text:
Euroopan unionin C 24/2014
Asia T-577/13: Kanne 30.10.2013 — Zehnder v. SMHV — UAB Amalva (komfovent)
EUVL C 9, 11.1.2014
EUVL C 377, 21.12.2013
EUVL C 367, 14.12.2013
EUVL C 359, 7.12.2013
EUVL C 352, 30.11.2013
EUVL C 344, 23.11.2013
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundessozialgericht (Saksa) on esittänyt 3.10.2013 — Walter Larcher v. Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd
(Asia C-523/13)
Kantaja ja Revision-valittaja: Walter Larcher
Vastaaja ja Revision-valittajan vastapuoli: Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd
Onko EY 39 artiklan 2 kohdassa (josta on tullut SEUT 45 artiklan 2 kohta) ja asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1) 3 artiklan 1 kohdassa vahvistettu yhdenvertaisen kohtelun periaate esteenä kansalliselle säännökselle, jonka mukaan ikääntyneen henkilön osa-aikatyön jälkeinen vanhuuseläke edellyttää, että ikääntyneen henkilön osa-aikatyö tehtiin kyseisen jäsenvaltion, ei kuitenkaan toisen jäsenvaltion kansallisten oikeussääntöjen mukaan?
Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, mitä vaatimuksia EY 39 artiklan 2 kohdan (josta on tullut SEUT 45 artiklan 2 kohta) ja asetuksen (ETY) N:o 1408/71 3 artiklan 1 kohdan mukainen yhdenvertaisen kohtelun periaate asettaa toisen jäsenvaltion oikeussääntöjen mukaan tehdyn ikääntyneen henkilön osa-aikatyön rinnastamiselle edellytyksenä kansalliselle vanhuuseläkeoikeudelle:
Onko ikääntyneen henkilön osa-aikatyön edellytyksiä tarkasteltava vertailevasti?
Mikäli vastaus edelliseen kysymykseen on myöntävä, riittääkö se, jos ikääntyneen henkilön osa-aikatyö on tarkoitukseltaan ja rakenteeltaan järjestetty pohjimmiltaan samankaltaisella tavoin kummassakin jäsenvaltiossa?
Vai onko ikääntyneen henkilön osa-aikatyön edellytysten oltava järjestetty täysin samalla tavalla kummassakin jäsenvaltiossa?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Espanja) on esittänyt 24.10.2013 — Caixabank S.A. v. Francisco Javier Brenes Jiménez ja Andrea Jiménez Jiménez
(Asia C-548/13)
Hakija: Caixabank S.A.
Vastaajat: Francisco Javier Brenes Jiménez ja Andrea Jiménez Jiménez
Onko kansallisen tuomioistuimen, joka katsoo kiinteistöluottosopimusten viivästyskorkoa koskevan sopimusehdon kohtuuttomaksi, todettava kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja kuluttajien ja palvelujen käyttäjien suojan takaamiseksi vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteen edellyttämällä tavalla tällainen ehto pätemättömäksi ja sitomattomaksi, vai onko sen kohtuullistettava korkoehtoa määräämällä ulosmittausvelkoja tai luotonantaja laskemaan korot uudelleen?
Rajoitetaanko 14.5.2013 annetun lain 1/2013 toisella siirtymäsäännöksellä kuluttajien etujen suojaa selvästi asettamalla tuomioistuimille implisiittinen velvoite kohtuullistaa kohtuuttomaksi katsottua viivästyskorkoa koskevaa ehtoa laskemalla sopimuksessa vahvistetut korot uudelleen ja pitää voimassa kohtuuttomaksi katsottu ehto sen sijaan, että se toteaisi, että ehto on pätemätön eikä sido kuluttajaa?
Onko 14.5.2013 annetun lain 1/2013 toinen siirtymäsäännös kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan vastainen, kun sillä estetään vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteen soveltaminen kuluttajansuoja-asioissa ja vältetään sellaisten kohtuuttomien viivästyskorkoja koskevien ehtojen pätemättömyyden ja sitomattomuuden toteaminen, jotka on vahvistettu kiinteistöluottosopimuksissa, jotka on tehty ennen 14.5.2013 annetun lain 1/2013 voimaantuloa?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vergabekammer Arnsberg (Saksa) on esittänyt 22.10.2013 — Bundesdruckerei GmbH v. Stadt Dortmund
(Asia C-549/13)
Valittaja: Bundesdruckerei GmbH
Vastapuoli: Stadt Dortmund
Ovatko SEUT 56 artikla ja direktiivin 96/71/EY (1) 3 artiklan 1 kohta esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle ja/tai julkisen hankintayksikön asettamalle ehdolle, jonka mukaan tarjoajan, joka tavoittelee yhtä tai useampaa kilpailutettua julkista hankintaa koskevaa sopimusta, 1) on sitouduttava maksamaan sopimusta toteuttamaan nimetylle henkilöstölle lainsäädännössä vahvistettua työehtosopimuksen mukaista tai vähimmäispalkkaa sekä 2) asetettava nimetylle tai kaavaillulle aliurakoitsijalle samanlainen velvoite ja esitettävä hankintayksikölle vastaava sitoumus aliurakoitsijalta, kun a) lainsäädännössä säädetään tällaisesta velvollisuudesta ainoastaan julkisia hankintasopimuksia kilpailutettaessa mutta ei yksityisiä sopimuksia tehtäessä ja b) aliurakoitsija on sijoittautunut toiseen unionin jäsenvaltioon ja aliurakoitsijan työntekijät työskentelevät yksinomaan sen kotimaassa sopimuksen kohteena olevien suoritusten toteuttamiseksi?
(1) Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16.12.1996 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/71/EY (EYVL L 18, s. 1).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Bilbao (Espanja) on esittänyt 25.10.2013 — Grupo Hospitalario Quirón S.A. v. Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco
(Asia C-552/13)
Valittaja: Grupo Hospitalario Quirón S.A.
Vastapuoli: Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco
Vastapuolen rinnalle liittynyt asianosainen: Instituto de Religiosas Siervas de Jesús de la Caridad
Voidaanko unionin oikeuden mukaisena pitää julkisen sairaanhoitopalvelun järjestämisestä tehtävään hankintasopimukseen otettua vaatimusta, jonka mukaan sopimuksen kohteena oleva sairaanhoitopalvelu on suoritettava YKSINOMAAN tietyssä kaupungissa, joka voi olla muu kuin potilaiden kotikaupunki?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettua) on esittänyt 28.10.2013 — Litaksa UAB v. BTA Insurance Company SE
(Asia C-556/13)
Valittaja: Litaksa UAB
Muu osapuoli: BTA Insurance Company SE
Onko direktiivin 90/232/ETY (1) 2 artiklaa, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 2005/14/EY (2) 4 artiklalla, tulkittava siten, että vakuutussopimuksen osapuolilla ei ole oikeutta sopia vakuutetun vakuutusturvan alueellisesta rajoittamisesta (soveltamalla eri vakuutusmaksua sen mukaan, millä alueella ajoneuvoa käytetään — joko koko Euroopan unionin alueella tai ainoastaan Liettuan tasavallan alueella), jolloin vahingonkärsijöiden vakuutusturvaa ei kuitenkaan rajoiteta, toisin sanoen niillä ei ole oikeutta pitää ajoneuvon käyttöä Liettuan tasavallan ulkopuolella toisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa vakuutusriskiä lisäävänä tekijänä, joka edellyttää lisävakuutusmaksun maksamista?
Onko henkilöiden ja ajoneuvojen vapaata liikkuvuutta koko Euroopan unionin alueella koskevaa periaatetta ja unionin oikeuden yleistä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta (syrjintäkielto) tulkittava siten, että edellä mainittu vakuutussopimuksen osapuolten sopimus, jolla vakuutusriski liitetään ajoneuvon käyttöalueeseen, on niiden kanssa ristiriidassa?
(1) Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14.5.1990 annettu kolmas neuvoston direktiivi 90/232/ETY (EYVL L 129, s. 33).
(2) Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien neuvoston direktiivien 72/166/ETY, 84/5/ETY, 88/357/ETY ja 90/232/ETY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/26/EY muuttamisesta 11.5.2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/14/EY (EUVL L 149, s. 14).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 30.10.2013 — Finanzamt Ulm v. Ingeborg Wagner-Raith Maria Schweierin oikeudenomistajana
(Asia C-560/13)
Kantaja ja Revision-valituksen vastapuoli Finanzamt Ulm
Vastaaja ja Revision-valituksen valittaja: Ingeborg Wagner-Raith Maria Schweierin oikeudenomistajana
Kun kansallisen säännöksen (tässä tapauksessa AuslInvestmG:n 18 §:n 3 momentin) mukaan ulkomaisista sijoitusrahastoista osuuksia omistavan kotimaisen osuudenomistajan tulona on tietyin edellytyksin pidettävä jaettujen tuottojen lisäksi laskennallista tuloa, joka on 90 prosenttia vuoden ensimmäisen ja viimeisen lunastushinnan erotuksesta mutta vähintään 10 prosenttia viimeisestä lunastushinnasta (taikka pörssi- tai markkina-arvosta), onko niin, ettei EY:n perustamissopimuksen 73 b artiklassa (josta on 1.5.1999 tullut EY 56 artikla) (1) määrätty pääomien vapaa liikkuvuus ole kolmannessa maassa sijaitsevan sijoitusrahaston osuuksien osalta esteenä tällaiselle säännökselle sen vuoksi, että säännös, joka on 31.12.1993 lähtien ollut olennaisilta osiltaan muuttumaton, liittyy EY:n perustamissopimuksen 73 c artiklan 1 kohdassa (josta on 1.5.1999 tullut EY 57 artiklan 1 kohta), (2) jossa sallitaan tiettyjen rajoitusten voimassa pitäminen, tarkoitettuun rahoituspalvelujen tarjoamiseen?
Jos ensimmäiseen kysymykseen ei vastata myöntävästi:
Onko osuuksien hankkiminen tällaisesta sijoitusrahastosta, jonka kotipaikka on kolmannessa maassa, aina EY:n perustamissopimuksen 73 c artiklan 1 kohdassa (josta on 1.5.1999 tullut EY 57 artiklan 1 kohta) tarkoitettu suora sijoitus, vai riippuuko tämä siitä, antaako osuuksien omistaminen sijoitusrahaston kotivaltion kansallisten säännösten perusteella tai muutoin sijoittajalle mahdollisuuden osallistua tosiasiallisesti sijoitusrahaston johtamiseen tai määräysvallan käyttämiseen siinä?
(1) SEUT 63 artikla.
(2) SEUT 64 artiklan 1 kohta.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 30.10.2013 — UPC DTH S.à.r.l. v. Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke
(Asia C-563/13)
Valittaja: UPC DTH S.à.r.l.
Vastapuoli: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnöke
Onko puitedirektiivin eli 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY, (1) sellaisena kuin se on muutettuna 25.11.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/140/EY, (2) 2 artiklan c alakohtaa tulkittava siten, että sähköiseksi viestintäpalveluksi katsotaan palvelu, jossa palvelun tarjoaja takaa vastasuoritusta vastaan ehdollisen käyttöoikeuden radio- ja televisiolähetyspalveluja sisältävään satelliitilla välitettyyn lähetyspalvelupakettiin?
Onko Euroopan unionin toiminnasta tehtyä sopimusta tulkittava siten, että periaate palvelujen vapaasta liikkuvuudesta jäsenvaltioiden välillä koskee ensimmäisessä kysymyksessä kuvattua palvelua, kun kyse on Luxemburgista Unkarin valtion alueelle tarjotuista palveluista?
Onko Euroopan unionin toiminnasta tehtyä sopimusta tulkittava siten, että ensimmäisessä kysymyksessä kuvatun palvelun osalta kohdemaalla, jonne palvelu tarjotaan, on oikeus rajoittaa tällaisten palvelujen tarjoamista määräämällä, että palvelujen tarjoajan on rekisteröidyttävä tässä jäsenvaltiossa ja perustettava joko tytäryhtiö tai itsenäinen oikeussubjekti, ja edellyttämällä näin, että tällaisia palveluja voidaan tarjota ainoastaan perustetun tytäryhtiön tai muun itsenäisen oikeussubjektin välityksellä?
Onko Euroopan unionin toiminnasta tehtyä sopimusta tulkittava siten, että ensimmäisessä kysymyksessä kuvattua palvelua koskevan menettelyn toimittaa — siitä riippumatta, missä jäsenvaltiossa palveluja tarjoava yhtiö toimii tai on rekisteröity — palvelun suorituspaikan jäsenvaltion tuomiovallan nojalla viimeksi mainitun valtion viranomainen?
Onko 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 2 artiklan c alakohtaa tulkittava siten, että ensimmäisessä kysymyksessä kuvattu palvelu on sähköinen viestintäpalvelu, vai onko se puitedirektiivin 2 artiklan f kohdassa määriteltyä ehdollisen käyttöoikeuden järjestelmää käyttämällä tarjottu ehdollinen käyttöoikeuspalvelu?
Onko asiassa kyseessä olevia säännöksiä edellä esitetyn perusteella tulkittava siten, että ensimmäisessä kysymyksessä kuvattua palvelua tarjoava palvelun tarjoaja katsotaan unionin oikeussääntöjen perusteella sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajaksi?
(1) Sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä (puitedirektiivi) 7.3.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/21/EY (EYVL L 108, s. 33).
(2) Sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun direktiivin 2002/21/EY, sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä annetun direktiivin 2002/19/EY sekä sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista annetun direktiivin 2002/20/EY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) 25.11.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/140/EY (EUVL L 337, s. 37).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 6.11.2013 — Karoline Gruber
(Asia C-570/13)
Valittaja: Karoline Gruber
Vastapuolena oleva viranomainen: Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärnten
Asian käsittelyyn osallistuu: EMA Beratungs- und Handels GmbH
Muu osapuoli: Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend
Ovatko unionin oikeus ja erityisesti tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 13.12.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/92/EU (1) ja erityisesti sen 11 artikla esteenä kansalliselle oikeustilalle, jossa päätös, jolla todetaan, ettei tietyn hankkeen ympäristövaikutuksia tarvitse arvioida, sitoo myös naapureita, joilla ei ole asianosaisasemaa päätöstä edeltävässä vahvistamismenettelyssä, ja kyseiseen päätökseen voidaan vedota näitä vastaan myöhemmässä lupamenettelyssä, vaikka näillä on mahdollisuus esittää vastalauseensa kyseisestä hankkeesta edellä mainitussa lupamenettelyssä (pääasian oikeudenkäynnissä väitetään, että hankkeen vaikutukset vaarantavat valittajan elämän, terveyden tai omaisuuden tai että se häiritsee häntä kohtuuttomasti aiheutuvan hajun, melun, savun, pölyn tai tärinän vuoksi tai muutoin)?
Edellyttääkö unionin oikeus ja erityisesti direktiivi 2011/92, kun sitä sovelletaan välittömästi, sen toteamista, ettei ensimmäisessä kysymyksessä mainittua sitovaa vaikutusta ole?
(1) EUVL 2012, L 26, s. 1.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 7.11.2013 — Annegret Weitkämper-Krug v. NRW Bank, Anstalt des öffentlichen Rechts
(Asia C-571/13)
Valittaja ja vastaaja: Annegret Weitkämper-Krug
Valituksen vastapuoli ja kantaja: NRW Bank, Anstalt des öffentlichen Rechts
Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) (EYVL 2001 L 12, s. 1) 27 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että muun tuomioistuimen kuin sen, jossa kanne on ensin nostettu, kun tällä muulla tuomioistuimella on asetuksen N:o 44/2001 22 artiklan mukaan yksinomainen toimivalta, on kuitenkin keskeytettävä asian käsittely, kunnes tuomioistuimen, jossa kanne on ensin nostettu ja jolla ei ole asetuksen N:o 44/2001 22 artiklan mukaan yksinomaista toimivaltaa, toimivallasta on lopullisesti päätetty?
(1) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 (EYVL 16.1.2001 L 12, s. 1).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d'appel de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 8.11.2013 — Hewlett-Packard Belgium SPRL v. Reprobel SCRL
(Asia C-572/13)
Valittaja: Hewlett-Packard Belgium SPRL
Vastapuoli: Reprobel SCRL
Onko direktiivin 2001/29 (1) 5 artiklan 2 kohdan a alakohdassa ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohdassa olevaa sopivan hyvityksen käsitettä tulkittava eri tavoin sen mukaan, valmistaako kuka hyvänsä käyttäjä kappaleet paperille tai samankaltaiselle alustalle käyttämällä mitä tahansa valokuvaustekniikkaa tai muuta menetelmää, jolla on samanlaiset vaikutukset, vai onko kyseessä luonnollisten henkilöiden valmistamat kappaleet, jotka on tehty yksityiseen käyttöön ja joiden käyttötarkoitus ei ole välittömästi tai välillisesti kaupallinen? Jos tähän kysymykseen vastataan myöntävästi, mihin perusteisiin tämä erilainen tulkinta perustuu?
Onko direktiivin 2001/29 5 artiklan 2 kohdan a alakohtaa ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että niiden perusteella jäsenvaltiot saavat vahvistaa oikeudenhaltijoille maksettavan sopivan hyvityksen
kertakorvaukseksi, jonka laitteiden, joiden avulla suojatuista teoksista voidaan valmistaa kappaleita, valmistaja, maahantuoja tai yhteisöhankinnan ostaja maksaa siinä yhteydessä, kun nämä laitteet saatetaan vaihdantaan jäsenvaltion alueella, ja jonka määrä lasketaan vain sen mukaan, millä nopeudella kopiokone pystyy valmistamaan kappaleita minuutissa, ilman muuta yhteyttä oikeudenhaltijoille mahdollisesti aiheutuneeseen haittaan, ja
suhteelliseksi korvaukseksi, joka määritetään vain valmistettujen kappaleiden lukumäärällä kerrotun kappalehinnan avulla ja joka vaihtelee sen mukaan, onko maksuvelvollinen osallistunut tämän sellaisen korvauksen perimiseen vai ei, jonka maksamiseen ovat velvollisia luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, jotka valmistavat teoksista kappaleita, tai mahdollisesti näiden henkilöiden sijasta luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, jotka asettavat kopiokoneen muiden käytettäväksi joko vastiketta vastaan tai vastikkeetta.
Jos tähän kysymykseen vastataan kieltävästi, mitä merkityksellisiä ja johdonmukaisia perusteita jäsenvaltioiden on noudatettava, jotta hyvitystä voidaan pitää sopivana ja jotta asianomaisten henkilöiden välille muodostuu oikeudenmukainen tasapaino unionin oikeuden mukaisesti?
Onko direktiivin 2001/29 5 artiklan 2 kohdan a alakohtaa ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että niiden perusteella jäsenvaltiot saavat myöntää puolet oikeudenhaltijoille kuuluvasta sopivasta hyvityksestä tekijöiden luomien teosten kustantajille ilman, että kustantajille asetetaan minkäänlaista velvollisuutta tarjota tekijöille mahdollisuus hyötyä edes epäsuorasti osasta hyvitystä, joka niiltä jää saamatta?
Onko direktiivin 2001/29 5 artiklan 2 kohdan a alakohtaa ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että niiden perusteella jäsenvaltiot saavat ottaa käyttöön oikeudenhaltijoille kuuluvan sopivan hyvityksen perimiseksi sellaisen eriytymättömän järjestelmän, johon kuuluu kertakorvaus ja jokaisesta valmistetusta kappaleesta maksettava korvaus ja jolla katetaan epäsuorasti mutta varmasti ja osittain nuottilehtien kopioiminen ja laiton kappaleen valmistaminen?
Kanne 14.11.2013 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta
(Asia C-576/13)
Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Nicolae ja S. Pardo Quintillán)
On todettava Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on asettanut kaikille espanjalaisissa yleishyödyllisissä satamissa toimiville lastausyrityksille yleisen velvollisuuden osallistua SAGEP:iin ja joka tapauksessa koska se ei ole sallinut niille markkinoihin turvautumista joko vakituisen tai määräaikaisen henkilöstönsä rekrytoimisessa sellaisia tapauksia lukuun ottamatta, joissa SAGEP:in tarjoamat työntekijät eivät ole sopivia tai heitä ei ole riittävästi
Euroopan komission Espanjan kuningaskuntaa vastaan nostamassa kanteessa on kyse Ley de Puertos del Estado et de la Marina Mercantella (valtion satamista ja kauppalaivastosta annettu laki) käyttöön otetusta järjestelmästä, ja se koskee lastausyrityksiä siltä osin kuin on kyse työntekijöiden hallinnoinnista tavaroiden lastaamista koskevan satamapalvelun tarjoamista varten.
Komissio katsoo, että koska kyseisellä järjestelmällä asetetaan espanjalaisissa yleishyödyllisissä satamissa toimiville lastausyrityksille yleinen velvollisuus osallistua satamalastaajien hallinnointiyhtiöön tai SAGEP:iin ja joka tapauksessa koska siinä ei sallita näille yrityksille markkinoihin turvautumista joko vakituisen tai määräaikaisen henkilöstönsä rekrytoimista varten sellaisia tapauksia lukuun ottamatta, joissa SAGEP:in tarjoamat työntekijät eivät ole sopivia tai heitä ei ole riittävästi, se on ristiriidassa niiden velvollisuuksien kanssa, jotka Espanjan kuningaskunnalle kuuluvat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen sen 49 artiklan mukaisesti, joka koskee sijoittautumisvapautta.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Kiel (Saksa) on esittänyt 15.11.2013 — Hans-Jürgen Kickler ym. v. Helleenien tasavalta
(Asia C-578/13)
Kantajat: Hans-Jürgen Kickler, Walter Wöhlk ja Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk
Onko oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa 13.11.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1393/2007 (1) (jäljempänä asetus) 1 artiklaa tulkittava siten, että kanne, jossa valtion joukkovelkakirjojen hankkija esittää vastaajaan kohdistetun maksuvaatimuksen suoritus- ja vahingonkorvausvaatimuksen muodossa, pidettävä asetuksen 1 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettuna ”siviili- tai kauppaoikeudellisena asiana”, kun joukkovelkakirjojen hankkija ei ole hyväksynyt vastaajan helmikuun 2012 lopussa esittämää vaihtotarjousta, jonka Kreikan laki nro 405072012 (Greek-Bondholder-Act) teki mahdolliseksi?
Onko kanteessa, jonka ydin perustuu edellä mainitun Greek-Bondholder-Actin tehottomuuteen tai pätemättömyyteen, katsottava olevan kyse kyseisen asetuksen 1 artiklan 1 kohdan toisessa virkkeessä tarkoitusta valtion vastuuta teoista tai laiminlyönneistä, jotka on tehty julkista valtaa käytettäessä?
(1) Oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa (asiakirjojen tiedoksianto) ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1348/2000 kumoamisesta 13.11.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1393/2007 (EUVL L 324, s. 79).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Centrale Raad van Beroep (Alankomaat) on esittänyt 15.11.2013 — P v. Commissie Sociale Zekerheid Breda ja S v. College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen
(Asia C-579/13)
Valittaja: P
Vastapuoli: Commissie Sociale Zekerheid Breda
Valittaja: S
Vastapuoli: College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen
Onko direktiivin 2003/109/EY (1) tavoitetta ja tarkoitusta tai sen 5 artiklan 2 kohtaa ja/tai 11 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että kotoutumisvelvollisuuden ja siihen liittyvän sakkoseuraamusjärjestelmän määrääminen kansallisen lainsäädännön perusteella kolmansien maiden kansalaisille, joilla on pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asema, ei ole sopusoinnussa direktiivin kanssa?
Onko ensimmäiseen kysymykseen vastattaessa merkitystä sillä, onko kotoutumisvelvollisuus määrätty ennen pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen aseman saamista?
(1) Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta 25.11.2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/109/EY (EUVL 2004, L 16, s. 44).
Valitus, jonka Intra-Presse on tehnyt 15.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-448/11, Golden Balls Ltd v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) 16.9.2013 antamasta tuomiosta
(Asia C-581/13 P)
Valittaja: Intra-Presse (edustajat: advocaat P. Péters, avocat T. de Haan ja avocate M. Laborde)
Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit); Golden Balls Ltd
kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-448/11 16.9.2013 antaman tuomion
palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä lausuu kanteesta, jonka Intra-Presse on nostanut asetuksen N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 5 kohdan nojalla
Valittaja väittää, että valituksenalainen tuomio on kumottava seuraavista syistä.
Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi ensinnäkin asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa määritellessään kohdeyleisön, arvioidessaan kyseessä olevien tavaramerkkien merkityssisällön samankaltaisuuden astetta lisäämällä ”älyllistä käännösprosessia”, ”aloittamista kääntämällä” tai ”edeltävää kääntämistä” koskevan vaatimuksen ja jättäessään huomiotta aikaisemman tavaramerkin maineen luokkaan 41 kuuluvien palvelujen osalta. Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi toiseksi kyseisen asetuksen 8 artiklan 5 kohtaa jättämällä suorittamatta kokonaisarvioinnin ja jättämällä tutkimatta valittajan aikaisemman tavaramerkin maineen merkitystä ja mahdollisen yhteyden olemassaoloa.
Valitus, jonka Intra-Presse on tehnyt 15.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-437/11, Golden Balls Ltd v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 16.9.2013 annetusta tuomiosta
(Asia C-582/13 P)
Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Golden Balls Ltd
kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-437/11 16.9.2013 antaman tuomion
palauttaa asian Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen Intra-Pressen asetuksen N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 5 kohdan nojalla nostaman kanteen ratkaisemiseksi
Valittaja väittää, että riitautettu tuomio on kumottava seuraavilla perusteilla.
Ensimmäiseksi unionin yleinen tuomioistuin rikkoi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa määritellessään kohdeyleisön ja arvioidessaan kyseisten tavaramerkkien merkityssisältöjen samankaltaisuuden astetta lisäten edellytyksen ”älyllisestä käännösprosessista”, ”kääntämisestä aluksi” tai ”edeltävästä käännöksestä”. Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin rikkoi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 5 kohtaa, koska se ei tehnyt kokonaisvaltaista arviointia eikä tutkinut valittajan aikaisemman tavaramerkin maineen ja mahdollisen tavaramerkkien toisiinsa yhdistämisen merkitystä.
Valitus, jonka Deutsche Bahn AG ym. on tehnyt 15.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-289/11, T-290/11 ja T-521/11, Deutsche Bahn AG ym. v. Euroopan komissio, 6.9.2013 antamasta tuomiosta
(Asia C-583/13 P)
Valittajat: Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG ja Deutsche Umschlaggesellsschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) (edustajat: asianajajat W. Deselaers, W. Venot ja J. Brückner)
Muut osapuolet: Euroopan komissio, Espanjan kuningaskunta, Euroopan unionin neuvosto, EFTA:n valvontaviranomainen
yleisen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-289/11, T-290/11 ja T-521/11 6.9.2013 antama tuomio kumotaan
komission 14.3.2011 tekemä päätös K(2011) 1774, komission 30.3.2011 tekemä päätös K(2011) 2365 ja komission 14.7.2011 tekemä päätös K(2011) 5230, joissa määrättiin neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 20 artiklan 4 kohdan nojalla tarkastuksista Deutsche Bahn AG:ssä ja kaikissa sen tytäryhtiöissä (asiat COMP/39.678 ja COMP/39.731), kumotaan
komissio velvoitetaan korvaamaan ensimmäisen asteen tuomioistuimessa ja muutoksenhakumenettelyssä aiheutuneet ja aiheutuvat oikeudenkäyntikulut
Valittajat esittävät valituksensa tueksi seuraavat valitusperusteet:
Ensinnäkin yleinen tuomioistuin on tulkinnut ja soveltanut virheellisesti kotirauhan suojaa koskevaa perusoikeutta tai Euroopan unionin tuomioistuimen sitä koskevaa oikeuskäytäntöä. Juuri perusoikeuteen puuttumisen intensiivisyyden ja korjaamattomien vahinkojen vaaran takia on kohtuutonta, että komissio, joka toimii myös tutkintaviranomaisena ja jolla on pitkälle meneviä valtuuksia, suorittaa tarkastuksia ilman tuomioistuimen etukäteen antamaa lupaa.
Yleinen tuomioistuin on toiseksi tulkinnut ja soveltanut virheellisesti tehokasta oikeussuojaa koskevaa perusoikeutta. Pelkkä jälkikäteen tapahtuva tuomioistuinvalvonta ei riitä antamaan asianomaisille yrityksille tehokasta oikeussuojaa komission suorittamien tarkastusten yhteydessä.
Yleinen tuomioistuin on kolmanneksi perusteetta arvioinut tapahtuneeksi väitettyihin kilpailusääntöjen rikkomisiin liittyvät asiakirjat, jotka se on saanut tarkastuksessa tutkimuksen kohteen ulkopuolella, sattumanvaraisiksi löydöiksi, vaikka ne olivat käyttökiellon alaisia. Komission toimihenkilöille oli ilmoitettu ennen tarkastuksen alkua tutkimuksen kohteen ulkopuolista aihetta koskevista epäilyksistä. Komissio sai täten keinotekoisesti aikaan sattuman ja laajensi mahdollisesti sattumaa koskevaa poikkeusta, jota yleisen tuomioistuimen (1) on tulkittava suppeasti, kielletyllä tavalla.
Lopuksi yleinen tuomioistuin ei ole soveltanut todistustaakkaa koskevia sääntöjä oikein. Asiassa voidaan olettaa tai ainakaan ei voida sulkea pois sitä, että tietyt asiakirjat saatiin — kuten on väitetty — ”sattumanvaraisina löytöinä” ainoastaan siitä syystä, että toimihenkilöitä oli aikaisemmin informoitu kielletyllä tavalla eli mainittu tutkimuksen kohteen ulkopuolisesta aiheesta. Koska valittajien on mahdotonta todistaa sellaisen syy-seuraus-suhteen olemassaoloa, eikä tätä asiaa voida myöskään vyöryttää niiden vastuulle, asiassa olisi pitänyt soveltaa käänteistä todistustaakkaa, jonka mukaan komission on näytettävä, että kyseiset asiakirjat olivat todella sattumanvaraisia löytöjä.
(1) Asia 85/87, Dow Benelux v. komissio, tuomio 17.10.1989, Kok. s. 3137.
Valitus, jonka Telefónica S.A. on tehnyt 20.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-430/11, Telefónica v. komissio, 9.9.2013 antamasta tuomiosta
(Asia C-588/13 P)
Valittaja: Telefónica S.A. (edustajat: abogado J. Ruiz Calzado, abogado M. Núñes Müller ja abogado J. Domínguez Pérez)
asiassa T-430/11 esitetty kumoamiskanne on otettava tutkittavaksi ja asia palautettava unionin yleiselle tuomioistuimelle aineellista ratkaisemista varten
komissio on velvoitettava korvaamaan tutkittavaksi ottamista koskevista menettelyistä aiheutuvat oikeudenkäyntikustannukset molemmissa oikeusasteissa.
Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosan tulkinnassa. Se teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että riidanalaisen päätöksen kaltaiset valtiontukijärjestelmää koskevat päätökset edellyttävät kyseisessä uudessa perussopimuksen määräyksessä tarkoitettuja täytäntöönpanotoimia.
Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin sovelsi unionin oikeutta virheellisesti, kun se tulkitsi todellista edunsaajaa koskevaa oikeuskäytäntöä siltä osin kuin kyse on päätöksistä, joilla tukijärjestelmä todetaan lainvastaiseksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, nostettavien kanteiden tutkittavaksi ottamisen edellytyksistä. Konkreettisesti ilmaistuna
unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi valittajan mukaan virheellisesti todellista edunsaajaa koskevaa oikeuskäytäntöä ja otti tosiseikat huomioon vääristyneellä tavalla, kun se sovelsi kyseistä oikeuskäytäntöä valittajan 21.12.2007 jälkeen toteuttamiin oikeustoimiin
unionin yleinen tuomioistuin teki valittajan mukaan oikeudellisen virheen aikaisemmin kuin 21.12.2007 toteutettujen oikeustoimien osalta, kun se sovelsi oikeuskäytäntöön perustuvaa todellisen edunsaajan käsitettä.
Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se teki oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan loukkaavan päätöksen. Sen mukaan riidanalaisessa päätöksessä sovelletaan täysin teoreettista kyseisen oikeuden käsitettä, mikä estää valittajaa riitauttamasta riidanalaista päätöstä asianmukaisesti ja tarvitsematta rikkoa lakia ennen oikeudenkäyntiä.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte Suprema di Cassazione (Italia) on esittänyt 20.11.2013 — Idexx Laboratoires Italia srl v. Agenzia delle Entrate
(Asia C-590/13)
Kantaja: Idexx Laboratoires Italia srl
Vastaaja: Agenzia delle Entrate
Sovelletaanko Euroopan unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-95/07 ja C-96/07 8.5.2008 antamasta tuomiosta ilmeneviä periaatteita — joiden mukaan kuudennen direktiivin 77/388 (1) 18 artiklan 1 kohdan d alakohta ja 22 artikla, sellaisena kuin ne ovat muutettuna jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetulla direktiivillä 91/680/ETY, (2) ovat esteenä sellaiselle arvonlisäveroa koskevien ilmoitusten oikaisemiseen ja arvonlisäveron määrittämiseen liittyvälle käytännölle, jossa määrätään seuraamuksia yhtäältä kyseisen 18 artiklan 1 kohdan d alakohdan nojalla annetussa kansallisessa lainsäädännössä määrättyjen muodollisuuksien ja toisaalta mainitun 22 artiklan 2 ja 4 kohdassa tarkoitettujen, kirjanpitoon ja veroilmoituksiin liittyvien velvollisuuksien laiminlyönnistä, ja jossa vähennysoikeus evätään, jos käännetyn verovelvollisuuden järjestelmää sovelletaan — myös silloin, kun kyseisissä säännöksissä säädetyt velvollisuudet on täysin laiminlyöty mutta verovelvollisen tilanteesta ja hänen vähennysoikeutensa olemassaolosta ei kuitenkaan ole epäilystä?
Kun kyse on arvonlisäveroalalla säädetystä niin kutsutusta käännetyn verovelvollisuuden järjestelmästä, viitataanko ilmaisuilla ”aineelliset vaatimukset”, ”substantive requirements” ja ”exigences de fond”, joita unionin tuomioistuin käyttää yhdistetyissä asioissa C-95/07 ja C-96/07 8.5.2008 annetun tuomion eri kieliversioissa, arvonlisäveron maksamisen ja verovelan vastattavaksiottamisen välttämättömyyteen vai sellaisten aineellisten edellytysten olemassaoloon, joilla voidaan perustella verovelvollisen veronmaksuvelvollisuutta ja säännellään kyseisen veron neutraalisuuden turvaavaa vähennysoikeutta, sen yhdenmukaisia soveltamisperusteita unionissa, verotettavuutta ja täydellistä vähennettävyyttä?
(1) Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EUVL L 145, s. 1).
(2) Yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täydentämisestä ja direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta verotuksellisten rajojen poistamiseksi 16.12.1991 annettu neuvoston direktiivi 91/680/ETY (EYVL L 376, s. 1).
Kanne 20.11.2013 — Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta
(Asia C-591/13)
Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: W. Mölls ja W. Roels)
toteaa, ettei Saksan liittotasavalta ole noudattanut SEUT 49 artiklan ja ETA-sopimuksen (1) 31 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa säännöksiä, joiden mukaan piilevien varausten, jotka on realisoitu tietyn käyttöomaisuuden vastikkeellisella luovutuksella, veron maksuaikaa pidennetään ”siirtämällä” ne hankittuun tai valmistettuun uuteen käyttöomaisuuteen sen myyntiin saakka, jos viimeksi mainittu omaisuus kuuluu verovelvollisen kotimaisen toimipaikan käyttöomaisuuteen, kun taas tällainen maksuajan pidentäminen ei ole mahdollinen, jos tämä sama omaisuus kuuluu verovelvollisen toisessa jäsenvaltiossa tai Euroopan talousalueeseen kuuluvassa toisessa valtiossa sijaitsevan toimipaikan käyttöomaisuuteen, ja
Saksan säännösten mukaan luovutettaessa tiettyä käyttöomaisuutta luovutusvoittoa ei veroteta heti, jos verovelvollinen tietyn ajan kuluessa hankkii tai valmistaa tiettyä yritystoimintaan liittyvää uutta käyttöomaisuutta. Tässä tapauksessa alkuperäisen omaisuuden mainitun luovutusvoiton verotuksen suorittamisaikaa pidennetään vastaavien piilevien varausten ”siirtämisellä” hankitun tai valmistetun uuden käyttöomaisuuden luovutukseen saakka. Tämä maksuajan pidentäminen voidaan kuitenkin myöntää vain silloin, kun hankittu tai valmistettu uusi käyttöomaisuus kuuluu kotimaisen toimipaikan käyttöomaisuuteen, mutta ei silloin, kun kyseinen toimipaikka sijaitsee toisessa jäsenvaltiossa tai Euroopan talousalueeseen kuuluvassa toisessa valtiossa. Komission mukaan tämä säännös on sijoittautumisvapauden vastainen.
(1) Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehty sopimus (EYVL 1994 L 1, s. 3).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Suceava (Romania) on esittänyt 22.11.2013 — Casa Județeană de Pensii Botoșani v. Polixeni Guletsou
(Asia C-598/13)
Kantaja: Casa Județeană de Pensii Botoșani
Vastaaja: Polixeni Guletsou
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 22.11.2013 — Vereniging Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao) v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
(Asia C-599/13)
Valittaja: Vereniging Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao)
Onko Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, EURATOM) N:o 2988/95 (1) 4 artikla tai Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25.6.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, EURATOM) N:o 1605/2002, (2) sellaisena kuin se on muutettuna 13.12.2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY, EURATOM) N:o 1995/2006, (3) 53 b artiklan 2 kohdan johdanto-osa ja c alakohta oikeudellinen perusta sille, että kansallinen viranomainen muuttaa jo vahvistettua, Euroopan pakolaisrahastosta myönnettyä tukea tuensaajan vahingoksi ja perii tuen takaisin tuensaajalta?
Onko Euroopan pakolaisrahaston perustamisesta kaudelle 2005–2010 2.12.2004 tehdyn neuvoston päätöksen 2004/904/EY (4) 25 artiklan 2 kohta oikeudellinen perusta sille, että kansallinen viranomainen muuttaa jo vahvistettua, Euroopan pakolaisrahastosta myönnettyä tukea tuensaajan vahingoksi ja perii tuen takaisin tuensaajalta ilman, että sitä varten edellytetään kansallisessa oikeudessa myönnettyä toimivaltaa?
(2) EYVL L 248, s. 1.
(3) EUVL L 390, s. 1.
(4) EUVL L 381, s. 52.
Valitus, jonka Galp Energia España, SA, Petróleos de Portugal (Petrogal), SA ja Galp Energia, SGPS, SA ovat tehneet 22.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-462/07, Galp Energia España, SA, Petróleos de Portugal (Petrogal), SA ja Galp Energia, SGPS, SA v. Euroopan komissio, 16.9.2013 antamasta tuomiosta
(Asia C-603/13 P)
Valittajat: Galp Energia España, SA, Petróleos de Portugal (Petrogal), SA ja Galp Energia, SGPS, SA (edustaja: advocaat M. Slotboom)
kumoaa kyseisen tuomion tässä valituksessa esitettyjen oikeudellisten perusteiden mukaisesti ja/tai kumoaa päätöksen 1, 2 ja 3 artiklan valittajia koskevilta osin ja/tai kumoaa päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin siinä on asetettu sakko valittajille tai alentaa päätöksen 2 artiklassa valittajille asetettua sakkoa
kumoaa kyseisen tuomion ja palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä ratkaisee asian aineellisesti unionin tuomioistuimen toimittamien tietojen valossa
Valittajat väittävät, että valituksenalainen tuomio on kumottava seuraavin perustein:
Unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti EY 81 artiklan 1 kohtaa, esitti todisteet virheellisesti, jätti noudattamatta menettelysäännöksiä todisteiden arvioinnista ja jätti ottamatta huomioon perusoikeuskirjan 48 artiklassa taatun syyttömyysolettamaa koskevan yleisen periaatteen, kun se totesi, ettei komission voida katsoa todenneen sääntöjenvastaisesti, että asianosaiset osallistuivat hintojen koordinointiin ”vuoteen 2002 saakka”. Unionin yleinen tuomioistuin ei myöskään esittänyt riittäviä perusteluja tälle toteamukselle.
Unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti EY 81 artiklan 1 kohtaa, esitti todisteet virheellisesti ja jätti noudattamatta menettelysäännöksiä todisteiden arvioinnista, mukaan lukien ne ultra petita -periaatteen loukkaus, oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden loukkaus ja puolustautumisoikeuksien (oikeus tulla kuulluksi) loukkaus, kun se totesi, että asianosaisten voidaan katsoa olevan vastuussa valvontajärjestelmän ja korvausmekanismin osalta ja ettei sakon perusmäärästä täten ole tarvetta poiketa.
Unionin yleinen tuomioistuin loukkasi asianosaisten perusoikeutta saada asiansa käsitellyksi kohtuullisessa ajassa.
Valitus, jonka Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG on tehnyt 25.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-386/10, Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG v. Euroopan komissio, 16.9.2013 antamasta tuomiosta
(Asia C-604/13 P)
Valittaja: Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG (edustajat: Rechtsanwalt H. Janssen ja Rechtsanwalt T. Kapp)
Muut osapuolet: Euroopan komissio, Euroopan unionin neuvosto
unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-386/10 16.9.2013 antama tuomio kumotaan kokonaisuudessaan ja vastaajan asiassa COMP/39.092 — Kylpyhuonekalusteet 23.6.2010 tekemä päätös K(2010) 4185 lopull. todetaan mitättömäksi sikäli kuin se koskee valittajaa
toissijaisesti alentaa valittajalle riidanalaisessa päätöksessä määrätyn sakon määrää asianmukaisella tavalla
Valittaja tukeutuu valituksessaan seuraaviin valitusperusteisiin:
Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin rikkoi sen mukaan asetuksen N:o 1/2003 (1) 23 artiklan 3 kohtaa ja loukkasi täsmällisyysperiaatetta, yhdenvertaisen kohtelun periaatetta sekä suhteellisuusperiaatetta, kun se tulkitsi asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen enimmäismääräksi ja kielsi näin sen, että komissio vahvisti sakon määrän lainvastaisesti, eikä tämän vuoksi alentanut sakon määrää lainmukaisella tavalla.
Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin rikkoi asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 3 kohtaa, kun se ei ottanut huomioon vuoden 2006 suuntaviivojen lainvastaisuutta, joka liittyy siihen, että kestoa ja vakavuutta ei oteta huomioon kilpailusääntöjen rikkomistapauksissa, joihin ovat syyllistyneet ”yhden tuotteen yritykset”.
Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon sitä, että vastaajan olisi pitänyt käyttää vuoden 2006 suuntaviivojen 37 kohdan mukaista harkintavaltaansa siten, että sen olisi pitänyt vahvistaa ”yhden tuotteen yritysten” sakon määrä 10 prosentin rajan alapuolelle.
Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin loukkasi valittajan mukaan taannehtivuuskiellon periaatetta, kun se katsoi, että vastaajan vuoden 2006 suuntaviivojen avulla toteuttama sakon laskenta oli laillinen.
Unionin yleinen tuomioistuin teki myös oikeudellisia virheitä laskiessaan valittajalle määrätyn sakon määrää mitä tulee maantieteelliseen ulottuvuuteen, osallistumiseen ainoastaan yhteen kolmesta tuoteryhmästä ja valittajan toissijaiseen rooliin.
Lopuksi valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin loukkasi menettelyn kohtuullisen keston periaatetta.
(1) EUVL 2003 L 1, s. 1.
Valitus, jonka Compañía Española de Petróleos (CEPSA), S.A. on tehnyt 25.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-497/07, CEPSA v. komissio, 16.9.2013 antamasta tuomiosta
(Asia C-608/13 P)
Valittaja: Compañía Española de Petróleos (CEPSA), S.A. (edustajat: abogado O. Armengol i Gasull ja abogado J.M. Rodríguez Cárcamo)
valitus on otettava tutkittavaksi ja unionin tuomioistuimen on ratkaistava se itse lopullisesti palauttamatta asiaa unionin yleiseen tuomioistuimeen
valituksenalainen tuomio on kumottava siltä osin kuin sen tuomiolauselman 1 kohdassa hylätään Cepsan kumoamiskanne ja 3 kohdassa velvoitetaan Cepsa korvaamaan oikeudenkäyntikulut mutta pysytettävä voimassa tuomiolauselman 2 kohta siltä osin kuin siinä hylätään komission vaatimukset ja tämän seurauksena muutetaan [EY] 81 artiklan soveltamista koskevassa menettelyssä 3.10.2007 tehtyä komission päätöstä K(2007) 4441 lopullinen (asia COMP/38.710 — Bitumi (Espanja)) minkä lisäksi sakon määrä on alennettava sellaiseksi, jota unionin tuomioistuin pitää asianmukaisena
komissio on velvoitettava korvaamaan muutoksenhakumenettelyyn liittyvät oikeudenkäyntikulut.
Oikeudellinen virhe (SEUT 263 artiklan toinen kohta luettuna yhdessä Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä annetun asetuksen N:o 1 (1) 3 artiklan kanssa). Valittajan mukaan kieliä koskevien järjestelyjen noudattamatta jättäminen kilpailuasiassa tehtävässä väitetiedoksiannossa merkitsee olennaisen menettelymääräyksen rikkomista, josta seuraa menettelyn päätteeksi tehtävän päätöksen kumoaminen myös siinä tapauksessa, ettei se ole vaikuttanut yrityksen puolustautumisoikeuksiin. Koska valituksenalaisella tuomiolla ei kumottu riidanalaista päätöstä siten kuin valittaja vaati, unionin yleinen tuomioistuin sovelsi valittajan mukaan virheellisesti SEUT 263 artiklan toista kohtaa, luettuna yhdessä Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä annetun asetuksen N:o 1 (2) 3 artiklan kanssa.
Tosiseikkojen huomioon ottaminen vakavasti vääristyneinä , koska tuomiossa todettiin, että valittaja oli hyväksynyt väitetiedoksiannon toimittamisen muulla kuin omalla kielellään ja että väitetiedoksiannon toimittaminen mainitulla kielellä ei vaikuttanut sen puolustautumisoikeuksiin.
Oikeudellinen virhe (suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen). Valittajan mukaan tuomiossa ei otettu huomioon, että kovuusluokan mukaan luokiteltavan bitumin tuotanto- ja myyntitoiminnan osuus valittajan — tarkasteluna useiden yritysten muodostamana konsernina — kokonaisliikevaihdosta oli hyvin vähäinen. Emoyhtiö/tytäryhtiö-olettaman soveltaminen ei vaikuta suhteellisuusperiaatteen soveltamiseen, kuten oikeuskäytännössä (asia Parker Pen (3)) on perinteisesti tulkittu.
Oikeudellinen virhe (perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2003 annetun neuvoston asetuksen N:o 1/2003 (4) (jäljempänä asetus N:o 1/2003) 31 artikla, sovellettuna yhdessä SEUT 261 artiklan kanssa). Unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut kantaa siihen, loukkasiko sen oma viive tuomion antamisessa käsittelyaikojen kohtuullisuuden periaatetta rikkoen samalla asetuksen N:o 1/2003 31 artiklaa, sovellettuna yhdessä SEUT 261 artiklan kanssa.
Oikeudellinen virhe (Euroopan unionin perusoikeuskirjan (5) 41 artiklan 1 kohta ja 47 artiklan toinen kohta). Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi Cepsan väitteen siitä, että sen Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohtaan ja 47 artiklan toiseen kohtaan sekä Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kohtaan perustuvaa oikeutta saada asiansa ratkaistuksi kohtuullisessa ajassa loukattiin. Asian käsittelyn kesto on ollut yli 11 vuotta. Menettely komissiossa kesti viisi vuotta ja oikeudenkäynti unionin yleisessä tuomioistuimessa kirjallisen käsittelyn päättymisestä suullisen käsittelyn alkamiseen yli neljä vuotta.
Oikeudellinen virhe (unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohta). Unionin yleinen tuomioistuin velvoitti valittajan maksamaan kaikki kumoamiskanteen käsittelyyn liittyvät oikeudenkäyntikulut siitä huolimatta, että myös komission kyseisessä asiassa esittämät vaatimukset hylättiin unionin yleisen tuomioistuimen tuomion tuomiolauselmassa. Niinpä valituksenalaisessa tuomiossa ei noudatettu unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua oikeudenkäyntikulujen jakotapaa.
(1) EYVL 17, 6.10.1958, s. 385
(2) EYVL 17, 6.10.1958, s. 385
(3) Unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-77/92, Parker Pen v. komissio, 14.7.1994 antama tuomio (Kok., s. II-549, 94 ja 95 kohta.
(4) EYVL L 1, s. 1
(5) EYVL 2000, C 364, s. 1
Valitus, jonka Masco Corp., Hansgrohe AG, Hansgrohe Deutschland Vertriebs GmbH, Hansgrohe Handelsgesellschaft mbH, Hansgrohe SA/NV, Hansgrohe BV, Hansgrohe SARL, Hansgrohe SRL, Hüppe GmbH, Hüppe Gesellschaft m.b.H., Hüppe Belgium ja Hüppe BV ovat tehneet 27.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-378/10, Masco Corp. ym. v. Euroopan komissio, 16.9.2013 antamasta tuomiosta
(Asia C-614/13 P)
Valittajat: Masco Corp., Hansgrohe AG, Hansgrohe Deutschland Vertriebs GmbH, Hansgrohe Handelsgesellschaft mbH, Hansgrohe SA/NV, Hansgrohe BV, Hansgrohe SARL, Hansgrohe SRL, Hüppe GmbH, Hüppe Gesellschaft m.b.H., Hüppe Belgium ja Hüppe BV (edustajat: Rechtsanwalt D. Schröder, Rechtsanwältin S. Heinz, Solicitor J. Temple Lang)
Valittaja vaativat unionin tuomioistuinta
kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-378/10 antaman tuomion siltä osin kuin siinä hylätään niiden vaatimus asiassa COMP/39.092 — Kylpyhuonekalusteet 23.6.2010 annetun komission päätöksen 1 artiklan kumoamisesta siltä osin kuin siinä todetaan, että valittajat ovat osallistuneet jatkettuun sopimukseen tai yhdenmukaistettuun menettelytapaan ”kylpyhuonekalusteiden alalla”
kumoamaan asiassa COMP/39.092 — Kylpyhuonekalusteet 23.6.2010 annetun komission päätöksen 1 artiklan siltä osin kuin siinä todetaan, että valittajat ovat osallistuneet jatkettuun sopimukseen tai yhdenmukaistettuun menettelytapaan”kylpyhuonekalusteiden alalla”
velvoittamaan komission maksamaan valittajien oikeudenkäyntikulut tässä asiassa ja
toteuttamaan muut unionin tuomioistuimen asianmukaisiksi katsomat toimenpiteet.
Valitus sisältää kaksi valitusperustetta.
Ensimmäisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen ottaessaan todisteet huomioon vääristyneellä tavalla ja soveltaessaan virheellisesti oikeudellisia kriteereitä todetessaan, että valittajat osallistuivat yhtenä kokonaisuutena pidettävään monitahoiseen rikkomiseen keraamisten tuotteiden alalla.
Toisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se ei esittänyt asianmukaisia perusteluja toteamuksensa tueksi.
Valitus, jonka Productos Asfálticos (PROAS), S.A. on tehnyt 27.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-495/07, PROAS v. komissio, 16.9.2013 antamasta tuomiosta
(Asia C-616/13 P)
Valittaja: Productos Asfálticos (PROAS), S.A. (edustajat: asianaja C. Fernández Vicién)
Valitus on otettava tutkittavaksi ja se on todettava perustelluksi
unionin yleisen tuomioistuimen 16.9.2013 antama tuomio on kumottava
ensimmäisessä oikeusasteessa esitetty vaatimus on hyväksyttävä ja asiassa COMP/38.710 — Bitumi (Espanja) 3.10.2007 tehty komission päätös on kumottava tai toissijaisesti kantajalle määrätyn sakon määrää on alennettava
toissijaisesti asia on palautettava unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta se lausuu siitä uudelleen
komissio on joka tapauksessa velvoitettava korvaamaan tässä menettelyssä ja asian käsittelystä unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.
Unionin yleinen tuomioistuin on loukannut tehokkaan oikeussuojan periaatetta, kun se ei ole täyttä tuomiovaltaansa käyttäessään tutkinut Productos Asfálticos S.A.:n kanneperusteita, jotka koskevat sakon määrän määrittelyä. Tämä loukkaaminen ilmenee siinä, että
unionin yleinen tuomioistuin on ottanut vääristyneellä tavalla huomioon PROASin unionin yleisessä tuomioistuimessa vireille panemassa kumoamiskanteessa esittämät kanneperusteet
unionin yleinen tuomioistuin ei ole tehnyt itsenäistä analyysiä määrätyn sakon suhteellisuuden ja perustelujen osalta rikkomisen vaikutusten suhteen
unionin yleinen tuomioistuin ei ole analysoinut sitä, onko komissio noudattanut yhdenvertaisen kohtelun ja oikeusvarmuuden periaatetta aikaisempiin päätöksiinsä verrattuna
ei ole tehty todellista analyysiä siitä, mikä on PROASin osuus rikkomisessa, ja pyydetyt prosessinjohtotoimet on virheellisesti evätty.
Unionin yleinen tuomioistuin on loukannut oikeusvarmuuden ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteita sekä PROASin puolustautumisoikeuksia tulkitessaan virheellisesti asetuksen N:o 17 (1) 15 artiklan 2 kohtaan perustuvia, sakkojen määrän laskemiseksi annettuja suuntaviivoja.
Unionin yleinen tuomioistuin on sallinut komission rikkoa sen omia suuntaviivoja, kun se on antanut sen jättää ottamatta sakkojen määrän määrittämiseksi huomioon rikkomisen heikon vaikutuksen
Unionin yleinen tuomioistuin on loukannut PROASin puolustautumisoikeuksia, kun se ei ole antanut tämän kääntää kumottavissa olevaa olettamaa siitä, että kartelleilla on edelleen vaikutusta.
Unionin yleinen tuomioistuin on loukannut hyvän hallinnon ja kohtuullisen määräajan noudattamisen periaatteita.
Unionin yleinen tuomioistuin on loukannut oikeudenkäyntikuluihin sovellettavia periaatteita.
(1) 6.2.1962 annettu neuvoston asetus N:o 17 (perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus) (EYVL 1962, 13, s. 204).
Valitus, jonka Repsol Lubricantes y Especialidades ym. on tehnyt 27.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-496/07, Repsol Lubricantes y Especialidades ym. v. komissio, 16.9.2013 antamasta tuomiosta
(Asia C-617/13 P)
Valittajat: Repsol Lubricantes y Especialidades ym. (edustajat: asianajajat L. Ortiz Blanco, J. L. Buendía Sierra, M. Muñoz de Juan, Á. Givaja Sanz ja A. Lamadrid de Pablo)
Valituksenalainen tuomio on kumottava siltä osin kuin
Repsol Petróleo, SA ja Repsol YPF, SA (nykyisin Repsol, SA) on katsottu yhteisvastuullisiksi
vuodet 1998–2002 on otettu virheellisesti huomioon sakon määrän laskemisessa
unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti ottanut huomioon komission määräämän sakon perusmäärän täyden harkintavaltansa ja suhteellisuusperiaatteen sivuuttaen
Kyseessä oleva päätös on kumottava tältä osin.
Sakon määrää on alennettava sen mukaisesti kuin unionin tuomioistuin täyttä harkintavaltaansa käyttäen katsoo asianmukaiseksi.
On todettava unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyn menettelyn kohtuuttoman pitkä ja perusteeton kesto, joka rikkoo oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja sitä, että jokaisella on oikeus kohtuullisen ajan kuluessa oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin (perusoikeuskirjan 47 artikla ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artikla).
Repsol väittää ensinnäkin, että valituksenalainen tuomio sisältää oikeudellisen virheen, joka koskee Repsol Lubricantes y Especialidades, SA –nimisen tytäryhtiön täyden ja tosiasiallisen kaupallisen autonomian tueksi esitetyn näytön arviointiin käytettyä menetelmää, tai toissijaisesti puutteelliset perustelut.
Toiseksi Repsol katsoo, että valituksenalainen tuomio sisältää sakoista vapauttamista tai niiden lieventämisestä annettua vuoden 2002 tiedonantoa koskevan tulkintavirheen.
Kolmanneksi Repsol katsoo, että valituksenalaisessa tuomiossa rikotaan SEUT 261 artiklaa ja loukataan suhteellisuusperiaatetta, koska unionin yleinen tuomioistuin ei ole noudattanut velvollisuuttaan käyttää täyttä harkintavaltaansa kilpailuasioita koskevien sakkojen suhteen.
Lopuksi Repsol väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut Euroopan unionin perusoikeuskirjan (1) 47 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaa, koska se ei ole ratkaissut asiaa kohtuullisen ajan kuluessa.
(1) EUVL 2000, C 364, s. 1.
Valitus, jonka Castel Frères SAS on tehnyt 27.11.2013 (kuudes jaosto) asiassa T-320/10, Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) 13.9.2013 annetusta tuomiosta
(Asia C-622/13)
Valittaja: Castel Frères SAS (edustajat: Rechtsanwalt A. von Mühlendahl ja Rechtsanwalt H. Hartwig)
kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-320/10 13.9.2013 antaman tuomion
hylkäämään Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castellin SMHV:n toisen valituslautakunnan asiassa R 962/2009-2 4.5.2010 tekemästä päätöksestä tekemän kumoamiskanteen
velvoittamaan vastapuolen valituslautakunnassa korvaamaan unionin yleisessä tuomioistuimessa ja unionin tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.
Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se hylkäsi valittajan väitteen, jonka mukaan unionin yleiseen tuomioistuimeen tehty kanne olisi pitänyt jättää tutkimatta, koska vastapuoli syyllistyi oikeuden väärinkäyttöön. Valittajan väite perustuu todistusaineiston huomioon ottamiseen vääristyneellä tavalla. Valitus perustuu lisäksi virheelliseen tulkintaan menettelyllisten oikeuksien asemasta Euroopan unionin toimielimissä. Lisäksi valitus perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin riidanalaisessa päätöksessä, koska unionin yleinen tuomioistuin ei perustellut valittajan kanteen hylkäämistä.
Valittaja väittää lisäksi, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi yhteisön tavaramerkkiasetuksen (1) 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, koska se sovelsi virheellisiä perusteita tutkiessaan, oliko valittajan tavaramerkki rekisteröity sääntöjen vastaisesti.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.12.2013 — Grebenshikova v. SMHV — Volvo Trademark (SOLVO)
(Asia T-394/10) (1)
(Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin SOLVO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön sanamerkki VOLVO - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaran puuttuminen - Merkkien samankaltaisuuden puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
Kantaja: Elena Grebenshikova (Pietari, Venäjä) (edustaja: asianajaja M. Björkenfeldt)
Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Ruotsi) (edustajat: aluksi asianajajat T. Dolde, V. von Bomhard ja A. Renck, sitten asianajajat V. von Bomhard, A. Renck ja solicitor I. Fowler)
Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 9.6.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 861/2010-1), joka koski Volvo Trademark Holding AB:n ja Elena Grebenshikovan välistä väitemenettelyä
Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 9.6.2010 tekemä päätös asiassa R 861/2010-1 kumotaan.
SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja kahdesta kolmasosasta Elena Grebenshikovan oikeudenkäyntikuluja.
Volvo Trademark Holding AB vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja kolmasosasta Elena Grebenshikovan oikeudenkäyntikuluja.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.12.2013 — Valittajana ETF ja muuna osapuolena Schuerings
(Asia T-107/11 P) (1)
(Muutoksenhaku - Henkilöstö - Määräaikaiset toimihenkilöt - Toistaiseksi voimassa oleva työsopimus - Irtisanomispäätös - Virkamiestuomioistuimen toimivalta - Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2 ja 47 artikla - Huolenpitovelvollisuus - Yksikön etu - Kielto lausua kanteen ulkopuolisesta seikasta - Puolustautumisoikeudet)
Valittaja: Euroopan koulutussäätiö (ETF) (edustaja: asianajaja L. Levi)
Valittajan vastapuoli: Gisela Schuerings (edustaja: asianajaja N. Lhoëst)
Väliintulijat, jotka tukevat valittajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja D. Martin), Euroopan lääkevirasto (EMA) (asiamiehet: aluksi V. Salvatore, sitten T. Jabłoński), Euroopan ympäristökeskus (EEA) (asiamies: O. Cornu), Euroopan lentoturvallisuusvirasto (EASA) (asiamies: P. Goudou), Euroopan unionin verkko- ja tietoturvavirasto (ENISA) (asiamies: E. Maurage), Euroopan unionin elinten käännöskeskus (CdT) (asiamiehet: J. Rikkert ja M. Garnier), Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (ECDC) (asiamies: M. Sprenger), Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) (asiamies: M. Heikkilä) ja Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA) (asiamies: D. Detken)
Valitus asiassa F-87/08, Schuerings vastaan ETF, 9.12.2010 annetusta Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) tuomiosta (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) mainitun tuomion kumoamiseksi
Asiassa F-87/08, Schuerings vastaan Euroopan koulutussäätiö (ETF), 9.12.2010 annettu Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) tuomio kumotaan siltä osin kuin sillä on kumottu Euroopan koulutussäätiön (ETF) 23.10.2007 tekemä päätös, jolla sanottiin irti Gisela Schueringsin toistaiseksi voimassa ollut väliaikaisen toimihenkilön työsopimus, ja näin hylätty ennenaikaisena hänen vaatimuksensa saada korvaus mainitun sopimuksen irtisanomisesta aiheutuneesta aineellisesta vahingosta.
Asia palautetaan virkamiestuomioistuimen käsiteltäväksi.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.12.2013 — Valittajana ETF ja muuna osapuolena Michel
(Asia T-108/11 P) (1)
Valittajan vastapuoli: Gustave Michel, jolle Monique Vandeurenin oikeudet ovat siirtyneet (edustaja: asianajaja N. Lhoëst)
Väliintulijat, jotka tukevat valittajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja D. Martin), Euroopan unionin elinten käännöskeskus (CdT) (asiamiehet: J. Rikkert ja M. Garnier), Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) (asiamies: M. Heikkilä), Euroopan lääkevirasto (EMA) (asiamiehet: aluksi V. Salvatore, sitten T. Jabłoński), Euroopan ympäristökeskus (EEA) (asiamies: O. Cornu), Euroopan lentoturvallisuusvirasto (EASA) (asiamies: P. Goudou) ja Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA) (asiamies: D. Detken)
Valitus asiassa F-88/08, Vandeuren vastaan ETF, 9.12.2010 annetusta Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) tuomiosta (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) mainitun tuomion kumoamiseksi
Asiassa F-88/08, Vandeuren vastaan Euroopan koulutussäätiö (ETF), 9.12.2010 annettu Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) tuomio kumotaan siltä osin kuin sillä on kumottu Euroopan koulutussäätiön (ETF) 23.10.2007 tekemä päätös, jolla sanottiin irti Monique Vandeurenin toistaiseksi voimassa ollut väliaikaisen toimihenkilön työsopimus, ja näin hylätty ennenaikaisena hänen vaatimuksensa saada korvaus mainitun sopimuksen irtisanomisesta aiheutuneesta aineellisesta vahingosta.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.12.2013 — JAS v. komissio
(Asia T-573/11) (1)
(Tulliliitto - Farmarihousujen tuonti - Petos - Tuontitullien kantaminen jälkitullauksin - Asetuksen (ETY) N:o 1430/79 13 artikla - Tullikoodeksin 239 artikla - tuontitullien peruuttamista koskeva hakemus - Erityistilanteen olemassaolo - Kohtuullistamislauseke - Komission päätös)
Kantaja: JAS Jet Air Service France (Mesnil-Amelot, Ranska) (edustajat: asianajajat T. Gallois ja E. Dereviankine)
Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B.-R. Killmann, L. Keppenne ja C. Soulay)
Vaatimus sen 5.8.2011 tehdyn komission päätöksen kumoamiseksi, jossa todettiin, ettei tuontitullien palauttaminen ollut perusteltua erityistilanteessa (asia REM 01/2008).
JAS Jet Air Service France vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.12.2013 — Olive Line International v. SMHV — Carapelli Firenze (Maestro de Oliva)
(Asia T-4/12) (1)
(Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Kansainvälinen rekisteröinti, jossa on nimetty Euroopan yhteisö - Kuviomerkki Maestro de Oliva - Aikaisempi kansallinen sanamerkki MAESTRO - Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 15 artiklan 1 kohdan a alakohta)
Kantaja: Olive Line International, SL (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja M. Aznar Alonso)
Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: O. Mondéjar Ortuño)
Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Carapelli Firenze SpA (Tavarnelle Val di Pesa, Italia)
Kanne sisämarkkinoiden harmonisointiviraston toisen valituslautakunnan 21.9.2011 tekemästä päätöksestä (asiassa R 1612/2010-2), joka koski Carapelli Firenze SpA:n ja Olive Line International SL:n välistä väitemenettelyä.
Olive Line International SL velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.12.2013 — Premiere Polish v. SMHV — Donau Kanol (ECOFORCE)
(Asia T-361/12) (1)
(Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin ECOFORCE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön kuviomerkki ECO FORTE - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
Kantaja: Premiere Polish Co., Ltd (Cheltenham, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor C. Jones ja solicitor M. Carter)
Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Donau Kanol GmbH & Co. KG (Ried im Traunkreis, Itävalta)
Valitus SMHV:n neljännen valituslautakunnan 8.6.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 851/2011-4), joka koski Donau Kanol GmbH & Co. KG:n ja Premiere Polish Co. Ltd.:n välistä väitemenettelyä
Premiere Polish Co. Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.12.2013 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria v. SMHV (VALORES DE FUTURO)
(Asia T-482/12) (1)
(Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin VALORES DE FUTURO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta)
Kantaja: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Bilbao, Espanja) (edustajat: asianajajat J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa ja N. González-Alberto Rodríguez)
Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 4.7.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 2299/2011-2), joka koski hakemusta sanamerkin VALORES DE FUTURO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi
Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 27.11.2013 — Oikonomopoulos v. komissio
(Asia T-483/13 R)
(Väliaikainen oikeussuoja - OLAFin suorittama tutkinta - Vahingonkorvauskanne - Kantajalle hänen väitteensä mukaan aiheutunut taloudellinen vahinko ja henkinen kärsimys - Välitoimihakemus - Tutkimatta jättäminen - Kiireellisyysedellytys ei täyty)
Kantaja: Athanassios Oikonomopoulos (Ateena, Kreikka) (edustajat: asianajajat N. Korogiannakis ja I. Zarzoura)
Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Baquero Cruz ja A. Sauka)
Välitoimihakemus, joka on esitetty sellaisen vahingonkorvauskanteen yhteydessä, jossa vaaditaan korvausta vahingosta, jonka kantaja väittää aiheutuneen ammattitoiminnalleen ja maineelleen tiettyjen lainvastaisuuksien vuoksi, joihin Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) on syyllistynyt toimihenkilöidensä suorittaman tutkinnan yhteydessä.
Kanne 27.9.2013 — Izsák ja Dabis v. komissio
(Asia T-529/13)
Kantajat: Balázs-Árpád Izsák (Marosvásárhely, Romania) ja Attila Dabis (Budapest, Unkari) (edustaja: asianajaja J. Tordáné dr. Petneházy)
kumoamaan 25.7.2013 tehdyn komission päätöksen C(2013) 4975 final, jolla kieltäydyttiin rekisteröimästä hakemusta, joka koski ehdotusta kansalaisaloitteeksi, jonka otsikko oli ”alueelliseen yhdenvertaisuuteen liittyvä koheesiopolitiikka ja alueellisten kulttuurien säilyttäminen”,
velvoittamaan komission rekisteröimään edellä mainitun kansalaisaloitteen ja toteuttamaan kaikki lain edellyttämät toimenpiteet
Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EU) N:o 211/2011 (1) 4 artiklan 2 kohdan rikkomiseen
Ensimmäisessä kanneperusteessaan kantajat väittävät, että niiden ehdotus täyttää kaikki rekisteröinnin edellytykset. Lisäksi he pitävät perusteettomana komission toteamusta, jonka mukaan ehdotettu aloite ei selvästikään kuulu komission siihen toimivaltaan, jonka nojalla se perussopimuksia täytäntöönpannessaan voi esittää ehdotuksen unionin säädökseksi. Kantajien mukaan aloite-ehdotus kuuluu SEUT 4 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetun toimivallan alaan (taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus).
Toinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 174 artiklan kolmannen kohdan rikkomiseen
Kantajat väittävät tässä kanneperusteessaan, että SEUT 174 artiklan kolmannessa kohdassa oleva luettelo haitoista, joiden vuoksi johonkin alueeseen on kiinnitettävä erityistä huomiota, ei ole tyhjentävä vaan esimerkinomainen.
Kolmas kanneperuste, joka perustuu SEUT 174 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 1059/2003 (2) rikkomiseen
Kantajat katsovat lisäksi, että alueet, joilla on kansallisia, etnisiä, kulttuurisia, uskonnollisia tai kielellisiä ominaispiirteitä, kuuluvat joka tapauksessa SEUT 174 artiklassa tarkoitettuihin, unionin koheesiopolitiikan kohteina oleviin ”asianomaisiin alueisiin”, sillä kulttuuri on unionin johdetun oikeuden perusteella alueellisen, sosiaalisen ja taloudellisen yhteenkuuluvuuden tärkeä osa. Tätä tukee asetuksen N:o 1059/2003 3 artiklan 5 kohta sekä sen 10 perustelukappale.
Neljäs kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 211/2011 4 artiklan 1 kohdan ja SEUT 167 artiklan rikkomiseen
Kantajat väittävät, ettei järjestäjien, toisin kuin komissio väittää, pidä ilmoittaa säädösehdotuksen oikeudellista perustaa vaan asetuksen N:o 211/2011 4 artiklan 1 kohdan nojalla perussopimusten ne määräykset, joita ne pitävät merkityksellisinä ehdotetun aloitteen kannalta katsoen. SEUT 167 artiklan mukaan unioni myötävaikuttaa siihen, että jäsenvaltioiden kulttuurit kehittyvät kukoistaviksi pitäen arvossa niiden kansallista ja alueellista monimuotoisuutta.
Viides kanneperuste, joka perustuu SEUT 19 artiklan 1 kohdan rikkomiseen
Kantajat katsovat, että komissio on väärässä, kun se on riidanalaisessa päätöksessä todennut, että vaikka unionin toimielimillä on velvollisuus kunnioittaa unionin kulttuurista ja kielellistä monimuotoisuutta ja pidättyä vähemmistöjen syrjinnästä, yksikään näistä määräyksistä ei kuitenkaan ole oikeudellinen perusta millekään näiden toimielinten toteuttamille toimenpiteille. Kantajien mukaan tämä väite on muun muassa SEUT 19 artiklan 1 kohdan vastainen.
Kuudes kanneperuste, joka perustuu SEUT 174 artiklan toisen kohdan rikkomiseen
Kantajien mukaan komissio on ymmärtänyt aloitteen väärin, kun se on todennut, ettei vähemmistöjen tilanteen parantamisella voida katsoa myötävaikutettavan alueiden välisten kehityserojen ja tiettyjen alueiden jälkeenjääneisyyden vähentämiseen SEUT 174 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetuin tavoin. Kantajat väittävät, etteivät järjestäjät ole ehdottaneet kansallisten vähemmistöjen tilanteen parantamista vaan toimimaan siten, ettei unionin koheesiopolitiikkaa käytetä alueiden kansallisten, kielellisten ja kulttuuristen ominaispiirteiden poistamiseen tai heikentämiseen ja ettei unionin taloudellisista välineistä ja tavoitteista tule edes välillisesti vähemmistöjen vastaisia poliittisia välineitä.
(1) Kansalaisaloitteesta 16.2.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 211/2011 (EUVL L 65, s. 1).
(2) Yhteisestä tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistöstä (NUTS) 26.5.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1059/2003 (EUVL L 154, s. 1).
Kanne 16.10.2013 — Unkari v. komissio
(Asia T-554/13)
Kantaja: Unkari (asiamiehet: M. Z. Fehér ja K. Szíjjártó)
kumoaa 6.8.2013 tehdyn komission täytäntöönpanopäätöksen C(2013) 5029, joka koskee tuottajajärjestöille Unkarissa vuonna 2010 toteutettavia toimintaohjelmia varten maksettujen kansallisten tukien osittaista korvaamista
Kantaja vetoaa kanteensa tueksi siihen, että komissio on ylittänyt toimivaltansa ja rikkonut asiassa sovellettavia unionin oikeussääntöjä vahvistaessaan hedelmä- ja vihannesalan tuottajajärjestöille vuonna 2010 myönnetyn kansallisen tuen yhteisön korvauksen määrän.
(1) Maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä 22.10.2007 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1234/2007 (EUVL L 299, s. 1)
Kanne 24.10.2013 — FSA v. SMHV — Motokit Veículos e Acessórios (FSA K-FORCE)
(Asia T-558/13)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Motokit Veículos e Acessórios, SA (Vagos, Portugali)
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 5.8.2013 tekemän päätöksen (asia R 436/2012-2)
määräämään sanamerkin FSA K-FORCE rekisteröitäväksi yhteisön tavaramerkiksi
velvoittamaan vastaajan ja väliintulijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: sanamerkki FSA K-FORCE — yhteisön tavaramerkiksi rekisteröimistä koskeva hakemus nro 9 191 909
Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 53 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyn mukaiset perustelut
Mitättömyysosaston ratkaisu: yhteisön tavaramerkiksi rekisteröinnin julistaminen mitättömäksi
Kanneperusteet: yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 53 artiklan 1 kohdan a alakohdan, 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 75 artiklan rikkominen.
Kanne 25.10.2013 — Giovanni Cosmetics v. SMHV — Vasconcelos & Gonçalves (GIOVANNI GALLI)
(Asia T-599/13)
Kantaja: Giovanni Cosmetics, Inc. (Rancho Dominguez, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat J. van den Berg ja M. Meddens-Bakker)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Vasconcelos & Gonçalves, SA (Lissabon, Portugali)
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 13.8.2013 asiassa R 1189/2012-2 tekemän päätöksen
toteamaan, että yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 232 471 on hylättävä
Haettu yhteisön tavaramerkki: sanaosan ”GIOVANNI GALLI” sisältävä kuviomerkki luokkiin 3, 14 ja 18 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 232 471
Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: yhteisön tavaramerkiksi nro 2 404 283 luokkaan 3 kuuluvia tavaroita varten rekisteröity sanamerkki ”GIOVANNI”
Väiteosaston ratkaisu: Väite hylätään.
Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylätään.
Kanne 29.10.2013 — Sharp v. SMHV (BIG PAD)
(Asia T-567/13)
Kantaja: Sharp KK (Osaka, Japani) (edustajat: asianajajat G. Macias Bonilla, G. Marín Raigal, P. López Ronda ja E. Armero)
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 5.8.2013 tekemän päätöksen (asia R 2131/2012-2)
Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, johon sisältyy sanaosa ”BIG PAD” luokkaan 9 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — Yhteisön tavaramerkin rekisteröintihakemus nro 10 887 231
Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja c alakohdan rikkominen
Kanne 28.10.2013 — Bimbo v. SMHV — Cafe do Brasil (KIMBO)
(Asia T-568/13)
Kantaja: Bimbo, SA (Barcelona, Espanja) (edustaja: asianajaja N. Fernández Fernández-Pacheco)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Cafe’ do Brasil SpA (Melito di Napoli, Italia)
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 28.8.2013 asioissa R 636/2012-4 ja R 608/2012-4 tekemät päätökset
velvoittamaan väliintulijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”KIMBO” luokkiin 11, 21, 30, 32 ja 43 kuuluville tavaroille ja palveluille — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 3 420 973
Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: espanjalaiset tavaramerkit nro 291 655, nro 451 559 ja nro 2 244 563
Kanne 28.10.2013 — Bimbo v. SMHV — Cafe’ do Brasil (Caffè KIMBO Espresso Napoletano)
(Asia T-569/13)
Kantaja: Bimbo, SA (Barcelona, Espanja) (edustaja: asianajaja N. Fernández Fernández-Pacheco
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 29.8.2013 tekemän päätöksen R 1561/2012-4 ja
Haettu yhteisön tavaramerkki: kuviomerkki, jossa on värit punainen, kulta, valkoinen ja musta sekä sanaosa ”Caffè KIMBO Espresso Napoletano”, luokkiin 30, 32 ja 43 kuuluville tavaroille ja palveluille — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 4 037 933
Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: luokkaan 30 kuuluville tavaroille rekisteröity espanjalainen sanamerkki ”BIMBO” nro 291 655 ja aikaisempi luokkaan 30 kuuluville tavaroille rekisteröity laajalti tunnettu espanjalainen tavaramerkki ”BIMBO”
Kanneperusteet: yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 8 artiklan 5 kohta.
Kanne 30.10.2013 — Verus v. SMHV — Joie International (MIRUS)
(Asia T-576/13)
Kantaja: Verus Eood (Sofia, Bulgaria) (edustaja: asianajaja C. Röhl)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Joie International Co. Ltd (Hong Kong, Kiina)
muuttamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston viidennen valituslautakunnan 23.8.2013 tekemää päätöstä R 715/2012-5 siten, että väite hyväksytään kokonaisuudessaan ja yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9599416 hylätään, ja
Yhteisön tavaramerkin hakija: Joie International Co. Ltd
Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”MIRUS” luokkaan 12 kuuluville tavaroille — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 599 416
Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: saksalainen sanamerkki ”MIRUS” luokkiin 12, 25 ja 28 kuuluville tavaroille
Valituslautakunnan ratkaisu: riitautetun päätöksen kumoaminen ja väitteen hylkääminen
Kanneperusteet: asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen
Kanne 30.10.2013 — Zehnder v. SMHV — UAB ”Amalva” (komfovent)
(Asia T-577/13)
Kantaja: Zehnder Verkaufs- und Verwaltungs-AG (Gränichen, Sveitsi) (edustaja: asianajaja J. Krenzel)
Vastapuoli valituslautakunnassa: UAB ”Amalva” (Vilna, Liettua)
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 29.8.2013 tekemän päätöksen asiassa R 225/2012-4
Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: musta ja valkoinen kuviomerkki, jossa on sanaosa ”komfovent”, luokkaan 11 kuuluvia tavaroita varten — numerolla 4 635 272 rekisteröity yhteisön tavaramerkki
Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 53 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa vahvistetut perustelut
Mitättömyysosaston ratkaisu: riidanalaisen yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistaminen
Valituslautakunnan ratkaisu: riidanalaisen päätöksen kumoaminen ja mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen hylkääminen
Kanne 4.11.2013 — Royal County of Berkshire Polo Club v. SMHV — Lifestyle Equities (Royal County of Berkshire POLO CLUB)
(Asia T-581/13)
Kantaja: The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: Solicitor J. Maitland-Walker)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Lifestyle Equities CV (Amsterdam, Alankomaat)
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 25.7.2013 tekemän päätöksen (asia R 1374/2012-2)
velvoittamaan vastaajan korvaamaan tässä oikeudenkäynnissä ja valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, johon sisältyy sanaosat ”Royal County of Berkshire POLO CLUB”, luokkiin 9, 14, 16, 18, 25 ja 28 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — Yhteisön tavaramerkin rekisteröintihakemus nro 9 642 621
Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön tavaramerkkien rekisteröinnit nrot 8 456 469, 5 482 484, 532 895 ja 364 257
Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksenalaisen päätöksen kumoaminen osittain
Kanne 8.11.2013 — H.P. Gauff Ingenieure v. SMHV — Gauff (Gauff JBG Ingenieure)
(Asia T-585/13)
Kantaja: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG — JBG (Nürnberg, Saksa) (edustaja: asianajaja G. Schneider-Rothhaar)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Nürnberg, Saksa)
kumoamaan SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 5.9.2013 tekemän päätöksen (asia R 596/2013-1)
palauttamaan asian SMHV:lle ja kehottamaan sitä palauttamaan menetetyn määräajan
velvoittamaan SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut mukaan lukien valitusmenettelyssä aiheutuneet kulut.
Haettu yhteisön tavaramerkki: kuviomerkki ”Gauff JBG Ingenieure” luokkiin 9, 11, 19, 36, 37, 39, 40, 41 ja 42 kuuluville tavaroille ja palveluille — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 992 967
Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Gauff GmbH & Co. Engineering KG
Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: saksalainen sanamerkki ja yhteisön sanamerkki ”Gauff” sekä saksalainen kuviomerkki ja yhteisön kuviomerkki ”GAUFF” luokkiin 9, 16, 35, 36, 37, 39, 40, 41, 42 ja 44 kuuluville tavaroille ja palveluille
Valituslautakunnan ratkaisu: menetetyn määräajan palauttamista koskevan pyynnön hylkääminen ja valituksen tutkimatta jättäminen
Kanneperusteet: asetuksen N:o 207/2009 81 artiklan rikkominen.
Kanne 8.11.2013 — H.P. Gauff Ingenieure v. SMHV — Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW)
(Asia T-586/13)
kumoamaan SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 5.9.2013 tekemän päätöksen (asia R 118/2013-1)
Haettu yhteisön tavaramerkki: kuviomerkki ”Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW” luokkiin 11, 19, 36, 37, 39, 40, 41 ja 42 kuuluville tavaroille ja palveluille — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 10 028 082
Kanne 4.11.2013 — Schwerdt v. SMHV — Iberamigo (cat&clean)
(Asia T-587/13)
Kantaja: Miriam Schwerdt (Porta Westfalica, Saksa) (edustaja: Rechtsanwalt K. Kruse)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Iberamigo, SA (Rubi, Espanja).
kumoamaan vastaajan neljännen valituslautakunnan 3.9.2013 tekemän päätöksen R 1799/2012-4
Haettu yhteisön tavaramerkki: sanaosan ”cat & clean” ja kissaa esittävän kuvan sisältävä monivärinen kuviomerkki luokkaan 31 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 612 301
Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Iberamigo, SA
Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: espanjalainen sanamerkki ”CLEAN CAT” luokkaan 31 kuuluvia tavaroita varten
Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksytään.
Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 2017/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan sekä SEUT 29 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen rikkominen.
Kanne 7.11.2013 — Deutsche Rockwool Mineralwoll v. SMHV — A. Weber (JETROC)
(Asia T-588/13)
Kantaja: Deutsche Rockwoll Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Saksa) (edustaja: asianajaja J. Krenzel)
Vastapuoli valituslautakunnassa: A. Weber SA (Rouhling, Ranska)
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 28.8.2013 tekemän päätöksen asiassa R 257/2013-2
Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: sanamerkki ”JETROC” luokkiin 1, 17 ja 19 kuuluvia tavaroita varten — Kansainvälinen rekisteröinti nro 940 180, jossa nimetään Euroopan unioni
Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 53 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu sekaannusvaara
Kanne 11.11.2013 — Ratioparts-Ersatzteile v. SMHV — Norwood Industries (NORTHWOOD professional forest equipment)
(Asia T-592/13)
Kantaja: Ratioparts-Ersatzteile-Vertriebs GmbH (Euskirchen, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Koch)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Norwood Industries (Kilworthy, Ontario, Kanada)
muuttamaan toisen valituslautakunnan 28.8.2013 tekemää päätöstä (asia R 356/2013-2) siten, että väite B1771461 hylätään kokonaisuudessaan, ja
velvoittamaan väitteentekijän korvaamaan väitemenettelyn kulut ja valituksen vastapuolen korvaamaan valituksen kulut.
Haettu yhteisön tavaramerkki: kuviomerkki ”NORTHWOOD professional forest equipment” luokkiin 8, 9, 20, 25 ja 35 kuuluville tavaroille ja palveluille — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 412 776
Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Norwood Industries
Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: yhteisön sanamerkki ”NORWOOD” luokkaan 7 kuuluville tavaroille
Kanne 14.11.2013 — Sanctuary Brands v. SMHV — Richter International (TAILORBYRD)
(Asia T-594/13)
Kantaja: Sanctuary Brands LLC (New Canaan, Connecticut, Yhdysvallat) (edustaja: barrister B. Brandreth)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Richter International Ltd (Scarborough, Ontario, Kanada)
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 7.8.2013 asiassa R 1625/2012-1 tekemän päätöksen
Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”TAILORBYRD” luokan 25 tavaroille — yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus N:o 9 325 507
Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanaosan ”TAILORBYRD” sisältävä rekisteröimätön kuviomerkki, rekisteröimätön sanamerkki ja kaupallinen nimi ”TAILORBYRD” sekä yhtiön nimi ”Tailorbyrd, LLC”, joita on käytetty vaatteisiin ja paitoihin liittyvässä liiketoiminnassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa
Väiteosaston ratkaisu: Väite hylättiin
Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 4 kohtaa on sovellettu virheellisesti.
Kanne 18.11.2013 — Calida v. SMHV — Quanzhou Green Garments (dadida)
(Asia T-597/13)
Kantaja: Calida Holding AG (Sursee, Sveitsi) (edustajat: asianajajat R. Kaase ja H. Dirksmeier)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Quanzhou Green Garments Co. Ltd (Quanzhou, Kiina)
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan asiassa R 1190/2012-4 16.9.2013 tekemän päätöksen
Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Euroopan unionin alueella rekisteröity, sanan ”dadida” sisältävän kuviomerkin kansainvälinen tavaramerkkirekisteröinti nro 979 903 luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten
Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: Tavaramerkkiasetuksen 53 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaiset suhteelliset perusteet
Kanneperusteet: Tavaramerkkiasetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.
Kanne 15.11.2013 — Sanctuary Brands v. SMHV — Richter International (TAILORBYRD)
(Asia T-598/13)
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 7.8.2013 asiassa R 1115/2012-1 tekemän päätöksen
Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanan TAILORBYRD sisältävä kuviomerkki luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 325 549
Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanan TAILORBYRD sisältävä rekisteröimätön kuviomerkki, rekisteröimätön sanamerkki ja toiminimi TAILORBYRD ja yhtiönimi Tailorbyrd, LLC, jota käytetään ”vaatteille, paidoille” kaupankäynnissä Yhdistyneessä kuningaskunnassa
Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkkiasetuksen 8 artiklan 4 kohdan rikkominen
Kanne 12.11.2013 — Wilo v. SMHV (Pioneering for You)
(Asia T-601/13)
Kantaja: Wilo SE (Dortmund, Saksa) (edustaja: asianajaja B. Schneiders)
kumoamaan 11.9.2013 tehdyn sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) valituslautakunnan päätöksen asiassa R 555/2013-4
velvoittamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”Pioneering for You” luokkiin 7, 9, 11, 37 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus nro 11 065 588
Kanneperusteet: asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen
Kanne 14.11.2013 — Léon Van Parys v. komissio
(Asia T-603/13)
kumoamaan komission kirjelmän, jolla se vaati Belgian tulli- ja kulutusveroasioista vastaavalta viranomaiselta lisätietoja asetuksen (ETY) N:o 2454/93 907 artiklan nojalla, samoin kuin Euroopan komission 16.9.2013 päivätyn kirjelmän, jolla se ilmoitti kyseisestä vaatimuksesta ja asetuksen (ETY) N:o 2454/93 907 artiklan mukaisen määräajan kulumisen keskeyttämisestä Firma Léon Van Parysille
toteamaan, että asetuksen (ETY) N:o 2454/93 909 artikla on vaikuttanut täysimääräisesti kantajan hyväksi sen jälkeen, kun unionin yleinen tuomioistuin 19.3.2013 antoi tuomion asiassa T-324/10 (asia REM/REC 07/07)
Kantaja väittää ensimmäisellä kanneperusteellaan, että komissio sovelsi virheellisesti asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (1) 907 ja 909 artiklaa sekä SEUT 266 artiklan 1 kohtaa. Kantaja väittää, että komissiolla ei ole enää edellä mainittuihin säännöksiin perustuvan määräajan päättymisen jälkeen oikeutta tehdä päätöstä peruuttamishakemuksesta. Tästä syystä komissiolla ei ole kantajan mukaan enää toimivaltaa ryhtyä unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-324/10, Firma Léon Van Parys vastaan komissio, 19.3.2013 antamalla tuomiolla osittain kumotun päätöksensä pelkkää oikaisemista laajempiin toimiin.
Toinen kanneperuste koskee asetuksen (ETY) N:o 2454/93 907 artiklan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan, erityisesti sen 41 artiklan, joka koskee oikeutta hyvään hallintoon, virheellistä soveltamista. Kantaja esittää, että komissio käytti lainvastaisesti mahdollisuutta vaatia tietoja ja näin keskeyttää mainitun yhdeksän kuukauden määräajan kuluminen asetuksen (ETY) N:o 2454/93 909 artiklan myöhemmän soveltamisen välttämiseksi tai ainakin sen lykkäämiseksi. Kantajan mukaan tässä yhteydessä loukattiin myös hyvän hallinnon periaatetta, koska komissio otti itselleen oikeuden tutkia vuoden 1999 tuonteja koskeva, vuoden 2007 lopussa esitetty kysymys, johon sovelletaan lähtökohtaisesti yhdeksän kuukauden määräaikaa, kattavasti vuonna 2013 peruuttamishakemuksen tutkimisen yhteydessä.
(1) Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun asetuksen (ETY) N:o 2454/93 muuttamisesta 2.6.1993 annettu komission asetus (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1).
Kanne 20.11.2013 — Levi Strauss v. SMHV — L&O Hunting Group (101)
(Asia T-604/13)
Kantaja: Levi Strauss & Co. (San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat V. von Bomhard ja J. Schmitt)
Vastapuoli valituslautakunnassa: L&O Hunting Group GmbH (Isny im Allgäu, Saksa)
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 6.9.2013 tekemän päätöksen asiassa R 1538/2012-2
velvoittamaan vastaaja ja mahdollinen väliintulija korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki 101 luokkiin 13, 25 ja 28 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 446 634
Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkin 501 yhteisön tavaramerkkirekisteröinti nro 26 708 luokkiin 16, 18 ja 25 kuuluvia tavaroita varten
Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 8 artiklan 5 kohdan rikkominen
Kanne 21.11.2013 — Alma — The Soul of Italian Wine v. SMHV — Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE)
(Asia T-605/13)
Kantaja: Alma — The Soul of Italian Wine LLLP (Bal Harbor, Florida, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja F. Terrano)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Espanja)
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 10.9.2013 tekemän päätöksen (asia R 18/2013-2) ja
Haettu yhteisön tavaramerkki: sanaosat ”SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE” sisältävä kuviomerkki — yhteisön tavaramerkiksi rekisteröimistä koskeva hakemus nro 9 784 539
Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: yhteisön tavaramerkeiksi numeroilla 462 523 ja 6 373 971 rekisteröidyt tavaramerkit ja espanjalaisiksi tavaramerkeiksi numeroilla 152 231, 715 524 ja 2 796 505 rekisteröidyt tavaramerkit
Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen ja yhteisön tavaramerkiksi rekisteröimistä koskevan hakemuksen hylkääminen kokonaisuudessaan
Kanneperusteet: yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 5 kohdan rikkominen.
Kanne 22.11.2013 — easyGroup IP Licensing v. SMHV — TUI (easy Air-tours)
(Asia T-608/13)
Kantaja: easyGroup IP Licensing Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: solicitor J. Day)
Vastapuoli valituslautakunnassa: TUI AG (Hannover, Saksa)
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 5.9.2013 tekemän päätöksen asiassa R 1029/2012-1
velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanaosat easyAir-tours sisältävä kuviomerkki luokkiin 16, 36, 39 ja 43 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 220 849
Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansainväliset tavaramerkkirekisteröinnit, joissa nimetään Euroopan unioni, yhteisön tavaramerkkirekisteröinti ja kansallinen tavaramerkkirekisteröinti, jotka koskevat muun muassa sanaosan airtours sisältävää kuviomerkkiä
Väiteosaston ratkaisu: Yhteisön tavaramerkkihakemuksen osittainen hylkääminen
Kanne 22.11.2013 — BlackRock v. SMHV (SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY)
(Asia T-609/13)
Kantaja: BlackRock, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustajat: barrister S. Malynicz, solicitor K. Gilbert ja solicitor M. Blair)
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 11.9.2013 asiassa R 572/2013-4 tekemän päätöksen
Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY” luokkiin 35 ja 36 kuuluvia palveluja varten — Rekisteröintihakemus N:o 11 144 748
Tutkijan päätös: Rekisteröintihakemuksen hylkääminen kokonaisuudessaan
Kanneperusteet: Tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen
Kanne 21.11.2013 — Ecolab USA v. SMHV (GREASECUTTER)
(Asia T-610/13)
Kantaja: Ecolab USA (St. Paul, Minnesota, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat G. Hasselblatt ja V. Töbelmann)
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 5.9.2013 tekemän päätöksen (asia R 1704/2012-2) siltä osin kuin siinä hylätään kansainvälisen tavaramerkin nro 1103198 GREASECUTTER rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi koskeva hakemus
velvoittamaan vastaajan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut
Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”GREASECUTTER” luokkiin 3 ja 5 kuuluvia tavaroita varten — kansainvälinen tavaramerkki nro W 1103198
Tutkijan päätös: Euroopan unionin nimeävän kansainvälisen tavaramerkin suojan epääminen
Kanneperusteet: neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu
Kanne 21.11.2013 — Australian Gold v. SMHV — Effect Management & Holding (HOT)
(Asia T-611/13)
Kantaja: Australian Gold (Indianapolis, Indiana, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat A. von Mühlendahl ja H. Hartwig)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Effect Management & Holding GmbH (Vöcklabruck, Itävalta)
kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 10.9.2013 tekemän päätöksen asiassa R 1881/2012-4
velvoittamaan vastaajan ja valituslautakunnassa esiintyneen vastapuolen, jos se esiintyy väliintulijana, korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Kuviomerkki, johon sisältyy sanaosa HOT, luokkiin 3, 5, 16 ja 25 kuuluvia tavaroita varten — Euroopan unionin nimeävä kansainvälisen rekisteröinnin kohteena oleva tavaramerkki nro 797 277
Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: yhteisön tavaramerkkistä annetun asetuksen 52 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa vahvistetut perusteet
Mitättömyysosaston ratkaisu: Mitättömäksi toteamista koskevan vaatimuksen hyväksyminen osittain
Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen osittain
Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 52 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, 7 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohtaa ja 8 artiklan 3 kohtaa on rikottu
Kanne 20.11.2013 — AIC v. SMHV — ACV Manufacturing (lämmönvaihtimen osat)
(Asia T-616/13)
Kantaja: AIC S.A. (Gdynia, Puola) (edustaja: lakimies J. Radłowski)
kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) kolmannen valituslautakunnan 10.9.2013 tekemän päätöksen asiassa R 293/2012-3
Rekisteröity yhteisömalli, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Lämmönvaihtimen osiksi kuvatun tuotteen malli — Rekisteröity yhteisömalli nro 1 137 152-0001
Kanne 20.11.2013 — AIC v. SMHV — ACV Manufacturin (lämmönvaihtimen osat)
(Asia T-617/13)
kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) kolmannen valituslautakunnan 10.9.2013 tekemän päätöksen asiassa R 688/2012-3
Rekisteröity yhteisömalli, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Lämmönvaihtimen osiksi kuvatun tuotteen malli — Rekisteröity yhteisömalli nro 1 137 152-0002
Valitus, jonka Carla Faita on tehnyt 26.11.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-92/11, Faita v. ETSK, 16.9.2013 antamasta tuomiosta
(Asia T-619/13 P)
Valittaja: Carla Faita (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat D. Abreu Caldas, M. Abreu Caldas ja J.-N. Louis)
Muu osapuoli: Euroopan talous- ja sosiaalikomitea
toteamaan ja päättämään, että
virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa F-92/11, Faita vastaan ETSK, 16.9.2013 antama tuomio kumotaan,
ETSK velvoitetaan maksamaan kantajalle 15 000 euroa korvauksena henkisestä kärsimyksestä, joka on aiheutunut nimittävän viranomaisen huolenpitovelvollisuuden laiminlyönnistä, ja
ETSK velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn ja hyvän hallinnon periaatteen tarkoitukseen liittyen, koska virkamiestuomioistuin ei määrännyt seuraamuksia siitä, että valituksen hylkäävän päätöksen perustelut olivat sanasta sanaan samat kuin vaatimuksen hylkäävän päätöksen, josta valituksessa oli kyse, perustelut, vaikka valituksessa esitettiin eri perustelut kuin vaatimuksessa (valituksenalaisen tuomion 44 ja 65–67 kohta).
Toinen valitusperuste, joka perustuu yhtäältä puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen, koska valittajalla ei ollut mahdollisuutta esittää niistä näkemyksiä virkamiestuomioistuimessa käydyn menettelyn yhteydessä kun virkamiestuomioistuin katsoi, että nimittävä viranomainen käytti valittajan vaatimuksen hylkäämisestä tekemässään päätöksessä viidettä, implisiittistä perustetta, ja toisaalta oikeudelliseen virheeseen, koska virkamiestuomioistuin arvioi Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 12 a artiklan 3 kohdassa säädettyjä edellytyksiä valvoessaan henkilöstösääntöjen 24 artiklan lainmukaisuutta ja soveltamista.
Kanne 22.11.2013 — Marchi Industriale v. ECHA
(Asia T-620/13)
Kantaja: Marchi Industriale SpA (Firenze, Italia) (edustajat: asianajajat M. Baldassarri ja F. Donati)
Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan ja julistamaan pätemättömäksi ECHA:n päätöksen nro SME/2013/3747 sekä toteamaan tämän seurauksena, että kyseinen päätös menettää kaikki vaikutuksensa ja että kaikki suurempien maksujen perimistä ja rahamääräisiä seuraamuksia koskevat laskut kumotaan.
Nyt kyseessä oleva menettely koskee Euroopan kemikaaliviraston päätöstä, jossa katsottiin, että kantaja ei täytä edellytyksiä, jotta sen voitaisiin katsoa olevan kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1907/2006 (EUVL L 396, s. 1) tarkoitettu pieni tai keskisuuri yritys ja evättiin siinä säädetyt etuudet ja määrättiin kantaja suorittamaan maksuja.
Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu perustelujen täydelliseen puuttumiseen, koska vaikka kantaja on esittänyt yksityiskohtaisia huomautuksia ja asiakirjoja riitauttaessaan yrityksen koon määrittämisessä käytetyt laskentaperusteet, vastaaja ei ole ottanut millään tavalla huomioon esitettyjä väitteitä.
Toinen kanneperuste, joka perustuu Marchi Industrialen omistamaa Essemar SpA -yhtiötä koskevien tietojen virheelliseen arviointiin.
Kantaja toteaa tässä yhteydessä, että toisin kuin vastaaja väittää, Esseco Group srl:llä ei ole mitään, edes välillistä, yhteyttä kantajaan, eikä sen missään tapauksessa voida katsoa olevan ”kumppaniyritys”. Esseco Group omistaa 50,0005 prosenttia Essemarin osakepääomasta, mutta kantaja omistaa Essemarin jäljellä olevan 49,9995 prosentin osakepääoman. Vaikka Esseco Group omistaa muodollisesti suurimman osan Essemarin osakepääomasta, sillä ei ole äänioikeuksien enemmistöä kyseisessä yhtiössä. Esseco Groupin ja kantajan välillä ei näin ollen ole mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6.5.2003 annetun komission suosituksen (EUVL L 124, 20.5.2003, s. 36) liitteessä olevan 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua erityistä suhdetta.
Kanne 27.11.2013 — Unión de Almacenistas de Hierros de España v. komissio
(Asia T-623/13)
Kantaja: Unión de Almacenistas de Hierros de España (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat A. Creus Carreras ja A. Valiente Martín)
kumoamaan komission 18.9.2013 tekemän päätöksen
velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja
lisäksi prosessinjohtotoimena määräämään, että komissio toimittaa unionin yleiselle tuomioistuimelle asiakirjoja, joihin tutustumisen se on evännyt, jotta tuomioistuin voi tutkia ne ja tarkastaa kannekirjelmän väitteiden paikkansapitävyyden.
Käsiteltävässä asiassa kantaja vaatii, että nimenomainen päätös hylätä sen pyyntö tutustua tiettyihin asiakirjoihin kumotaan. Tämän pyynnön implisiittisestä hylkäämisestä on kyse asiassa T-419/13, Unión de Almacenistas de Hierros de España vastaan komissio.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaiset kuin tuossa asiassa.
Kanne 4.12.2013 — Serco Belgium ym v. komissio
(Asia T-644/13)
Kantajat: Serco Belgium (Bryssel, Belgia), SA Bull NV (Auderghem, Belgia) ja Unisys Belgium (Bryssel) (edustajat: asianajajat V. Ost ja M. Vanderstraeten)
kumoamaan 30.10.2013 tehdyn Euroopan komission päätöksen, joka annettiin kantajille tiedoksi 31.10.2013 päivätyllä kirjeellä ja jolla hylättiin OPTIMUS-yhteenliittymän tarjous tarjouskilpailussa DIGIT/R2/PO/2012/026 — ITIC-SM (Tietoteknisen palvelun hallinnointi Euroopan komission yhdennettyä ja yhdistettyä tietoteknistä työpöytäympäristöä varten) (EUVL 2012/S 69-112095) ja valittiin toimittajaksi GISIS-yhteenliittymä, ja
velvoittamaan vastaajan korvaamaan tämän oikeudenkäynnin kulut.
Kanteensa tueksi kantajat vetoavat yhteen kanneperusteeseen.
Kantajien tarjous hylättiin, koska komissio antoi sille erittäin alhaiset pisteet henkilöstöön liittyvistä arviointiperusteiden osatekijöistä. Lyhyesti sanottuna komissio katsoi, että kantajien ehdottama henkilöstömäärä on liian alhainen eikä siten riitä takaamaan vaadittua palvelun laatua.
Kantajat väittävät kanneperusteessaan, että niiden tarjous hylättiin lainvastaisten arviointiperusteiden perusteella. Henkilöstöön liittyvät osatekijät eivät ole perusteita, joiden avulla voidaan selvittää taloudellisesti edullisin tarjous
koska, kuten komissio nimenomaisesti myöntää, tarjoajien näihin perusteisiin antamat vastaukset eivät johda (sopimus)vaatimuksiin. Kantajat väittävät, että on unionin oikeuden vastaista arvioida tarjouksia sellaisten lausuntojen perusteella, jotka eivät ole sitovia
koska nämä osatekijät eivät liity tarjouksen laatuun (toimitettavan palvelun tasoon) vaan tarjoajan luontaiseen kykyyn varata riittävä määrä henkilöstöä täyttääkseen palvelutasosopimuksessa (SLA) asetetut suoritusvaatimukset. Nämä osatekijät ovat siten valintaperusteita
koska ihanteellista henkilöstömäärää ei mainittu eikä annettu tarkkaa tietoa siitä, miten komissio arvioisi tarjottua henkilöstömäärää, sekä koska, kuten tarjousasiakirjoissa selvästi todetaan, komission yhdentämis- ja yhdistämishankkeen ytimenä on sopimuksessa asetetun korkean laatutason saavuttaminen mahdollisimman tehokkaalla tavalla, nämä osatekijät johtivat ennalta-arvaamattomaan lopputulokseen
koska jos komissio epäili, etteivät kantajat suoriutuisi sopimuksesta tarjottujen ehtojen mukaisesti (riittämättömäksi katsotun henkilöstömäärän vuoksi), sen olisi joka tapauksessa pitänyt pyytää täydennyksiä ennen kuin se hylkäsi tarjouksen, joka oli 47 miljoonaa halvempi kuin valittu tarjous.
Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 3.12.2013 — CT v. koulutuksen, audiovisuaalialan ja kulttuurin toimeenpanovirasto (EACEA)
(Asia F-36/13) (1)
(Henkilöstö - Väliaikainen toimihenkilö - Toistaiseksi voimassa oleva sopimus - Sopimuksen päättäminen - Tehtäviin kohdistuvan arvostuksen heikkeneminen - Luottamussiteen katkeaminen)
Kantaja: CT (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja S. Pappas)
Vastaaja: koulutuksen, audiovisuaalialan ja kulttuurin toimeenpanovirasto (EACEA) (asiamies: H. Monet, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur)
Vaatimus sen päätöksen kumoamisesta, jolla kantajan palvelukseen ottamista koskeva sopimus päätettiin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan c alakohdan i luetelmakohdan perusteella
CT vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan koulutuksen, audiovisuaalialan ja kulttuurin toimeenpanoviraston oikeudenkäyntikulut.
Kanne 17.9.2013 — ZZ v. REA
(Asia F-88/13)
Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja F. Frabetti)
Vastaaja: Tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA)
Kantajan esittämän sellaisen vaatimuksen hylkäämisen kumoaminen, joka koskee kantajan äidin rinnastamista huollettavana olevaan lapseen henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 2 artiklan 4 kohdan nojalla
PMO.1:n tekemän ja 28.11.2012 tiedoksiannetun sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla hylättiin kantajan 20.7.2012 esittämä vaatimus kantajan äidin rinnastamisesta huollettavana olevaan lapseen henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 2 artiklan 4 kohdan nojalla 1.11.2012 ja 31.10.2013 väliseksi ajanjaksoksi
1 000 euron suuruisen vahingonkorvauksen, jonka osalta pidätetään oikeus muutoksiin/määrän nostamiseen, määrääminen kantajalle korvauksena tälle vaatimuksen hylkäämisestä ja oikeudenkäyntiä edeltäneestä hallinnollisesta valituksesta tehdyistä päätöksistä niiden haittaavan ja loukkaavan luonteen vuoksi aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä
REA on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Kanne 18.9.2013 — ZZ v. komissio
(Asia F-89/13)
Kantajalle vuoden 2013 tammi-, helmi- ja maaliskuussa maksetuista työkyvyttömyyseläkkeistä tehtyjen 504,67 euron suuruisten pidätysten kumoaminen
on kumottava kantajan vuoden 2013 tammi-, helmi- ja maaliskuun eläkelaskelmiin sisältyvät päätökset, joiden mukaan työkyvyttömyyseläkkeistä, joihin kantajalla oli oikeus edellä mainittuina kuukausina, pidätettiin 504,67 euron suuruinen summa;
siltä osin kuin on tarpeellista on kumottava missä hyvänsä muodossa tehty päätös, jolla hylättiin edellä mainituista päätöksistä 13.4.2013 tehty valitus;
on kumottava päätös, joka sisältyy 22.4.2013 päivättyyn kirjeeseen, jonka ensimmäisen sivun oikeassa ylälaidassa on viite ”Ref. Ares(2013)790217 — 23.04.2013”;
komissio on velvoitettava maksamaan kantajalle seuraavat summat: (1) 504,67 euroa korotettuna 10 prosentin vuosikorolla, joka lisätään pääomaan, 1.2.2013 alkaen siihen päivään asti, kunnes summa on tosiasiallisesti maksettu; (2) 504,67 euroa korotettuna 10 prosentin vuosikorolla, joka lisätään pääomaan, 1.3.2013 alkaen siihen päivään asti, kunnes summa on tosiasiallisesti maksettu; (3) 504,67 euroa korotettuna 10 prosentin vuosikorolla, joka lisätään pääomaan, 1.4.2013 alkaen siihen päivään asti, kunnes summa on tosiasiallisesti maksettu;
Kanne 9.10.2013 — ZZ v. komissio
(Asia F-102/13)
Sen päätöksen kumoaminen, jolla ennen palvelussuhteen alkamista saatujen eläkeoikeuksien hyvityslaskelma päätettiin tehdä uusien yleisten täytäntöönpanosäännösten perusteella ja joka koskee kantajan eläkeoikeuksien siirtoa unionin eläkejärjestelmään, jossa sovelletaan henkilöstösääntöjen liitteessä VIII oleviin 11 ja 12 artiklaan liittyviä uusia täytäntöönpanosäännöksiä.
Asiassa on todettava, että henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevien 11 ja 12 artiklan yleisten täytäntöönpanosäännösten 9 artikla on lainvastainen eikä sitä näin ollen voida soveltaa
Päätös, jolla kantajan ennen palvelussuhteensa alkamista saamat eläkeoikeudet päätettiin niitä Euroopan unionin toimielinten eläkejärjestelmään siirrettäessä hyvittää 3.3.2011 annettujen henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan yleisten täytäntöönpanosäännösten mukaisesti, on kumottava
Kanne 25.10.2013 — ZZ v. komissio
(Asia F-107/13)
Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat É. Boigelot ja R. Murru)
Kumoamiskanne komission päätöksestä asettaa kantajalle kurinpitoseuraamus henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 9 artiklan 2 kohdan nojalla, sekä vahingonkorvausvaatimus väitetysti aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä ja vaatimus jo pidätettyjen rahamäärien takaisinmaksamisesta.
14.3.2013 tehty päätös sellaisen seuraamuksen asettamisesta kantajalle, että hänen kuukausittaista nettoeläkettään alennetaan kolmanneksella kahden vuoden ajan, on kumottava
vastaaja on velvoitettava korvaamaan kantajan kärsimä vahinko, jonka kokonaismäärä on 10 000 euroa, ellei tämä summa nouse menettelyn aikana
Kanne 28.10.2013 — ZZ v. neuvosto
(Asia F-108/13)
Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat J.-N. Louis ja D. Abreu Caldas)
Kantajan vuoden 2013 tammi-, helmi- ja maaliskuun niiden palkkalaskelmien kumoaminen, jotka on laadittu 20.12.2012 tehdyn neuvoston sen päätöksen mukaisesti, jolla neuvosto kieltäytyi vahvistamasta 1.7.2012 komission ehdotusta asetukseksi Euroopan unionin virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden sekä näihin palkkoihin ja eläkkeisiin liittyvien korjauskertoimien mukauttamisesta.
kantajan palkkalaskelmat, jotka on laadittu 15.1.2013 jälkeen, on kumottava
neuvosto on velvoitettava maksamaan kantajalle maksamatta jääneet palkat, joihin hänellä on oikeus 1.7.2012 alkaen, lisättyinä niistä ajankohdista alkaen laskettavilla viivästyskoroilla, joina maksamatta olevat määrät erääntyivät maksettaviksi; korkojen määrä on Euroopan keskuspankin pääasiallisiin jälleenrahoitustoimiin kyseisinä ajanjaksoina soveltama korko lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä
neuvosto on velvoitettava suorittamaan symbolinen yhden euron korvaus korvauksena henkisestä kärsimyksestä, jonka neuvoston ja nimittävän viranomaisen peräkkäiset virkavirheet ovat aiheuttaneet
Kanne 11.11.2013 — ZZ v. komissio
(Asia F-110/13)
Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat S. Rodrigues, A. Tymen ja A. Blot)
Sen komission päätöksen kumoaminen, jolla kantajaa ei sisällytetty luetteloon ehdokkaista, jotka saavat osallistua pätevöittämistä koskevaan koulutusohjelmaan vuonna 2013
Euroopan komission 19.4.2013 tekemä päätös, jolla kantajaa ei sisällytetty luetteloon ehdokkaista, jotka saavat osallistua pätevöittämistä koskevaan koulutusohjelmaan vuonna 2013 (IA nro 13-2013), on kumottava
komission 30.7.2013 tekemä päätös, jolla kantajan oikaisuvaatimus hylättiin, on kumottava tarpeellisilta osin
kantajalle on myönnettävä vahingonkorvausta 10 000 euroa

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin