely 2-1 äänestysratkaisusta an sich on erikoista. Puheenvuoroista kuultaa ajatus, että langettavan tuomion pitäisi aina olla yksimielinen ja äänestys jo sinänsä tarkoittaisi järkevän epäilyn olemassaoloa.
Tämä huomio siis tyystin kantaa ottamatta tähän caseen.
Nyt annettu tuomio on kait,niin ainakin ymmärrän annettu kahden langettavan sinänsä eri näkemyksen turvin.Toisessa aiheuttaa ristiriidan häke-tallenteen aikajana eli Syytetty ei ole millään tiedossa olevalla järkevällä tavalla kerinnyt tekemään kaikkia niitä tekoon tarvittavia asiota mitä tosiasiat edellyttävät.Silti tuomari oli langettavan tuomion kannalla.Hänhän mainitsi vain että syytetty kävi viimeistelemässä asian puhelun aikana.Eli periaatteessa sivuutti tämän ristiriidan.Toisessa taas tämä asia selitettiin taustanauhalla mikä oli myös syyttäjän yksi näkemys asiaan.Nuorimpien lasten todistelu sivuutettiin,kait epäuskottavuuden vuoksi kokonaan.Syynä välien rikkoutuminen vanhimpaan sisarukseen ja äitiin.Jos näin on niin eikö myös edellinen hovissa vahvistettu tuomio ole hieman hankalampi nyt?Sehän perustui samanlaisiin näyttöihin,niin kuin melkein aina hvk.jutuissa.Jutuissa pitäisi selvittää mistä viha kumpuaa.Onkohan nämä sittenkään kaikkiaan oikeuspsykiatriassa ihan absoluuttista.Voi olla että tässä tarinoinnissani on paljon asiavirheitä mutta toivon että blogisti ainakin lukee ja heittää sitten bittiavaruuteen jos on täyttä huuhaata.Nämä olikin lähinnä vain kysymyksiä.
Tuomarien prosessuaalinen toiminta ei ole ollut oikeudenkäymiskaaren säännösten vastaista eikä heidän ole katsottava tältä osin syyllistyneen virkavirheeseen,vaikka blogisti muuta yrittää inttää.
n menette
Jo oli Annettella vakuuttavasti "perusteltu" mielipide!
Seppo Isotalo kirjoitti...
Tuomiosta on vaikea keskustella kun kukaan ei tunnu lukeneen tuomiota, jossa on kolme aivan erilaista arviota murhayöstä.
Ehkä tärkeintä on, että Santamaa nostaa esiin syyttömyyslauselman ja viittaa EIT artiklaan 6/2.
Porissa mentiin radikaalisti sille linjalle, että syytetyn pitää osoittaa, että talossa oli ulkopuolinen murhaaja
Tässä ne ovat hakukelpoiset pdf. Niistä on paljon sanottavaa, Kirjoitan sen omaan blogiini ja ehkä sitten muuallekin.
Maanantaina tulee ratkaisu Ruotsin oikeusmurhasta. Sen viimeisen käsittelyn ratkaisi EIT:n kanta asiassa Suomi v. X. Se vei 23 vuotta, joten vielä sitä ehditään. J
Joka tapauksessa Porin tuomio on suuri edistysaskel Ulvilan surmassa. Uudet "todisteet" pyyhkäistiin pois. Lähteet ovat samat myös lsh-tapauksessa, joka on KKO:ssa. Vielä ei ole yhtään lainvoimaista tuomiota Anneli Aueria vastaan. Thomas Quick'illa oli kolme murhaa tuomittuna.
https://www.dropbox.com/s/cp2t3byskxtphdp/Tuomio%20OSA%20I_teksti.pdf
https://www.dropbox.com/s/bbljl3gaxeifth8/Tuomio%20OSA%20II_teksti.pdf
Eipä totisesti jää hyvää kuvaa poliisin rikostutkinnan ja erityisesti oikeuslaitoksen toiminnasta.
KO palautti asian uusien todisteiden perusteella, joita uudessa tuomiossa ei kuitenkaan käytetty. Kaiken logiikan (eikä minkään mutu:n) mukaan olisi pitänyt säilyttää HO:n vapauttava päätös, koska uusia hyväksyttäviä todiasteita ei sitten tullutkaan. Kaksi elinkautistuomitsijaa perustelevat päätöksiään lisäksi aivan eri tavoin.
Lisäksi on ennenkuulumatonta, että tuomari ottaa istunnossa syyttäjän roolin.
Olisikohan mahdollista, että hovioikeus voisi aivan noilla perusteella tehdä pikaratkaisun sen enempää juttua pitkittämättä?
Tuo että syyttäjä ei käyttänyt uusia todisteita ja silti tuli tuomio, on minun nähdäkseni syyttäjän ja kahden tuomarin keskisormen näyttämistä korkeinta oikeutta kohtaan.
Nyt olen lueskellut hieman tarkemmin käräjäoikeuden kolmen tuomarin perusteluja. Tarkempi juttu tulee vasta myöhemmin kunhan olen palannut reissusta.
Päällimmäiseksi vaikutelmasi jää kuva enemmistön perusteiden ja johtopäätösten surkeasta tasosta. Onko todella niin, että tuomioistuimessa voidaan antaa -reilun kahden kuukauden harkinnan jälkeen(!) - näin luokattoman heikkoja ratkaisuja!
Oikeuden kolmesta tuomareista laamannia voidaan luonnehtia sanalla "yksniittinen" ja vanhempaa käräjätuomaria, siis tätä "tenttaajaa", sanalla "auervastainen". Tuomareista vain nuorempi käräjätuomari, "analyytikko", joka on päätynyt syytteen hylkäämiseen, on ollut kärryillä siitä, miten todistusaineistoa on tullut arvioida ja ratkaisun perustelut kirjoittaa.
Käräjäoikeuden uusi tuomio on vielä heikompi kuin käräjäoikeuden vuonna 2010 antama tuomio. On selvää, että hovioikeudessa syyte hylätään.
"Kysymys oli rikosasiasta ja erityisesti rikokseen perustuvan vahingonkorvausvaateen käsittelystä, jossa vjalla oli asianjajaja määrättynä puolustajana. Pääkäsittelyn päättymisen jälkeen kät Santamaa pyysi vjalta kannaottoa asiakirjan täydennyspyyntönimellä koskien vahingonkorvausvaateen vanhentumista, vaikka vja ei ollut kirjallisessa lausumassaan tai pääkäsittelyssä esittänyt mitään väitettä tai vaatimusta ko. kysymykseen liittyen.Vjan avustaja sitten luonnollisesti ymmärsi, kun sitä erityisesti kysyttiin vaatia vaatimuksen(dispositiivinen asia) hylkäämistä vanhentuneena.Vastustin Santamaan prosessiaineiston rikastuttamismenettelyä; ei auttanut."
Tästä olisi mielenkiintoista kuulla blogistin, joka on aina kannattanut aktiivista materiaalista prosessinjohtoa, kanta. Tuollainen asia on riita-asiain menettelyä. Eikö sellaisessa tuomari saa tarkistaa, halutaanko vanhentumiseen vedota/olla vetoamatta vai onko kyse huomaamattomuudesta.
Anonyymi sanoi ...
"KO palautti asian uusien todisteiden perusteella, joita uudessa tuomiossa ei kuitenkaan käytetty. Kaiken logiikan (eikä minkään mutu:n) mukaan olisi pitänyt säilyttää HO:n vapauttava päätös, koska uusia hyväksyttäviä todiasteita ei sitten tullutkaan."
Mitä täällä höpistään, että "uusia todisteita ei uudessa tuomiossa käytetty".
Ensinnäkin, eihän KKO voi määrätä, miten KäO:n tulee uusiin todisteisiin suhtautua.
Toiseksi, olennainen uusi todiste oli ainakin se, että halosta löytynyt ulkopuolisen dna ei ollut mahdollisen murhaajan, vaan KRP:n tutkijan dna:ta. Vielä hovissa tuo dna tuki olettamaa ulkopuolisesta tappajasta, mutta ei enää KäO:n uusintakäsittelyssä. Kyllähän uusi tieto dna:sta osaltaan vaikutti KäO:n tuomion lopputulokseen.
Blogisti taitaa olla itsekin hieman asenteellinen arvioidessaan Satakunnan käräjäoikeuden perusteluja Auerin tapauksessa. Perusteluiden lukemisen jälkeen tulin ainakin itse vakuuttuneeksi laamannin kirjoittamien pohjalta. Enemmistön toisen jäsenen perusteluissa kiinnitti huomiota konditionaalin runsas käyttö ja "yleiseen elämänkokemukseen" vetoaminen. Laamannin perustelut taas rakentuivat faktoille ja niissä osoitettiin, miksi tekijä ei voi olla ulkopuolinen. Syytteen hylännyt tuomari puolestaan oli asettanut näyttökynnyksen sellaiselle tasolle, jolla se ei rikosasioissa yleensä ole. Vaikea nähdä, miksi lopputulos hovioikeudessa muuttuisi.
Kuinka siitä voi olla varma, ettei KRP:n tutkija voisi olla murhaaja? Pitäisi kyllä epäluulojen hälventämiseksi julkaista sen kyseisen tutkijan nimi. Mutta se on kai tarkasti varjeltu salaisuus..
Suomessa vieläkin uskotaan, ettei poliisi voi tehdä rikosta. Mutta mitä olemmekaan saanee lukea viime päivinä lehdistä, nimenomaan poliisien tekemisistä.
Juristit puhuvat jatkuvasti 'järkevästä epäilystä', joka mielestäni on virheellinen käännös.'Reasonable doubt' kääntyy perustellusti termiksi 'perusteltu epäily'. Kyse ei siis ole vain tuomioistuimen järkeilystä, vaan riittävistä tuomitsemisen perusteista.
Mistä on kyse, jos oikeuden kolmesta jäsenestä yksi esittää erittäin tarkasti perustellun käsityksensä siitä, että riittäviä tuomion perusteita ei ole?
Eikö tämä tarkoita sitä, että tuomioistuimen sisällä on ilmennyt perusteltu epäily vastaajan syyllisyydestä? Jos näin on tapahtunut, vastaaja on vapautettava reasonable doupt -periaatteen perustella.
Tuntuu kummalliselta, että oikeusvaltiossa ihmisen elinkautinen murhatuomio voidaan langettaa äänestyksen perusteella.
Sanaa "perusteltu" ei käytetä ko. suomennoksessa ehkä siksi, että siihen voitaisiin liittää myös edellytys epäilyn tueksi esitettävästä näytöstä ja sen vahvuudesta. Epäilystä ei kuitenkaan tarvitse olla läheskään yhtä vahvaa näyttöä kuin mitä syytteen tueksi esiteltältä näytöltä vaaditaan. Sanan järkevän synonyymina puhutaan usein "varteenotettavasta" epäilystä.
Syyte on siis hylättävä, vaikka syytteen tueksi esitetty näyttö on sinänsä riittävä langettaviin tuomion antamiseen, jos näytön valossa jää tietyn seikan tai tiettyjen seikkojen johdosta jäljelle varteenotettava mahdollisuus/epäily, ettei syytetty kuitenkaan ole syyllinen.
Äänestyssäännöt ratkaisevat ja langettavaan tuomioon, myös elinkautiseen sellaiseen, riittää oikeuden niukin mahdollinen enemmistö. Ns. Lylyksen jutussa 80-luvulla syytetty tuomittiin KKO:ssa murhasta elinkautiseen 3-2 -äänestyksen jälkeen. Vähemmistö hylkäsi syytteen.
Laamanni Juntikka sanoi omassa haastattelussaan, että median vahva osuus Auerin juttuun ei vaikuttanut tuomioon. Tosiasiassa vain syyttäjäpuoli on käyttänyt mediaa "apunaan" tässä oikeudenkäynnissä. Auerin puolustus ei ole tuonut median kautta esille oikeastaan mitään. Ulvilan juttu oli melko vahvasti "trial by pressiä".
Kiitos blogisti tarkennuksista. Yritän sulatella ja ymmärtää. Tosi tiukkaa kuitenkin tekee käyttäytymistieteilijälle.
Käyttäytymistieteissä perustellaan käsityksen alan empiirisellä, tieteellisellä tutkimuksella. Juridiikassa puhutaan 'kokemussäännöistä', joilla saatetaan tarkoittaa jossain määrin samaa asiaa.
Empiirinen tutkimushan ei ole suoraan sovellettavissa yksittäiseen tapaukseen. Ehkä sen voidaan tulkita tarkoittavan, ainakin jossain määrin samaa, kuin juristien 'kokemussäännöt'.
Anonyymi ylempänä:
"Syytteen hylännyt tuomari puolestaan oli asettanut näyttökynnyksen sellaiselle tasolle, jolla se ei rikosasioissa yleensä ole. Vaikea nähdä, miksi lopputulos hovioikeudessa muuttuisi."
Minun taas on vaikea nähdä, miksi lopputulos hovioikeudessa pysyisi. Kuten blogisti aivan oikein totesi, monilla kuten mm. anonyymillä, näyttää olevan vaikeuksia ymmärtää, mitä "järkevä epäily" lopulta tarkoittaa.
Totta on, että näyttökynnys rikosoikeudessa suomalaisissa alioikeuksissa usein on tasoa "eihän tästä varmaa näyttöä ole, mutta kyllä me uskomme, että vastaaja on syyllinen", ilman että tätä sen kummemmin tuomiossa perustellaan.
Ainakin minulle aikanaan opetettiin, että näytön ollessa ristiriitaista vaa´an tulisi joko kallistua favor defensionis -periaatteen mukaisesti syytteen hylkäävän kannan suuntaan, tai sitten ainakin tuomiossa pitäisi vankasti perustella, miksi syyttömyyttä tukevilla seikoilla ei ollut näyttöarvoa.
Miksei näyttökynnystä rikosasioissa voi asettaa konkreettisemmin johonkin prosentuaaliseen lukemaan? (100% ollessa täysin vedenpitävä näyttö)
Eikö tämä saisi aikaan ainakin sen, että tällöin kaikilla tuomareilla olisi sama käsitys siitä, kuinka vakuuttavaa näyttöä rikosasioissa edellytetään? Nythän tuo näyttökynnys on laissa asetettu varsin epäselvästi ja kaikilla lienee hieman eri käsitys siitä missä näyttökynnys sijaitsee.
Tämähän ei tietenkään tarkoita sitä, etteikö edelleenkin tuomarit antaisi eri tavalla painoarvoa sille näytölle mitä asiassa esitetään. Voisi ajatella että lainkäytön ennustettavuus parantuisi, kun käräjätuomarilla ja hovioikeuden tuomarilla olisi ainakin samanlainen käsitys siitä, missä näyttökynnys sijaitsee.
"Miksei näyttökynnystä rikosasioissa voi asettaa konkreettisemmin johonkin prosentuaaliseen lukemaan? (100% ollessa täysin vedenpitävä näyttö)"
Hannu tapani Klami -vainaa yritti tätä mallia. Se ei vain onnistu, koska oikeudellisessa näyttöpäätelyssä eri osasille ei voida antaa tarkkaa matemaattista suuretta, joista lopputulos sitten laskettaisiin. Juridiikka ei ole matematiikkaa eikä suurin osa juristeista matemaatikoita.
"Hannu tapani Klami -vainaa yritti tätä mallia. Se ei vain onnistu, koska..."
Ymmärrän toki sen, että eri osasille ei voi antaa matemaattista suuretta niinkuin jo - hieman eri sanoin - aiemmin mainitsinkin. En tarkoitakaan sitä, että tällä keinolla eri tuomarit näkisivät näytön painoarvon samalla tavalla. Tarkoitan ainoastaan sitä, että tällöin kaikilla tuomareilla olisi selvempi käsitys siitä mitä "varteenotettava epäilys" tarkoittaa.
Tällä hetkellä tilanne on sellainen, että kaikilla tuntuu olevan hieman eri näkemys siitä mihin näyttökynnys on asetettu. Nykyisinhän voi helposti syntä tilanne, että kahdesta tuomarista molemmat arvioi asian X tulleen näytetyksi 90% varmuudella. Sen sijaan toinen tuomareista hylkää syytteen koska katsoo jäljelle jäävän 10% merkitsevän varteenotettavaa epäilystä. Toinen katsoo että sama 10% ei merkitse varteenotettavaa epäilystä.
Tänään uutisoitiin, että Vaasan hovioikeus tarvitsee lisäaikaa tuomion antamiseen. Tuomio annetaan vasta tammikuussa, jolloin oikeudenkäynnin päättymisestä on kulunut jo lähes kolme kuukautta. Ihmetyttää, että kolme tuomaria eivät saa kirjoitettua tuomiota valmiiksi vuodenvaihteeseen mennessä. Aueria riiputetaan löysässä hirressä.
814. KHO 2013:199. Lainvastaista autoveropäätösta ...
813. Tuomioistuimissa tietotekniikkaongelmia
812. Tuomareiden perusosaamisessa vakavia puutteit...
811. Ulvila-jutun tuomion tarkastelua II
810. KKO 2013:91:Tuomarin prosessinjohdosta todist...
809. Ulvila-jutun tuomion tarkastelua, osa I
808. Ulvilan surmajutussa taas epämääräinen äänest...

matches: KKO KKO KKO tuomioistuin KKO KKO KKO KKO


text:
HP EliteDesk 800 35W G3 -minipöytätietokone
Yksinkertaiset asennusratkaisut
Intel® Core™ i7-7700T (2,9–3,8 GHz Intel Turbo Boost -tekniikalla, 8 Mt:n välimuisti, 4 ydintä) ja Intel HD Graphics 630 -näytönohjain; Intel® Core™ i5-7500T (2,7–3,3 GHz Intel Turbo
Boost -tekniikalla, 6 Mt:n välimuisti, 4 ydintä) ja Intel HD 630 -näytönohjain; Intel® Core™ i5-7600T (2,8–3,7 GHz Intel Turbo Boost -tekniikalla, 6 Mt:n välimuisti, 4 ydintä) ja Intel HD
630 -näytönohjain; Intel® Core™ i3-7100T (3,4 GHz, 3 Mt:n välimuisti, kaksi ydintä) ja Intel HD 630 -näytönohjain; Intel® Pentium® G4560T (2,9 GHz, 3 Mt:n välimuisti, 2 ydintä) ja
Intel HD Graphics 610 -näytönohjain; Intel® Pentium® G4600T (3 GHz, 3 Mt:n välimuisti, 2 ydintä) ja Intel HD Graphics 630 -näytönohjain; Intel® Core™ i7-6700T (2,8–3,6 GHz Intel
Turbo Boost -tekniikalla, 8 Mt:n välimuisti, 4 ydintä) ja Intel HD 530 -näytönohjain; Intel® Core™ i5-6600T (2,7–3,5 GHz Intel Turbo Boost -tekniikalla, 6 Mt:n välimuisti, 4 ydintä) ja
Intel HD 530 -näytönohjain; Intel® Core™ i5-6500T (2,5–3,1 GHz Intel Turbo Boost -tekniikalla, 6 Mt:n välimuisti, 4 ydintä) ja Intel HD 530 -näytönohjain; Intel® Core™ i3-6100T (3,2
GHz, 3 Mt:n välimuisti, kaksi ydintä) ja Intel HD Graphics 530 -näytönohjain
DVD-Writer (valinnainen)
Edestä: 1 USB 3.1 Type-C™ -portti (lataava); 1 USB 3.1 -portti, 1. sukupolvi; USB 3.1 -latausportti, 1. sukupolvi; 1 kuulokeliitin; Yleiskäyttöinen ääniliitäntä
Valinnainen: 1 DisplayPort™; 1 HDMI; 1 VGA; 1 sarjaportti; 1 USB 3.1 Type-C™ (vaihtoehtoinen DisplayPort™-tila tai 15 watin lähtö)8
Yksi 6,35 cm:n (2,5 tuuman) paikka
35 W:n teho hyötysuhteella 89 %
HP Desktop Mini 65w -verkkolaitesarja
Desktop 65W Mini Power Supply -yksikön1 avulla.
HP:n 5 vuoden laitteistotuki vain pöytäkoneille, seur.
arkip. asiakkaan tiloissa
6 HP Manageability Integration Kit tulee suunnitelmien mukaan saataville vuoden 2017 ensimmäisellä neljänneksellä. Se on ladattavissa osoitteesta http://www8.hp.com/us/en/ads/clientmanagement/overview.html.
4AA6-9328FIE, Helmikuu 2017

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD


text:
Kotiin / HD Väritaustakuvat / juoksupoika hd taustakuva
lähettänyt: tapetti Monkey maaliskuuta 25, 2017 sisään HD Väritaustakuvat Jätä kommentti 964 näkymät 0
Tässä on aminion HD taustakuva @ kokoelma työasemien, Kannettavat, puhelimissa ja Tabletit. Täällä Wallpapermonkey.com, on enemmän kuin 1,75,000 Taustakuvat ovat ladattavissa. Voit ladata Jokainen Taustakuva ilmaiseksi.
Jos pidät tätä juoksupoika HD taustakuva kokoelma Anna Tykkää ja Jaa Facebook.
Edellinen: Sergio Ramos tapetti
seuraava: panoraama taustakuvat
ilmaiseksi microsoft tapetti
Dallas Cowboys vapaa tapetti
Galaxy S5 tapetti hd
rahaa tapetti
Dragon Ball Z taustakuva hd
HD Taustakuva Formula 1
tapetti katto HD
real teräs tapetti HD

matches: HD hd HD HD HD hd hd HD


text:
Samsungiltakin tulossa 4K-näyttö älypuhelimiin – Seuraava Note käyttää sitä? | Mobiili.fi
Samsungiltakin tulossa 4K-näyttö älypuhelimiin – Seuraava Note käyttää sitä?
Erno Konttinen | Julkaistu 6.11.2014, klo 14:41
Samsung lupaa näyttötarkkuksien yhä vain nousevan
Samsung esitteli viime vuonna suunnitelmiaan näytön tarkkuuksien kasvattamisessa. Vuonna 2013 tulivat Full HD -näytöt, tänä vuonna tulivat QHD-näytöt ja ensi vuonna tulevat Ultra HD -näytöt – tai ainakin näin Samsung esitteli. Nyt näyttäisi siltä, että Samsung aloittaa ensi vuonna 5,9-tuumaisen Ultra HD -näytön valmistuksen. Asiasta kertoi PhoneArena.
Hiljattain uutisoimme myös Sharpin aikeista aloittaa Ultra HD -näyttöjen valmistus älypuhelimiin. Näyttäisi siltä, että tässä kisassa Sharp on kuitenkin hieman jäljessä Samsungia. Sharpin kerrotaan aloittavan Ultra HD -näyttöjen valmistuksen ”vasta” vuoden 2016 alkupuolella. Samsungin on tarkoitus aloittaa näyttöjen massatuotanto jo ensi vuoden elokuussa.
Jos Samsung aloittaa näyttöjen valmistuksen elokuussa, on hyvinkin mahdollista, että seuraava Note-sarjan jäsen saa kyseisen 5,9-tuumaisen Ultra HD -näytön. Sen tarkkuus olisi siis 3840×2160 pikseliä, joka tekee 5,9-tuumaisessa näytössä huikeat 746 pikseliä tuumaa kohti. Tässä vaiheessa pikselitiheydet alkavat olla jo melkoista hulluutta, koska kun pikselitiheys ylittää 300 pikseliä tuumaa kohti, alkaa ihmissilmällä olla vaikeuksia erottaa yksittäisiä pikseleitä.
Mitä mieltä olet? Kaivataanko näin tarkkoja näyttöjä vai ovatko ne vain silkkaa hulluutta?
Vuoto: Samsung Galaxy Note20 -perusmalli paljastui 360-animaatiossa17.7.2020
6.11.2014, klo 15:01
5,9-tuumakoko alkaa olla jo tabletti-malleissa sopiva,joten…tämä sopisi paremmin Samsung Galaxy Tab-malleihin kuin Galaxy Note-malleihin!.
6.11.2014, klo 15:21
tabletteihin voisi olla hyvä tarkkuus mutta ei 5.9″ kokoiseen ihan. 8″ ylöspäin oleviin sopisi.
6.11.2014, klo 17:21
Kyllähän näitä tarvitaan, että saadaan VR laitteisiin riittävää tarkkuuta. Esim Oculus Rift pitää sisällään nykyisen Noten näytön, ja siinä pikseliverkko vielä erottuu selvästi suurennoksen (linssien) takia.
6.11.2014, klo 18:57
Myös jos kuvaruudun heidastaa valkokankaalle on tämä 4k-tarkkuus ihan hyvä. Ehkä peruskäyttöön liian tarkka, mutta muuten hyvä.
6.11.2014, klo 19:16
full hd tarkkuus on hyvä 5-6.9 tuumaiselle näytölle, qhd tarkkuus on hyvä 7-9.9 tuumaisille näytöille. ja tuo 4K on hyvä yli 10tuuman laitteille, pienemmille ei. joten tuo on 5.9tuuman näytöllisille puhelimelle enemmän haitaksi.
6.11.2014, klo 19:34
Ehdottomasti näyttöjen resoluutiota tulisi kehittää tästäkin enemmän, mitä parempi resoluution ton kokoisessa näytössä sitä parempi oculus rift !!!
6.11.2014, klo 20:02
Ihan v…. Sama.
6.11.2014, klo 21:24
Syö liikaa grafiikkaprossutehoja ja siten akkua,
mutta ulkoinen Miracast UHDTV:hen olisi hyvä juttu
Samoin ehkä iso akkuinen läppäri tai suurehko tabletti.
Huomatkaa, että videokuvauksessa UHD mahdollistaa mukavan 8,3 MP:n pysäytyskuvan!
6.11.2014, klo 21:52
sairas kehitys
Täysin hullun hommaa, siis kunnes se tulee iPhoneen tai iPadiin.
13.11.2014, klo 15:32
Peruskäytössä ei mitään hyötyä ! NOSTAA TURHAAN PUHELIMEN HINTAA,NÄYTTÖ MILLÄ EI MITÄÄN TEE.
Paras Mobiilipalvelu 2014: tehokasta ja koukuttavaa kieltenopiskelua WordDivella
Lue seuraavaksi: Paras Mobiilipalvelu 2014: tehokasta ja koukuttavaa kieltenopiskelua WordDivella

matches: HD HD HD HD HD HD hd


text:
29 päivänä huhtikuuta 2015 ( *1 )
”Ennakkoratkaisupyyntö — Henkivakuutuksen ensivakuutus — Direktiivi 92/96/ETY — 31 artiklan 3 kohta — Vakuutuksenottajalle annettavat tiedot — Vakuutuksenantajan velvollisuus antaa kustannuksia ja vakuutusmaksuja koskevia lisätietoja kansallisen oikeuden yleisten periaatteiden nojalla”
Asiassa C‑51/13,
jossa on kyse ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Rechtbank Rotterdam (Alankomaat) on esittänyt 28.11.2012 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 31.1.2013, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 19.3.2014 pidetyssä istunnossa esitetyn,
Nationale-Nederlanden Levensverzekering Mij NV, edustajinaan advocaat B. M. Jonk-van Wijk ja advocaat G. van der Wal,
Hubertus Wilhelmus Van Leeuwen, edustajinaan advocaat D. Beljon ja advocaat P. Boeken,
Alankomaiden hallitus, asiamiehinään B. Koopman ja M. Bulterman,
Euroopan komissio, asiamiehinään F. Wilman ja K.‑P. Wojcik,
Ennakkoratkaisupyyntö koskee henkivakuutuksen ensivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 79/267/ETY ja 90/619/ETY muuttamisesta 10.11.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/96/ETY (kolmas henkivakuutusdirektiivi) (EYVL L 360, s. 1) 31 artiklan 3 kohdan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa kantajana on Nationale – Nederlanden Levensverzekering Mij NV (jäljempänä NN) ja vastaajana Hubertus Wilhelmus Van Leeuwen ja joka koskee Van Leeuwenin NN:ltä ottaman henkivakuutuksen kustannusten ja siihen kuuluvaan kuolintapausriskin kattamiseen liittyvien vakuutusmaksujen määrää.
Kolmas henkivakuutusdirektiivi on kumottu ja korvattu henkivakuutuksesta 5.11.2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/83/EY (EYVL L 345, s. 1), joka puolestaan on sittemmin kumottu ja korvattu 1.11.2012 alkaen vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 25.11.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/138/EY (Solvenssi II) (EUVL L 335, s. 1). Kun kuitenkin otetaan huomioon pääasiassa kyseessä olevan henkivakuutussopimuksen tekemispäivä, asian ratkaisun kannalta merkityksellisiä ovat edelleen kolmannen henkivakuutusdirektiivin säännökset.
Kolmannen henkivakuutusdirektiivin johdanto-osan 9 ja 23 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
tämän direktiivin tietyissä säännöksissä määritetään vähimmäisvaatimukset; kotijäsenvaltio voi säätää ankarampia säännöksiä niitä vakuutusyrityksiä varten, joille sen toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet toimiluvan,
yhtenäisillä vakuutusmarkkinoilla kuluttaja voi valita useammista ja erilaisista sopimuksista; voidakseen saada täyden hyödyn tästä monipuolisuudesta ja lisääntyvästä kilpailusta, kuluttajalle on annettava kaikki tarpeelliset tiedot, jotta hän voi valita tarpeisiinsa sopivimman sopimuksen; tämän tiedottamisen tarpeellisuus on sitäkin tärkeämpää, koska sitoumusten kesto voi olla hyvin pitkä; sen vuoksi on suotavaa yhteensovittaa vähimmäismääräykset, jotta kuluttaja saa selkeän ja tarkan tiedon hänelle tarjottujen tuotteiden keskeisistä ominaispiirteistä sekä tiedot niistä toimielimistä, joille vakuutuksenottajien, vakuutettujen tai edunsaajien valitukset voi osoittaa”.
Tämän direktiivin 31 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1. Ennen vakuutussopimuksen tekemistä vakuutusyrityksen on ilmoitettava vakuutuksenottajalle vähintään ne tiedot, jotka ovat liitteessä II olevassa A kohdassa.
4. Sitoumusjäsenvaltio antaa tämän artiklan ja liitteen II täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset määräykset.”
Kyseisen direktiivin liitteessä II, jonka otsikko on ”Vakuutuksenottajille annettavat tiedot”, täsmennetään seuraavaa:
”Seuraavat tiedot, jotka on annettava tiedoksi vakuutuksenottajalle joko (A) ennen sopimuksen tekemistä tai (B) sopimuksen voimassaoloaikana, on ilmoitettava selkeästi ja täsmällisesti kirjallisina ja niiden on oltava annettu sitoumusjäsenvaltion virallisella kielellä.
Vakuutusyritystä koskevat tiedot
Sitoumusta koskevat tiedot
a.4 Kunkin edun ja vaihtoehdon määrittely
a.5 Sopimuksen voimassaoloaika
a.6 Sopimuksen irtisanomista koskevat yksityiskohtaiset säännöt
a.7 Vakuutusmaksujen maksamista ja maksukautta koskevat yksityiskohtaiset säännöt
a.8 Lisäetujen laskemis- ja jakamisperusteet
a.9 Merkintä takaisinostoarvosta ja vapaakirja-arvoista sekä niihin liittyvien takuiden luonteesta
a.10 Tiedot kuhunkin takuuseen liittyvistä vakuutusmaksuista, kun on kyse joko pää- tai lisätakuista, silloin kun tällaiset tiedot katsotaan aiheellisiksi
–°–”
Saman direktiivin liitteessä II olevassa B kohdassa luetellaan tiedot, jotka on annettava vakuutuksenottajalle sopimuksen voimassaoloaikana. Tämän säännöksen mukaan yleisten ja erityisten vakuutusehtojen lisäksi vakuutuksenottajalle on annettava tiedoksi yhtäältä kaikki tämän liitteen A kohdan a.4–a.12 kohtia koskevat tiedot vakuutusehtojen muuttuessa tai sopimukseen sovellettavan lainsäädännön muuttuessa ja toisaalta vuosittain tiedot voitonjaosta.
Tietojen antamisesta vakuutuksenottajille annetun vuoden 1998 asetuksen (Regeling informatieverstrekking aan verzekeringnemers 1998 jäljempänä vuoden 1998 RIAV) 2 §:llä saatettiin kolmannen henkivakuutusdirektiivin 31 artikla osaksi kansallista oikeusjärjestystä. Tämä säännös, sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiaan, kuuluu seuraavasti:
”1. Vakuutuksenantajan, joka tarjoaa henkivakuutussopimusta henkilölle, jonka kotipaikka on Alankomaissa tai joka on sijoittautunut Alankomaihin, on toimitettava viimeksi mainitulle vakuutussopimuksen yleiset ja erityiset ehdot.
2. Vakuutuksenantajan on annettava vakuutuksenottajalle myös seuraavat tiedot, mikäli ne eivät käy ilmi vakuutussopimuksen yleisistä tai erityisistä ehdoista:
vakuutuksenottajaa rasittavien kustannusten ja pidätysten vaikutus sopimukseen liittyvään tuottoon ja korvaukseen
tarvittaessa kustannukset, jotka laskutetaan bruttovakuutusmaksun lisäksi
Vuoden 1998 RIAVia koskevien perustelujen mukaan sen soveltamista säännellään vakuutusyritysten valvonnasta annetussa vuoden 1993 laissa (Wet toezicht verzekeringsbedrijf 1993, jäljempänä WTV 1993) ja voimassa olevassa kansallisessa siviilioikeudessa, johon kuuluvat kohtuullisuutta ja kohtuutta koskevat vaatimukset (siviilikoodeksin 6 osan 2 §).
Van Leeuwen otti vuonna 1999 NN-yhtiöstä ”Vakuutettu joustava investointi”-nimisen vakuutuksen, josta osa oli sijoitusmuodossa. Kyseessä oli henkivakuutus, jonka päättymishetkellä kertynyt arvo ei ole taattu vaan on riippuvainen sijoitusten tuloksista. Lisäksi vakuutussopimuksen voimassaoloaikana taataan kiinteän taatun pääoman maksaminen, mikäli vakuutuksenottaja kuolee ennen sopimuksen päättymistä.
NN:n kirjallisissa huomautuksissaan esittämistä täsmennyksistä käy ilmi, että vakuutussopimuksen mukaan vakuutusmaksu, jonka määrästä sovitaan etukäteen ja jota kutsutaan bruttovakuutusmaksuksi, maksetaan ennakolta jaksoittain. Tämä vakuutusmaksu sijoitetaan vakuutuksenottajan valitsemiin sijoitusrahastoihin. Näin määritetystä arvosta vähennetään jaksoittain kustannuksia sekä vakuutukseen sisältyvän kuolintapausriskin kattamiseen liittyviä vakuutusmaksuja. Näitä viimeksi mainittuja maksuja ei siis laskuteta erikseen, vaan ne ovat kustannusten tavoin osa bruttovakuutusmaksua.
NN esitti Van Leeuwenille ennen henkivakuutussopimuksen tekemistä ”Vakuutettua joustavaa investointia koskevan ehdotuksen”. Siinä selostettiin kolme esimerkkiä pääomasijoituksista, joilla oli erilainen tuotto ja 0,3 prosentin hallinnointikulut. Lisäksi ”Tuotteesta saatavaa tuottoa” koskevan otsikon alla todettiin, että ”ero rahastotuoton ja tuotteesta saatavan tuoton välillä riippuu vakuutetuista riskeistä, kustannuksista sekä mahdollisista täydentävistä vakuutuksista”.
Vakuutussopimuksen tekemisen jälkeen NN:n ja Van Leeuwenin välillä syntyi erimielisyyttä vakuutuksenantajan vähentämien kustannusten ja kuolintapausriskin kattamiseen liittyvien vakuutusmaksujen määrästä.
Osa oikeusriidasta koskee sitä, onko NN antanut riittävästi tietoja näistä kustannuksista ja riskin kattamiseen liittyvistä vakuutusmaksuista ennen vakuutussopimuksen tekemistä. Kysymys on erityisesti siitä, että Van Leeuwenille ei annettu tiivistelmää tai kattavaa kuvausta todellisista ja/tai lopullisista kustannuksista eikä niiden koostumuksesta.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan on katsottava, että NN on täyttänyt vuoden 1998 RIAVin 2 §:n 2 momentin q ja r kohdan mukaiset edellytykset antaessaan vakuutuksenottajalle ainoastaan tiedot kustannusten ja riskin kattamiseen liittyvien vakuutusmaksujen vaikutuksesta tuottoon, mutta että se ei ole noudattanut Alankomaiden oikeuden ”avoimia ja/tai kirjoittamattomia sääntöjä”, joihin nyt käsiteltävässä asiassa kuuluvat vakuutusyrityksen huolellisuusvelvoite ja ennen sopimuksen tekemistä vallinnutta vilpitöntä mieltä ja/tai kohtuullisuutta ja kohtuutta koskevat vaatimukset.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että tämän tuomion 14 kohdassa mainittuja tietoja ei mainita kolmannen henkivakuutusdirektiivin liitteessä II olevissa tiedoissa. NN katsoo kuitenkin, että unionin oikeudessa ja erityisesti tämän direktiivin 31 artiklan 3 kohdassa ei sallita sitä, että vakuutusyrityksille asetetaan velvollisuus antaa vakuutuksenottajalle tietoja tällaisten ”avoimien ja/tai kirjoittamattomien sääntöjen” nojalla.
Näissä olosuhteissa Rechtbank Rotterdam on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
Onko unionin oikeus ja erityisesti kolmannen henkivakuutusdirektiivin 31 artiklan 3 kohta esteenä sille, että henkivakuutusyhtiöillä on Alankomaiden oikeuteen sisältyvien avoimien ja/tai kirjoittamattomien sääntöjen, kuten henkivakuutusyhtiön ja tulevan vakuutuksenottajan väliseen (sopimuksen tekemistä edeltävään suhteeseen ja) sopimussuhteeseen sovellettavien kohtuullisuutta ja kohtuutta koskevien vaatimusten ja/tai yleisen ja/tai erityisen huolellisuusvelvoitteen perusteella velvollisuus antaa vakuutuksenottajille enemmän tietoja vakuutukseen liittyvistä kustannuksista ja riskien kattamiseen liittyvistä vakuutusmaksuista kuin mitä kolmannen henkivakuutusdirektiivin täytäntöönpanosta annetussa Alankomaiden lainsäädännössä (erityisesti vuoden 1998 RIAVin 2 §:n 2 momentin q ja r kohta) säädettiin vuonna 1999?
Onko ensimmäiseen kysymykseen annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, mitä seurauksia näiden tietojen antamatta jättämisestä on tai voi olla Alankomaiden oikeuden nojalla?”
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään, onko kolmannen henkivakuutusdirektiivin 31 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä sille, että vakuutusyrityksellä on kansalliseen oikeuteen sisältyvien pääasiassa kyseessä olevien kaltaisten ”avoimien ja/tai kirjoittamattomien sääntöjen” nojalla velvollisuus ilmoittaa vakuutuksenottajalle tiettyjä lisätietoja tämän direktiivin liitteessä II lueteltujen tietojen lisäksi.
Henkivakuutusdirektiivin johdanto-osan 23 perustelukappaleesta ilmenee, että direktiivillä pyritään erityisesti yhteensovittamaan vähimmäismääräykset, jotta kuluttaja saa selkeän ja tarkan tiedon hänelle tarjottujen vakuutustuotteiden keskeisistä ominaispiirteistä. Samassa perustelukappaleessa todetaan myös, että jotta kuluttaja voi yhtenäisillä vakuutusmarkkinoilla saada täyden hyödyn siitä, että hän voi valita useammista ja erilaisista sopimuksista, ja siitä, että kilpailu lisääntyy, hänelle on annettava kaikki tarpeelliset tiedot, jotta hän voi valita tarpeisiinsa sopivimman sopimuksen.
Tämän vuoksi direktiivin 31 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ennen vakuutussopimuksen tekemistä vakuutuksenottajalle on ilmoitettava vähintään ne tiedot, jotka ovat liitteessä II olevassa A kohdassa, ja sen 2 kohdassa säädetään, että koko vakuutussopimuksen voimassaoloajan asianomaiselle on ilmoitettava kaikista muutoksista niihin tietoihin, jotka ovat direktiivin liitteessä II olevassa B kohdassa. Kolmannen henkivakuutusdirektiivin 31 artiklan 3 kohdassa, joka on ainoa ennakkoratkaisukysymyksessä mainittu säännös, säädetään, että sitoumusjäsenvaltio voi vaatia, että vakuutusyritykset antavat lisätietoja tämän direktiivin liitteessä II oleviin tietoihin, ainoastaan jos nämä tiedot ovat tarpeellisia vakuutuksenottajalle hänen tekemänsä sitoumuksen olennaisten seikkojen ymmärtämiseen.
Tästä unionin tuomioistuin on katsonut, että kolmannen henkivakuutusdirektiivin 31 artiklan 3 kohdan, sen liitteen II ja sen johdanto-osan 23 perustelukappaleen sanamuodosta ilmenee, että niiden lisätietojen, joiden antamista jäsenvaltiot voivat tämän artiklan nojalla edellyttää, on oltava selkeitä, tarkkoja ja tarpeellisia vakuutuksenottajalle tarjottavien vakuutustuotteiden olennaisten ominaispiirteiden ymmärtämiseen (tuomio Axa Royale Belge, C‑386/00, EU:C:2002:136, 24 kohta).
Lisätietojen antamisvelvollisuus voidaan näin ollen asettaa vain siltä osin kuin se on tarpeellista vakuutuksenottajalle annettavia tietoja koskevan tavoitteen täyttämiseksi ja vaaditut tiedot ovat riittävän tarkkoja ja selkeitä tämän tavoitteen saavuttamiseksi ja näin ollen erityisesti vakuutusyritysten riittävän oikeusvarmuuden takaamiseksi (ks. vastaavasti tuomio parlamentti v. neuvosto, C‑48/14, EU:C:2015:91, 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 60 kohdassa, jos vaaditut tiedot ovat yleisiä ja epätarkkoja, ne eivät ole kolmannen henkivakuutusdirektiivin 31 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja ”tarpeellisia tietoja”.
Vaikka unionin lainsäätäjä on täten halunnut rajata niiden lisätietojen luonteen, joita jäsenvaltiot voivat kuluttajien edun mukaisesti vaatia vakuutusyrityksiltä, jotta kyseiset kuluttajat voisivat saada täyden hyödyn siitä, että he voivat valita vapaasti yhtenäisillä vakuutusmarkkinoilla tarjolla olevista vakuutustuotteista, ei tämän direktiivin 31 artiklan 3 kohdassa sitä vastoin ole säädetty tavasta, jolla jäsenvaltiot voivat soveltaa tätä oikeutta, eikä myöskään rajoitettu sitä.
Tästä on huomautettava, että jäsenvaltioiden ei ole pakko velvoittaa vakuutusyrityksiä toimittamaan vakuutuksenottajille kolmannen henkivakuutusdirektiivin 31 artiklan 1 kohdan nojalla annettaviin, direktiivin liitteessä II olevassa A kohdassa lueteltuihin tietoihin lisätietoja, vaan tämän artiklan 3 kohtaan sisältyy mahdollisuus, jota jäsenvaltiot voivat halutessaan käyttää.
Lisäksi kolmannen henkivakuutusdirektiivin 31 artiklan 4 kohdasta käy ilmi, että sitoumusjäsenvaltio antaa kansallisessa oikeudessa säädettyä lisätietojen antamista koskevaa velvollisuutta koskevat yksityiskohtaiset määräykset.
Kolmannessa henkivakuutusdirektiivissä säädetään vähimmäistason yhdenmukaistamisesta siltä osin kuin kyse on vakuutuksenottajille annettavista tiedoista, mutta sen 31 artiklan 3 kohdassa säännellään kuitenkin tämän tuomion 24 kohdassa mainittua mahdollisuutta täsmentämällä yhtäältä, että vakuutuksenottajan on näiden tietojen avulla voitava ymmärtää sitoumuksen olennaiset seikat. Toisaalta tässä säännöksessä rajoitetaan lisätiedot, joita sitoumusjäsenvaltio voi vakuutusyrityksiltä vaatia, tämän tarkoituksen kannalta tarpeellisiin tietoihin.
Näin ollen on kyseessä olevan jäsenvaltion asiana määrittää oikeusjärjestelmänsä piirteiden ja sääntelynsä kohteena olevan tilanteen erityispiirteiden perusteella lisätietojen ilmoittamisvelvollisuuden oikeudellinen perusta sen takaamiseksi, että vakuutuksenottaja on ymmärtänyt hänelle tarjottujen vakuutustuotteiden keskeiset ominaispiirteet ja että oikeusvarmuus on riittävä.
Tällaisen lisätietojen ilmoittamisvelvollisuuden oikeudellinen perusta ja erityisesti kysymys siitä, johtuuko tämä velvollisuus kansallisen oikeuden yleisistä periaatteista, kuten ”avoimista ja/tai kirjoittamattomista säännöistä”, joihin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa, eivät lähtökohtaisesti vaikuta siihen, onko velvollisuus direktiivin mukainen, mikäli kyseinen velvollisuus täyttää tämän tuomion 21 ja 27 kohdassa mainitut kolmannen henkivakuutusdirektiivin 31 artiklan 3 kohdan mukaiset vaatimukset.
Tästä seuraa, että sen oikeudellisen perustan, jonka nojalla kyseinen jäsenvaltio aikoo käyttää kolmannen henkivakuutusdirektiivin 31 artiklan 3 kohdassa säädettyä mahdollisuutta, on oltava sellainen, että vakuutusyritykset voivat oikeusvarmuuden periaatteen mukaisesti yksilöidä sen nojalla riittävän ennakoitavasti ne lisätiedot, jotka niiden on ilmoitettava ja jotka vakuutuksenottaja voi luottaa saavansa.
Tästä on todettava, että arvioidessaan edellytyksiä, jotka on asetettava tällaisen lisätietojen antamisvelvollisuuden ennakoitavuudelle, kansallinen tuomioistuin voi ottaa huomioon sen, että vakuutusyrityksen asiana on määrittää tarjoamiensa vakuutustuotteiden luonne ja ominaispiirteet, joten sen pitäisi pääsääntöisesti pystyä yksilöimään näiden vakuutustuotteiden ominaispiirteet, joiden nojalla voidaan perustella tarve antaa lisätietoja vakuutuksenottajalle.
Nyt käsiteltävässä asiassa on todettava, että vuoden 1998 RIAVia koskevien perustelujen mukaan kyseisen asetuksen soveltamista säännellään erityisesti voimassa olevassa kansallisessa siviilioikeudessa, johon kuuluvat siviilikoodeksin 6 osan 2 §:ssä tarkoitetut kohtuullisuuden ja kohtuuden vaatimukset.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei ole kuitenkaan toimittanut unionin tuomioistuimelle yksityiskohtaista selvitystä Alankomaiden oikeuden mukaisen lisätietojen antamisvelvollisuuden tarkasta luonteesta eikä Alankomaiden oikeuden ”avoimien ja/tai kirjoittamattomien sääntöjen” merkityksestä ja tarkasta ulottuvuudesta kansallisessa oikeudessa, vaan ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on vain maininnut vakuutusyritysten huolellisuusvelvoitteen ja ennen sopimusta vallitsevan vilpittömän mielen ja/tai kohtuullisuutta ja kohtuutta koskevat vaatimukset, joita on noudatettava vakuutussopimusta tehtäessä.
On joka tapauksessa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana arvioida, täyttävätkö pääasiassa kyseessä olevat ”avoimet ja/tai kirjoittamattomat säännöt” kolmannen henkivakuutusdirektiivin 31 artiklan 3 kohdan mukaiset vaatimukset.
Näin ollen ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että kolmannen henkivakuutusdirektiivin 31 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että vakuutusyrityksellä on pääasiassa kyseessä olevien ”avoimien ja/tai kirjoittamattomien sääntöjen” kaltaisten kansallisen oikeuden yleisten periaatteiden nojalla velvollisuus antaa vakuutuksenottajalle tiettyjä lisätietoja tämän direktiivin liitteessä II mainittujen tietojen lisäksi, sillä edellytyksellä, että vaaditut tiedot ovat selkeitä, tarkkoja ja tarpeellisia, jotta vakuutuksenottaja ymmärtää sitoumuksen olennaiset seikat, ja että niillä taataan riittävä oikeusvarmuus, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee toisella kysymyksellään, onko vaikutuksilla, joita kansallisessa oikeudessa liitetään kolmannen henkivakuutusdirektiivin 31 artiklan 3 kohdan mukaisten lisätietojen antamatta jättämiseen, merkitystä ensimmäiseen kysymykseen annettavan vastauksen kannalta.
Ensimmäiseen kysymykseen annetusta vastauksesta käy ilmi, että vaikutuksilla, joita kansallisessa oikeudessa liitetään tietojen antamatta jättämiseen, ei lähtökohtaisesti ole merkitystä sen kannalta, onko tietojenantovelvollisuus direktiivin 31 artiklan 3 kohdan mukainen.
Henkivakuutuksen ensivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 79/267/ETY ja 90/619/ETY muuttamisesta 10.11.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/96/ETY (kolmas henkivakuutusdirektiivi) 31 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että vakuutusyrityksellä on pääasiassa kyseessä olevien ”avoimien ja/tai kirjoittamattomien sääntöjen” kaltaisten kansallisen oikeuden yleisten periaatteiden nojalla velvollisuus antaa vakuutuksenottajalle tiettyjä lisätietoja tämän direktiivin liitteessä II mainittujen tietojen lisäksi, sillä edellytyksellä, että vaaditut tiedot ovat selkeitä, tarkkoja ja tarpeellisia, jotta vakuutuksenottaja ymmärtää sitoumuksen olennaiset seikat, ja että niillä taataan riittävä oikeusvarmuus, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.
Vaikutuksilla, joita kansallisessa oikeudessa liitetään tietojen antamatta jättämiseen, ei lähtökohtaisesti ole merkitystä sen kannalta, onko tietojenantovelvollisuus direktiivin 92/96 31 artiklan 3 kohdan mukainen.

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin


text:
Oikeus omaisuuteen - Ihmisoikeudet.net
17. artikla:
Mitä oikeus omaisuuteen tarkoittaa?
Ihmisoikeusajattelun alussa omaisuutta pidettiin yhtä tärkeänä oikeutena kuin vapautta, turvallisuutta ja sorron vastustamista. Poliittisten erimielisyyksien vuoksi se on kuitenkin ainoa ihmisoikeuksien yleismaailmallisessa julistuksessa mainittu oikeus, jota ei ole sisällytetty YK:n yleissopimuksiin.
Ihmisoikeusajattelu alkoi kehittyä 1700-luvulla valistuksen myötä. Valistusajalla syntyi liberalistinen ajattelutapa, jossa keskeisenä pidettiin yksilönvapautta ja syntyperästä riippumatonta arvojärjestystä. Omistusoikeus sisältyy yhtenä tekijänä tähän alkuperäiseen liberalistiseen ihmisoikeusajatteluun.
Sosiaaliliberalistinen näkökulma korostaa lisäksi valtion velvollisuutta taata mahdollisuuksien tasa-arvo huolehtimalla peruspalveluista. Tällöinkin valtion puuttuminen omistamisen oikeuteen on hyvin rajallista: vain tiettyjen peruspalvelujen toteutuminen kaikille taataan.
Suomessa omaisuuden suojaa on perinteisesti painotettu enemmän kuin yleismaailmallisessa tai eurooppalaisessa ihmisoikeusajattelussa. Ennen vuoden 1995 perusoikeusuudistusta Suomen perustuslain perusoikeusjärjestelmää arvosteltiinkin siitä, että yhdellä sinänsä tärkeällä perusoikeudella, omistusoikeudella, oli liian hallitseva asema.
Oikeus omaisuuteen ihmisoikeussopimuksissa
Oikeus omaisuuteen on kirjattu vuoden 1948 ihmisoikeuksien julistukseen, mutta poliittisten erimielisyyksien vuoksi se jäi pois YK:n vuoden 1966 yleisistä ihmisoikeussopimuksista (kansalais- ja poliittisten oikeuksien sopimus sekä taloudellisten, sosiaalisten ja sivistyksellisten oikeuksien sopimus).
Euroopan ihmisoikeussopimuksessa omistusoikeus otettiin ensimmäiseen lisäpöytäkirjaan. Siinä suojataan jokaisen oikeus nauttia rauhassa omaisuudestaan ja kielletään mielivaltainen omaisuuden riistäminen. ”Julkinen etu” oikeuttaa kuitenkin omaisuuden pakkolunastuksen, ja ”yleisen edun nimissä” myös omaisuuden käyttöä voidaan rajoittaa.
Euroopan ihmisoikeussopimuksen ensimmäinen lisäpöytäkirja
Oikeus omaisuuteen – ihmisoikeustuomioistuinten päätöksiä
+1. Kysymys oikeudesta saada säästöön laitetut rahat konkurssipankilta takaisin
Tapaus Kotov v. Venäjä
Vladimir Kotov on vuonna 1948 syntynyt Venäjän kansalainen. Huhtikuussa 1994 hän talletti rahaa Yurak nimiseen pankkiin 200 % korolla. Saman vuoden elokuussa Kotov päätti sulkea tilinsä pankin muuttaessa korkokantaansa. Pankki ei kuitenkaan suostunut palauttamaan alkuperäistä summaa korkoineen Kotoville, koska yrityksen varat olivat loppu.
Krasnadorin alueellinen sovinto-oikeus teki pesänselvityspäätöksen. Kävi ilmi, että pankilla oli enemmän velkaa kuin omaisuutta. Venäjän lain mukaan tällaisissa tapauksissa varat tuli jakaa velkojien kesken järjestyksessä sen mukaan, kuinka paljon kullakin oli saatavia. Ensimmäisenä rahansa saivat ne, joille pankki oli eniten velkaa. Lisäksi lain mukaan yksityishenkilöt – kuten Kotov – olivat etusijalla.
Laista huolimatta velkojien komitea päätti jakaa pankin omaisuuden toisella tavalla. Komitea antoi etuoikeuden vammaisille, toisen maailmansodan sotaveteraaneille, köyhille sekä niille henkilöille, jotka olivat aktiivisesti osallistuneet pesänselvitykseen. Kotov ei kuulunut mihinkään näistä kategorioista. Hän sai pankilta 140 ruplaa, vaikka hänelle olisi kuulunut 17 983 ruplaa.
Kotov valitti päätöksestä. Lain mukaan hän olisi ollut oikeutettu saamaan koko omaisuutensa takaisin. Hänen valituksensa hylättiin. Sovinto-oikeus tuli kuitenkin siihen tulokseen, että lakia oli rikottu. Lopulta korkeimman oikeuden päätöksellä Kotovin valitus hylättiin, sillä pankilla ei ollut enää varoja, joista se olisi voinut palauttaa miehelle hänen omaisuutensa.
Heinäkuussa 1998 Kotov valitti EIT:lle nojaten Euroopan ihmisoikeussopimuksen (EIS) 1 lisäpöytäkirjan 1 artiklaan (oikeus omaisuuteen). Kotov valitti siitä, ettei hän ollut kyennyt saamaan velkojaan takaisin, koska pankki oli jakanut rahat velkojille lainvastaisesti.
Tuomioistuin huomioi, että pankilla olisi ollut varoja jakaa Kotoville hänelle kuuluva summa (tai ainakin merkittävä osa siitä), jos se olisi jakanut saatavia lain mukaisella tavalla. Venäjä oli rikkonut lakia kahdella tavalla. Se oli jättänyt jakamatta varoja velkojien omaisuuden määrän perusteella. Tämän lisäksi se oli jakanut rahat uusien, laissa mainitsemattomien luokittelujen mukaisesti. Näihin luokitteluihin kuuluvat ihmiset olivat saaneet koko omaisuutensa korkoineen takaisin.
EIT totesi viranomaisten toimineen väärin jakaessaan pankin omaisuutta. Se tuomitsi Venäjän EIS:n 1 lisäpöytäkirjan 1 artiklan (oikeus omaisuuteen) vastaisesta toiminnasta. Koska Kotov ei valittanut EIT:lle ajoissa (kuuden kuukauden sisällä Venäjän korkeimman oikeuden päätöksestä), tuomioistuin ei tuominnut Venäjää maksamaan valittajalle korvauksia aiheutuneista kuluista.
+2. Kysymys alkuperäiskansan oikeudesta yhteisölliseen maanomistukseen
Tapaus Mayagna (Sumo) Awas Tingni – yhteisö v. Nicaragua
Amerikan ihmisoikeustuomioistuin 2001
Awas Tingnin intiaaniyhteisön jäsenet ovat mayagna-intiaaneja, jotka ovat asuneet Nicaraguan Atlantin puoleisen rannikon sademetsissä yli kolmesataa vuotta. He käyttävät maata yhdessä ja kaikki luonnonvarat alueella ovat heidän yhteisomistuksessaan. Vuonna 1995 Nicaraguan valtio antoi yhteisön omistamaa maata puutavarayhtiö SOLCARSA:n käyttöön ja Awas Tingnin edustaja otti yhteyden Amerikan ihmisoikeustuomioistuimeen (AIT).
Vuonna 1996 intiaaniyhteisön edustajat, Nicaraguan hallitus ja Amerikan ihmisoikeuskomissio tapasivat ensimmäisen kerran epävirallisissa merkeissä ja yrittivät päästä asiassa sopuratkaisuun. Muutaman tapaamisen jälkeen Nicaragua ilmoitti aikovansa perustaa Kansallisen rajanmerkitsemiskomission, jonka tarkoituksena oli määrittää virallisesti intiaaniyhteisöille ja valtiolle kuuluvat alueet. Nicaragua pyysi myös Awas Tingnin edustajia mukaan määrittelemään alueiden rajoja.
Maaliskuussa 1997 Awas Tingnin edustaja otti jälleen yhteyden AIT:een. Sen mukaan Nicaragua oli aloittamassa puunhakkuut yhteisön alueilla varoituksista huolimatta.
Valitus AIT:een
Awas Tingni -yhteisö valitti AIT:lle nojaten muun muassa Amerikan ihmisoikeussopimuksen 21 artiklaan (oikeus yksityisomaisuuteen). Heidän mukaansa Nicaragua jakoi maata, joka oli yhteisön omistuksessa.
Tuomioistuin totesi, että kansainväliset ihmisoikeussopimukset elävät ajan mukana. Niitä tulkitessa tulee ottaa huomioon nykyhetki ja mukauttaa sopimukset kulloiseenkin elämäntilanteeseen sopivaksi.
Näin ollen AIT tarkasteli sopimusta muuttaen 21 artiklassa käsitellyn ”yksityisomaisuuden” ”omaisuudeksi” seuraavasti: 21 artiklassa sanotaan: ”Jokaisella on oikeus yksityisomaisuuteen. Laki voi riistää tämän oikeuden käytön ja nauttimisen julkisen edun nimissä.” Tuomioistuin tutki Awas Tingni –tapausta vaihtamalla lauseen muotoon: ”Jokaisella on oikeus nauttia omaisuudestaan ja käyttää sitä. Laki voi riistää tämän oikeuden käytön ja nauttimisen julkisen edun nimissä.”
Täten tuomioistuin totesi, että 21 artikla kattaa myös alkuperäiskansaan kuuluvan yhteisön jäsenten oikeuden yhteisomistukselliseen maahan. Tämän yhteisöllisen oikeuden tunnustaa myös Nicaraguan perustuslaki. AIT totesi myös, että alkuperäiskansojen yhteisomistajuus juontaa juurensa pitkälle historiaan ja se on keskeisiä kulttuuriin kuuluvia piirteitä.
AIT huomioi, että Nicaragua ei ollut virallisesti määritellyt alueita, jotka kuuluivat alkuperäiskansojen yhteisomistuksen piiriin. Tuomioistuin määräsikin Nicaraguan määrittelemään Awas Tingnin maantieteelliset rajat. AIT tuomitsi Nicaraguan 21 artiklan (oikeus yksityisomaisuuteen) rikkomisesta.
+3. Kysymys oikeudesta saada sodan aikana menetetty asunto takaisin
Tapaus Đokić v. Bosnia ja Hertsegovina
Branimir Đokić on Bosnia ja Hertsegovinan sekä Serbian kansalainen. Hän syntyi Serbiassa vuonna 1960 ja asuu tällä hetkellä Serbiassa. Vuonna 1986 Đokić työskenteli luennoitsijana Sarajevon sotilaskoulussa. Tuolloin Jugoslavian kansanarmeija nimellisesti valvoi noin 16 000 sotilasasuntoa. Asunnot olivat osa ”sosiaalisen omistajuuden” ohjelmaa, jossa yritykset saattoivat antaa työntekijöillensä asunnon elinikäisellä käyttöoikeudella maksua vastaan. Myös Đokić sai sotilasasunnon.
Vuonna 1990 säädettiin Sotilasasuntolaki, jonka perusteella Jugoslavian kansanarmeijan jäsenet
pystyivät lunastamaan asuntoja alle niiden markkina-arvon. Maaliskuussa 1992 Đokić lunasti asuntonsa sen täydellä ostohinnalla. Viranomaiset kuitenkin kieltäytyivät rekisteröimästä asuntoa miehen nimiin, sillä helmikuussa 1992 sotilasasuntojen myynti oli lakkautettu väliaikaisesti Bosnia ja Hertsegovinan alueella.
Noihin aikoihin Bosnia ja Hertsegovinassa oli puhjennut sota ja yli 2,2 miljoonaa ihmistä joutui jättämään kotinsa ”etnisten puhdistusten” tai yleisten levottomuuksien vuoksi. Jugoslavian kansanarmeija joutui vetäytymään Bosnia ja Hertsegovinasta, jonka seurauksena myös Đokićin sotilaskoulu siirrettiin Serbiaan. Đokić seurasi koulua ja liittyi sen myötä Jugoslavian liittotasavallan asevoimiin.
Sodan jälkeen vuonna 1998 Đokić jätti viranomaisille hakemuksen yrittäen saada asuntonsa takaisin. Hakemus hylättiin. Viranomaisten mukaan vain niillä oli oikeus asuntoonsa, jotka pystyivät todistamaan olleensa pakolaisia tai joutuneensa pakkomuuttamaan sotaa edeltävästä kodistaan. Tämän lisäksi muun muassa ne, jotka olivat palvelleet Jugoslavian liittotasavallan asevoimia, eivät olleet oikeutettuja asuntoonsa. Đokić valitti päätöksestä kansalliseen ihmisoikeuselimeen tuloksetta.
Vuonna 2003 Đokić valitti EIT:lle nojaten 1 lisäpöytäkirjan 1 artiklaan (omaisuudensuoja) yhdessä 14 artiklan (syrjinnän kielto) kanssa. Đokić valitti sitä, ettei hän ollut oikeutettu asuntoon, jonka oli jo laillisesti ostanut.
Tuomioistuin ilmaisi kielteisen suhtautumisensa niihin ihmisiin, jotka olivat palvelleet Jugoslavian liittotasavallan asevoimia sinä aikana, kun he olivat palanneet sotia edeltäviin koteihinsa. Đokićin tapauksessa ei kuitenkaan ollut mitään todisteita siitä, että hän olisi osallistunut asevoimien sotatoimiin sotarikoksista puhumattakaan, vaikka hän olikin töissä liittotasavallan asevoimilla.
Bosnia ja Hertsegovinan hallitus väitti jakaneensa vanhoja sotilasasuntoja vähävaraisille paikallisen armeijan jäsenille. EIT kuitenkin huomioi, että se oli jakanut asuntoja varallisuudesta riippumatta. Useimmat asunnot oli annettu sotaveteraaneille ja heidän perheilleen. EIT huomioi myös, että Đokićin oli mahdotonta saada omistusasuntoa Serbiasta, sillä vuoden 1992 asuntosäädöksen myötä hänellä oli oikeus ainoastaan vuokrata asunto määrätyksi ajaksi.
Tuomioistuin totesi, että Đokić oli menettänyt omaisuuttaan oikeudenvastaisesti. Bosnia ja Hertsegovina oli syyllistynyt Euroopan ihmisoikeussopimuksen 1 lisäpöytäkirjan 1 artiklan (omaisuudensuoja) rikkomiseen. Valtion tuli maksaa Đokićille korvauksia 60 000 euroa aineellisesta vahingosta, 5000 euroa aineettomasta vahingosta ja 200 euroa oikeudenkäyntikuluista.

matches: Tuomioistuin tuomioistuin Tuomioistuin Tuomioistuin tuomioistuin Tuomioistuin Tuomioistuin Tuomioistuin