text:
Virolainen: kesäkuuta 2013
1. Eduskunnan istuntokausi tältä keväältä päättyy huomenna keskiviikkona. Perustuslakivaliokunta pakersi tänään vihdon ja viimein suuren kohun saattelemana valmiiksi lausuntonsa kuntajakouudistusta koskevasta hallituksen esityksestä. (Valiokunnan puheenjohtaja Johannes Koskinen, joka oli - jostakin tuntemattomasta syystä - kutsuttu Niinistön Kultaranta-seminaariin - näytti tosin istuskelevan muina miehinä Kultarannan teltassa maanantaina, vaikka lausunnon piti olla valmiina tänään aamupäivällä.) Valiokunnan lausunto on sangen ristiriitainen, sillä siihen jätettiin kolme eriävää mielipidettä siitä, voidaanko lakiesitys käsitellä normaalissa järjestyksessä vai pitääkö se käsitellä perustuslain säätämisjärjestyksessä. Enemmistön mukaan vaikeutettua käsittelyjärjestystä ei tarvita, jos lakiesitykseen tehdän kolme valiokunnan edellyttämää muutosta. Nämä muutokset siunattiin myöhemmin tänään hallintovaliokunnassa ja huomenna eduskunnan täysistunto hyväksyy lait. Ne tulevat voimaan jo 1.7., joten kiirusta on todella pitänyt.
2. Itse seurasin, ehtiikö, haluaako tai rohkeneeko perustuslakivalikunta antaa lausuntonsa hallituksen esityksestä HE 79/2012 vp., joka koskee pysäköinninvalvonnasta annetun lain muuttamista ja lakia pysäköinnninvalvontalautakunnasta ja valvonta-avustajista. Vaikka asiaa ei edes mainita lakiesitysten nimissä, sanotulla lainsäädännöllä olisi vaivihkaa tarkoitus kuopata nykyisin pysäköinninvalvontaa yksityisten maanomistajan kiinteistöillä harjoittavien pysäköintifirmojen toiminta.
3. Olen käsitellyt sanottua lakiesitystä viimeksi blogissa numero 713/25.3.-13 otsikolla "Lakiesitys yksityisestä pysäköinninvalvonnasta kangertelee eduskunnassa". Kyllä kangertelee ja tosi pahasti kangerteleekin, sillä lakiesitys annettiin eduskunnalle jo viime vuoden syyskuussa. Hallituksen esityksessä luvattiin, että uusi laki tulisi voimaan jo 1.3.2013; toisaalta kerrotitin, että lain voimaan saattamiseen kuluu aikaa vähintään neljä kuukautta siitä, kun eduskunta on lakiesityksen hyväksynyt. Nyt ollaan jo kesäkuun lopussa, mutta perustuslakivaliokunta ei ole saanut vieläkään lausuntoaan aikaiseksi! Onpa todella kuuma peruna!
4. Kuten olen jo aiemmin mielipiteenäni kertonut, lakiesitys on monessa suhteessa täysi torso ja tämä koskee ennen muuta suhtautumista nykyiseen yksityiseen pysäköinninvalvontaan. Lakiesitykseen ei sisälly pykälän pykälää tai momentin momenttia siitä, että laki johtaisi nykyisen yksityisen valvonnan päättymiseen, mikä tietäisi lähes automaattisesti pysäköinfirmojen toiminnan päättymistä. Mutta niin vain lakiesityksen perusteluissa kerrotaan ikään kuin itsestään selvyytenä ja ohimenneen muutamalla rivillä, että esityksen tavoitteena on sulkea pois yksityisten "muunlainen toiminta" pysäköinninvalvonnassa. Toisin sanoa parkkifirmat eivät voisi enää vaatia tai määrätä valvontamaksuja, vaikka kyseinen toiminta on todettu täysin lailliseksi korkeimman oikeuden asiasta antamalla ennakkopäätöksellä. - Voiko härskimpää ja räikeämpää yritystä perusteluilla säätämisestä enää edes kuvitella! 5. Perustuslakivaliokunta on ollut parin viimeisen kuukauden aikana kiireinen, kun valiokuntaa ovat työllistäneet mm. kunta- ja sote -uudistukset sekä ns. Himas-gate, jossa valiokuntaa tutkii pitkään ja hartaasti pääministeri Jyrki Kataisen toimintaa Pekka Himaselta tilatun selvityksen tiimoilta. Aikaisemmin valiokunnalla olisi kuitenkin ollut erinomaisen hyvää aikaa ottaa kantaa pysäköinninvalvontaa koskevaan lakiesitykseen, jos se olisi vain halunnut ja rohjennut niin tehdä.
6. Kyseinen lakiesitys tulla tupsahti eduskuntaan jo 7.9. viime vuoden syyskuun alussa, jolloin pidettiin lähetekeskustelu ja esitys lähetettin mietinnön laatimista varten lakivaliokuntaan sekä lausunnon antamisen tarkoituksessa perustuslakivaliokuntaan ja hallintovaliokuntaan. Nämä kolme valiokuntaa ovat kuulleet lakiesityksen johdosta lukuisia asiantuntijoita. Merkille pantavaa on, että valiokunnissa on kuultu samoja valtiosääntöoppineita, joiden lausuntojen mukaisesti perustuslakivaliokunta maaliskuussa 2011 torppasi hallituksen asiasta antaman edellisen lakiesityksen yksityisestä pysäköinninvalvonnasta. 7. Hallintovaliokunta antoi lakiesityksestä lausuntonsa normaaliajassa eli 23.11.2012 (HaVL 18/2012 vp), lausunto on luonteeltaan sangen teknisluontoinen. Lakivaliokunta odottaa mietintöään varten perustuslakivaliokunnan lausuntoa, mutta juuri viimeksi mainittuun valiokuntaan lakiesitys näyttääkin jumiutuneen. Syytä tähän ei ole kovin vaikea arvata. Keskeinen kysymys on se, onko lakiesityksen, oikeusministerin ja koko hallituksen tarkoituksena ollut todella "sosialisoida" nykyinen yksityinen pysäköinninvalvonta, vai saavatko yksityiset pysäköintifirmat jatkaa myös vastaisuudessa toimintaansa. Lakiesityksen pykälät vaikenevat kysymyksestä, mutta perusteluissa on muutaman rivin maininta asiasta.
8. Muodollisesti lakiesitys ei itse asiassa edes koske yksityistä pysäköinninvalvontaa, vaan kuten jo ehdotettujen lakien nimistäkin ilmenee, julkista pysäköinninvalvontaa avustavaa valvontaa, johon yksityisten toivotaan osallistuvan avustajina. Mutta toisin kuin lainvalmistelijat, oikeusministeri ja ehkä koko hallitus kenties kuvittelevat, yksityistä pysäköinninvalvontaa ei voida kieltää yksinomaan lakiesitykseen perusteluihin sisältyvällä parilla lyhyellä toteamuksella. Perusteluilla säätäminen ei ole mahdollista, sillä ainoastaan kirjoitetun lain pykälillä on lainkäytössä sitova vaikutus. Laillisena elinkeinona harjoitetun yksityisen pysäköinninvalvonnan lakkauttaminen vaatisi lakiin nimenomaisia säännöksiä ja ilmeisesti lain hyväksymistä perustuslain säätämisjärjestyksessä. Jollei näin tapahdu, lailla ei voida kieltää nykyistä pysäköinninvalvontaa ja valvontamaksun vaatimista. Parkkifirmojen harjoittama toiminta voisi siis edelleen jatkua nykyisenlaisena.
9. Lakiesityksen kohtalo on siis perustuslakivaliokunnan käsissä. Asia näyttää polttelevan pahasti valiokuntaa, sillä lakiesityksen käsittelyä on siirretty monta kertaa. Lakiesitys tuli perustuslakivaliokuntaan jo 13.9.2012, minkä jälkeen asiantuntijoita on kuultu useissa kokouksissa. Tunnettujen valtiosääntöoppineiden lisäksi perustuslakivaliokunta on kuullut asiantuntijana myös KKO:n presidentti Pauliine Koskeloa. Ilmeisesti hänen esittämistään näkökohdista ja huomautuksista juuri johtuu, että asia on pantu valiokunnassa niin sanotusti jäihin. 10. Perustuslakivaliokunta sai asiantuntijakuulemisensa valmiiksi jo 19.10.2012, mutta tämän jälkeen valiokuntaan saapui presidentti Koskelon kirjallinen lausunto ja asian käsittelyä ja asiantuntijoiden kuulemista päätettiin jatkaa. Perustuslakivaliokunta palasi asian pariin uudelleen vasta puolén vuoden kuluttua eli 12.3.2013, jolloin valiokunnassa lienee käyty jonkinlainen kaksinkamppailu Koskelon ja professori Olli Mäenpään välillä. Tämän jälkeen valiokunta totesi - jälleen kerran - asiantuntijakuulemisen päättyneeksi, minka jälkeen asiassa siirryttiin "jatkettuun valmistavaan keskusteluun". Mutta heti tämän jälkeen eli jo mainitussa 12.3. pidetyssä kokouksessa valiokunta totesi, että asian käsittely keskeytetään! Tämän jälkeen eli kolmen kuukauden aikana asiassa ei ole tapahtunut yhtikäs mitään. 11. Taloussanomat kertoi lakiestyksen käsittelystä tänään jutussa "Parkkifirmat sakottavat kuin viimeistä kesää". Jutusta näkyy selvästi, ettei toimittaja ole perehtynyt aiheeseen kovinkaan hyvin, kuten jo puhe "sakotuksesta" osoittaa. Jonkinlaisena asiantuntijana toimittaja oli haastatellut vantaalaista kaupunginvaltuutettua ja lakimiestä Johannes Hirvaskoskea, joka näkee KKO:n "teoriassa" aukkoja. Hirvaskosken esittämät väiteet ovat kuitenkin varsin alkeellisia, ja ne on osoitettu jo useaan kertaan paikkansa pitämättömiksi.
12. Jäämme mielenkiinnolla odottamaan eduskunnan syysistuntokautta ja sitä, josko perustuslakivaliokunta rohkenisi vihdoinkin ottaa lakiesitykseen kantaa. Yksityinen pysäköinninvalvonta jatkuu kaikessa rauhassa ja hyvin se tuntuu toimivankin. On käsittämätöntä, että tällainen kaikkia hyödyttävä toiminta halutaan lopettaa vain sen takia, että jotkut radikaalit oikeusoppineet ovat saaneet päähänsä kummallisen ajatuksen pitää sitä merkittävän julkisen vallan käyttämisenä. Mutta siitä yksityisillä alueilla tapahtuvassa ja yksityisoikeudelliseen sopimukseen perustuvassa valvonnassa ei toki ole kyse. 13. Myös lainkäytössä on vireillä asioita, jotka tuntuvat takkuavan pahasti. Yksi sellainen on Kauhajoen koulusurmien uhrien omaisten tekemä kantelu oikeusneuvos Pekka Koposen jääviydestä, josta olen kertonut blogijutussa 611/18.6.2012. Kantelu on ollut KKO:n käsittelyssä jo vuoden ja sitä on käsitelty ainakin kolmijäsenisessä jaostossa. Koposen jääviydestä on valitettu myös Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen, mikä saattaa vaikuttaa käsittelyn viipymiseen KKO:ssa. Kantelun tekijät ovat ihmetelleet mm. Koposen vastineen samoin kuin kantelun johdosta kuullun apulaisvaltakunnansyyttäjä Jorma Kalskeen lausunnon niukkasanaisuutta, sillä molemmat herrat ovat kuitanneet koko asian parilla kolmella rivillä. Tässä tapauksessa on kyllä voida sanoa, että oikeusneuvosta roikotettaisiin "löysässä hirressä", vaikka asian ratkaisu on viivästynyt epätavallisen kauan. Mistähän asian ratkaisun viipyminen mahtaa oikein kiikastaa?
Näin Kalevan pilapiirtäjä Jari 12.12.2012.
perusteluilla säätäminen,
7. Kyse on tietenkin hyvien tapojen noudattamisesta, tämän toimittajan olisi luullut ymmärtävän ilman kysymistäkin. Oikeuden istuntosali ei ole mikään hollitupa, jossa voitaisiin käyttäytyä tai pukeutuakaan miten tahansa. Kansanedustaja Pertti Veltto Viertanen tosin istuskelee eduskunnan täysistunnon eturivissä baskeri päässään, mutta eduskunta lienee tässäkin suhteessa aivan oma maailmansa. Kirkossa, saunassa ja oikeuden istunnossa miesten ei ole hyvien tapojen ja etiketin mukaista istua penkissä, lauteilla tai tuolilla pipo tai karva- taikka olkihattu päässään. Joutuisiko Veltto luopumaan baskeristaan, jos hän esiintyisi oikeudessa esimerkiksi todistajana? Mielenkiintoinen kysymys. 8. Kuten Yle Satakunnan verkkojutussa todetiin, oikeussaleista näkee usein kuvia, joissa syytetyt ovat peittäneet kasvonsa esimerkiksi hupun tai vaikkapa sanomalehden sisään. Syytetyille on suotu tähän oikeus ennen varsinaisen käsittelyn alkua kuvaamisen ajaksi, jos he eivät halua tulla tunnistetuksi tai jos he ovat niin häpeissään, etteivät halua näyttää naamaansa. Kuvaamisen päätyttyä ja kameroiden poistuttua salista syytetyt joutuvat kuitenkin luopumaan hupustaan tai muista päähineistään. 9. Huppujen sallimista oikeuden istunnossa on usein ihmetelty. Kyse on eräänlaisesta naamioitumisesta, jonka sallittavuudesta taitaa olla eduskunnan oikeusasiamiehen arvovaltainen kannanotto. Jotkut pitävät kuitenkin käytäntöä suoranaisena oikeuden halventamisena. Asiasta on - tietenkin - tehty myös ainakin yksi eduskuntakysely. Kansanedustaja Risto Kuisma (sd) nimittäin esitti vuonna 2010 oikeusministerin vastattavaksi seuraavan kirjallisen kysymyksen (KK 883/2010 vp.): Huppu päässä tai muuten kasvot peitettyinä esiintyminen oikeudessa on oikeuden halventamista. Oikeusistunnot ovat julkisia, ja on väärin, että siellä hyväksytään esiintyminen pää peitettynä. Edellä olevan perusteella ja eduskunnan työjärjestyksen 27 §:ään viitaten esitän asianomaisen ministerin vastattavaksi seuraavan kysymyksen: Mihin nykykäytäntö esiintymisestä oikeudenistunnoissa kasvot peitettyinä perustuu ja
10. Oikeusministeri Tuija Brax pyöritteli vastauksessaan - ettei se vain olisi ollut hallitusneuvos Liljeroosin kirjoittama - tuttuja näkökohtia kuvaamisen sallimisesta oikeudessa - vaikka tästä Kuisman kysymyksessä ei ollutkaan kysymys - ja totesi sen jälkeen ykskantaan, että asian varsinaisen käsittelyn aikana asianosainen ei voi esiintyä oikeudessa kasvot peitettyinä tai muuten naamioituneena. Braxin mukaan hallitus pitää nykyistä käytäntöä hyväksyttävänä eikä aio ryhtyä asiassa toimenpiteisiin. - Brax ei siis itse asiassa vastannut lainkaan siihen, mitä Kuisma kysyi, sillä hänen vastauksestaan ei ilmene, miksi syytettyjen sallitaan peittää kasvonsa kuvaamisen ajaksi. 11. Onko huppupäisenä esiintyminen sallittua muiden maiden tuomioistuimissa kuvaamisen aikana ja onko istuntosalisssa kuvaaminen istuntosalissa ylipäätään mahdollista? Jos istuntosalissa ei saa kuvata, niin silloin ei ole myöskään syytä kasvojen peittämiseen. Tämä on globaalinen kysymys, joka pitäisi hetimiten selvittää. 12. Kysymykseen ja ongelmaan on olemassa sangen yksinkertainen ratkaisu. Jos kerran syytettyjen ja heidän huppujensa kuvaamista pidetään oikeudenkäynnin julkisuuden kannalta tärkeänä, niin tapahtukoon kuvaaminen hupuissa tai hupuitta erityisessä kuvaustilassa tai -huonessa, siis oikeussalin ulkopuolella. Siellä kuvaajat saisivat räpsiä kuvia huppupäisistä syytetyistä niin maan penteleesti! Toisaalta kuvaajia ei laskettaisi kuvaamaan asianosaisia käsittelyn aikana, ei edes käsittelyn alussa. - No niin, nyt tämäkin ongelma on sitten ratkaistu!
13. Muualla maailmassa huomiota kiinnitetään, ei asianosaisten, vaan tuomareiden pukeutumiseen. Tässä suhteessa monissa maissa pyritään yhdenmukaisuuteen, mihin päästään siten, että kaikilla tuomareilla on yllään samanlainen kaapu tai viitta, peruukilla tai ilman. Tämä olisi kätevä ratkaisu varsinkin kesäisin, sillä kaavun alla voisi joko pitää kevyttä vaatetusta tai olla pitämättä kerrassaan mitään, jos siltä tuntuu. Omilta kaukaisilta tuomarinajoiltani muistelen houkutusta mennä kesäaikaan tuomaripöydän taakse T-paidassa ja shortseissa. Shortseissa oleminen onnistuisi, sillä istuvan tuomarin ei tarvitse välttämättä kohottautua niin ylös, että housutkin tulevat tuomaripöydän takaa näkyviin. Lähettänyt
pukeutuminen (oikeudessa),
4. Valtakunnansyyttäjä - Ruotsissa "sikäläinen Nissinen" siis esiintyy itse korkeimmassa oikeudessa eikä pane valtionsyyttäjää asialle - pyysi korkeimmalta oikeudelta valituslupaa (prövningstillstånd) ja vaati valituksessaan, että X tuomitaan raiskauksesta tai toissijaisesti seksuaalisesta pakottamisesta ja että tuomittua rangaistusta kovennetaan. Högsta domstolen myönsi valtakunnansyyttäjälle valitusluvan teon rubrisoinnin eli rikosnimikkeen määrittelyn osalta. 5. Eilen antamassaan tuomiossa, itse asiassa eräänlaisessa välituomiossa, korkein oikeus katsoi, että mainitunlainen teko on raiskaus riippumatta siitä, missä tarkoituksessa se on tehty. HD:n tuomio B 1195-13
6. Faktojen osalta korkein oikeus tyytyi viittaamaan hovioikeuden perusteluihin siitä, miten teko oli tapahtunut, kas näin: "Hovrätten har, beträffande åtalspunkten 2, funnit styrkt att X har knuffat ner Y på sängen och dragit hennes ben åt sidan samt att han mot Y:s vilja fört upp sina fingrar i hennes underliv och i samband med denna händelse uttalat hot av innebörden att hon skulle skadas. X och Y var vid tidpunkten för händelsen ett par. De har samstämmigt uppgett att X syfte med handlingen var att kontrollera om Y hade varit otrogen."
8. Korkeimman oikeuden mukaan X:n tekoon ei voida soveltavaa lievennettyä rangaistusasteikkoa, vaan rangaistus tulee mitata raiskauksesta (våldtäkt) säädetyn normaalin rangaistusasteikon mukaan: "X har fört in två fingrar i Y:s underliv och 'grävt runt', låt vara att handlingen var kortvarig. Handlingen har med våld och hot om våld utförts mot Y:s uttryckliga vilja. Det uttalade syftet har inneburit att situationen, utöver den kränkning som övergreppet i sig innebar, var förödmjukande för henne. Brottet kan därför inte anses vara ett sådant undantagsfall där den lindrigare straffskalan i tredje stycket ska tillämpas. Brottet ska således bedömas som våldtäkt enligt 6 kap. 1 § första stycket brottsbalken."
10. Högsta domstolen ei ottanut tapausta lopullisesti ratkaistavakseen eikä antanut siitä pääasiaratkaisua, vaan kumosi hovioikeuden tuomion rikosnimikkeen, tuomitun rangaistuksen ja vahingonkorvauksen osalta sekä palautti jutun näiltä osin hovioikeuteen.Tämä saattaa tuntua suomalaisesta lukijasta yllättävältä lopputulokselta, sillä Suomessa on totuttu siihen, että KKO voi tuomita rangaistuksen, vaikka syyte olisi hylätty sekä käräjäoikeudessa että hovioikeudessa. 11. Jos korkein oikeus hovioikeuden vapauttavan tuomion jälkeen tuomitsee syytetyn rangaistukseen, ei syytetyllä enää ole mahdollisuutta valittaa tuomiosta. Högsta domstolenin ratkaisu, jolla juttu palautettiin eräänlaisen "vahvistustuomion" jälkeen takaisin hovioikeuteen, antaa syytetylle, kuten myös rikoksen uhrille eli asianomistajalle, mahdollisuuden valittaa hovioikeuden langettavasta tuomiosta korkeimpaan oikeuteen. Toisin kuin Suomessa, Ruotsissa siis huolehditaan ihmisten oikeusturvasta eli tässä tapauksessa valitusoikeuden toteutumisesta viimeisen päälle.
joutuisuus (lainkäytön),
2. Esityksessä ehdotetaan todistelua koskevan oikeudenkäymiskaaren (OK) 17 luvun ja siihen liittyvien todistelua yleisissä tuomioistuimissa koskevien säännösten uudistamista. Säännökset tulisivat sovellettaviksi käräjä- ja hovioikeuksissa sekä korkeimmassa oikeudessa niiden käsitellessä riita- tai rikosasiaa. 3. On todella merkillistä (hassua), että hallintotuomioistuimet on myös tältä osin eriytetty (omasta tahdostaan) muusta lainkäytöstä, sillä ehdotettu uusi lainsäädäntö ei koskisi lainkaan hallintotuomioistuimia ja niissä tapahtuvaa todistelua. Todettakoon, että myös oikeudenkäynnin julkisuudesta on annettu eri lait yleisten ja hallintotuomioistuinten osalta. Hallintotuomioistuimet haluavat ilmeisesti eriyttää, paitsi organisaationsa ja hallintonsa, myös menettelynsä mahdollisimman pitkälti yleisistä tuomioistuimista ilmeisesti siksi, että niiden integroituminen yleisiin tuomioistuimiin olisi myöhemmin mahdollisimman vaikea tehtävä.
anonyymitodistelu,
todistajanvala,
1. Blogijutussa 673/26.11.2012 olen selostanut ne bis in idem -periaatteen eli tuomion oikeusvoimavaikutusta koskevan normin tulkintaa veropetosta koskevissa rikosjutuissa, katso tästä. Kerroin ko. jutussa, että korkeimman oikeuden ja eduskunnan perustuslakivaliokunnan välille oli syntymässä kiista tai epäselvyys mainitun kiellon soveltamisalasta ja tulkinnasta. 2. Nyt tähän asiaan on saatu uusi merkittävä lisä, kun Ruotsin korkein oikeus antoi tänään täysistunnossa asiaa koskevan ennakkopäätöksen, jolla muutetaan Ruotsissa aiemmin omaksuttua tulkintaa. Högsta domstolenin ratkaisu (B 4946-12), joka on yksimielinen, löytyy tästä. HD:n ratkaisu näyttäisi tukevan perustuslakivaliokunnan kysymyksessä omaksumaa kantaa (PeVL 9/2012). Mielenkiintoista nähdä, tuleeko jatkossa myös Suomen korkein oikeus muuttamaan linjaansa ne bis in idem -kiellon soveltamisen suhteen.
8. Kuten olen alussa mainitussa blogijutussa 26.11.2012 todennut, korkeimman oikeuden omaksuma kanta ei ole sopusoinnussa ihmisoikeussopimuksen seitsemännen lisäpöytäkirjan 4. artiklan ja ne bis in idem -kiellon ration kanssa. Ei ole perusteltua tulkita kaksoisrangaistavuuden kieltoa - oikeastaan siis kaksoismenettelyn kieltoa - ahtaasti siten, että se koskisi vain puhtaasti peräkkäisiä menettelyjä, vaan kieltoa on järkevä soveltaa myös samanaikaisesti vireillä oleviin menettelyihin. EIT:n ratkaiseman tapauksen Tomasovic v. Kroatia 18.10.2011 tuomiossa on lausuttu aika selkeästi, että myös osittain samanaikaiset prosessit voivat loukata ne bis in idem -kieltoa. Kiellon soveltamisalaa on siten tulkittava sanotunlaisissa tilanteissa vastaajan/verovelvollisen eduksi (in dubio contra fiscus), ei siis Suomen korkeimman oikeuden omaksumalla tavalla verottajan kannalta ystävällisesti (in dubio pro fiscus). 9. Suomen korkein oikeus on katsonut, että jälkimmäinen verorikosprosessi voidaan viedä loppuun asti, jos se on käynnistynyt ennenkuin aiempi hallinnollinen veronkorotusmenettely on tullut lopulliseksi. Eduskunnan perustuslakivaliokunta on sen sijaan pitänyt perusteltuna (PeVL 9/2012 vp), että lainvoimaisen, lopulliseksi jääneen seuraamusmaksun tulee estää samaa tekoa koskevan rikossyytteen käynnistyminen tai keskeyttää se.
11. Vuonna 2004 antamassaan ennakkopäätöksessään Högsta domstolen vielä katsoi (NJA 2004 s. 510), että verottajan veronkorotuspäätös estää veropetossyytteen tutkimisen ainoastaan siinä tapauksessa, että päätös on tullut lopulliseksi ennen syyteen nostamista. Tälllä kannalla on ollut myös Suomen korkein oikeus esimerkiksi ennakkopäätöksissään KKO 2010:46 ja KKO 2010:82. Tänään annetun ratkaisun mukaan sitä vastoin jo verottajan tekemällä veronkorotuspäätöksellä on oikeusvoimaan (ne bis in idem) rinnastettava lis pendens -vaikutus, joka siis estää veropetossyytteen tutkimisen, vaikkei veronkorotusta koskevan valituksen määräaika ole vielä päättynyt. 12. Högsta domstolen on nojautunut kantansa tueksi näkyvästi kiinteään systemaattiseen ja funktionaaliseen yhteyteen, joka ko. kahden prosessiperiaatteen eli oikeusvoiman (res judicata) ja toisaalta vireilläolovaikutuksen (lis pendens) välillä on vanhastaan katsottu ruotsalaisessa prosessioikeudessa vallitsevan.Tässä kohdin korkein oikeus on viitannut tunnettujen prosessualistien Lars Welamsonin ja Per Olof Ekelöfin oikeusvoimaa ja lis pendens -vaikutusta koskeviin esityksiin; Lars Welamsonin väitöskirja Om brottmålsdomens rättskraft, johon HD on viitannut, on muuten kirjoitettu vuonna 1949. 13. Högsta domstolenin tuomion laajat perustelut päättyvät seuravaan yhteenvetoon (perustelujen kohta 72):
in dubio contra fiscus,
4. Markku Fredman on toiminut rikosjuttujen hoitamiseen erikoistuneena advokaattina jo 25 vuotta, joten hän jos kukaan tietää, mistä rikosjutun ajamisessa ja rikoksesta epäillyn ja syytetyn puolustamisesta on kysymys ja mitä vaatimuksia asianajo esitutkinnassa ja oikeudenkäynnissä asianajajalle asettaa. 5. Fredman on ollut mukana useissa asianajajaoikeutta sekä rikosprosessia ja yleensä oikeudenkäyntiä koskevissa kehityshankkeissa ja lainvalmistelutyössä, kuten esimerkiksi uuden esitutkinta- ja pakkokeinolainsäädännön valmistelussa ja äskettäin mietintönsä jättäneen todistelutoimikunnan jäsenenä. Fredman edusti asianajajakuntaa myös Markku Arposen puheenjohdolla toimineessa tuomioistuinlaitoksen kehittämiskomiteassa (KM 2003:3), jossa olin itsekin mukana. Taitava ja aikaansaava tyyppi, joka luonnosteli, nyt sen voinee jo paljastaa, käytännössä yksin mietinnön avustamista oikeudenkäynnissä koskevan VII luvun. Tämä selvitys johti sitten oikeudenkäyntiavustajia koskevan sääntelyn jatkovalmisteluun ja lopulta vuoden 2013 alussa voimaan tulleeseen laajaan lainsäädäntöuudistukseen.
asianajajaoikeus,
puolustaja (syytetyn),
puolustusasianajaja,
1. Ulvilan murhajutun uusintakäsittely alkoi tänään Porissa Satakunnan käräjäoikeuden määräämällä valmisteluistunnolla. Käsittelyssä kartoitettiin 20.8. alkavan pääkäsittelyn aikataulua sekä oikeudenkäynnin ja sen aineiston julkisuutta. Jutun takia jo kolmisen vuotta vangittuna ollut syytetty Anneli Auer oli saapuvilla istunnossa henkilökohtaisesti.
2. Voidaan kysyä, miksi käräjäoikeus piti valmisteluistuntoa jutussa tarpeellisena? Lain mukaan rikosasian käsittelyyn kuuluu toki ennen pääkäsittelyä tapahtuva asian valmistelu, mutta suullinen valmisteluistunto, jolloin asianosaiset ovat oikeudessa saapuvilla, ei lain mukaan ole pakollinen. Yleensä riittää, että asiaa valmistellaan kirjallisessa menettelyssä. 3. ROL 5 luvun 10 §:n 1 momentin mukaan rikosasiassa on toimitettava suullinen valmistelu, jos pääkäsittelyn keskittämisen turvaaminen sitä erityisestä syystä edellyttää. Valmisteluistunnon toimittamisesta päätää tuomioistuin. Millä perustella Satakunnan käräjäoikeus on katsonut, että valmisteluistunto edistäisi pääkäsittelyn keskittämisen turvaamista? Tästä ei ole tietoa, luultavasti käräjäoikeus ei ole perustellut valmisteluistunnon tarpeellisuutta pääkäsittelyn keskittämisen kannalta.
4. Pääkäsittelyn aikataulusta eli istuntopäivistä olisi toki voitu sopia ja päättää asianosaisten ja käräjäoikeuden puheenjohtajan kesken aivan hyvin myös kirjallisessa valmistelussa. Pääkäsittelyssä esitettävä kirjallinen todistusaineisto on toimitettu käräjäoikeudelle, mutta myöskään sen läpikäymistä varten valmisteluistuntoa ei olisi ollut tarpeen toimittaa. Kirjalliset todisteet samoin kuin se suullinen todistelu eli henkilötodistelu, joka on tarkoitus esittää pääkäsittelyssä, on jo nimetty ja ilmoitettu asianosaisten käräjäoikeudelle toimittamissa kirjelmissä. 5. Valmisteluistunnon ja ylipäätään asian valmistelun tarkoituksena ei ole, että asianosaiset ja heidän avustajansa aloittaisivat jo siinä vaiheessa varsinaisen "riitelyn" eli asian puolin ja toisin tapahtuvan ajamisen. Valmistelun tarkoituksena on kartoittaa se aineisto, joka pääkäsittelyssä tullaan esittämään sekä sopia ja päättää pääkäsittelyn aikataulusta ja muista pääkäsittelyä koskevista käytännöllisistä toimenpiteistä. Nämä asiat eivät välttämättä edellytä valmisteluistunnon toimittamista.
6. Ulvila-jutun tämänpäiväisessä valmisteluistunnossa jutun pääsyyttäjänä edelleen jatkava Jarmo Valkama ja puolustusasianajaja Juha Manner ovat kuitenkin lehtitietojen mukaan jo ottaneen joissakin kysymyksissä varsin tiukasti niin sanotusti "yhteen". Näin esimerkiksi syytteen teonkuvauksen ja oikeudenkäyntiaineiston julkisuutta koskevien kysymysten osalta.
7. Näyttää siltä, että käräjäoikeus, jonka puheenjohtajana toimii laamanni Martti Juntikka, on päättänyt toimittaa valmiteluistunnon lähinnä median palvelemiseksi, koska juttu on ehtinyt herättää jo "ensimmäisellä kierroksella" laajaa julkisuutta. Mutta median tai julkisuuden palveleminen ei ole valmisteluistunnon funktio tai tarkoitus. Oikeuden olisi ollut tullut valmistelusitunnon tarpeellisuutta harkitessaan pitää silmällä erityisesti sitä, voisiko valmisteluistunnolla ja sen myötä julkiseksi tulevalla oikeudenkäyntiaineistolla kenties olla pääkäsittelyn onnistumisen kannalta haitallisia seurauksia. Media ja sen välityksellä myös suuri yleisö pääsee kyllä aikanaan seuraamaan pääkäsittelyä, jossa oikeudenkäyntiaineisto vasta virallisesti esitetään ja otetaan vastaan.
8. Minusta valmisteluistunto saattaa tällaisissa suurta etukäteisjulkisuutta herättävässä rikosjutussa olla pääkäsittelyn ja erityisesti asianmukaisen todistelun onnistumisen kannalta suorastaan haitallinen. Lain mukaan oikeudenkäyntiaineisto, jota Ulvilan tapauksessa on tarkoitus esittää rutkasti lisää - syyttäjän ilmoituksen mukaan lähes 1 000 sivua - tulee nimittäin julkiseksi jo valmisteluistunnossa, ellei oikeus päädy aineiston salaamiseen joko kokonaan tai joltakin osin. Siltä osin kuin aineistoa ei määrätä salaiseksi, se on yleisöjulkista, jolloin media pääsee selostamaan ja suorastaan "herkuttelemaan" murhajutun monilla yksityiskohdilla ja uusilla "käänteillä". Tiedotusvälineet eivät kokemuksen mukaan tyydy vain viileästi selostamaan aineistoa, vaan ne ottavat myös hanakasti kantaa todistusaineistoon ja sitä myöten - erinäisiä "asiantuntijoita" hyödyntäen - todisteiden näyttöarvoon ja siten myös oikeudenkäynnin keskiössä olevaan syyllisyyskysymykseen.
9. Valmisteluistunto mahdollistaa siis kyseisessä murhajutussa niin sanottujen "mediakäräjien" käymisen jo pari kuukautta ennen pääkäsittelyn aloittamista. Mediajulkisuudella voi olla sangen haitallinen vaikutus pääkäsittelyssä aikanaan kuultavien todistajien ja muiden todistelutarkoituksessa kuultavien henkilöiden kertomuksiin.
10. Jo jutun ensimmäisellä kierroksella vuonna 2010 Satakunnan käräjäoikeus teki minusta virheen toimittaessaan asiassa valmisteluistunnon. Olen kertonut tämän ratkaisun seurauksena syntyneistä mediakäräjistä ja sen onnettomista seurauksista blogissa nro 252/22.4.2010. Nyt tämä sama käräjäoikeus, jonka puheenjohtaja on toki vaihtunut, teki saman virheen uudelleen. Näyttää siis siltä, ettei mitään ole opittu!
11. Valmisteluistunto, jos sellainen oli siis ylipäätään tarpeellista pitää, olisi tullut toimittaa suljetuin ovin eli yleisön ja median edustajien läsnä olematta. Tällöin aineisto, siltä osin kuin sitä ei olisi julistettu kokonaan salaiseksi, olisi tullut julkiseksi vasta pääkäsittelyn alettua. Tämä mahdollisuus ei kuitenkaan näytä edes pälkähtäneen käräjäoikeuden päähän. Oikeus on rynnännyt palvelemaan julkisuutta oikeusvarmuuden kustannuksella. Eikä tässä vielä kaikki, sillä valmisteluistunto tai osa siitä on lähetetty internetissä suorana lähetyksenä MTV3:n verkossa! 12. Lehtitietojen mukaan syyttäjä ja puolustusasianajaja kiistelivät valmisteluistunnossa siis lähinnä siitä, pidetäänkö pääkäsittely julkisesti vai salaisesti ja miltä osin. Tästä käräjäoikeus ei, vastoin median ennakko-odotuksia, saanut tänään päätöstä aikaiseksi, vaan päätös annetaan vasta ensi viikon perjantaina pidettävässä jatkokäsittelyssä. Tätäkin voidaan pitää osoituksena valmisteluistunnon tarpeettomuudesta. Kun syyttäjä ja puolustus ovat eri mieltä oikeudenkäynnin julkisuudesta, on selvää, etteivät he ole voineet käsittelyn julkisuuden takia käsitellä istunnossa tarkemmin niitä syitä, joiden perusteella käsittelyä on vaadittu salaiseksi tai julkiseksi. Tältä kannalta nähtynä valmisteluistunnon pitäminen on ollut hölmö ratkaisu.
13. Syyttäjä vaati oikeudessa pääkäsittelyn ja todistusaineiston laajaa salaamista. Syyttäjän mukaan "nyt heillä on motiivi", mutta juuri motiivia koskevan näytön syyttäjä haluaa salata ja esittää sen pääkäsittelyssä yleisöltä suljetuin ovin. Syyttäjä vetosi vaatimuksensa tueksi siihen, että "asia on hyvin poikkeuksellinen". Uudessa materiaalissa tulee kuulemma esiin uusia seikkoja Anneli Auerin väitetystä saatanananpalvonnasta ja Auerin lasten kertomuksia. Ilmeisesti kysymys on siitä, että Auerin väitetään suunnitelleen miehensä surmaamista jo aikaisemmin sekä pahoinpidelleen lapsiaan. Tämä perustelu ei kuitenkaan ainakaan sellaisenaan riittäne aineiston ja pääkäsittelyn laajamittaiseen salaamiseen. Osa väitetystä saatananpalvontaa koskevasta todistusineistosta julkistettiin jo viime vuonna, jolloin juttu käväisi korkeimmassa oikeudessa asti. Oudoksuntaa on ehtinyt herättää myös syyttäjän vaatimus, jonka mukaan salaisiksi tulee julistaa myös todisteita koskevat todistusteemat eli ne seikat, joita kullakin todisteella on tarkoitus näyttää toteen.
14. Anneli Auerin puolustusasianajaja Juha Manner puolestaan vaatii valtaosaa uudesta aineistosta julkiseksi. Hänen mukaansa tietojen vain osittainen julkaiseminen sotii Auerin oikeusturvaa vastaan. Puolustusasianajajan näkemys, jonka mukaan todistusaineiston osittainen julkisuus olisi Auerin kannalta pahin vaihtoehto, on ymmärrettävä. Mannerin mukaan tapauksesta mediassa tähän mennessä annettu kuva on vääristynyt pitkälti juuri sen vuoksi, että ainoastaan osa asioista on päätynyt julkisuuteen ja osa ei. 15. Minusta tämänkaltaisessa henkirikosjutussa todistusaineistoa ei ole syytä salata. Pääkäsittelyä ei tulisi julistaa salaiseksi muutoin kuin aivan välttämättömiltä osin eli esimerkiksi alaikäisten lasten kuulemisen osalta. Aineiston ja pääkäsittelyn salaaminen ei ole murhajutussa kenenkään etu. Aineisto olisi kuitenkin syytä pitää salassa pääkäsittelyyn asti. Tänään alkanut ja ensi viikolla jatkuva valmisteluistunto ja sen myötä todistusaineiston osittainen julkisuus ja laaja käsittely mediassa jo pari kuukautta ennen pääkäsittelyn aloittamista uhkaavat vaarantaa todistelun luotettavuuden.
16. Lehtitietojen mukaan käräjäoikeus kuulee ensi viikon istunnossa "julkisuusasiantuntijaa" eräiden jutussa esitettävien uusien videotallenteiden osalta. Mitähän mainitulla asiantuntemuksella oikeastaan tarkoitetaan, lainopillista asiantuntemusta vai jonkin muun alan erityisasiantuntemusta?
17. Mutta hetkinen! Tästähän professorikopla Tuori, Mäenpää ja Ojanen saisi uuden aiheen herättää keskustelua "julkisen vallankäytön ulkoistamisesta". Onko nyt siis tuomioistuinkin ulkoistamassa tuomiovaltaansa asiantuntuntijoille ja vielä murhajutussa? Jos on on kyse lain soveltamisesta tai tulkinnasta, niin vallalla on - ainakin pitäisi olla - periaate jura novit curia eli oikeuden tulee tuntea laki ja kyetä soveltamaan sitä viran puolesta ja omasta aloitteestaan. 18. Näyttää siltä, että tämän uuden "Ulvila-kierroksen aikana" saamme tottua vielä vaikka minkälaisiin yllätyksiin! Onhan tässä todella aikoihin eletty, kun murhajutun käsittely aloitetaan internetissä suorana lähetetyllä valmisteluistunnolla, joka mahdollistaa todistelun uskottavuuden kannalta haitallisten mediakäräjien pitämisen paria kuukautta ennen pääkäsittelyn aloittamista. Lisäksi oikeudenkäyntiaineiston julkisuuden osalta oikeus on päättänyt kuulla asiantuntijaa, mikä on myös ennenkuulumatonta. Mitähän sitten jatkossa seuraakaan? Ehkä oikeus päättää kuulla myös "todisteluasiantuntijaa", kun se ryhtyy arvioimaan jutusssa puolin ja toisin esitettyä näyttöä? Lähettänyt

matches:
KKO
in dubio
in dubio
KKO
KKO
HD
in dubio


Pöytäkirja 21.01.2020/Pykälä 8
408/2020 Koulukuljetusten järjestämisen palvelusopimus vuodelle 2020
Asianro 408/00.02.03/2020
Tiedonantoja 21.1.2020
Opetus- ja kulttuuriministeriön päätös 31.12.2019 / OKM / 43 / 221 / 2019 / Päätös opetus- ja kulttuuritointa varten kunnille käyttökustannuksiin myönnettävästä valtionosuudesta sekä kuntayhtymille, rekisteröidyille yhteisöille ja säätiöille myönnettävästä rahoituksesta vuodelle 2020.
Opetus- ja kulttuuriministeriön päätös 29.11.2019 / OKM / 36 / 221 / 2019 / Perusopetuslaissa tarkoitetun aamu- ja iltapäivätoiminnan yksikköhinta ja ohjaustuntien laskennalliset määrät vuonna 2020.
Opetus- ja kulttuuriministeriön päätös 30.12.2019 / OKM / 38 / 221 / 2019 / Opetus- ja kulttuuriministeriön vahvistamat opetus- ja kulttuuritoimen rahoituksesta annetun lain (1705/2009) 29 §:n mukaiset esi- ja perusopetuksen yksikköhinnat vuonna 2020.
- apulaiskaupunginjohtajan päätöspöytäkirjat ajalta 11.12.2019 §:t 36 ja 37 (henkilöstöasiat)
- opetusjohtajan päätöspöytäkirjat ajalta 5.12.2019 – 12.12.2019 §:t 11 ja 12 (suunnitelmat), § 6 (hankinta- ym. sopimukset), § 81 (henkilöstöasiat)
- kasvatusjohtajan päätöspöytäkirjat ajalta 2.12.2019 – 20.12.2019 §:t 27 ja 28 (henkilöstöasiat), § 28 (muut asiat), § 1 (hankinta- ym. sopimukset, S)
- tietohallintojohtajan päätöspöytäkirjat ajalta 11.12.2019 – 16.12.2019 § 23 – 25 (hankinta- ym. sopimukset)
- tietohallintopäällikön päätöspöytäkirja ajalta 10.12.2019 § 10 (hankinta- ym. sopimukset)
- henkilöstö- ja hallintopäällikön päätöspöytäkirjat ajalta 25.11.2019 – 8.1.2020 §:t 199, 205, 207 – 209, 214, 1 ja 7 (henkilöstöasiat)
- perusopetuspäällikön päätöspöytäkirjat ajalta 16.12.2019 - 19.12.2019 §:t 132, 133, 135 (henkilöstöasiat)
- perusopetuspäällikön (II) päätöspöytäkirja ajalta 9.1.2020 § 1 (henkilöstöasiat)
- lukio-opetuspäällikön päätöspöytäkirjat ajalta 2.12.2019 – 18.12.2019 § 43 (henkilöstöasiat), §:t 15 – 18 (hankinta- ym. sopimukset)
- palvelupäällikön (II) päätöspöytäkirjat ajalta 23.12.2019 – 2.1.2020 §:t 48 ja 49 (henkilöstöasiat), § 1 (henkilöstöasiat)
- nuorisopäällikön päätöspöytäkirja ajalta 17.12.2019 § 2 (hankinta- ym. sopimukset)
- talouspäällikön päätöspöytäkirjat ajalta 19.12.2019 – 10.1.2020 §:t 10 ja 11 (vahingonkorvaukset, S) § 2 (muut asiat) ja § 1 (vahingonkorvaukset)
- iltapäivätoiminnan suunnittelijan päätöspöytäkirja ajalta 9.1.2020 § 1 (oppilasasiat)
- Vehmersalmen koulun rehtorin päätöspöytäkirja ajalta 9.1.2020 § 1 (henkilöstöasiat)
Kokous päättyi klo 18.41.


text:
Virolainen: 117. Vaasan hovioikeuden presidentin virka täytettävänä; kielikysymys velloo Pohjanmaan käräjäoikeudessa
Vaasan hovioikeuden vuonna 1862 valmistunut talo
1. Vuonna 1776 perustetun Vaasan hovioikeuden nykyinen talo on Suomen hovioikeuksista ja ylipäätään suomalaisista oikeustaloista upein sekä ulkoa että varsinkin sisäpuolelta. Se on niitä harvoja suomalaisia oikeustaloja, joita voi ylpeyttä tuntien esitellä myös pohjoismaisille ja eurooppalaisille vieraille. En ryhdy tässä kertoilemaan hovioikeuden talosta, sen historiasta tai taloon 1970- ja 1980 -luvuilla suoritetuista entisöimistöistä. Totean vain, että hovioikeuden presidenttinä 1989-1998 toiminut Erkki Rintala on tehnyt talon fyysisen olemuksen samoin kuin hovioikeuden lainkäytön kehittämisen osalta suurtyön. Vaasan hovioikeutta pidettiin Rintalan presidenttikaudella ja vielä sen jälkeenkin monessa suhteessa yleisesti maan ykköshovioikeutena.
2. Hovioikeudessa on arvokkaita taulu- ja kirjakokoelmia sekä antiikkisia huonekaluja ja oikeuden tunnuksin varustettuja esineitä. Vaasan hovioikeuden yksi ylpeydenaihe on kirjasto, jossa on koti- ja ulkomaista oikeustieteellistä kirjallisuutta ja aikakausijulkaisuja sekä valtiopäiväasiakirjoja aina Porvoon valtiopäiviltä 1809 lähtien. Kirjaston asiakkaina ovat myös Helsingin yliopiston Vaasan oikeustieteellisen koulutuksen opiskelijat ja Vaasan yliopiston opiskelijat ynnä muut tutkijat. Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa ja kuningatar Silvia vierailivat Vaasan hovioikeudessa syyskuussa 2006, jolloin hovioikeuden perustamisesta tuli kuluneeksi 230 vuotta.
3. Erkki Rintalan jälkeen hovioikeuden presidenttinä toimi Ingvar Krook (1998- 2004), joka on hovioikeuden omia kasvatteja ja nimitettiin presidentin virkaan KKO:n oikeusneuvoksen virasta. Ingvar Krook oli yhtiöoikeudesta väitellyt tohtori, jonka perustelutaito näkyy niiden juttujen tuomioissa, joiden ratkaisemiseen hän KKO:ssa osallistui. Krookia seurasi vuonna 2005 presidenttinä - järjestyksessä 31. hovioikeuden presidentti - oikeusneuvos Mikko Könkkölä, joka nimitettiin keväällä Helsingin hovioikeuden presidentiksi Lausi Melanderin jälkeen.
4. Vaasan hovioikeuden asiat kiinnostavat minua erityisesti siksi, että olen itsekin ollut töissä kyseisessä hovioikeudessa, tarkemmin sanottuna hovioikeudenneuvoksena vuosina 1976-78. Tuolloin hovioikeudentalon toisessa päässä toimi vielä Vaasan lääninhallitus, mutta 1980-luvulla talo siirtyi kokonaan hovioikeuden käyttöön. Minulla on miellyttäviä muistoja noilta ajoilta, opin uusia asioita ja tutustuin moniin mielenkiintoisiin tuomareihin, esittelijöihin ja kanslisteihin.
5. Hakuaika avoinna olevaan Vaasan presidentin virkaan päättyi toissa päivänä. Hakijoita oli yllättävän vähän, esimerkiksi KKO:sta virkaa ei hakenut kukaan. Minulle oli yllätys, että esimerkiksi Vaasan hovioikeudessa aiemmin työskennelleet oikeusneuvokset Liisa Mansikkamäki ja Hannu Rajalahti eivät hakeneet presidentin virkaa. Vaikka hovioikeudentalo on upea ja virka arvostettu, kuuluu hovioikeuden presidentin työhön nykyisin niin paljon hallintoa, ettei homma ilmeisesti kovin suuresti houkuta.
6. Virkaan oli neljä hakijaa: Vaasan hovioikeudesta hovioikeudenlamannit Olli Varila (60 v.) ja Robert Liljenfeldt (58), Kouvolan hovioikeudesta hovioikeudenneuvos Tapani Vasama (54) ja Turun hovioikeudesta hovioikeudenlaamanni Simo Simola (63). Simolalla on pisin kokemus tuomarina ja Vasama on Suomen Tuomariliiton puheenjohtaja. Silti vaikuttaa siltä, että nimityskisa on kahden kauppa, eli virkaan nimitetään joko Olli Varila tai Robert Liljenfeldt. Varila ja Liljenfeldt ovat Vaasan hovioikeuden omia kasvatteja, jotka ovat aloittaneet uransa juuri hovioikeudessa. Kun itse menin Vaasan vuonna 1976, olivat Varila ja Liljenfeldt myös tulleet äskettäin hovioikeuteen ja aloittaneet siellä ylimääräisinä esittelijöinä eli hovioikeudenviskaaleina.
7. Minun ei ole syytä ryhtyä tässä lähemmin pohtimaan, kummasta pitäisi "tehdä" presidentti, Varilasta vai Liljenfeldtistä. Molemmat ovat päteviä ja sopivia virkaan. Nimitysasiassa antavat lausunnon Vaasan hovioikeus ja KKO, ja virkaesityksen valtioneuvostolle tekee tuomarinvalintalautakunta. Lopullisen nimityspäätöksen tekee Tasavallan presidentti. Niin, ja kaikki viranhakijat joutuvat psykologisiin soveltuvuusteihin. Itse en kyllä tällaisista testeistä paljoakaan perustaisi. Epäluuloni johtuu ehkä siitä, että jos olisin itse aikoinaan joutunut sanotunlaisiin testeihin, olisin melko varma, että minut olisi raakattu pois päällikkötuomarin eli kihlakunnantuomarin viran hakijoiden joukosta. Testeissä olisi kenties ihmetelty, että miten tuollainen tyyppi on ylipäätään joskus voitu nimittää johonkin tuomarinvirkaan! No, tuota päällikkötuomarin hommaa tuli joka tapauksessa hoidettua toistakymmentä vuotta. En voi todeta, että päivääkään tuosta ajasta en vaihtaisi pois, mutta sikäli kun vielä muistan, niin hauskaa ja mielenkiintoistahan tuo puuhailu tuomiokunnassa useimmiten kuitenkin oli, samoin vapaa-ajan vietto tuomareiden ja notaarien kanssa.
8. Kieliasia voi olla yksi merkittävä tekijä uutta hovioikeuden presidenttiä nimitettäessä. En puutu siihen tässä enemmälti, mutta tulkoon todetuksi, että valtioneuvoston asetus 12.6.2008 vuonna 2010 aloittavien uusien ja uljaiden käräjäoikeuksien tuomiopiireistä on herättänyt suurta närää varsinkin Vaasan seudun suomenkielisen väestön ja hovioikeuspiirin tuomarikunnan keskuudessa. Valtioneuvosto päätti, RKP:n vaatimuksesta ja pääministeri Matti Vanhasen antaman lupauksen mukaisesti, että 1.1.2010 aloittava Pohjanmaan käräjäoikeus, jonka kanslia sijaitsee Vaasassa, on enemmistökieleltään ruotsinkielinen. - En muuten pidä lainkaan onnistuneena sitä, että suuri osa uusista käräjäoikeuksista on nimetty maakuntien mukaan: Pohjanmaan käräjäoikeus, Etelä-Pohjanmaan käräjäoikeus, Keski-Pohjanmaan käräjäoikeus, Itä-Uudenmaan käräjäoikeus jne. Osa uusista käräjäoikeuksista on kuitenkin nimetty, kuten nytkin, sijaitsemispaikkansa mukaan, kuten esimerkiksi Oulun käräjäoikeus, Tuusulan käräjäoikeus, Hyvinkään käräjäoikeus ja tietenkin Helsingin, Vantaan ja Espoon käräjäoikeudet.
9. Tällä hetkellä vielä toiminnassa oleva Vaasan käräjäoikeus on enemmistökieleltään suomenkielinen. Muutos tuli - tai tehtiin - mahdolliseksi, kun nyt vielä toimiva ruotsinkielinen Mustasaaren käräjäoikeus lakkautetaan ja yhdistetään Vaasan käräjäoikeuteen. Tulevan Pohjanmaan käräjäoikeuden väestön niukka enemmistö on tosin ruotsinkielistä, mutta paradoksaalista on, että valtaosa eli peräti 80 prosenttia Pohjanmaan käräjäoikeuden jutuista ja asioista tullaan käsittelemään suomeksi. Laissa olevat kielivaatimukset aiheuttavat sen, että Pohjanmaan käräjäoikeuden tuomareilta vaaditaan erinomainen ruotsin kielen taito, vaikka toiminnalliset tarpeet eivät tätä edellytä. Tämä johtaa siihen, että tuomareiden rekrytointipohja olennaisesti kapenee kielivaatimusten johdosta.
10. Ruotsinkielisen Pohjamaan käräjäoikeuden perustamista ovat vastustaneet muun muassa Vaasan hovioikeus ja Vaasan käräjäoikeus sekä sen ruotsinkielinen laamanni. Mutta politiikka on politiikkaa ja ikuisena hallituspuolueena tunnetun RKP:nkin täytyy ilmeisesti silloin tällöin saada omia kielipoliittisia vaatimuksiaan lävitse, vaikka siitä kärsisi oikeudenhoito ja pahimmassa tapauksessa ihmisten oikeusturvakin. Kun Mustasaaren käräjäoikeuden ohella toinen nykyisin vielä toimivista mannersuomen enemmistökieleltään ruotsinkielinen käräjäoikeus eli Paraisten käräjäoikeus yhdistetään useiden muiden käräjäoikeuksien kanssa vuoden 2010 alusta Varsinais-Suomen käräjäoikeudeksi, jonka enemmistökieleksi tulee suomi, ajoivat Rkp:n ministerit ja kansanedustajat härkäpäisesti läpi tavoitteensa saada mannersuomeen edes yksi ruotsinkielinen käräjäoikeus eli juuri Vaasan käräjäoikeus. Tämän pääministeri Matti Vanhanen ja keskusta sekä oikeusministeri Tuija Brax hövelisti ruotsalaisille lupasivat.
11. Valtioneuvosto eli hallitus on päättänyt aina asetuksella käräjäoikeuksien lakkauttamisista ja uusien käräjäoikeuksien perustamisesta. Tämä on outoa ja kenties jopa virheellistä, sillä perustuslakihan lähtee siitä, että tuomioistuimet ovat laillisia eli siis lailla perustettuja. Eduskunnan tulisi päättää käräjäoikeuksien perustamisesta, lakkauttamisesta ja yhdistämisestä toisiin käräjäoikeuksiin. Onhan jokaisen hovioikeudenkin perustamisesta päätetty eduskuntalailla, miksi siis käräjäoikeudet, jotka ovat kaiken oikeudenhoidon ja lainkäytön perusta, voidaan perustaa ja lakkauttaa valtioneuvoston päätöksillä? Nämä päätöksethän juuri mahdollistavat sellaisten poliittisten lehmänkauppojen tekemiset, jollaisesta uuden Pohjanmaan käräjäoikeuden perustamisessakin näyttäisi olevan kyse. Tiettävästi eduskunnan oikeusasiamiehelle on tehty kantelu, jossa on pyydetty tutkimaan, onko menettely, jossa uudet käräjäoikeudet on perustettu valtioneuvoston päätöksellä, perustuslain mukainen. Oikeusasiamies saattaa kuitenkin saada kantelun ratkaistuksi vasta sitten, kun uudet käräjäoikeudet ovat jo aloittaneet toimintansa tai kun aikaa vuoden vaihteeseen on enää niin vähän, ettei asiantilan korjaamiseksi ole käytännössä enää mitään tehtävissä, vaikka käräjäoikeuksien perustamispäätös todettaisiinkin perustuslain vastaiseksi.
12. Toivottavasti Vaasan seudulla jylläävä oikeudenhoidollinen kielikiista ei vaikuta hovioikeuden presidentin nimitykseen ratkaisevasti. Vaikka hovioikeuden presidentillä on runsaasti hallintotehtäviä, on hovioikeuden presidentti ennen muuta hovioikeuden ja samalla kaikkien hovioikeuspiirin käräjäoikeuksien lainkäyttöä ohjaava päällikkötuomari. Presidentti voi, jos osaa ja viitsii, kannanotoillaan ja lausumillaan vaikuttaa merkittävästi laintulkintoihin ja käytäntöjen muodostumiseen. Tässäkin suhteessa ex-presidentti Erkki Rintala täytti hyvin paikkansa.
13. Minun idolini lainkäytön osaamisen ja johtamisen suhteen oli Helsingin hovioikeuden presidentti Y.J. Hakulinen (1902-1974). Hän oli todella oppinut ja taitava, vaikka toisaalta hyvin itsetietoinen ja vaativa päällikkötuomari. Hakulisen kriittisyys kohdistui usein silloiseen korkeimpaan oikeuteen, jonka ennakkopäätöksiä hän suorasukaiseen tyyliinsä arvosteli. Hakulinen julkaisi omaa lakikirjaakin, koska hän piti virallista Suomen Laki -teosta huonona. Hakulinen oli saksalaisen käsitelainopin edustaja, jonka väitöskirja perusteettoman edun palauttamisesta oli korkeatasoinen, mutta vaikeaselkoinen. Hakulisen pääteoksena voitaneen pitää hänen tunnettua oppi- ja käsikirjaansa Velvoiteoikeus I, joka kuului pitkään yliopistossa siviilioikeus I:n tenttikirjallisuuteen. Muistan, miten yritin opiskeluaikanani päntätä tuota vaikeaselkoista opusta kallooni ajatellen, että en tulisi ehkä koskaan selviytymään siviilioikeus I:n tentistä juuri Hakulisen kirjan takia. Mutta toisin kävi, sillä läpäisin tuon ensimmäisen ison tentin heti ensimmäisellä yrityksellä arvosanalla "erinomaiset tiedot." Sen jälkeen muiden tenttien läpäiseminen tuntui ikään kuin lasten leikiltä.
14. Hakulinen toimi Helsingin hovioikeuden presidenttinä kaksikymmentä vuotta hovioikeuden perustamisesta vuodesta 1952 lähtien. Itse olin Helsingin hovioikeudessa esittelijänä pari vuotta 1970-luvun alussa. Hakulinen oli karismaattinen juristi, ja kaikki hovioikeudessa arvostivat ja jopa pelkäsivät häntä. Hovioikeuden hallintoon Hakulinen ei käsittääkseni puuttunut paljoakaan, vaan hallinnon hoiti tuolloin hovioikeuden sihteeri käytännöllisesti katsoen yksinään. Lainkäyttöön eli hovioikeuden ratkaisutoimintaan Hakulinen sen sijaan puuttui sitäkin innokkaammin. Hän luki huolellisesti jokaisen hovioikeuden jaoston kaikki tuomio- tai päätöstaltiot ja puuttui usein kysymyksillään ja huomautuksillaan jaoston jo ratkaisemaan asiaan ennen kuin se annettiin talosta "ulos." Hovioikeuksien ratkaisujen tuli noudattaa Hakulisen kantaa, ei siis KKO:n, jos nämä kaksi tulkintaa tai näkemystä olivat ristiriidassa keskenään.
15. Jos hovioikeuden kolmijäsenisen jaoston ratkaisu ei tyydyttänyt presidentti Hakulista, hän määräsi asian käsiteltäväksi viisijäsenisessä jaostossa, jonka puheenjohtaja Hakulinen aina toimi itse. Eikä sitä yhtä lisäjäsentä koskaan arvottu, vaan Hakulinen valitsi itse viisijäseniseen kokoonpanoon sellaisen jäsenen, jonka hän tiesi kannattavan omaa mielipidettään asiassa. En muista koskaan sattuneen tapausta, jossa presidentti Hakulinen olisi jäänyt "omassa hovioikeudessaan" vähemmistöön.
16. Itse olin esittelijänä kahdessa jutussa, jotka Hakulinen määräsi johtamansa vahvennetun jaoston käsiteltäväksi. Kumpikin tapaus koski prosessuaalista kysymystä, toisessa oli kyse tuohon aikaan paljon kiistaa ja erimielisyyttä aiheuttaneesta probleemasta, joka tunnettiin nimellä "jatketun rikoksen oikeusvoima." Tuota kysymystä koskevat tapaukset olivat usein joiltakin vähäisiltä osin hieman erilaisia, mutta tiesin hyvin, että presidentti Hakulisen kanta erosi tässäkin asiassa perusteiltaan tyystin siitä, jonka KKO oli aiemmin parissa ennakkopäätöksessään ottanut. Koska pidin - aivan vilpittömästi - Hakulisen kantaa oikeana, kirjoitin esittelymuistioni ja oman ratkaisuehdotukseni tältä pohjalta. Muistan hyvin, että kun rohkenin esittelytilaisuudessa hieman arvostella KKO:n kantaa, Hakulinen nyökkäsi hyväksyvän oloisesti ja tuhahti ääneen, että "tästäkin nyt näkee, millainen KKO meillä oikein on!"
17. Sanotun jutun esittely pidettiin kauniina kesäkuun alkupäivänä vuonna 1971. Muistan, että presidentti Hakulinen määräsi esittelyssä tauon, jolloin me lähdimme koko porukka, presidentti Hakulinen, neljä hovioikeudenneuvosta ja minä, kävelylle hovioikeuden talolta eli Marmoripalatsilta Kaivopuiston läpi merenrantaan, josta ostimme jäätelöt ja kävelimme sitten takaisin jatkamaan istuntoamme. Ja niinhän siinä kävi, että esittelyssä nuijittiin hovioikeuden ratkaisuksi esittelijän ehdotus, joka oli - tietenkin- ristiriidassa KKO:n ennakkopäätöksen kanssa. Hakulinen otti hovioikeuden sanotun ratkaisun lakikirjaansa "ainoana oikeana ratkaisuna" jatketun rikoksen oikeusvoimaa koskevasta problematiikasta. Sittemmin eli 1980-luvulla lainsäätäjä poisti lailla kyseisen ongelman oikeushistorian hämäriin.
18. Y.J.Hakulisen taipumus olla eri mieltä KKO:n samoin kuin useimpien muiden oikeusoppineiden kanssa oli yleisesti tiedossa. Jonkinlaiseksi lentäväksi lauseeksi muodostuikin tuohon aikaan kirjallisuusviittauksissa usein esiintynyt lausahdus "toisin kuitenkin Hakulinen." Hakulinen kuitenkin yleensä aina perusteli oman kantansa. Etunimilyhenne Y.J. tulee muuten nimistä Yrjö Juho. Minä olen tavallaan Y.J:n kaima, sillä etunimeni ovat Jyrki Juhani. Olisiko tällä kenties jotakin tekemistä sen kanssa, että minullakin on kuulemma ilmennyt - silloin tällöin - taipumusta kritisoida KKO:n ratkaisuja? Mene ja tiedä, mutta sen voin kyllä vilpittömästi sanoa, että minuun teki nuorena juristina suuren vaikutuksen Y.J.Hakulisen tapa argumentoida ja myös rohkeus olla eri mieltä, jos asia sitä edellytti. Hakulisen edustamasta käsitelainopista tosin pyrin eroon aika pian hovioikeudesta lähdettyäni. Käsitelainoppia enemmän minua on viehättänyt skandinaavinen realismi ja ratkaisujen perustaminen reaalisiin näkökohtiin ja asia-argumentteihin, ei lain kirjaimen orjallinen seuraaminen (legalismi) tai käsitteistä päätteleminen.
19. Ehkä lukija nyt ymmärtää, miksi en anna kovin suurta arvoa sille, että hovioikeuden presidentti - olipa kyse mistä hovioikeudesta tahansa - on lähinnä vain innokas ja hyvä hallintomies ja -johtaja. Arvostan paljon enemmän hovioikeuden presidenttinä lainkäytön johtajaa, joka omalla esimerkillään ja taidoillaan innostaisi muitakin tuomareita samoin kuin esittelijöitä perehtymään ja panostamaan juridiikkaan, lainkäytön ja ratkaisutoiminnan laatuun sekä tuomioiden perustelemiseen. Presidentti ei voi toki hoitaa hallintoa ikään kuin "vasemmalla kädellä", mutta hallinnossa presidentti ei toimi yksin, vaan häntä avustaa kansliapäällikkö, joka myös paljolti vastaa hovioikeuden rutiinihallinnosta, sekä suuri joukko hovioikeuden henkilökuntaa.
Lähettänyt Jyrki Virolainen klo 6/24/2009
Tunnisteet: Hakulinen Y.J., hovioikeuden presidentit, hovioikeudet, käräjäoikeus, lainkäyttö, Rintala Erkki, tuomioistuinkieli, Vaasan HO, virkanimitykset
Blogissani 113/17.6.-09 kerroin, että olin tiedustellut KKO:n tiedottajalta, mille kaikille toimituksille KKO tiedottaa etukäteen tulossa olevista suullisista käsittelyistään.
Eilen sitten sain ystävällisen vastauksen KKO:n viestintäpäällikkö Pia Siveltä. Vastauksesta ilmenee, että KKO tiedottaa peräti 31 eri puolilla maata oleville lehdille sekä Ylelle, MTV3:lle ja STT:lle asiasta. Lisäksi selvisi, että tieto asiasta menee myös joillekuille free lancer -toimittajille, jotka ovat ilmoittautuneet KKO:lle toiveestaan saada tietoja KKO:n suullisista käsittelyistä.
Sanottu tiedotus on kyllä kattava, mutta oleellista on minusta kuitenkin se, että suuri yleisö tai edes ns. suppeampi oikeusyhteisö, johon kuuluvat esimerkiksi oikeustieteelliset tiedekunnat, eivät kuulu KKO:n jakelun piiriin. Eikä lehdistön kautta tieto kulje yleisölle, sillä en ole juuri koskaan nähnyt lehdissä tietoja KKO:ssa tulossa olevista suullisista käsittelyistä.
Uutiskynnys ylittyy hyvin harvoin myöskin KKO:n suullisten käsittelyjen jälkeen; niin kävi myös em. blogissani käsitellyssä tapauksessa. Vain MTV3.fi näytti uutisoivan asian. Varmaan asiasta oli juttua myös esimerkiksi Keskisuomalaisessa, mutta tuota lehteä en yleensä seuraa.
On myös yksi hyvä uutinen: ilmoittauduin itse sanotulle free lancer -listalle ja viestintäpäällikkö lupasi, että vastedes tiedot suullisista lähetetään myös minulle etukäteen. Hyvää palvelua, kiitos!
Niin, ja KKO:n tiedottaja Juho Vesakin on "löytynyt" ja on taas hommissa. Ilmeni, että Vesa on Lapin yliopiston oikeustieteen opiskelijoita! Sillä tavalla - meidän poikamme maailmalla!
Hienoa, että blogisti on päässyt KKO:n "freelancer"-listalle. Ehkäpä blogisti nyt voi toimia välikätenä ja ilmoitella mielenkiintoisista KKO:n suullisista käsittelyistä blogissaan.
Kysymys päällikkötuomarilta vaadittavista ominaisuuksista on mielenkiintoinen. Omien tuomioistuinkokemusteni perusteella olen taipuvainen olemaan jokseenkin samaa mieltä blogistin kanssa. Tuomioistuin on asiantuntijaorganisaatio, jonka työntekijöillä on poikkeuksellisen itsenäinen asema. Sellaisen orkesterin johtaminen ei oikein tunnu onnistuvan muuta kuin henkilöltä, joka nauttii tuomarikollegojensa ammatillista arvostusta. Tietysti muitakin ominaisuuksia vaaditaan, kuten oikeudenmukaisuutta, rehellisyyttä ym., mutta nekin taitavat olla hyvään tuomariin yhdistettäviä ominaisuuksia.
Päällikkötuomarilla voi olla auktoriteettiin perustuvaa ohjausvaltaa lainkäyttötoimintaan ja sen kehittämiseen, jos on halua ja kykyä sellaista käyttää. Olen nähnyt toki sellaistakin lainkäyttötoiminnan "kehittämistä", joka tapahtuu vailla ymmärrystä lainkäytön olemuksesta. Lainkäytön todellinen kehittäminen kuitenkin edellyttää päällikön omalla esimerkillä vaikuttamista, mikä on useimmiten tehokkainta mahdollista johtamista asiantuntijaorganisaatiossa.
Mielenkiintoista seurata myös päällikkötuomareiden nimityskuvioita blogin välityksellä. Jäädään odottamaan, mitä Vaasassa tämän asian tiimoilta tapahtuu.
Tuosta maanantain aiheesta...KKO:n suullisessa istunnossa maaliskuussa (pori) neuvokset sentään osoittivat jonkinnäköistä aktiivisuutta. Jokainen taisi kysyä edes jotain. Ei ollut nukkuvia jäseniä niin kuin usein hovissa, jossa puheenjohtaja ainakin esittää seuraavansa ja kaksi muuta "nukkuvat" ikään kuin kostoksi siitä, ettei juttua ole voinut seuloa. Ei ole vaikea arvata, muuttuuko käräjien tuomio noissa tilanteissa. Noh, täytyy kyllä myöntää että paljon hovin suulliseen tulee täysin selviäkin juttuja. Maksuttomia oikeudenkäyntejä, joissa avustaja oikein yllyttää valittamaan varman palkkion takia. Tai tuomittu haluaa valittaa, ettei joutuisi vaan kesällä lusimaan. Valitukseen ei tarvitse laittaa muuta kuin että todistakan kertomus ei ollut luotettava ja viitattava näytön arviointiin niin "pääsee läpi". Avustajat osaavat tuon.
Kyynikko voisi ajatella, että KKO:n jäsenten aktiivisuuteen Porissa vaikutti, että paikalla useita toimittajia. Jos olisi nukahtanut salissa, olisi saanut lukea asiasta lehdestä.
En ole toki väittänyt, että viime maanantain (22.6.) jutussa KKO:n jäsenet olisivat nukkuneet tai edes torkkuneet istunnossa, kun kukaan heistä ei esittänyt istunnossa yhtään kysymystä!
Kaikki olivat toki hyvin hereillä ja näyttivät tekevän ahkerasti muistiinpanoja - eihän tuossa 25 minuutissa, jonka istunto kesti, edes ehtiskääni kunnolla torkahtaa!
KKO:n suullisessa istunnossa käsittelemien juttujen laatu ja vaikeusaste tietenkin vaihtelee suuresti. Anonyymin mainitsemassa "Pori-jutussa" oli ilmeisestikin kyse tapauksesta KKO 2009:43, joka koski tappoa ja jossa KKO piti suullisen käsittelyn ilmeisesti Porin käräjäoikeuden tiloissa 12.3.2009, tuomio jutussa annettiin 2.6.
Uskon kyllä, että tuossa Porin jutussa KKO:n jäsenet olivat aktiivisia ja esittivät kysymyksiä, sillä jutussa oli kyse riitaisesta näytöstä; toki KKO:n jäsenet yleensä aina vakuuttavat, ettei KKO (muka) voisi edes ottaa tutkittavakseen "puhtaita" näyttökysymyksiä, mutta tämä väite ei näytä käytännössä pitävän lainkaan paikkaansa.
Se, että Porissa oli paikalla toimittajia, ei varmastikaan vaikuttanut KKO:n jäsenten kyselyintoon. Porin tappojutussa oli kyse nimenomaan näytöstä ja todisteiden arvioinnista ja siihen perustuen siitä, olivatko syytetyt syyllistyneet tappoon vai ainoastaan törkeään kuolemantuottamuksen.
Porissa KKO kuuli henkilökohtaisesti paitsi kahta syytettyä, myös ainakin neljää asiantuntijatodistajaa eli oikeuslääkäriä, neuropatologian professoria, anestesiologian erikoislääkäriä ja ortopedian ja traumatologian erikoislääkäriä.
KKO päätyi siihen, että syytetyt olivat syyllistyneet tappoon. Vaasan HO oli ollut samaa mieltä äänin 2-1. Porin käräjäoikeus oli sen sijaan tuominnut syytetyt törkeästä kuolemantuottamuksesta.
Muuten, KKO.n kotisivuillaan julkaisema jutun ja tuomion ratkaisuseloste on merkillinen siinä suhteessa, että siinä ei mainita lainkaan niitä rangaistuksia, joihin eri oikeusasteet olivat syytetyt päätöksillään tuominneet. En ymmärrä tätä, vaikka rangaistuksen mittaaminen ei ollutkaan jutussa se kysymys, jonka vuoksi valituslupa oli myönnetty.
Kyllä KKO:n pitäisi ajatella vähän myös suurta yleisöä, jota kiinnostaa ennen muuta se, miten ankaran rangaistuksen tuomitut oikein saavat teoistaan. Kovasti tuntuvat KKO:n herrat etääntyneen tavallisen kansan ajatusmaailmasta! He kirjoittelevat ratkaisuselosteitaan ikään kuin vain toinen toisilleen.
Tuo Porin juttu oli kyllä vaikea näytöllisesti. Asiakin oli vakava. Silti kysyisin asiaa tuntevalta, miten perustella tuon ottamista suulliseen käsittelyyn verrattuna lukuisiin ja taas lukuisiin muihin näytöllisesti vaikeisiin, riitaisiin ja epäselviin juttuihin, joita ei oteta. Eihän ratkaisusta kai ilmene mitään oikeuskäytännön yhteneväisyyteen tai lain soveltamiseen liittyvää tulkintaohjetta? (Tai no ehkä tuo että syyksilukeminen ei välttämättä edellytä tietoa väkivallan toteuttamistavasta?) Toivottavasti suulliseen ottaminen tarkoittaisi, että KKO muuttanut linjaansa näyttöjuttujen ottamisen suhteen. Tuskinpa. Bloginpitäjä varmaan asiasta kirjoittanutkin, mutta olisiko Suomessa ratkaisuksi Ruotsissa kuulemani mukaan harjoitettava videointi? Hovi ja KKO katsoisi videot läpi. Menettely kevenisi. Täytyy kyllä heti sanoa että videointitapauksessa olisi Porin jutussakin jäänyt tulematta ilmi yhden lääkärin kannanmuutos. Lääkäri muutti kantaansa KKO:n istunnossa näkemiensä kuvien perusteella. Tuo kannanmuutos saattoi lopulta jopa ratkaista sen, kummalle puolelle vaaka kallistuu.
Emme voi koskaan tietää, miksi KKO ottaa jonkin jutun tai jotkut jutut ja tapaukset tutkittavakseen eli antaa valitusluvan ja toimittaa suullisen käsittelyn, ja miksi taas valtaosassa jutuista (90-95 %) valituslupaa ei myönnetä eikä pyydettyä suullista käsittelyä toimiteta.
Tämä johtuu sitä yksinkertaisesta syystä, että KKO ei millään tavalla perustele valituslupapäätöksiään, vaan toteaa kielteisissä tapauksissa ykskantaan, että "valituslupaa ei myönnetä." Ota siitä sitten selvä!
Ko. tapauksessa KKO 2009:43 oli KKO:n ratkaisuselosteen mukaan kyse yksinomaan näytöstä, sillä ennakkopäätöksen otsikko kuuluu: "Kysymys näytön arvioinnista henkirikosta koskevassa asiassa." Otsikossa ei siis puhuta yhtään mitään siitä, että ennakkopäätös olisi annettu esim. teon rikosoikeudellisen rubrisoinnin vuoksi.
KKO antaa vuosittain 2-4 ennakkotapausta yksinomaan "näytön arvioimiseksi", vaikka toisaalta KKO:n jäsenet aina julkisissa puheenvuoroissaan kertovat, ettei KKO muka voisi antaa valituslupaa eikä edes tutkia pelkästään näyttökysymyksiä. Näin mm. oikeusneuvos Pertti Välimäki KKO:n kotisivuille otetussa esityksessään.
Kovin tuntuu ristiriitaiselta, mutta kun mitään valitusluparatkaisuja ei tarvitse millään tavalla (KKO:n omasta mielestä) perustella, niin helpostihan tuollainen ristiriitaisuus näkyy KKO:n jäsenistölle onnistuvan!
HO-käsittelyn videoinnista olen jo kertonut aikaisemmin. Käräjäoikeusprosessin videointi ei estä hovioikeutta tai KKO:ta toimittamasta normaalia suullista käsittelyä, ja esim. juuri vakavissa rikosjutuissa pitää käytännössä aina toimittaa ylioikeudessa suullinen käsittely.
Tasavallan presidentin huomisessa esittelyssä annetaan eduskunnalle hallituksen lakiesitys muutoksenhakua hovioikeuteen koskevan lainsäädännön uudistamiseksi. Se ei sisällä käräjäoikeusprosessin videointia suullisen todistelun osalta, eli tässä(kin) suhteessa myös tuleva laki on Suomessa huonompi kuin Ruotsissa viime marraskuussa voimaan tullut lain muutos.
Toisin sanoen muutoksenhakijan oikeusturva heikkenee, koska hänen oikeuttaan hovioikeuden suulliseen käsittelyyn rajoitetaan entisestään. Nykyisin suomalaiset hovioikeudet toimittavat suullisen käsittelyn noin 30 prosentissa tapauksista, kun taas Ruotsissa suullisten käsittelyjen osuus hovioikeuksissa on 60-70 prosenttia kaikista tapauksista.

matches: KKO KKO KKO KKO Tuomioistuin KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO


text:
HD Videot porno äidit online - go2torials.com
HD Videot porno äidit online
On pornoo biisej joita ei pitisi menn sorkkimaan. Yksi niist on minulle ollut Syreetan ja Stevie Wonderin "To know you is to love you". Onneksi ohline supertuottaja Rainer Truby ei ole teesejni kuullut, sill tm remix potkii todella kovaa.
2000-luvun alussa Compost Recordsin Anaalihaavauman hoito oli about trendikkint ja kovinta mit Ass nuolee valokuvat ja anaali seksiä twinks HD Videot porno äidit online saralta pystyi lytmn ja Poika Nussii Äiti Ja Täti Serkku Ja Sisar yksi kirkkaimmista thdist.
Kukkulan kuningas kuitenkin vaihtuu varsinkin klubimusan puolella nopealla ja Compostin myhemmt julkaisut ovat menneet itseltni tysin ohi. Jazzanovan liven katsoin Flowssa ja se oli aika mitnsanomatonta kikkelijazzia. Se on kuitenkin asia aivan erikseen. Nyt kun sofistikoituneempi disco- ja housetunnelma nostaa taas ptn, ehk Rainerikin palaa parrasvaloihin. Biisi, jolla aloitetaan ilta. Stora Enso WoodPax -tuoteperheen sisverhouspaneeleita porbo saatavana puuvalmiina, valkovahattuna tai -lakattuna.
Paneelit on helppo pintaksitell mys HD Videot porno äidit online. Porn ajan eurooppalainen kulttuuri oli kujeilevaa ja tynn piiloviittauksia seksuaalisuuteen. Usein nm viittaukset liittyivt ruokaan. Koska ruoka ja seksi kuuluvat molemmat Maslowin tarvehierarkiassa krkijoukkoihin, on ihmiselle luontaista yritt yhdist nm kaksi. Kohtauksessa phenkil tulee kotiin ja huomaa pydll uunituoreen lmpimn hyryvn piirakan.
Phenkiln ajatukset alkavat vaeltaa. Ensin piirakan sisn tyntyy kaksi sormea, kunnes lopulta phenkil suorittaa onliine yhdynnn piirakan kanssa. Parhaan mahdollisen laadun ja mukavuuden takaamiseksi valmistamme kaidepuut kuusipuun sydntavarasta ja ymprihylttyn. Äivit laadusta kertoo paljon ilme faunin kasvoilla Niccolo Frangipanen maalauksessa Allegoria syksyst. Hillittmsti ja rvittmsti virnisten fauni puristaa toisessa kdessn makkaraptk ja pitelee samaan aikaan toisessa kdessn melonia.
Hedelmn kylkeen HD Videot porno äidit online leikattu viilto, johon fauniherra rivoin elein tynt sormeaan. Muutokset puutavaran kosteusasteessa aiheuttavat muutoksia puutavarakappaleen poikkileikkausmitoissa.
Laatuominaisuuksien mukaan sahatavara jaotellaan pluokkiin A, B, C ja D. A on korkein laatuluokka, ja se jakautuu viel luokkiin A1. Yleisin sahatavarakappaleen laatuluokan mrv ominaisuus on oksaisuus (oksien koko, lukumr ja laatu).
Lisksi se olisi ehdotetun 70 :n nojalla esitettv mys silloin, kun ampuma-aseen hallussapitoon oikeuttavan luvan haltija tekee ilmoituksen ilma-aseesta. Esittminen olisi mys ehdotettavan ampuma-aselain muuttamisesta annettavan lain siirtymsnnksen mukaan psntn lupaa haettaessa tai ilmoitusta tehtess. Tehokkaan ilma-aseen esittminen ei kuitenkaan olisi HD Videot porno äidit online tapauksissa vlttmtnt.
Siksi ehdotetaan, ett lupaviranomainen tai ilmoituksen vastaanottava viranomainen voisi harkintansa mukaan luopua velvoittamasta esittmn hakemuksen tai ilmoituksen kohteena olevaa tehokasta ilma-asetta.
Edell mainittua varallisuusoikeuden rajoittamista on arvioitava perusoikeuksien rajoittamisen kannalta. Snns silyisi mys ilmoituksen sislt koskevalta osaltaan asiasisltisesti ennallaan. Se ehdotetaan sisllytettvksi uudeksi 3 momentiksi. Lisksi pykln sisltyv asetuksenantovaltuus silyisi ennallaan. Ehdotetut muutokset eivt poista tai muuta tarvetta antaa valtioneuvoston asetuksella snnksi ilmoitusmenettelyn kytnnn jrjestmisest eli siit, minne ja miten ilmoitus on toimitettava, mit tietoja sen on sisllettv ja miten arkaluonteisia tietoja sisltvien ilmoitusten ksittely poliisissa on jrjestettv.
Ehdotettuun lkrin ilmoitusvelvollisuutta ja -oikeutta sek HD Videot porno äidit online terveydenhuollon ammattihenkiln ilmoitusoikeutta koskevaan ampuma-aselain 114 :n sisltyv asetuksenantovaltuus silyisi asiasisltisesti ennallaan. Ehdotetut muutokset eivt poista tai muuta tarvetta antaa valtioneuvoston asetuksella snnksi ilmoitusmenettelyn kytnnn jrjestmisest eli siit, minne ja miten ilmoitus on toimitettava, mit tietoja sen on sisllettv ja miten arkaluonteisia tietoja sisltvien ilmoitusten ksittely poliisissa on jrjestettv.
Luvan hakemisessa, ilmoituksen tekemisess ja muissa toimenpiteiss tarvittavista lomakkeista ehdotetaan 2 momentin perusteella annettavaksi tarvittaessa tarkempia snnksi sisministerin asetuksella. 114. Terveydenhuollon ammattihenkiln ilmoitusoikeus ja -velvollisuus. Lkrin ilmoitusvelvollisuutta ehdotetaan tarkennettavaksi. Tapaukset, joissa ilmoitus olisi tehtv, ehdotetaan mriteltviksi tyhjentvsti lakitasolla.
Pykln otsikko ehdotetaan muutettavaksi paremmin pykln sislt vastaavaksi. Ehdotettavan pykln perusteella tehty ilmoitusta kutsuttaisiin nimell ampuma-aseilmoitus. Ilmoitusvelvollisuus koskisi kahta tilannetta. Ensinnkin ilmoitusvelvollisuus olisi lkrill silloin, kun henkil olisi todettu oikeuspsykiatrisessa tutkimuksessa itselleen tai toiselle vaaralliseksi.
Tllaisia tutkimuksia ovat esimerkiksi mielentilatutkimus tai vaarallisuusarvio, jotka ehdotetaan mainittaviksi snnksess. Mielentilatutkimus ja vaarallisuusarvio Isot rinnat Suositut videot - Bello Tube Porn Popular Videos HD Videot porno äidit online tutkimuksia, joiden tarkoituksena on selvitt henkiln vaarallisuutta itselleen ja muille osana hnen mielentilaansa. Niss tutkimuksissa vaarallisuus voidaan luotettavasti selvitt.
Ampuma-aserikoksia koskeneet rangaistussnnkset otettiin ampuma-aselakiin, joka tuli voimaan 1.

matches: HD HD HD HD HD HD HD