text:
Mene...Kotiin3DAbstraktiArkkitehtuurianimaatioEläimetlinnutPyörätautotSarjakuvatJulkkiksetKaupunkiVärikäsViileäTietokoneetSöpöKukkaHauskaPelitTytötteLomaHDKuumaElääLogoRakkausElokuvatmusiikkiluontopaikatavaruusUrheiluteknologiaMaailmanLisää	Kotiin / Elää / live taustakuva pc HD	live taustakuva pc HD
3,266 näkymät
2	live taustakuva pc HD
Tässä on joukko live taustakuva pc HD Collection Pöytäkoneet, Kannettavat, puhelimissa ja Tabletit. Täällä HDwallpaper20.com, on yli sata tuhansia taustakuvia ovat saatavilla ilmaiseksi Lataus. Voit ladata Joka taustakuvat veloituksetta, Koska nämä taustakuvat ovat lataaja käyttäjille.
Jos Like Tämä live taustakuva pc HD Collection Anna Tykkää Ja Jaa Facebook.
piipittää Tietoja HD Lover Edellinen: Lapset tapetti HD
seuraava: messi tapetti HD
taustakuvat leveä HD kokoelmatVärikäs taustakuvia Beautiful 15 kokoelmatSininen tapetti HD kokoelmatmetallica taustakuva ilmaiseksi Lataavideo taustakuva ilmaiseksi Lataatapetti strippari HDSelena Gomez taustakuva ilmaiseksi Lataamakuuhuoneen tapetit HDPink Floyd tapetti HDrahaa taustakuva ilmaiseksi Lataa Suunnitellut HDwallpaper20.com | Powered by zuuur.com	© Copyright 2016, Kaikki oikeudet pidätetään	Siirry alkuun


text:
Pääkirjoitus. Tietokantoja koskeva tekijänoikeus - IPRinfoPääkirjoitus. Tietokantoja koskeva tekijänoikeus - IPRinfo
Etusivu Artikkelit Pääkirjoitus. Tietokantoja koskeva tekijänoikeus
Pääkirjoitus. Tietokantoja koskeva tekijänoikeus
LehtiarkistoIPRinfo_2-2001 Pääkirjoitus 1.4.2001
Tietokantoja koskeva direktiivi annettiin vuonna 1996. Direktiivi implementointiin Suomen tekijänoikeuslakiin vuonna 1998. Lain muutoksen jälkeen tietokanta voi tekijänoikeussuojan lisäksi saada erityistä, sui generis -suojaksi kutsuttua suojaa (tekijänoikeuslaki 49 §). Direktiivin johdantolauseen 40 mukaan suojan tarkoituksena on antaa suojaa niille investoinneille, jotka tietokannan sisällön hankkimisesta, tarkistamisesta tai esittämisestä aiheutuvat. Suoja antaa tietokannan valmistajalle oikeuden määrätä koko tietokannan sisällöstä tai sen laadullisesti tai määrällisesti arvioiden olennaisesta osasta valmistamalla siitä kappaleita ja saattamalla ne yleisön saataviin. Tekijänoikeuslaki noudattaa näiltä osin lähes sanatarkasti direktiivin sanamuotoa.
Tietokanta voi saada myös tekijänoikeussuojaa. Suojan saaminen edellyttää teostaso vaatimuksen ylittymistä. Suojan kohteena on tällöin se rakenne, jolla tietokanta on toteutettu. Tietokantasuojalla ei saa tekijänoikeutta tietokannan sisältöön. Tekijänoikeus ei suojaa myöskään tietoa.
Britannian the High Court of Justice Chancery Division Patents Court on antanut tietokantaa koskevan mielenkiintoisen ratkaisun. Ratkaisu koskee hevoskilpailuista tehtyä tietokantaa, joka saa suojaa nimenomaan sui generis -suojan perusteella. Ratkaisun perusteena on the Copyright and Rights in Databases Regulations 1997 (SI 1997/3032), jolla edellä mainittu direktiivi Britanniassa implementointiin. Ratkaisusta ilmenee brittiläisen erittäin arvostetun tuomarin the Hounourable Mr Justice Laddien tulkinta sui generis -suojan ulottuvuudesta.
Lyhyesti jutussa oli kysymys siitä, että the Brittish Horseracing Board Limited’llä (BHB) on kattava tietokanta, joka sisältää kaikki hevoskilpailussa tarvittavat tiedot reaaliaikaisina. Vastaajana ollut yhtiö harjoitti vedonlyöntitoimintaa. Vastaajayhtiön tietokannassa oli luonnollisesti samoja tietoja, jotta vedonlyönti onnistui. BHB:n mukaan vastaayhtiö oli laittomasti kopionut sen tietokannasta tietoja.
Justice Laddie analysoi tuomiossa tietokantadirektiiviä ja sui generis -suojan laajuutta perusteellisesti. Loppupäätelmänään hän esittää, että “Database rights protect the unlicensed taking and use of infomation.” Mikäli tulkinta saavuttaa hyväksynnän myös muualla EU:ssa, avaa melkoisia näkymiä, jos tulevaisuudessa tietokannan haltija saa oikeuden myydä tietoa. Tietokantadirektiivin laadintavaiheessa korostettiin, että direktiivin tarkoituksena ei ole tiedon suojaaminen.
Tietokantoja koskevan sui generis -suojan laajuus pohdituttaa myös Suomessa. Tiedon vapaa saanti ja käyttöoikeus on aina kuulunut tekijänoikeuden perusoppeihin. Koska tietokantasuojaa koskeva säännös on sijoitettu tekijänoikeuslakiin, voidaan sen tulkita tarkoittavan, että sui generis -suojan tulkinnassa tulee ottaa huomioon lain peruslähtökohdat eli tiedon vapaus. Tiedon vapaus ja oikeus tiedon hyödyntämiseen on johdettavissa myös YK:n ihmisoikeuksien julistuksesta, jossa taataan vapaa tiedonvälitys. Suomessa vanhastaan voimassa ollutta luettelosuojasäännöstä on perinteisesti tulkittu tätä taustaa vastaan.
Justice Laddien ratkaisu on luonnollisesti kansallinen ratkaisu. Ratkaisua tulkittaessa on otettava huomioon kansallisten oikeusjärjestelmien erot ja tulkintatraditiot. Ratkaisun mielenkiintoa kuitenkin lisää se, että ratkaisussa analysoidaan ja tulkitaan säännöstä, joka on samansisältöisenä velvoittava kaikissa EU:n jäsenmaissa. Mielenkiintoista nähdä, kuka ensimmäisenä saattaa tietokantadirektiivin tulkinnan EY-tuomioistuimen ratkaistavaksi.
Valitustuomioistuimen päätös (31.7.2001), jossa referoidaan aiempi tuomio ja päädytään pyytämään ennakkoratkaisua Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta: esim: British and Irish Legal Information Institute BAILII:n sivulla:
http://www.bailii.org/ew/cases/EWCA/Civ/2001/1268.html

matches:
sui generis
sui generis
sui generis
sui generis
sui generis
sui generis


text:
KKO:2016:25 - Korkein oikeus
Etusivu » Ennakkopäätökset » Ennakkopäätökset » KKO:2016:25
KKO:2016:25
Pahoinpitely - Törkeä pahoinpitelyErehdys - Vastuusta vapauttavaa seikkaa koskeva erehdys
Diaarinumero: R2014/211Taltionumero: 0768
A oli ilman toisen huoltajan suostumusta teettänyt pojalleen ympärileikkauksen kulttuurisista syistä. Korkeimman oikeuden tuomiosta ilmenevillä perusteilla katsottiin, että A:n menettely oli pahoinpitelynä rangaistavaa. Koska toimenpiteen suorittanut lääkäri oli perustellusti ollut siinä käsityksessä, että toimenpiteelle oli kummankin vanhemman suostumus ja että leikkaus oli oikeutettu, häneen kohdistettu syyte pahoinpitelystä hylättiin. Ks. KKO:2008:93 KKO:2016:24
RL 21 luku 5 §RL 4 luku 3 §
Syyte Helsingin käräjäoikeudessaSyyttäjä vaati A:lle ja B:lle rangaistusta 7.11.2009 tehdystä törkeästä pahoinpitelystä. Syytteen mukaan A ja B olivat asunnossa, olohuoneen pöydällä tehneet yhdessä ja yksissä tuumin ruumiillista väkivaltaa neljän kuukauden ikäiselle poikalapselle C:lle siten, että B oli suorittanut ympärileikkauksen A:n pyynnöstä A:n pidellessä leikkauksen ajan C:tä jaloista kiinni. Ympärileikkaus oli suoritettu vastoin C:n toisen huoltajan D:n tahtoa. Menettelyn seurauksena C:lle oli aiheutunut kipua ja pysyvä haitta. Pahoinpitelyä oli pidettävä törkeänä, koska siinä oli käytetty teräasetta. Teko oli myös kokonaisuutena arvostellen törkeä ottaen huomioon, että kysymyksessä oli puolustuskyvytön lapsi, jolle oli suoritettu vastoin toisen huoltajan tahtoa kirurginen, peruuttamaton toimenpide, josta jäi pysyvä haitta.
Helsingin käräjäoikeuden tuomio 2.3.2012Käräjäoikeus totesi olevan riidatonta, että ympärileikkaukselle ei ollut ollut lääketieteellistä syytä. Käräjäoikeus piti selvitettynä, että C:n ympärileikkauksen syynä olivat olleet hänen isänsä uskonnolliset ja kulttuuriset eli Korkeimman oikeuden ratkaisun KKO 2008:93 mukaan sinänsä hyväksyttävät syyt. Toimenpide oli tehty lääketieteellisesti oikein ja asianmukaista kivunlievitystä käyttäen.Käräjäoikeus piti näytettynä, että ympärileikkaus oli tehty ilman sen edellyttämää lapsen toisen huoltajan suostumusta. Viitaten muun muassa lapsen huollosta ja tapaamisoikeudesta annetun lain 5 §:ään, sosiaali- ja terveysministeriön työryhmämuistiossa 2003:39 sekä Valviran asiassa pyydetyssä lausunnossa huoltajien yhteistoiminnasta todettuun, käräjäoikeus katsoi, että ympärileikkaus olisi edellyttänyt kummankin vanhemman suostumusta, mistä seikasta A:n täytyi olla tietoinen. Käräjäoikeus siten katsoi A:n B:tä välikappaleena käyttäen välillisenä tekijänä tehneen syytteen mukaisen tahallisen rikoksen. Huomioon ottaen teon motiivi ja se, ettei teosta ollut aiheutunut pysyvää haittaa, tekoa ei kuitenkaan voitu pitää kokonaisuutena arvostellen törkeänä.Käräjäoikeus totesi A:n onnistuneen erehdyttämään B:n siitä, että toimenpiteelle oli ollut myös lapsen äidin suostumus. Käräjäoikeuden mukaan B oli tehnyt virheen, kun ei ollut varmistunut riittävästi lapsen äidin suostumuksesta. Käsillä olleissa olosuhteissa kysymys oli kuitenkin tältä osin rikoslain 4 luvun 1 §:n mukaisesta tunnusmerkistöerehdyksestä.C:n vaatimien vahingonkorvausten osalta käräjäoikeus totesi ennakkoratkaisuun KKO 2008:93 ja asiassa kuultujen lääkäritodistajien kertomuksiin viitaten, että asianmukaisesti ja ammattitaitoisesti suorittuna ympärileikkauksesta ei aiheudu asianomaiselle terveydellistä tai muutakaan pysyvää haittaa. Korvausvaatimus pysyvästä haitasta oli siten perusteeton. Huomioon ottaen asian erityislaatu käräjäoikeus katsoi, että C:n henkilökohtaista koskemattomuutta tai ihmisarvoa ei ollut sillä tavoin vakavasti loukattu, että olisi perusteita vahingonkorvauslain 5 luvun 6 §:ssä tarkoitetun kärsimyskorvauksen tuomitsemiselle.Käräjäoikeus tuomitsi A:n pahoinpitelystä 40 päiväsakkoon ja velvoitti hänet C:n vaatimukset enemmälti hyläten maksamaan C:lle korvausta kivusta ja särystä 200 euroa. B:n osalta käräjäoikeus hylkäsi syytteen ja korvausvaatimukset.Asian ovat ratkaisseet käräjätuomari Markku Saalasti ja lautamiehet. Helsingin hovioikeuden tuomio 10.1.2014Syyttäjä, A, C hänelle määrätyn edunvalvojan sijaisen edustamana ja D valittivat hovioikeuteen. Hovioikeus totesi asiassa olevan riidatonta, että ympärileikkaus oli toimitettu lääketieteellisesti asianmukaisella tavalla ja tarpeetonta tuskaa aiheuttamatta. Hovioikeus totesi asianosaisten kuulemisesta käyneen ilmi, että A oli säilyttänyt kulttuurisen ja uskonnollisen identiteettinsä Nigeriasta muutettuaan. D oli puolestaan suomalainen eikä kuulunut mihinkään uskontokuntaan. Kyse oli siten ollut perheestä, jossa lapsi oli kuulunut kahteen eli kummankin vanhemman kulttuuripiiriin. Hovioikeus katsoi, että ympärileikkaukselle oli ollut C:n ja toimenpiteen suorituttaneen A:n uskontoon ja kulttuuriin liittyvät perusteet ja siten Korkeimman oikeuden ratkaisussa KKO 2008:93 hyväksyttäviksi katsotut syyt eikä A ollut ympärileikkauksen suorituttaessaan tarkoittanut aiheuttaa lapselleen kipua tai särkyä tai ruumiinvammaa. Toimenpide ei myöskään objektiivisesti arvioiden ollut lapsen edun vastainen, sillä se oli osaltaan vahvistanut hänen kuulumistaan perheen isänpuoleiseen yhteisöön ja kulttuuriin.Hovioikeus piti selvitettynä, ettei ympärileikkaukseen ollut lapsen äidin suostumusta ja totesi, että lapsen ympärileikkaus on päätös, joka vanhempien tulisi tehdä yhteisesti. Hovioikeus katsoi kuitenkin, ettei asian rikosoikeudellisessa arvioinnissa ollut merkitystä sillä, että huoltajat ovat olleet toimenpiteen suorituttamisesta erimielisiä ja että A oli tehnyt päätöksen yksin eikä päätöstä siten ollut tehty lapsen huollosta ja tapaamisoikeudesta annetun lain mukaisesti.Hovioikeus katsoi, ettei teko ollut rangaistava pahoinpitelyrikoksena, koska A oli suorituttanut toimenpiteen lapsen huoltajana, toimenpide oli suoritettu lääketieteellisesti asianmukaisesti aiheuttamatta lapselle tarpeetonta tuskaa, sillä oli puututtu vain vähäisessä määrin lapsen ruumiilliseen koskemattomuuteen ja se oli tehty lapsen kannalta hyväksyttävistä, hänen ja hänen huoltajansa kulttuuriin ja uskontoon liittyvistä syistä eikä toimenpidettä ollut myöskään pidettävä lapsen edun vastaisena. B:n osalta hovioikeus hyväksyi käräjäoikeuden näytön arvioinnin ja katsoi, että koska A ei ollut syyllistynyt asiassa rikokseen, ei siihen ollut myöskään B voinut syyllistyä.Hovioikeus hylkäsi syytteen ja korvausvaatimukset myös A:n osalta.Asian ovat ratkaisseet hovioikeuden jäsenet Antti Miettinen (eri mieltä), Jussi Heiskanen ja Anna-Liisa Hyvärinen.Eri mieltä ollut hovioikeudenlaamanni Miettinen katsoi, että ennakkoratkaisusta KKO 2008:93 ilmenevälle oikeuttamisperustetta koskevalle oikeusohjeelle oli annettava suppeahko merkityssisältö eikä sitä voitu soveltaa ratkaistavana olevaan tapaukseen. Hän katsoi, etteivät moraaliset, uskonnolliset ja sosiaaliset syyt tässä tapauksessa olleet oikeuttamisperusteita. Sen vuoksi Miettinen katsoi A:n syyllistyneen syytteessä kerrottuun tahalliseen pahoinpitelyyn mutta ei pitänyt tekoa kokonaisarvostelun perusteella törkeänä. Miettinen tuomitsi A:n pahoinpitelystä 70 päiväsakkoon ja velvoitti hänet suorittamaan C:n vaatimat korvaukset. B:n osalta Miettinen hyväksyi käräjäoikeuden näytön arvioinnin ja katsoi kysymyksen olevan rikoslain 4 luvun 1 §:n mukaisesta tunnusmerkistöerehdyksestä ja joka tapauksessa 4 luvun 3 §:n mukaisesta vastuusta vapauttavaa seikkaa koskevasta erehdyksestä, minkä vuoksi syyte ja muut vaatimukset B:n osalta oli hylättävä.
Muutoksenhaku Korkeimmassa oikeudessaSyyttäjälle, C:lle hänelle määrätyn edunvalvojan sijaisen edustamana ja D:lle myönnettiin valituslupa. Syyttäjä vaati valituksessaan, että A ja B tuomitaan syytteen mukaisesti rangaistukseen törkeästä pahoinpitelystä.C vaati, että A ja B tuomitaan rangaistukseen syytteen mukaisesta törkeästä pahoinpitelystä tai toissijaisesti pahoinpitelystä ja heidät velvoitetaan yhteisvastuullisesti korvaamaan C:lle kivusta ja särystä 200 euroa, pysyvästä haitasta 5 000 euroa ja kärsimyksestä 3 000 euroa. D vaati, että A ja B tuomitaan syytteen mukaisesti rangaistukseen törkeästä pahoinpitelystä.A ja B vastasivat valituksiin ja vaativat valitusten hylkäämistä.
PerustelutTausta ja kysymyksenasettelu1. Nigeriasta kotoisin oleva A on 7.11.2009 teettänyt ympärileikkauksen hänen ja D:n neljän kuukauden ikäiselle pojalle. Tekohetkellä lapsen vanhemmat ovat olleet avioliitossa, lapsi on ollut heidän yhteishuollossaan ja perhe on asunut vakituisesti Suomessa. Toimenpiteen on suorittanut laillistettu lääkäri B A:n perheen kodissa.2. Asiassa on riidatonta, että A on halunnut poikansa ympärileikattavaksi nigerialaisesta kulttuuritaustastaan johtuen ja ettei toimenpiteelle ole ollut lääketieteellistä perustetta. Toimenpide on suoritettu lääketieteelliseltä kannalta asianmukaisesti ja kivunlievitystä käyttäen. Hovioikeuden tuomiossa on katsottu selvitetyksi, ettei ympärileikkaukselle ole ollut D:n suostumusta, mistä seikasta A oli ollut tietoinen. Edelleen hovioikeuden tuomion mukaan on selvitetty, että ennen toimenpiteeseen ryhtymistä A oli vakuuttanut B:lle, että lapsen äiti oli suostunut ympärileikkaukseen ja että tämä oli nimenomaisesti halunnut olla poissa paikalta toimenpidettä tehtäessä.3. Asiassa on kysymys siitä, ovatko A ja B edellä kuvatulla menettelyllään syyllistyneet törkeään pahoinpitelyyn tai pahoinpitelyyn.Muuhun kuin lääketieteelliseen syyhyn perustuvaa ympärileikkausta koskeva säädöspohja ja oikeuskäytäntö4. Pojan muuhun kuin lääketieteelliseen syyhyn perustuvalla ympärileikkauksella tarkoitetaan usein uskonnollisiin tai kulttuurisiin syihin perustuvaa toimenpidettä, jolla peniksen ympäriltä poistetaan esinahkaa. Tällaista ympärileikkausta ei voida pitää sellaisena henkilön terveyden- tai sairaanhoitoon liittyvänä toimenpiteenä, jonka oikeutusta voitaisiin arvioida terveydenhoitoa koskevan lainsäädännön perusteella.5. Suomessa ei ole poikien muussa kuin lääketieteellisessä tarkoituksessa suoritettavaa ympärileikkausta koskevaa lainsäädäntöä. Siitä ei ole nimenomaisia määräyksiä myöskään Suomea velvoittavissa kansainvälisissä sopimuksissa, eikä Euroopan neuvoston ihmisoikeustuomioistuin ole antanut ratkaisuja, joissa olisi otettu kantaa sanotunlaiseen ympärileikkaukseen ihmisoikeuksien kannalta.6. Euroopan neuvoston parlamentaarinen yleiskokous on 1.10.2013 hyväksynyt päätöslauselman nro 1952 koskien lapsen oikeutta fyysiseen koskemattomuuteen. Päätöslauselman kohdassa 2 pojalle uskonnollisin perustein tehtävä ympärileikkaus mainitaan yhtenä lapseen kohdistuvan ruumiillisen koskemattomuuden loukkauksena. Tällaisia poikien ympärileikkauksia ei kuitenkaan vaadita kiellettäviksi, vaan kehotetaan jäsenvaltioita selvästi määrittelemään toimenpiteille asetettavat lääketieteelliset ja hygieeniset vaatimukset (kohta 7.5.2.).7. Korkein oikeus on ratkaisussaan KKO 2008:93 katsonut, että uskonnollisin perustein 4,5 -vuotiaalle pojalleen ympärileikkauksen teettänyt äiti ja pojan ainoa huoltaja ei syyllistynyt rangaistavaan pahoinpitelyyn, kun toimenpide oli tehty lapsen kannalta hyväksyttävistä, hänen ja hänen huoltajansa uskontoon liittyvistä syistä ja se oli suoritettu lääketieteellisesti asianmukaisella tavalla aiheuttamatta lapselle tarpeetonta tuskaa. Ratkaisussa on punnittu muulla kuin lääketieteellisellä perusteella tehdyn ympärileikkauksen teettämistä eri perus- ja ihmisoikeuksien näkökulmasta ja päädytty katsomaan, että silloin, kun toimenpiteellä voidaan katsoa puututun kokonaisuutena arvostellen vähäisessä määrin lapsen ruumiilliseen koskemattomuuteen ja toimenpidettä on pidettävä lapsen edun mukaisena, ympärileikkauksen järjestämistä ei ole pidettävä oikeudenvastaisena eikä siten rangaistavana. Koska suostumuksen ympärileikkaukseen antanut äiti oli lapsen ainoa huoltaja, asiassa ei jouduttu ottamaan kantaa siihen, mikä vaikutus asian arvioinnissa mahdollisesti olisi sillä, että lapsen huoltajat olisivat ympärileikkauksen suorittamisesta erimielisiä (kohta 6).8. Ratkaisussa KKO 2008:93 siis katsottiin, että tiettyjen edellytysten täyttyessä ympärileikkausta, jolla sinänsä puututaan pojan ruumiilliseen koskemattomuuteen, ei ole pidettävä rangaistavana pahoinpitelynä. Ratkaisussa kuitenkin korostettiin, että lapsen henkilökohtaisen koskemattomuuden suoja on vahva suhteessa vanhemmille tai muille kuuluviin perus- ja ihmisoikeuksiin (kohta 21). Korkein oikeus katsoi, että lapsen ruumiilliseen koskemattomuuteen puuttumista ja sen puolustettavuutta tulee arvioida nimenomaan asianomaisen lapsen ja hänen etujensa kannalta (kohta 23).9. Edellä mainitun ratkaisun antamisen jälkeen Suomi on ratifioinut Euroopan neuvoston yleissopimuksen ihmisoikeuksien ja ihmisarvon suojaamiseksi biologian ja lääketieteen alalla (SopS 23-24/2010). Tämä niin sanottu biolääketiedesopimus on tullut Suomessa voimaan 1.3.2010. Korkein oikeus on toisessa tänään annetussa ratkaisussa KKO 2016:24 päätynyt katsomaan, ettei tämän biolääketieteen sovelluksia silmällä pitäen säädetyn sopimuksen määräyksillä ole ratkaisevaa merkitystä muilla kuin lääketieteellisillä perusteilla tehtävien ympärileikkausten oikeutusta tai toimenpiteen suorittamisesta mahdollisesti aiheutuvaa rikosvastuuta arvioitaessa. C:n ympärileikkaus on joka tapauksessa tehty ennen biolääketiedesopimuksen kansallista voimaantuloa.10. Sosiaali- ja terveysministeriö on 20.1.2015 antanut ohjeen alaikäisten poikien ei-lääketieteellisestä ympärileikkauksesta. Ohjeessa annetaan muun muassa toimenpiteen suorittajaa, lapsen ja tämän huoltajien suostumuksen selvittämistä sekä toimenpiteen suorittamistapaa koskevia määräyksiä. Ohje on kuitenkin suositus eikä siinä ole otettu kantaa suosituksen vastaisen menettelyn seuraamuksiin.11. Korkein oikeus toteaa, että rikosoikeuden keskeisten periaatteiden, henkilöiden yhdenvertaisuuden ja rikosvastuun ennustettavuuden, kannalta on epätyydyttävää, että muilla kuin lääketieteellisillä perusteilla tehdyn ympärileikkauksen oikeutus ja tällaisen toimenpiteen suorittaneen henkilön rikosvastuun edellytykset joudutaan arvioimaan lapsen etuun kytkeytyvien tapauskohtaisten ja arvostuksenvaraisten näkökohtien perusteella. Vaikka Korkein oikeus on erityislainsäädännön puuttuessa pyrkinyt linjaamaan suuntaviivoja, joiden täyttyessä poikalapsen ympärileikkausta voidaan pitää hänen etunsa kannalta oikeutettuna, yksittäistapauksia koskevilla ratkaisuilla ei pystytä kattavasti hallitsemaan tätä kysymystä. Muulla kuin lääketieteellisellä perusteella suoritetun ympärileikkauksen hyväksyttävyyden arviointi edellyttää laaja-alaista ja monitahoista lapsen kokonaisetuun liittyvää punnintaa, jossa otetaan huomioon paitsi lapsen ja lapsen huoltajien oikeudet, myös teko-olosuhteisiin ja toimenpiteen suorittajaan liittyvät kysymykset. Tällainen punninta on mahdollista vain asianmukaiseen valmisteluun perustuvassa lainsäädäntömenettelyssä. Ensiarvoisen tärkeää on tällöin ottaa kantaa myös seuraamuksiin, joita mahdollisen erityissääntelyn rikkomisesta aiheutuu.12. Tässä asiassa A:n ja B:n rikosoikeudellista vastuuta arvioitaessa lähtökohdaksi on otettava ratkaisussa KKO 2008:93 todetut periaatteet. Ratkaistavana on, antavatko tämän asian ratkaisusta KKO 2008:93 poikkeavat olosuhteet eli se, että ympärileikkaus oli suoritettu vain lapsen toisen huoltajan eli isän kulttuuritaustasta johtuvista syistä ja ilman äidin suostumusta, aiheen arvioida rikosoikeudellisen vastuun edellytyksiä toisin kuin tuossa ratkaisussa on arvioitu.Ympärileikkaus kulttuurisista syistäYleistä13. Perustuslain 7 §:ssä turvataan perusoikeutena oikeus henkilökohtaiseen koskemattomuuteen. Pykälän 3 momentin mukaan henkilökohtaiseen koskemattomuuteen ei saa puuttua eikä vapautta riistää mielivaltaisesti eikä ilman laissa säädettyä perustetta. Lisäksi perustuslain 6 §:n 3 momentin mukaan lapsia on kohdeltava tasa-arvoisesti yksilöinä, ja heidän tulee saada vaikuttaa itseään koskeviin asioihin kehitystään vastaavasti.14. Ratkaisussa KKO 2008:93 uskonnollisista syistä suoritetun ympärileikkauksen oikeutusta on tarkasteltu edellä mainituista lähtökohdista ottaen huomioon myös muut perus- ja ihmisoikeudet, kuten lapsen ja hänen huoltajiensa perhe-elämään ja uskonnonvapauteen liittyvät oikeudet. Uskonnonvapauden osalta on todettu, että lapsen perusoikeuksia, kuten oikeutta henkilökohtaiseen koskemattomuuteen, ei saa loukata muun henkilön uskonnonvapauteen vedoten (kohdat 17 ja 21). Lisäksi on katsottu, että silloin kun lapsella ei ikänsä vuoksi ole valmiuksia ymmärtää ympärileikkauksen merkitystä ja antaa siihen suostumustaan, pelkästään lapsen omasta uskonnonvapaudesta ei myöskään voida johtaa oikeutusta hänen huoltajiensa päätösvallalle (kohta 20).15. Perhe-elämän perus- ja ihmisoikeussuoja kattaa lähtökohtaisesti sen, että vanhemmilla on oikeus päättää lapsensa kasvatuksesta ja siten myös oikeus kasvattaa lastaan oman uskontonsa ja kulttuurinsa vaatimusten mukaisesti. Lapsen ja hänen huoltajiensa oikeuksia yhteen sovitettaessa ensisijainen merkitys on kuitenkin lapsen edulla. Tämä on lapselle kuuluvien oikeuksien sääntelyä koskeva yleinen lähtökohta niin kansainvälisissä sopimuksissa kuin kansallisessa lainsäädännössämmekin.16. Ratkaisun KKO 2008:93 kohdassa 22 todetulla tavalla huoltajille kuuluva oikeus päättää lapsen hoidosta, kasvatuksesta ja henkilökohtaisista asioista perustuu tarkoitukseen huolehtia lapsen edusta ja turvata lapsen tasapainoinen kehitys ja hyvinvointi lapsen yksilöllisten tarpeiden ja toivomusten mukaisesti. Huoltajan oikeuksia käytettäessä huomioon on otettava lapsen perusoikeuksista mahdollisesti johtuvat rajoitukset, ja mahdollisissa ristiriitatilanteissa huoltajien tulee pyrkiä nimenomaan lapsen omaa kokonaisetua parhaalla mahdollisella tavalla toteuttaviin ratkaisuihin. Huoltajilla voikin olla oikeus päättää lapsensa puolesta tämän ruumiilliseen koskemattomuuteen puuttuvasta toimenpiteestä vain sillä edellytyksellä, että toimenpiteen on tarkoitus edistää lapsen hyvinvointia ja kehitystä (kohta 23).17. Korkein oikeus katsoo, että kulttuurisista syistä tehtävällä ympärileikkauksella voi olla samankaltaisia myönteisiä vaikutuksia leikattavan pojan oman identiteetin ja sosiaaliseen yhteisöön kuulumisen kannalta kuin jos toimenpiteeseen ryhdyttäisiin uskonnollisista syistä. Lapsen kiinnittymistä osaksi sukuaan ja esimerkiksi etnistä ryhmäänsä voidaan pitää lapsen kokonaisedun mukaisena tavoitteena, joka voi vaikuttaa toimenpiteen hyväksyttävyyden arviointiin.18. Korkein oikeus toteaa lisäksi, että edellä mainitun, sosiaali- ja terveysministeriön 20.1.2015 antaman ohjeen mukaan ei-lääketieteellisen ympärileikkauksen hyväksyttävyyden kannalta merkityksellistä ei ole se, onko toimenpiteeseen ryhdytty uskonnollisista vai kulttuurisista syistä.Arviointi tässä asiassa19. A on teettänyt ympärileikkauksen pojalleen kulttuurisista syistä. Kuten hovioikeuden tuomiossa on todettu, kristityistä nigerialaista poikalapsista valtaosa, noin 90 prosenttia ympärileikataan. Hovioikeuden tuomiosta ilmenee, että A on säilyttänyt nigerialaisen kulttuurisen ja uskonnollisen identiteettinsä Suomeen muutettuaan. Myös hänet on aikanaan ympärileikattu. Tekoaikana lapsi on ollut nigerialaisen isän ja suomalaisen äidin yhteishuollossa ja hänen voidaan katsoa kuuluneen kummankin vanhemman kulttuuriin, vaikka perhe on asunut vakituisesti Suomessa.20. Näiden seikkojen johdosta Korkein oikeus katsoo, että C:n ympärileikkaukseen on ollut sellaisia hänen omaan taustaansa ja perheeseensä liittyviä kulttuurisia syitä, joilla on merkitystä arvioitaessa toimenpiteen hyväksyttävyyttä rikosoikeudellisen vastuun kannalta.Huoltajan suostumuksen merkitys21. Lapsen huollosta ja tapaamisoikeudesta annetun lain 5 §:n 1 momentin mukaan lapsen huoltajat vastaavat yhdessä lapsen huoltoon kuuluvista tehtävistä ja tekevät yhdessä lasta koskevat päätökset, jollei toisin ole säädetty tai määrätty. Pykälän 2 momentin mukaan asiasta, jolla on huomattava merkitys lapsen tulevaisuuden kannalta, voivat huoltajat kuitenkin päättää vain yhdessä, jollei lapsen etu ilmeisesti muuta vaadi.22. Muusta kuin lääketieteellisestä syystä tehtävää ympärileikkausta on pidettävä 2 momentissa tarkoitettuna asiana, josta huoltajat voivat päättää vain yhdessä. Toisaalta huoltajilla ei ole yhdessäkään oikeutta päättää sellaisista lapseen kohdistuvista toimenpiteistä, jotka objektiivisesti arvioituna loukkaisivat lapsen perusoikeuksia ja olisivat hänen etunsa vastaisia. Kuten edellä kohdissa 14 - 17 on ratkaisun KKO 2008:93 perusteella todettu, lapsen henkilökohtaisen koskemattomuuden suoja on niin vahva, etteivät vanhempien perusoikeudet ja oikeus tehdä päätöksiä lapsen puolesta sellaisinaan oikeuta puuttumista lapsen ruumiilliseen koskemattomuuteen. Teon puolustettavuutta ja oikeutusta on arvioitava nimenomaan lapsen edun kannalta.23. Tässä tapauksessa A on päättänyt yhteishuollossa olleen poikansa ympärileikkauksesta tietoisesti vastoin toisena huoltajana olleen äidin tahtoa. Näin menetellen A on toiminut lapsen huollosta ja tapaamisoikeudesta annetun lain 5 §:n yhteistoimintavelvoitteen vastaisesti. Kyseisessä laissa ei kuitenkaan ole säännöksiä yhteistoimintavelvoitteen rikkomisen seuraamuksista eikä myöskään menettelystä, jossa huoltajien väliset tämänkaltaiset ristiriidat voitaisiin ratkaista.24. A ja B ovat syytettyinä C:hen kohdistuneesta pahoinpitelyrikoksesta. Vaikka A:n menettely on loukannut toisen huoltajan oikeuksia, tämän ei voida katsoa sellaisenaan merkitsevän sitä, että tällaista yhteishuollossa olleeseen poikaan kohdistettua ympärileikkausta tulisi pitää rangaistavana pahoinpitelynä. Edellä todetulla tavalla lapsen ruumiilliseen koskemattomuuteen puuttumisen oikeutusta on arvioitava ensisijaisesti lapsen edun näkökulmasta silloinkin, kun toimenpiteen perusteena ovat huoltajan ja sitä kautta myös lapsen kulttuuriset tai uskonnolliset syyt. Tässä asiassa on siten arvioitava, onko isän pojalleen teettämä toimenpide ollut toisen huoltajan suostumuksen puuttumisesta huolimatta lapsen kannalta puolustettava siten, ettei isän menettelyä voida pitää oikeudenvastaisena lapsen ruumiillisen koskemattomuuden loukkauksena.25. Lääketieteellisesti asianmukaisesti suoritettua pojan ympärileikkausta on ratkaisussa KKO 2008:93 todetuin tavoin pidettävä verrattain vähäisenä puuttumisena lapsen henkilökohtaiseen koskemattomuuteen. Monikulttuurisessa perheessä ympärileikkauksen voidaan katsoa vahvistavan lapsen kuulumista toisen vanhemman kulttuuriyhteisöön eikä sen toisaalta voida katsoa erottavan lasta sen vanhemman kulttuurista, johon ympärileikkaus ei kuulu. Vaikka ympärileikkauksella on pysyviä ulkoisia vaikutuksia, toimenpide ei ole sillä tavalla näkyvä tai yksilöä leimaava, että se vaikuttaisi kielteisesti yksilön kohteluun tai asemaan suomalaisessa yhteiskunnassa.26. Toisaalta on otettava huomioon, että myös asianmukaisesti suoritettu ympärileikkaus merkitsee puuttumista lapsen ruumiilliseen koskemattomuuteen. Toimenpide kohdistuu yksilön erityisen intiimille alueelle ja on luonteeltaan peruuttamaton. Tällainen puuttuminen lapsen ruumiilliseen koskemattomuuteen voi olla oikeutettua muista kuin lääketieteellisesti perustelluista syistä vain, jos se on selvästi ja yksiselitteisesti lapsen edun mukaista.27. Ympärileikkauksen lapsen edun mukaisuutta on pyrittävä arvioimaan objektiivisesti. Tilanteessa, jossa lapsen huoltajat ovat erimielisiä poikalapsen ympärileikkauksesta, toimenpiteen oikeutus ei voi perustua vain toisen huoltajan näkemykseen lapsen edusta. Kysymyksen ollessa tällaisesta, muusta kuin välttämättömästä terveydenhuoltoon liittyvästä toimenpiteestä, joka on lisäksi mahdollista suorittaa vielä myöhemminkin, myös lapsen omalle tahdolle ja päätöksentekomahdollisuudelle on annettava korostettua merkitystä. Ennen kuin lapsi on kyllin vanha itse ilmaisemaan tahtonsa ympärileikkauksen suorittamisesta ja siten halustaan vahvistaa sidettään vain toisen vanhemman uskonnolliseen tai kulttuuriseen yhteisöön, ympärileikkauksen puolustettavuutta lapsen kokonaisedun kannalta ei voida pitää riittävän selvänä, jos lapsen huoltajat ovat toimenpiteestä eri mieltä.28. Korkein oikeus päätyy katsomaan, että tässä asiassa, jossa poikalapsen ympärileikkaus on suoritettu sinänsä lääketieteellisesti asianmukaisesti, mutta vain lapsen toisen huoltajan kulttuuritaustaan liittyvistä syistä ja lapsen toisen huoltajan nimenomaisen tahdon vastaisesti, toimenpiteen ei ole osoitettu olleen objektiivisesti arvioiden lapsen edun mukainen.JohtopäätöksetA29. Rikoslain 21 luvun 5 §:n mukaan pahoinpitelystä tuomitaan se, joka tekee toiselle ruumiillista väkivaltaa taikka tällaista väkivaltaa tekemättä vahingoittaa toisen terveyttä, aiheuttaa toiselle kipua tai saattaa toisen tiedottomaan tai muuhun vastaavaan tilaan. Lainkohdan esitöiden mukaan (HE 94/1993 vp s. 95) ruumiillisen väkivallan tekemisellä tarkoitetaan toimintaa, jolla loukataan toisen ruumiillista koskemattomuutta.30. Poikalapsen ympärileikkaus merkitsee puuttumista lapsen ruumiilliseen koskemattomuuteen, ja toimenpiteestä oletettavasti aiheutuu lisäksi jossain määrin kipua ainakin toipumisvaiheessa. Näin ollen on katsottava, että muista kuin terveydenhoidollisista syistä tehty pojan ympärileikkaus täyttää lääketieteellisesti asianmukaisestikin tehtynä lähtökohtaisesti pahoinpitelyn tunnusmerkistön.31. Ympärileikkaus on tehty A:n pyynnöstä ja hänen järjestämänään ajankohtana. A on lisäksi osallistunut varsinaiseen leikkaukseen pitämällä lasta kiinni leikkauksen aikana. Vaikka A ei ole suorittanut varsinaista ympärileikkaustoimenpidettä, hänen on katsottava menettelyllään osallistuneen ympärileikkaukseen siten, että häntä voidaan pitää tekijänä.32. Pahoinpitely on vain tahallisena rangaistava teko. A:n on täytynyt ymmärtää, että ympärileikkauksella puututaan lapsen ruumiilliseen koskemattomuuteen ja että siitä aiheutuu käytetystä kivunlievityksestä huolimatta jossain määrin kipua. Vaikka A:n tarkoituksena ei ole ollut lapsensa satuttaminen, hänen on edellä mainituista syistä katsottava menetelleen tahallisesti.33. A on järjestänyt lapselleen ympärileikkauksen tietoisena siitä, ettei lapsen äiti toisena huoltajana hyväksy toimenpidettä. Hänen on täytynyt tietää toimivansa huoltajien yhteistoimintavelvoitteen vastaisesti. Lapsi on kuulunut kahteen kulttuuritaustaan ja perhe on elänyt Suomessa, missä ympärileikkauksia ei tyypillisesti tehdä. Vaikka poikalapsen ympärileikkaus onkin liittynyt kiinteästi A:n kulttuuritaustaan ja toimenpiteelle on ollut A:n kannalta ymmärrettäviä syitä, kuvatuissa olosuhteissa A:n on täytynyt ymmärtää, ettei ympärileikkauksen suorittamista voida pitää selvästi lapsen edun mukaisena. Näin ollen A:ta ei voida pitää rangaistusvastuusta vapaana rikoslain 4 luvun 1 §:ssä säädetyn tunnusmerkistöerehdyksen nojalla.34. C:hen kohdistettu toimenpide täyttää pahoinpitelyn tunnusmerkistön. Koska menettelyä edellä kuvatuin perustein ei voida pitää lapsen edun kannalta arvioituna oikeutettuna ja koska A:n menettelyyn ei liity muitakaan oikeuttamisperusteita, Korkein oikeus päätyy katsomaan, että A on syytteessä kuvatulla tavalla menetellessään syyllistynyt pahoinpitelyyn.35. Vaikka ympärileikkaus on tässä tapauksessa suoritettu rikoslain 21 luvun 6 §:n mukaista tekovälinettä eli kirurginveistä käyttämällä, pahoinpitelyä ei kuitenkaan voida pitää kokonaisuutena arvostellen törkeänä. Toimenpiteen on suorittanut asiantunteva lääkäri, leikkaus on tehty lääketieteellisesti arvioiden asianmukaisesti ja sille on ollut lapsen isän ja sitä kautta myös lapsen kulttuuritaustaan liittyvä ymmärrettävä syy. Toisaalta peruuttamaton, ruumiillisen koskemattomuuden suojaa loukkaava toimenpide on kohdistunut pieneen lapseen ja toimenpide on tehty tietoisesti lapsen toisen huoltajan tahdon vastaisesti. Näistä syistä tekoa ei voida pitää kokonaisuutena arvostellen vähäisenä siten, että kysymys olisi rikoslain 21 luvun 7 §:n mukaisesta lievästä pahoinpitelystä.36. Rikoslain 21 luvun 5 §:ssä säädetään pahoinpitelyn rangaistusasteikoksi sakkoa tai vankeutta enintään kaksi vuotta. Oikeudenmukaisen seuraamuksen määrääminen lääketieteellisesti asianmukaisesti, mutta muista kuin lääketieteellisistä syistä tehdyistä poikalasten ympärileikkauksista on teon laadun vuoksi vaikeaa. Perustyyppisiä pahoinpitelyrikoksia koskevasta rangaistuskäytännöstä ei ole juuri saatavissa johtoa rangaistuksen arviointiin tämänkaltaisessa pahoinpitelyssä. Aikaisempaa Korkeimman oikeuden oikeuskäytäntöä ei ole, ja alemmista oikeuksistakin on olemassa vain yksittäisiä ratkaisuja, joissa teko-olosuhteet poikkeavat jossain määrin toisistaan. Näissä yksittäisissä ratkaisuissa rangaistukseksi on määrätty sakkoa.37. Tässä tapauksessa ympärileikkaus on tehty asiantuntevan lääkärin toimesta, lääketieteelliseltä kannalta asianmukaisesti ja kivunlievitystä käyttäen. Lapselle ei ole osoitettu aiheutuneen muuta kuin tällaiseen leikkaukseen tyypillisesti liittyvää verrattain vähäistä, ohimenevää kipua. A:n tarkoituksena ei ole ollut lapsensa satuttaminen eikä toimenpiteestä ole näytetty jääneen pysyvää toiminnallista haittaa. Toisaalta lapsen ruumiillista koskemattomuutta erityisen intiimillä alueella on loukattu, vaikkakin loukkausta voidaan käsillä olleissa olosuhteissa pitää verrattain vähäisenä.38. Ruumiillisen koskemattomuuden loukkauksen luonne, teko-olosuhteet ja A:n tekoon liittyvät, hänen kannaltaan ymmärrettävät motiivit huomioon ottaen Korkein oikeus katsoo, että A:n rikos on sovitettavissa sakolla. Oikeudenmukaisena rangaistuksena on pidettävä käräjäoikeuden tuomitsemaa 40 päiväsakon rangaistusta.B39. Hovioikeuden tuomiossa on katsottu selvityksi, että A on tietoisesti ja tahallaan erehdyttänyt ympärileikkauksen suorittaneen B:n uskomaan, että toimenpiteelle oli myös lapsen äidin suostumus. B on ennen toimenpiteeseen ryhtymistään korostanut A:lle, että ympärileikkaus edellyttää molempien vanhempien läsnäoloa ja suostumusta. A on vakuuttanut B:lle, että lapsen äiti oli nimenomaisesti halunnut olla poissa kotoa toimenpiteen aikana. A on vielä B:n pyynnöstä ennen toimenpidettä esittänyt yrittävänsä soittaa vaimolleen tavoittamatta tätä. B:n viittaamasta todistelusta ilmenee lisäksi julkisissa sairaaloissa olevan käytäntönä, että lasta saattamassa oleva huoltaja edustaa perhettä ja kertoo perheen mielipiteen toimenpiteestä, jota lapselle lääketieteellisesti suositellaan. Korkein oikeus toteaa, että koska muista kuin lääketieteellisistä syistä tehtävä ympärileikkaus ei perustu lapsen terveydenhoidon tarpeeseen, edellä todetusta ei voida tehdä suoria johtopäätöksiä siitä, kuinka tällaiseen toimenpiteeseen ryhtyvän henkilön on varmistuttava kummankin huoltajan suostumuksesta. Korkein oikeus toteaa lisäksi, ettei tekoaikana ole kuitenkaan ollut käytettävissä sosiaali- ja terveysministeriön ohjeita poikien ei-lääketieteellisestä ympärileikkauksesta, jotka on sittemmin laadittu. Ohjeiden mukaan ympärileikkaus edellyttää pojan huoltajien kirjallista suostumusta.40. Rikoslain 4 luvun 3 §:ssä säädetään vastuusta vapauttavaa seikkaa koskevasta erehdyksestä. Pykälän mukaan, jos tekoon ei liity luvun 4 – 6 §:ssä tarkoitettua vastuuvapausperustetta, mutta tekotilanteeseen, sellaisena kuin tekijä sen perustellusti käsitti, olisi tällainen peruste liittynyt, häntä ei rangaista tahallisesta rikoksesta. Vaikka pykälän soveltamisala on sanamuotonsa mukaan rajattu koskemaan vain tiettyjä tilanteita, Korkein oikeus katsoo, että sitä voidaan soveltaa vastaajan eduksi myös silloin, kun erehtyminen koskee muuta kuin pykälässä nimenomaisesti mainittua vastuuvapausperustetta.41. B on ympärileikkaukseen ryhtyessään ollut perustellusti siinä käsityksessä, että toimenpiteelle on kummankin vanhemman suostumus ja että lapsen isän ja lapsen kulttuuritaustasta johtuvista syistä tehtävä ympärileikkaus olisi siten lapsen edun mukaisena oikeutettu. B:n on tämän vuoksi katsottava perustellusti erehtyneen vastuusta vapauttavien seikkojen käsilläolosta, eikä häntä voida rangaista tahallisesta pahoinpitelystä.Vahingonkorvaukset42. Korkein oikeus hyväksyy käräjäoikeuden perustelut ja ratkaisun asianomistajan vaatimien vahingonkorvausten osalta.
TuomiolauselmaHovioikeuden tuomio kumotaan siltä osin kuin A:ta vastaan ajettu syyte pahoinpitelystä ja rikokseen perustuvat korvausvaatimukset on hylätty. Asia jää näiltä osin käräjäoikeuden tuomion lopputuloksen varaan.Siltä osin kuin syyte ja korvausvaatimukset B:tä vastaan on hylätty, hovioikeuden tuomion lopputulosta ei muuteta.Asian ovat ratkaisseet oikeusneuvokset Liisa Mansikkamäki, Marjut Jokela, Jukka Sippo, Tuula Pynnä ja Jarmo Littunen. Esittelijä Heli Melander.

matches: KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO


text:
Mene...Kotiin3DAbstraktiArkkitehtuurianimaatioEläimetlinnutPyörätautotSarjakuvatJulkkiksetKaupunkiVärikäsTietokoneetViileäSöpöKukkaHauskaPelitTytötteHDLomaKuumaElääLogoRakkausElokuvatmusiikkiluontopaikatavaruusUrheiluteknologiaMaailmanLisää	Kotiin / Pelit / League of Legends taustakuvia	League of Legends taustakuvia
6,298 näkymät
0	League of Legends taustakuvia
Here Is a Collection Of league of legends wallpapers collection For Desktops, Kannettavat, puhelimissa ja Tabletit. Täällä 5dwallpaper.com, on yli satoja tuhansia taustakuvat ovat ladattavissa. Voit ladata Jokainen Taustakuva ilmaiseksi.
piipittää Tietoja Love Peace Edellinen: rakastan sinua tapetti
seuraava: lego tapetti HD kokoelmat
näkymät (1326) xmas tapetti HD
slipknot tapetti HDKobe Bryant tapetti 15 HD kokoelmat1920×1080 HD tapettisöpö iphone taustakuvia HD Downloadriikinkukko tapetti HDluonto taustakuva hd downloadsöpö taustakuva Resolution Downloadmsi tapetti HDgif taustakuva HDlive taustakuvaksi ikkunat 7 HD Suunnitellut 5dwallpaper.com | Powered by zuuur.com	© Copyright 2016, Kaikki oikeudet pidätetään	Siirry alkuun

matches: HD HD HD HD HD hd HD


text:
Mene...Kotiin3DHDAbstraktianimaatioEläimetlinnutPyörätautotSarjakuvatJulkkiksetVärikäsSöpöviileäKukkaPelitTytötteKuumaElääLogoRakkausElokuvatluontopaikatavaruusUrheiluMaailmanmobileLisää	Kotiin / HD / sport taustakuvat HD	sport taustakuvat HD
955 näkymät
0	sport taustakuvat HD
Tässä on paras kokoelma urheilun taustakuvia HD työasemien, Kannettavat, Mobiles Ja Tabletit. täällä DownloadWallpaper.org saat lakhs ilmaisia taustakuvia laitteelle. Kaikki kuvat ovat aikajärjestyksessä, suosio, värejä ja näytön koon ja ar alati päivitetty. valitsevat vapaa taustakuvia yli kahdestakymmenestä luokista sekä Eläimet, Sarjakuva, Flower ja Urheilu. vaikka tyyppi tietokoneen että yksinkertaisesti omistat, voit yksinkertaisesti siirtää korkean resoluution taustakuvan kokoa muutetaan ja rajataan sopivaksi työpöydälle näytön.
Yksinkertaisuuden, valitse Desktopin Koko (esim. 1366×768, 1920×1080, 1024×768 jne.) luettelosta päätöksiä oikeassa paneelissa, ja myös järjestelmä voi valita sinulle kaikkea järjestelmän hyväksyttävän Size Set. Ja muistaa, täällä voit siirtää kasoista ilmaiseksi taustakuvia! Jos Like Thissport taustakuvia HD Collection Anna Tykkää Ja Jaa Facebook.
piipittää Tietoja Jeya Edellinen: Bayonetta tapetti HD
seuraava: FC Barcelona taustakuvat HD
puistoissakeltainen tapetti pdfvaaleanpunainen tapetti hdgta tapetti HDjoulupukki taustakuva HDbeatles tapetti HDlasku lähtee tapettiHeinäkuun neljäs tapetti HDtummempi kuin musta tapetti HDMac OS X tapetti HD Mainos

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD


text:
Language of document : Bulgarian Spanish Czech Danish German Estonian Greek English French Italian Latvian Lithuanian Hungarian Maltese Dutch Polish Portuguese Romanian Slovak Slovene Finnish Swedish Croatian ECLI:EU:C:2019:729
12 päivänä syyskuuta 2019 (1)
Asia C‑666/18
IT Development SAS
(Ennakkoratkaisupyyntö – Cour d’appel de Paris (Pariisin ylioikeus, Ranska))
Ennakkoratkaisupyyntö – Tekijänoikeus ja lähioikeudet – Tietokoneohjelmien oikeudellinen suoja – Tietokone-ohjelman käyttölisenssi – Ohjelman tekijän lisenssinhaltijaa vastaan nostama loukkauskanne – Sovellettavan vastuujärjestelmän luonne
1. Tietokoneohjelman tekijänoikeuden haltija nosti kanteen yhtä lisenssinhaltijaa (jonka kanssa oli tehty lisenssisopimus) vastaan, koska lisenssinhaltija oli tehnyt ohjelmaan muutoksia ilman tekijänoikeuden haltijan suostumusta. Kanne, jossa vedottiin tekijänoikeusloukkaukseen perustuvaan vastuuseen (ex delicto ‑vastuu) eikä sopimusrikkomukseen (ex contracto ‑vastuu), hylättiin ranskalaisessa alioikeudessa.
2. Muutoksenhakutuomioistuimella on kaksi vaihtoehtoa: se voi katsoa vastaajan menettelyn joko ohjelman tekijänoikeuden loukkaukseksi (contrefaçon) tai sopimusvelvoitteiden noudattamatta jättämiseksi. Ongelmana on, että Ranskan oikeudessa sovellettavan periaatteen mukaan kanteen voi nostaa tekijänoikeusloukkauksen perusteella (ex delicto) pääsääntöisesti vain, jos osapuolten välillä ei ole sopimussuhdetta.
3. Unionin tuomioistuimelle esitetyllä ennakkoratkaisukysymyksellä pyritään saamaan ratkaisu direktiivin 2004/48/EY(2) ja direktiivin 2009/24/EY(3) tulkintaongelmiin.
1. Direktiivi 2009/24
4. Direktiivin johdanto-osan 13 perustelukappaleen mukaan
”tekijälle kuuluviin yksinoikeuksiin, joiden nojalla hän voi estää teoksensa luvattoman toisintamisen, olisi tehtävä rajoitettu poikkeus tietokoneohjelmien osalta, jotta voidaan sallia ohjelman laillisesti hankkineen henkilön suorittama ohjelman käytön kannalta teknisesti tarpeellinen toisintaminen. Tämä merkitsee, ettei ohjelman tietokoneen muistiin lukemista ja ajamista, jotka ovat laillisesti hankitun tietokoneohjelman kappaleen käytön kannalta välttämättömiä toimia, eikä ohjelmaan sisältyvien virheiden korjaamista voida kieltää sopimuksella. Jos erityisiä sopimusmääräyksiä ei ole, etenkin tapauksissa, joissa ohjelman kappale on myyty, ohjelman kappaleen laillisesti hankkinut henkilö saa ryhtyä kaikkiin muihinkin ohjelman käytön kannalta välttämättömiin toimiin, jotka ovat ohjelman alkuperäisen käyttötarkoituksen mukaisia.”
5. Direktiivin 4 artiklan (”Yksinoikeudet”) 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jollei 5 tai 6 artiklasta muuta johdu, 2 artiklassa tarkoitetun oikeudenhaltijan yksinoikeudet käsittävät oikeuden seuraaviin toimiin tai niiden sallimiseen:
a) tietokoneohjelman tai sen osan pysyvä tai tilapäinen toisintaminen millä tavoin ja missä muodossa tahansa. Jos tietokoneohjelman lukeminen tietokoneen muistiin, näyttäminen, ajaminen, siirtäminen tai tallentaminen edellyttää tällaista toisintamista, nämä toimet edellyttävät oikeudenhaltijan suostumusta;
b) tietokoneohjelman kääntäminen, muuntaminen, sovittaminen ja muunlainen muuttaminen sekä näiden toimien tulosten toisintaminen rajoittamatta kuitenkaan ohjelmaa muuttaneen henkilön oikeuksia;
c) alkuperäisen tietokoneohjelman tai sen kappaleiden levitys yleisölle vuokraamalla tai millään muulla tavalla.”
6. Direktiivin 5 artiklan (”Yksinoikeuksia koskevat poikkeukset”) 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jollei toisin ole nimenomaisesti sovittu, 4 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut toimet eivät edellytä oikeudenhaltijan suostumusta, jos ne ovat tarpeen, jotta tietokoneohjelman laillisesti hankkinut henkilö voi käyttää ohjelmaa aiotun tarkoituksen mukaisesti, virheiden korjaaminen mukaan lukien.”
7. Direktiivin 6 artiklassa (”Analysointi”) säädetään seuraavaa:
”1. Oikeudenhaltijan suostumusta ei vaadita, jos koodin toisintaminen ja sen muodon kääntäminen 4 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuin tavoin on välttämätöntä sellaisten tietojen hankkimiseksi, joiden avulla voidaan saavuttaa yhteentoimivuus itsenäisesti luodun tietokoneohjelman ja muiden ohjelmien välillä, ja seuraavat edellytykset täyttyvät:
a) nämä toimet suorittaa lisenssinhaltija tai muu henkilö, jolla on oikeus käyttää ohjelman kappaletta, taikka heidän lukuunsa henkilö, jolla on siihen oikeus;
2. Tietoja, jotka on saatu 1 kohdan säännöksiä sovellettaessa, ei saa näiden säännösten mukaisesti:
a) käyttää muuhun tarkoitukseen kuin itsenäisesti luodun tietokoneohjelman yhteentoimivuuden aikaansaamiseen;
b) antaa muille, ellei se ole tarpeen itsenäisesti luodun tietokoneohjelman yhteentoimivuuden kannalta;
c) käyttää ilmaisumuodoltaan huomattavassa määrin samanlaisen tietokoneohjelman kehittämiseen, valmistamiseen tai markkinoille saattamiseen taikka muuhun tekijänoikeutta loukkaavaan toimeen.
3. Kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta tehdyn Bernin yleissopimuksen määräysten mukaisesti tämän artiklan säännöksiä ei saa tulkita niin, että niitä voidaan soveltaa tavalla, joka aiheuttaa haittaa oikeudenhaltijan oikeutetuille eduille tai on ristiriidassa ohjelman tavanmukaisen hyväksikäytön kanssa.”
2. Direktiivi 2004/48
8. Direktiivin johdanto-osan kymmenennessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Tämän direktiivin tavoitteena on lähentää lainsäädäntöjä, jotta voidaan varmistaa teollis- ja tekijänoikeuksien suojan korkea, yhdenvertainen ja yhdenmukainen taso sisämarkkinoilla.”
9. Direktiivin johdanto-osan 15 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa teollis- ja tekijänoikeuksia koskevaan aineelliseen oikeuteen – –”.
10. Direktiivin 2 artiklassa (”Soveltamisala”) säädetään seuraavaa:
”1. Tässä direktiivissä säädettyjä toimenpiteitä, menettelyjä ja oikeussuojakeinoja sovelletaan 3 artiklan mukaisesti kaikkiin yhteisön lainsäädännössä ja/tai kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä säädettyjen teollis- ja tekijänoikeuksien loukkauksiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön tai jäsenvaltioiden lainsäädännössä säädettyjen tai säädettävien keinojen käyttämistä, sikäli kuin mainitut keinot ovat edullisempia oikeudenhaltijoille.
a) teollis- ja tekijänoikeuksia koskevaa aineellista oikeutta sääteleviin yhteisön säädöksiin – –”.
11. Direktiivin 3 artiklassa (”Yleinen velvoite”) säädetään seuraavaa:
”1. Jäsenvaltioiden on säädettävä tarvittavat toimenpiteet, menettelyt ja oikeussuojakeinot tässä direktiivissä tarkoitettujen teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamiseksi. Näiden toimenpiteiden, menettelyjen ja oikeussuojakeinojen on oltava oikeudenmukaisia ja tasapuolisia, ne eivät saa olla liian monimutkaisia tai kalliita eivätkä ne saa sisältää kohtuuttomia määräaikoja tai johtaa aiheettomiin viivytyksiin.
2. Näiden toimenpiteiden, menettelyjen ja oikeussuojakeinojen on myös oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia, ja niitä on sovellettava siten, että vältetään luomasta esteitä lailliselle kaupankäynnille ja säädetään takeista niiden väärinkäytön estämiseksi.”
B Ranskan oikeus. Teollis- ja tekijänoikeuksista annettu laki(4)
12. Kyseisen lain L122-6 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Jollei L122-6-1 §:n säännöksistä muuta johdu, tietokoneohjelman tekijälle kuuluva hyödyntämisoikeus käsittää oikeuden seuraaviin toimiin ja niiden sallimiseen:
1° tietokoneohjelman pysyvä tai tilapäinen toisintaminen – –
2° tietokoneohjelman kääntäminen, muuntaminen, sovittaminen ja muunlainen muuttaminen sekä näiden toimien tuloksena syntyvän tietokone-ohjelman toisintaminen – –
3° tietokoneohjelman kappaleen tai kappaleiden saattaminen markkinoille vastikkeellisesti tai vastikkeetta, vuokraaminen mukaan lukien, millä tahansa menetelmällä – –”.
13. CPI:n L122-6-1 §:ssä säädetään seuraavaa:
”I. Edellä L122-6 §:n 1 ja 2 momentissa tarkoitetut toimet, virheiden korjaaminen mukaan lukien, eivät edellytä tekijän suostumusta, jos ne ovat tarpeen, jotta ohjelman käyttöön oikeutettu henkilö voi käyttää ohjelmaa sen tarkoituksen mukaisesti.
Tekijällä on kuitenkin oikeus sopimuksella varata itselleen oikeus korjata virheet ja määrätä L122-6 §:n 1 ja 2 momentissa tarkoitettujen toimien, jotka ovat tarpeen, jotta ohjelman käyttöön oikeutettu henkilö voi käyttää ohjelmaa sen tarkoituksen mukaisesti, toteuttamistavasta.”
14. CPI:n L335-3 §:ssä säädetään seuraavaa:
Oikeudenloukkauksena [delit de contrefaçon] pidetään myös L122-6 §:ssä määriteltyjen tietokoneohjelman tekijänoikeuksien loukkausta.
II Pääasian tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymys
15. Matkapuhelinoperaattori Free Mobile sai 25.8.2010 allekirjoitetulla sopimuksella(5) käyttölisenssin ClickOnSite-tietokoneohjelmaan, jonka tekijänoikeuden haltija oli IT Development.
16. IT Development nosti 18.6.2015(6) Free Mobilea vastaan kanteen ClickOnSite-tietokoneohjelmaa koskevasta oikeudenloukkauksesta (contrefaçon) ja vaati korvausta aiheutuneista vahingoista. Se moitti Free Mobilea varsinaisesti siitä, että tämä oli muuttanut ohjelman lähdekoodia erityisesti lisäämällä uusia lomakkeita, mikä oli vastoin lisenssisopimuksen kuudetta sopimusehtoa.
17. Free Mobile vastusti kannetta ja väitti, ettei kannetta voitu ottaa tutkittavaksi ja että se oli perusteeton. Se nosti lisäksi oikeuden väärinkäyttöä koskevan vastakanteen.
18. Tribunal de grande instance de Paris (Pariisin alioikeus, Ranska) antoi 6.1.2017 tuomion, jossa se totesi, ettei deliktiin perustuvia IT Developmentin vaatimuksia voitu ottaa tutkittaviksi, ja hylkäsi vastakanteen.
19. IT Development valitti kyseisestä tuomiosta cour d’appel de Paris’hin (Pariisin ylioikeus, Ranska) ja esitti muutoksenhaussa vaatimuksensa ”oikeudenloukkauksen perusteella”, mutta lisäsi toissijaisesti vaatimuksen siitä, että Free Mobile määrättäisiin korvaamaan sille aiheutuneet vahingot ”sopimusoikeudellisella perusteella”.
20. Free Mobile vaati ensimmäisessä oikeusasteessa annetun tuomion vahvistamista muilta osin kuin vastakanteen hylkäämisen osalta.
21. Muutoksenhakutuomioistuin piti ennakkoratkaisun pyytämistä tarpeellisena seuraavien seikkojen selvittämiseksi:
– Ranskan oikeudessa siviilioikeudellinen vastuu on perustunut 1800-luvulta lähtien periaatteeseen, jonka mukaan deliktiin perustuva vastuu ja sopimukseen perustuva vastuu eivät voi olla kumulatiivisia, mikä merkitsee a) sitä, ettei henkilö voi vedota molempiin samanaikaisesti toista henkilöä vastaan samojen tosiseikkojen perusteella, ja b) sitä, että kun osapuolten välillä on voimassa oleva sopimus ja toiselle osapuolelle aiheutunut vahinko johtuu toisen osapuolen sopimusvelvoitteiden täyttämättä jättämisestä tai puutteellisesta täyttämisestä, sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu väistyy sopimukseen perustuvan vastuun tieltä.
– Ranskan oikeudessa alun perin rikokseksi luokitellun oikeudenloukkauksen (contrefaçon) katsotaan kuuluvan deliktiin perustuvan vastuun alaan, ei sopimuksen täyttämättä jättämisestä johtuvan vastuun alaan.
– Näin ollen ensimmäisessä oikeusasteessa annetussa tuomiossa on deliktiin perustuva vastuu suljettu pois sopimukseen perustuvan vastuun tieltä, koska asianosaisten välillä oli tehty sopimus 25.8.2010 ja tähän sopimukseen sisältyvien ehtojen noudattamatta jättämisestä väitettiin aiheutuneen vahinkoa. Oikeudenloukkauskanne jätettiin siis tutkimatta, koska se rinnastui sopimussuhteen ulkopuoliseen vastuuseen perustuvaan kanteeseen.
– IT Developmentin väite, jonka mukaan ”oikeudenloukkauskanne ei luonteeltaan perustu sopimussuhteen ulkopuoliseen vastuuseen vaan voi perustua myös sopimuksen noudattamatta jättämiseen”, on merkityksellinen.
– Oikeudenloukkaus (contrefaçon) määritellään nimittäin laajimmassa merkityksessään miksi tahansa teollis- ja tekijänoikeuden loukkaukseksi, ja CPI:n L335-3 §:n mukaan sillä tarkoitetaan L122-6 §:ssä määriteltyjen ”tietokoneohjelman tekijänoikeuksien loukkaamista”.
– Kyseisissä säännöksissä tai muissa oikeudenloukkausta koskevissa Ranskan oikeuden säännöksissä ei säädetä nimenomaisesti, että oikeudenloukkaus voi olla kyseessä vain, jos osapuolet eivät ole sopimussuhteessa.
– Ranskan oikeuteen sisältyy oikeussääntöjä, joiden voidaan toki katsoa poikkeavan kumulaatiokiellon periaatteesta mutta jotka osoittavat, että oikeudenloukkauskanne voidaan nostaa patenttien ja tavaramerkkien alalla sopimusehtojen rajat rikkonutta lisenssinhaltijaa vastaan.(7)
– CPI:n L122-6 ja L122-6-1 §:ssä säädetään, että tietokoneohjelman muuttamista koskevista erityisistä järjestelyistä voidaan määrätä sopimuksella, mutta niissä ei suljeta pois oikeudenloukkauskannetta tällaisissa tapauksissa. Tämä koskee myös direktiivin 2009/24 4 ja 5 artiklaa, jotka on saatettu kansallisen lainsäädännön osaksi edellä mainituilla CPI:n pykälillä.
– Direktiivin 2004/48 2 artiklassa säädetään vielä yleisellä tasolla, että toimenpiteitä, menettelyjä ja oikeussuojakeinoja sovelletaan kaikkiin teollis- ja tekijänoikeuksien loukkauksiin tekemättä eroa sen mukaan, perustuuko tämä loukkaus sopimuksen täyttämättä jättämiseen vai ei.
22. Tässä tilanteessa cour d’appel de Paris on esittänyt unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko se, että ohjelmiston lisenssinsaaja jättää noudattamatta lisenssisopimuksen ehtoja (ylittämällä koejakson, sallitun käyttäjämäärän tai muun mitattavan määrän, kuten ohjelmiston käskyjen suorittamiseksi käytettävien prosessorien määrän, tai muuttamalla ohjelmiston lähdekoodia, kun lisenssin mukaan tämä oikeus on yksinomaan alkuperäisellä oikeudenhaltijalla),
– (29.4.2004 annetussa direktiivissä 2004/48 tarkoitettu) oikeudenloukkaus, joka on aiheutunut tietokoneohjelmien oikeudellisesta suojasta 23.4.2009 annetun direktiivin 2009/24/EY 4 artiklassa vahvistetun ohjelmiston tekijänoikeuden haltijalle,
– vai voidaanko siihen soveltaa erillistä oikeudellista järjestelmää, kuten yleistä sopimukseen perustuvan vastuun järjestelmää?”
III Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa ja asianosaisten vaatimukset
23. Ennakkoratkaisupyyntö saapui unionin tuomioistuimeen 25.10.2018.
24. Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet IT Development ja Free Mobile sekä Ranskan hallitus ja Euroopan komissio. Istuntoa ei pidetty, sillä unionin tuomioistuin ei pitänyt sitä tarpeellisena.
IV Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
1. Ennakkoratkaisukysymyksen laajuus
25. Free Mobile väittää, että ennakkoratkaisukysymys on jätettävä osittain tutkimatta, koska se on hypoteettinen siltä osin kuin se koskee kolmea ennakkoratkaisupyyntöpäätöksessä lueteltua sopimuksen noudattamatta jättämisen tilannetta (koejakson ylittäminen, sallitun käyttäjämäärän ylittäminen ja muun mitattavan määrän ylittäminen). Ainoastaan lähdekoodin muuttamisesta johtuvalla mahdollisella sopimuksen noudattamatta jättämisellä on sen mukaan yhteys pääasiaan.
26. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin rinnastaa edellä kuvatut neljä tilannetta siten, että ne olisivat yhden ja saman toiminnan ilmenemismuotoja, mutta Free Mobile on oikeassa siinä, etteivät ne ole oikeudelliselta kannalta välttämättä täsmälleen samanlaisia ja että etenkään kolme ensimmäistä eivät liity riidanalaisiin tosiseikkoihin. Annettavaa ennakkoratkaisua ei näin ollen ole syytä ulottaa koskemaan kyseisiä toimintoja.
27. Direktiivi 2009/24 koskee nimenomaisesti tietokoneohjelmien oikeudellista suojaa, jota jäsenvaltioiden on annettava niille tekijänoikeuden nojalla 9.9.1886 tehdyssä Bernin yleissopimuksessa (2 artiklan 1 kappale) tarkoitettuina kirjallisina teoksina.
28. Tietokoneohjelmilla on kuitenkin erityispiirteitä, jotka edellyttävät muista tekijänoikeuksista poikkeavaa kohtelua. Jotta ohjelman ostaja voisi käyttää ohjelmaa sen suunnitellussa tarkoituksessa, tietyt oikeudet, jotka kuuluvat lain mukaan teollis- ja tekijänoikeuden haltijalle ominaisiin yksinoikeuksiin, suljetaan niin ikään lailla tämän yksinoikeuden ulkopuolelle nimenomaan suojatun teoksen erityispiirteiden vuoksi.
29. Kun direktiivin 2009/24 4 artiklassa säädetään tietokoneohjelman oikeudenhaltijan yksinoikeuksista,(8) sen 5 ja 6 artiklassa säädetään vastaavasti näitä oikeuksia koskevista lakiin perustuvista poikkeuksista tai ”sisäisistä rajoituksista”.(9)
30. Direktiivin 2009/24 5 artiklan 1 kohdan mukaan suojajärjestelmää ja direktiivissä säädettyjä poikkeuksia voidaan muuttaa sopimuksella. Vaikka tiettyihin toimiin ei tarvita lähtökohtaisesti tekijänoikeuden haltijan suostumusta, on lisenssinhaltijan kanssa mahdollista sopia erityisistä sopimusehdoista, joiden mukaan ohjelman oikeudenhaltija saa takaisin yksinoikeuden osaan 4 artiklassa luetelluista toimista. Tällöin oikeudenhaltijan yksinoikeuden oikeudellisena perustana on sopimus eikä lainsäädäntö, ja vastaavasti oikeudenhaltijan yksinoikeutta loukkaavan lisenssinhaltijan vastuu perustuu niin ikään sopimukseen, ei lainsäädäntöön.
31. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä, vastaavatko oikeusriidan olosuhteet direktiivin 2009/24 (ja sen kansallisten täytäntöönpanosäädösten) ja erityisesti 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tilanteita ohjelman oikeudenhaltijalle sopimuksella varattujen oikeuksien osalta.
32. Jos näin on, riita voi olla asiakysymyksen osalta ainoastaan sopimusoikeudellinen. Tällöin ei siis sovellettaisi Ranskan oikeudessa voimassa olevaa kumulaatiokiellon periaatetta, jonka yhdenmukaisuus direktiivin 2004/48 ja direktiivin 2009/24 kanssa on esitetyn ennakkoratkaisukysymyksen taustalla.
33. Jäljempänä esitettävässä pohdinnassa käsitellään ennakkoratkaisukysymystä laajemmasta näkökulmasta eli olettaen, että lisenssinhaltijan menettelyä voitaisiin pitää samanaikaisesti sekä sopimuksen noudattamatta jättämisenä että sen (alterum non laedere ‑säännöstä viime kädessä johtuvan) yleisen velvollisuuden rikkomisena, jonka mukaan tekijänoikeutta, sellaisena kuin se on määritetty lainsäädännössä, on kunnioitettava. Tällaisessa tilanteessa sovellettaisiin kumulaatiokiellon periaatetta.
2. Pääasia. Kysymyksenasettelu
34. Ranskan hallitus ja komissio katsovat, ettei direktiivissä 2004/48 säädetä tietystä vastuujärjestelmästä. Esitettyjen kysymysten ratkaiseminen kuuluu siis jäsenvaltioiden menettelylliseen toimivaltaan edellyttäen, että vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteita noudatetaan.
35. Riidan asianosaiset ja komissio ovat lisänneet kantojensa tueksi muita argumentteja. Aluksi ne viittaavat eräässä valitusasiassa 18.4.2013 annettuun tuomioon,(10) jossa unionin tuomioistuin otti kantaa siihen, oliko nyt käsiteltävän oikeusriidan kanssa samankaltaisessa oikeusriidassa kyse sopimukseen perustuvasta vai sopimussuhteen ulkopuolisesta vastuusta.
36. Free Mobile vetoaa lisäksi asetuksen (EY) N:o 864/2007(11) 8 artiklaan, jonka mukaan kaikki teollis- ja tekijänoikeuksien loukkaamiset synnyttävät sopimukseen perustumattoman korvausvelvollisuuden.
37. Free Mobile ja komissio viittaavat vielä unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, joka koskee asetusta (EU) N:o 1215/2012(12) ja jonka mukaan sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu on toissijaisessa asemassa unionin oikeudessa.
38. Jos jokin näistä argumenteista menestyy, ei direktiivin 2009/24 ja direktiivin 2004/48 tarkastelu ole välttämättä tarpeen, joten tutkin ne ensimmäiseksi, mutta sitä ennen tarkastelen kumulaatiokiellon periaatetta Ranskan oikeusjärjestyksessä.
B Kumulaatiokiellon periaate Ranskan oikeudessa. Poikkeukset
39. Kumulaatiokiellon periaatteen lähtökohtana on tilanne, joka voi merkitä samanaikaisesti sopimuksen noudattamatta jättämistä (tai puutteellista noudattamista) ja lainsäädäntöön perustuvan velvoitteen rikkomista. Korvausvaatimuksella voi siis olla kaksi oikeusperustetta: vaatimus voi perustua sopimukseen tai sopimussuhteen ulkopuoliseen vastuuseen, ja niiden kohdalla noudatettavat prosessuaaliset järjestelmät ovat tavallisesti erilaiset.(13)
40. Tällaisessa tilanteessa kantajalle tarjotaan mahdollisuus valita jompikumpi oikeusperusteista (Alankomaat, Saksa ja Yhdistynyt kuningaskunta) tai toinen niistä asetetaan etusijalle ja toinen suljetaan pois (Ranska ja Belgia). Jälkimmäisessä tapauksessa ilmaus ”kumulaatiokielto” voitaisiin ehkä korvata ilmauksella ”valintakielto”.
41. Periaatetta on perusteltu monin tavoin. Yhtäältä sillä vältetään käytännön näkökulmasta se, että kantaja voisi valita mielensä mukaan asiassa sovellettavan vastuujärjestelmän; näin suojataan sopimusta ja säilytetään sopimusten sitovuus. Toisaalta sillä väistetään liian laaja siviilioikeudellinen vastuu (kuten Ranskan siviililain (Code civil) 1242 §:n mukainen vastuu), josta osapuolet eivät ole sopineet ja joka voisi vaarantaa sopimussuhteen tasapainon.
42. On kuitenkin muistettava, että Ranskan lainsäädännössä sallitaan poikkeuksia edellä mainitusta periaatteesta erityisesti patenttien ja tavaramerkkien alalla.(14) Molemmissa tapauksissa ratkaisu voidaan johtaa unionin lainsäädännöstä.(15)
43. Valintakiellon periaatetta koskevia poikkeuksia voidaan perustella kyseisillä aloilla muun muassa seikoilla, jotka liittyvät tekijänoikeuksien kannalta merkityksettömien teollisoikeuksien sammumiseen.(16) Perustelu ei vaikuta sopivan tietokoneohjelmiin,(17) mutta on varmaa, ettei unionin oikeudessa eikä Ranskan oikeudessa ole tietokoneohjelmia koskevista lisensseistä vastaavia säännöksiä kuin tavaramerkkien tai patenttien osalta on voimassa. Ranskassa kumulaatiokieltoa koskevaa sääntöä sovelletaan siis tällä alalla, vaikka sen käytännön soveltamisessa on hankaluuksia.(18)
C Luokittelu muissa asiayhteyksissä: Tuomio Systran ja Rooma II ‑asetus
1. Tuomio Systran
44. Unionin tuomioistuin otti tuomiossa Systran kantaa oikeusriitaan, jolla on yhtäläisyyksiä nyt käsiteltävän asian kanssa, kun se ratkaisi unionin yleisen tuomioistuimen 26.12.2010 antamasta tuomiosta(19) tehdyn valituksen.
45. Kyseisen asian tosiseikkojen mukaan komission ja Systran-konsernin välillä oli useiden vuosien ajan ollut velvoittava sopimussuhde, joka perustui sarjaan sopimuksia, jotka koskivat komission oikeutta käyttää konekäännösohjelmaa, jonka oikeuksien haltija Systran-konserni oli. Komissio siirtyi myöhemmin käyttämään toisen palveluntarjoajan palveluja konekäännösjärjestelmänsä ylläpidossa ja kielellisessä kehittämisessä. Systranin näkemyksen mukaan komission toiminta loukkasi sen teollis- ja tekijänoikeuksia, minkä vuoksi se nosti kanteen unionin yleisessä tuomioistuimessa.
46. Komissio vaati kanteen jättämistä tutkimatta siksi, ettei unionin yleinen tuomioistuin ollut toimivaltainen, koska oikeusriita oli sopimusoikeudellinen ja välityslausekkeen puuttuessa tällaiset riidat kuuluivat kansallisten tuomioistuinten toimivaltaan. Kyseinen poikkeus hylättiin, joten komissio valitti ratkaisusta.
47. Unionin tuomioistuin kumosi unionin yleisen tuomioistuimen tuomion tuomiovaltaa koskevien sääntöjen rikkomisen perusteella ja moitti unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että tämä oli katsonut virheellisesti, ettei oikeusriita ollut luonteeltaan sopimusoikeudellinen.
48. Oikeusriidan sopimusoikeudellinen luonne arvioitiin ottamalla huomioon unionin tuomioistuinten ja kansallisten tuomioistuinten toimivallanjako unionin toimielimiä vastaan nostettujen korvauskanteiden käsittelyssä. Unionin tuomioistuin toi esille, että EY 235 artiklassa ja EY 288 artiklan 2 kohdassa (nykyisin SEUT 268 artikla ja SEUT 340 artiklan 2 kohta) tarkoitetun sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun käsitettä, joka on luonteeltaan itsenäinen, on tulkittava siten, että otetaan huomioon sen päämäärä eli edellä mainitun toimivallanjaon mahdollistaminen.(20)
49. Tuomiosta Systran voitaneen ottaa jotakin opiksi nyt käsiteltävässä asiassa. Kyseisen tuomion perusteella ei pitäisi mielestäni kuitenkaan tehdä johtopäätöksiä siitä, miten (sopimukseen perustuva tai sopimussuhteen ulkopuolinen) vastuu olisi luokiteltava täysin toisessa asiayhteydessä, eli kun kyseessä on direktiivin 2009/24 ja direktiivin 2004/48 saattaminen kansallisen lainsäädännön osaksi.
50. Kyseisten kahden direktiivin tarkoituksena on yhdenmukaistaa tietokoneohjelmien teollis- ja tekijänoikeuksien aineellinen suoja sekä teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen valvonnassa käytettävät mekanismit, jotka molemmat ovat hyvin kaukana tuomion Systran taustalla olleesta tarkoituksesta. Kyseisessä tuomiossa esitetyillä perusteluilla ei näin ollen voida mitenkään korvata periaatteita, joiden pohjalta kummankin tyyppinen vastuu ja niiden menettelyllinen kohtelu määritetään jäsenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä.
2. Luokittelu Rooma II ‑asetuksessa
51. On hylättävä myös väitteet, jotka perustuvat teollis- ja tekijänoikeuksien loukkausten sisältymiseen sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavaa lakia koskevaan Rooma II ‑asetukseen.
52. Toisin kuin Free Mobile esittää, kyseisessä asetuksessa ei määritetä teollis- ja tekijänoikeuden loukkaamista tapahtumaksi, josta seuraisi sopimukseen perustumaton velvoite. Siinä säädetään, mitä lakia on sovellettava ”sopimukseen perustumattomaan velvoitteeseen, joka johtuu teollis- ja tekijänoikeuden loukkaamisesta” (8 artiklan 1 kohta). Jos loukkauksen kohteena olevat ohjelman tekijän yksinoikeudet perustuvat sopimukseen,(21) kuten tietokoneohjelmien kohdalla voi käydä, sovellettava laki ei määräydy Rooma II ‑asetuksen vaan asetuksen (EY) N:o 593/2008 perusteella.(22)
D Sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun toissijaisuus: asetus N:o 1215/2012
53. Myöskään väitettä, joka perustuu siihen sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun määritelmään, jonka unionin tuomioistuin on esittänyt asetuksen N:o 1215/2012 yhteydessä, ei voida hyväksyä.
54. Kyseisestä määritelmästä, jonka mukaisesti sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu vaikuttaa toki toissijaiselta, on apua vain mainitun asetuksen 7 artiklan 1 ja 2 kohdan välisessä rajanvedossa, koska sen avulla voidaan välttää päällekkäisyys, joka tekisi niistä osittain tehottomia. Rajanveto liittyy asiayhteyteen, jossa ratkaistaan kansainvälinen tuomiovalta rajat ylittävissä asioissa, ja se on kyseisessä asiayhteydessä sovellettavien periaatteiden mukainen, minkä vuoksi sitä ei voida soveltaa muilla aloilla, kuten käsiteltävän ennakkoratkaisupyynnön yhteydessä.
E Tietokoneohjelmien suoja
1. Direktiivin 2009/24 ja direktiivin 2004/48 soveltamisala
a) Direktiivi 2009/24
55. Direktiivissä 2009/24 otetaan huomioon tietotekniikan keskeinen merkitys unionin teollisen kehityksen kannalta. Siinä todetaan jäsenvaltioiden lainsäädännöissä olevien erojen kielteiset vaikutukset sisämarkkinoiden toiminnalle tietokoneohjelmien osalta ja säädetään aineellisia säännöksiä,(23) joilla tällaiset vaikutukset pyritään poistamaan.
56. Direktiivin soveltamisalaan kuuluu ohjelman oikeudenhaltijan oikeuksien suoja niin kyseisiä ohjelmia koskevissa sopimussuhteissa kuin oikeudenhaltijan ja kolmansien välisessä suhteessa. Erityisesti säädetään (4 artiklassa vahvistettuja) yksinoikeuksia koskevista poikkeuksista, joilla on merkitystä tyypillisesti sopimuksen yhteydessä: näitä ovat ohjelman laillisesti hankkinutta henkilöä hyödyttävä poikkeus (5 artiklan 1 kohta) ja henkilöä, ”jolla on oikeus käyttää tietokoneohjelmaa”, hyödyttävä poikkeus (5 artiklan 2 kohta). Oikeudenhaltijan ja lisenssinhaltijan väliseen suhteeseen viitataan nimenomaisesti 6 artiklan 1 kohdan a alakohdassa.
b) Direktiivi 2004/48
57. Toisin kuin direktiiviin 2009/24, direktiiviin 2004/48 ei sisälly aineellisia säännöksiä vaan menettelysääntöjä. Sen lähtökohtana on teollis- ja tekijänoikeuksien tehokkaiden suojakeinojen tarve, sillä niiden puuttuminen ei kannusta innovointiin tai luovaan toimintaan ja se vähentää investointeja (johdanto-osan kolmas perustelukappale). Näissä suojakeinoissa jäsenvaltioiden välillä olevien erojen ja niiden mahdollisen sisämarkkinoita vääristävän vaikutuksen vähentämiseksi direktiivissä säädetään menettelyjä koskevista tai niiden alaan liittyvistä yhteisistä säännöksistä.
58. Direktiivin 2004/48 soveltamisala voidaan rajata kolmelta kannalta: suojan kohde (oikeudet), suojan laajuus (loukkaukset) ja suojatoimenpiteet (yhdenmukaistetut suojamekanismit).
59. Suojan kohteen osalta voidaan todeta, että direktiivissä säädettyjä toimenpiteitä, menettelyjä ja oikeussuojakeinoja sovelletaan ”kaikkiin yhteisön lainsäädännössä ja/tai kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä säädettyjen teollis- ja tekijänoikeuksien loukkauksiin” (direktiivin 2 artikla, luettuna yhdessä johdanto-osan 13 perustelukappaleen kanssa).(24)
60. Käsiteltävässä asiassa kyseessä oleva tekijänoikeus sisältyy sekä direktiiviin 2009/24 että CPI:hin (L112-2, L122-6 ja L122-6-1 §), joten myös direktiivi 2004/48 käsittää sen.
61. Niiden loukkausten osalta, joihin sovelletaan direktiiviä 2004/48, käsitettä on tulkittava itsenäisesti niin, että huomioon otetaan asiayhteys ja oikeussäännön tavoitteet. Direktiivin 2 artiklassa käytetyn pronominin ”kaikki” ja koko direktiivin tarkoituksen perusteella sen voidaan tulkita käsittävän minkä tahansa loukkauksen, mukaan lukien teollis- ja tekijänoikeuden hyödyntämistä – ja näin ollen laissa oikeudenhaltijan yksinoikeuksiksi säädettyjä oikeuksia – koskevan sopimusehdon noudattamatta jättämiseen perustuva loukkaus.
62. Suojatoimenpiteiden osalta on todettava, ettei direktiivin 2004/48 2 artiklan 2 kohta korvaa suojaa, josta säädetään erityisesti erikseen muissa unionin säädöksissä. Tällainen on esimerkiksi direktiivin 91/250 7 artikla (nykyinen direktiivin 2009/24 7 artikla). Koska viimeksi mainitun direktiivin säännöksillä säännellyt tilanteet eivät vastaa ennakkoratkaisupyynnössä kuvattuja tilanteita, ei edellä esitetty päätelmä direktiivin soveltamisalasta muutu tämän perusteella.
2. Toimenpiteet, menettelyt ja oikeussuojakeinot tietokoneohjelman oikeudenhaltijan oikeuksien suojaamiseksi
63. Direktiivissä 2009/24 säädetään kansallisen lainsäätäjän velvollisuudesta antaa tietokoneohjelmille tekijänoikeudellista suojaa kirjallisina teoksina, mutta tätä velvollisuutta ei liitetä oikeudelliseen järjestelmään, jossa toinen asetettaisiin etusijalle tai toinen suljettaisiin pois. Toisin sanoen siinä ei oteta kantaa siihen, onko sopimuksen noudattamatta jättämisestä johtuvaa tekijänoikeudenloukkausta koskeva vaatimus käsiteltävä yleistä sopimukseen perustuvan korvausvastuun järjestelmää soveltaen vai voiko se kuulua toisen järjestelmän, kuten Ranskassa oikeudenloukkausta koskevan järjestelmän, soveltamisalaan.
64. Myöskään direktiivissä 2004/48 ei edellytetä tietyn menettelyn noudattamista, kun vaaditaan korvausta tekijänoikeutta loukanneesta sopimuksen noudattamatta jättämisestä.(25)
65. Direktiivin 3 artiklassa vaaditaan sen sijaan, että toimenpiteiden, menettelyjen ja oikeussuojakeinojen, joita jäsenvaltiot säätävät teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamiseksi, on oltava seuraavien edellytysten mukaisia: niiden on oltava oikeudenmukaisia, tasapuolisia, tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia, eivätkä ne saa olla tarpeettoman monimutkaisia tai kalliita; ne eivät saa sisältää kohtuuttomia määräaikoja tai johtaa aiheettomiin viivytyksiin, ja niitä on sovellettava siten, että vältetään luomasta esteitä lailliselle kaupankäynnille ja säädetään takeista niiden väärinkäytön estämiseksi.
66. Asetetuista edellytyksistä ei voida päätellä, että direktiivissä 2004/48 kallistuttaisiin asettamaan etusijalle oikeussuoja, joka taataan Ranskassa oikeudenloukkauskanteella (action en contrefaçon).(26)
67. Teoriassa voitaisiin ajatella, että varsinaisen oikeudenloukkausta koskevan menettelyn yhteydessä esitetty vaatimus antaisi tietokoneohjelman oikeudenhaltijalle paremman suojan: asiat käsitellään tietyissä tuomioistuimissa (CPI:n L331-1 §), korvausjärjestelmään sisältyy mahdollisuus saada tuomioistuin määräämään aiheutuneita vahinkoja suuremmat vahingonkorvaukset (CPI:n L331-1-3 §) ja käytettävissä ovat CPI:n L332-1–L332-4 §:ssä säädetyn mukaiset saisi-contrefaçon-toimenpiteet. Vaikka näin olisi(27) eikä mainittuja sääntöjä voitaisi soveltaa sopimuksen perusteella esitettyyn vaatimukseen (eikä kantaja voisi valita oikeudenloukkauskanteen ja yleisen sopimusvastuun perusteella nostettavan kanteen välillä), ei tämä olisi välttämättä vastoin direktiivissä 2004/48 asetettua suojaamistehtävää.
68. Unionin lainsäätäjä ei edellytä, että jäsenvaltioiden teollis- ja tekijänoikeuksien suojaamisen varmistamiseksi säätämien toimenpiteiden, menettelyjen ja oikeussuojakeinojen olisi täytettävä direktiivin 2004/48 3 artiklassa luetellut edellytykset maksimaalisesti eli että ne olisivat kaikista tehokkaimpia ja varoittavimpia ja aiheuttaisivat vähiten esteitä lailliselle kaupankäynnille. On muistettava, että direktiivissä säädetään vähimmäisvaatimuksista (2 artiklan 1 kohta).
69. Ei ole etenkään mitään syytä ajatella, että jos tekijänoikeuksien loukkaamista koskevat vaatimukset käsitellään kansallisessa oikeudessa yleistä sopimusvastuun järjestelmää noudattaen, tämä tapahtuisi toimenpitein, menettelyin ja oikeussuojakeinoin, jotka eivät täyttäisi direktiivin 2004/48 3 artiklan vaatimuksia. Tämän seikan arvioiminen on joka tapauksessa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä.
70. Sen sijaan on välttämätöntä, että asianomaisen oikeudenhaltijan käytettävissä olevat menettelyt täyttävät kaikki direktiivissä 2004/48 – niin sen 3 artiklassa kuin muissa artikloissa – säädetyt vaatimukset. Näin ollen on katsottava, että kun esimerkiksi 13 artiklassa edellytetään, että korvausta laskettaessa on otettava huomioon ”kaikki asianmukaiset näkökohdat”, ja täsmennetään niistä muutamia, kansallinen lainsäädäntö on kyseisen oikeussäännön mukainen, jos tämä arviointi suoritetaan sekä ratkaistaessa oikeudenloukkauskanne että yleiseen sopimusvastuuseen perustuva kanne. Tätä varausta lukuun ottamatta mikään ei ole unionin oikeuden näkökulmasta esteenä kummallekaan tuomioistuinmenettelylle eikä myöskään kumulaation kieltoa koskevalle periaatteelle.
F Prosessiautonomia ja kansallisen lainsäätäjän vapauden rajoitukset
71. Direktiivin 2004/48 ulottuvuus on rajallinen,(28) ja toistan, että siinä säädetään suojan vähimmäistasosta. Kuten olen huomauttanut, siinä ei säädetä esimerkiksi siitä, minkä tyyppistä oikeussuojakeinoa tai kannetta käytetään sellaisen teollis- ja tekijänoikeuksien loukkaamisen yhteydessä, joka johtuu samaan aikaan sopimuksen noudattamatta jättämisestä.(29)
72. Direktiiviin 2004/48 perustuvien menettelysääntöjen puuttuessa tai siihen sisältyvien sääntöjen soveltamiseksi kansallisen lainsäätäjän on laadittava menettelysäännöstö, jolla pyritään takaamaan direktiivissä tarkoitettujen oikeuksien noudattamisen varmistaminen. Tässä yhteydessä on noudatettava varsinaisen direktiivin säännöksiä ja joka tapauksessa vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteita.(30)
1. Vastaavuus
73. Vastaavuusedellytys tarkoittaa, ettei kansallisissa menettelysäännöissä voida kohdella unionin oikeuteen perustuvia vaatimuksia epäedullisemmin kuin vastaavia kansalliseen lainsäädäntöön perustuvia vaatimuksia. Prosessi on kaksivaiheinen: aluksi määritetään vastaava kansallisen oikeusjärjestyksen oikeussuojakeino ja sitten oikeussuojakeinoja verrataan toisiinsa.
74. Kansallisen tuomioistuimen asiana on selvittää, onko tietokoneohjelmien tekijänoikeuksien alalla Ranskassa kyseessä edellä kuvattu tilanne (epäedullisempi kohtelu), mutta asiakirja-aineistossa ei ole ainakaan viitteitä tästä. Sitä vastoin näyttää siltä, että kaikkiin kyseisten oikeuksien loukkaamisiin sovelletaan erotuksetta yhtä ainoaa järjestelmää (johon sisältyy edellä esitetyn mukainen kanteiden kumulaation kielto). Vastaavuusongelmia ei tämän perusteella ilmene, joten tarkastelu kohdistunee ainoastaan kansallisen lainsäädännön mukaisten menettelyjen tehokkuutta koskevaan periaatteeseen.
75. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa kuitenkin siihen, että tietokoneohjelmaan liittyvää oikeudenloukkauskannetta kohdellaan toisin kuin patentti- tai tavaramerkkioikeuksien loukkaamiseen liittyviä kanteita. Mielestäni näiden vertailemiseksi ei ole kuitenkaan riittävästi tietoja.
76. Ensinnäkin patentti- ja tavaramerkkiloukkauksia koskevalla kanteella suojataan oikeudenhaltijan lakiin perustuvia yksinoikeuksia. Tietokoneohjelmien kohdalla tietyt toimet, jotka edellyttäisivät yleisen teollis- ja tekijänoikeusjärjestelmän mukaan oikeudenhaltijan suostumusta, on vapautettu tästä vaatimuksesta niin, että oikeudenhaltija saa yksinoikeuden ainoastaan, jos tästä sovitaan sopimuksella. Lähtökohta voi siis olla toinen kuin patenttien ja tavaramerkkien alalla sen mukaan, mikä toimi on tarkastelun kohteena.
77. Toiseksi on mainittava, että keskustelussa siitä, suojataanko tietokoneohjelmia patenttien vai tekijänoikeuksien avulla, on sekä Ranskassa että kansainvälisesti päädytty tekijänoikeuksien kannalle. CPI:n L611-10 §:n 2 momentin c kohdan mukaan tietokoneohjelmat eivät ole patentoitavissa.
2. Tehokkuus
78. Tehokkuusperiaatteen näkökulmasta nyt käsiteltävässä asiassa on ratkaisevaa, tehdäänkö tietokoneohjelmien suojaamisessa sovellettavalla Ranskan lainsäädännöllä unionin oikeudessa vahvistettujen tekijänoikeuksien käyttämisestä mahdotonta tai kohtuuttoman hankalaa, kun ohjelman oikeudenhaltijaa estetään nostamasta oikeudenloukkauskanne, jos (ja siitä syystä, että) kyseisten oikeuksien loukkaamiseen liittyy samanaikaisesti sopimuksen noudattamatta jättäminen.
79. Mielestäni jo pelkän sopimusvastuuseen perustuvan kanteen olemassaolon perusteella voidaan väittää, ettei tekijänoikeuden suojaaminen tuomioistuimessa ole mahdotonta.
80. Mielestäni aihepiiriä koskevalla Ranskan järjestelmällä ei myöskään tehdä kyseisen oikeuden käyttämisestä kohtuuttoman hankalaksi niin, että se saisi asianomaisen luopumaan tuomioistuinmenettelyn vireillepanosta. Lisäksi vaikka varmistuisi, että asianomaisen tilanne olisi teoriassa parempi, jos hän esittäisi vaatimuksensa oikeudenloukkauskanteella, tehokkuusperiaatteesta ei aiheudu kansallisen lainsäätäjän prosessiautonomialle näin suuria rajoituksia.
81. Tältä kannalta katsottuna olennaista ei ole selvittää, mikä ratkaisu suojaisi tietokoneohjelman tekijänoikeutta enemmän, vaan on selvitettävä, hankaloittaako käytössä oleva ratkaisu kohtuuttomasti tekijänoikeuden puolustamista.
82. Kuten edellä totesin, ensi näkemältä ei ole mitään syytä olettaa, että sopimukseen perustuvan vaatimuksen kohdalla sovellettavat toimenpiteet, menettelyt ja oikeussuojakeinot aiheuttavat Ranskassa tällaisia hankaluuksia, niin että tietokoneohjelmien tekijänoikeuksien haltijoille kuuluvien oikeuksien suojaaminen olisi käytännössä mahdotonta.
83. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on kuitenkin tarkistettava, onko asia näin, kun huomioon otetaan sopimusvastuuseen perustuvaan kanteeseen liittyvät merkitykselliset seikat.
84. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa cour d’appel de Paris’n ennakkoratkaisupyyntöön seuraavasti:
”Tietokoneohjelmien oikeudellisesta suojasta 23.4.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/24/EY 4 ja 5 artiklaa on tulkittava yhdessä teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/48/EY 3 artiklan kanssa seuraavasti:
– Tietokoneohjelman lähdekoodin muuttaminen vastoin lisenssisopimusta on ohjelman tekijänoikeuden haltijalle kuuluvien teollis- ja tekijänoikeuksien loukkaus, ellei kyseistä muuttamista ole vapautettu oikeudenhaltijan suostumusta koskevasta vaatimuksesta direktiivin 2009/24 5 ja 6 artiklan mukaisesti.
– Oikeudellinen perusta, jonka nojalla tietokoneohjelman tekijänoikeuksien haltija voi nostaa kanteen lisenssinhaltijaa vastaan ensin mainitulle kuuluvien yksinoikeuksien loukkaamisen vuoksi, on sopimusoikeudellinen, jos tällaiset yksinoikeudet varataan varsinaisessa lisenssisopimuksessa ohjelman oikeudenhaltijalle direktiivin 2009/24 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
– Kansallisen lainsäätäjän tehtävänä on määrittää direktiivin 2004/48 säännöksiä sekä vastaavuus- ja tehokkuusperiaatetta noudattaen tarvittavat menettelysäännöt tietokoneohjelmien tekijänoikeuksien suojaamiseksi loukkauksilta, joihin liittyy samanaikaisesti kyseisten oikeuksien loukkaaminen sekä sopimuksen noudattamatta jättäminen.
2 Teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2004, L 157, s. 45).
3 Tietokoneohjelmien oikeudellisesta suojasta 23.4.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2009, L 111, s. 16). Direktiivillä 2009/24 kodifioidaan tietokoneohjelmien oikeudellisesta suojasta 14.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/250/ETY (EYVL 1991, L 122, s. 42) sisältö, jota oli aiemmin muutettu.
4 Direktiivi 2009/24 on pantu täytäntöön teollis- ja tekijänoikeuksista annetulla lailla (Code de la propriété intellectuelle, jäljempänä CPI).
5 Sopimusta on muutettu 1.4.2012 tehdyllä lisäyksellä.
6 Tätä edelsi Free Mobilen alihankkijana olevan toisen yhtiön tiloissa 22.5.2015 tehty takavarikko.
7 Se mainitsee tässä yhteydessä kaksi CPI:n pykälää: L613-8 §:n 3 momentti patenttilisenssien osalta ja L714-1 § tavaramerkkilisenssien osalta.
8 Unionin tuomioistuin on tulkinnut direktiivin 91/250 1 artiklan 2 kohtaa siten, että se käsittää tietokoneohjelman kaikissa sen ilmaisumuodoissa, lähdekoodi mukaan lukien (tuomio 22.12.2010, Bezpečnostní softwarová asociace, C‑393/09, EU:C:2010:816, 35 kohta).
9 Ks. direktiivin 91/250 5 artiklassa (joka on identtinen direktiivin 2009/24 5 artiklan kanssa) säädettyjen rajoitusten soveltamisalaan kuuluvia toimia koskevista poikkeuksista lisenssisopimusten yhteydessä tuomio 2.5.2012, SAS Institute Inc. (C‑406/10, EU:C:2012:259).
10 Tuomio komissio v. Systran ja Systran Luxembourg (C‑103/11 P, EU:C:2013:245; jäljempänä tuomio Systran).
11 Sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista 11.7.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (Rooma II) (EUVL 2007, L 199, s. 40).
12 Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EUVL 2012, L 351, s. 1).
13 Tyypillisesti ne eroavat toisistaan tuomiovallan, vaatimusten vanhentumisajan, todistelun ja korvauksen laajuuden osalta.
14 Ks. edellä alaviite 7, jossa mainitaan lainaus vastaavista Ranskan laeista, joihin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa.
15 Patenttien osalta ratkaisu perustuu 15.12.1975 tehdyn epäonnistuneen Luxemburgin yleissopimuksen, jonka Ranska on ratifioinut (30.6.1977 annettu laki nro 77-681; JORF 1.7.1977, s. 3479) 43 artiklaan. Tavaramerkkien osalta ratkaisu perustuu jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY (EUVL 2008, L 299, s. 25) 8 artiklan 2 kohdan saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä. Säännös toistetaan jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 16.12.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/2436 (EUVL 2015, L 336, s. 1) 25 artiklan 2 kohdassa. Ks. myös Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 (EUVL 2017, L 154, s. 1) 25 artiklan 2 kohta.
16 Léger, P., ”La nature de la responsabilité dans l’hypothèse de la violation du périmètre d’une licence de logiciel”, Recueil Dalloz, 2018, s. 1320, luvussa I.A.
17 Ks. direktiivin 2009/24 4 artiklan 2 kohta sekä tuomio 12.10.2016, Ranks ja Vasiļevičs (C‑166/15, EU:C:2016:762).
18 Cour d’appel de Paris onkin todennut 10.5.2016 antamassaan ratkaisussa (Paris, pôle 5, n.º 14/25055. https://www.doctrine.fr/d/CA/Paris/2016/R4668A71A97317DB905E0), ettei tekijänoikeudenloukkausta koskevaa kannetta voitu ottaa tutkittavaksi asiassa, jossa oli kyseessä osapuolten välinen riita yksittäisen lisenssin laajuudesta ja siitä, sisältyivätkö tietokoneohjelmat lisenssiin. Vuotta aikaisemmin cour d’appel de Versailles (Versaillesin ylioikeus, Ranska) oli katsonut 1.9.2015 antamassaan tuomiossa (nro 13/08074), että kanne, joka koski ohjelman hyödyntämistä sellaisten kolmansien osapuolten hyväksi, joita ei ole määritetty sopimuksen tekohetkellä, liittyi luovutettuihin taloudellisiin oikeuksiin ja kuului sekä sopimukseen perustuvan vastuun että tekijänoikeudenloukkauksen soveltamisalaan (”relatif aux droits patrimoniaux concédés et rélève tant de la responsabilité contractuelle que de l’atteinte portée au droit d’auteur”). Ratkaisua on kuitenkin tulkittu eri tavoin, ks. Hadadd, S., ja Casanova, A. (RLDI, 2015, nro 121). Sopimuksen laajuuden ylittävään ohjelmiston käyttöön perustuva oikeudenloukkauskanne on hyväksytty 23.5.2007 annetussa cour d’appel de Paris’n tuomiossa Sté Tech-Airport c/ Sté Arkad Informatique et autre, nro 06/09541, RLDI 2007, nro 28, obs. L. Costes et J.-B. Auroux.
19 Tuomio Systran ja Systran Luxembourg v. komissio (T‑19/07, EU:T:2010:526).
20 Tuomio Systran, 62 kohta.
21 Ks. tämän ratkaisuehdotuksen 30 kohta.
22 Sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17.6.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (Rooma I) (EUVL 2008, L 177, s. 6).
23 Direktiivissä 2009/24 ei ole menettelysäännöksiä sen 7 artiklaa lukuun ottamatta.
24 Direktiivin 2 artiklan ranskankielisessä toisinnossa viitataan kansallisessa lainsäädännössä tai unionin lainsäädännössä säädettyihin loukkauksiin (”à toute atteinte aux droits de propriété intellectuelle prévue”), kun taas saksan-, espanjan-, italian- ja portugalinkielisessä toisinnoissa säätäminen liitetään teollis- ja tekijänoikeuksiin, ja näin on myös direktiivin johdanto-osan 13 perustelukappaleen ranskankielisessä toisinnossa. Direktiiviehdotuksen (KOM(2003) 46 lopullinen) ranskankielisessä 2 artiklassa merkitys on sama, eikä parlamentin 5.12.2003 antamassa mietinnössä (A5-0468/2003) ole tätä koskevia tarkistusehdotuksia. Englanninkielinen 2 artiklan 1 kohdan toisinto on neutraali, eikä siitä voi päätellä, onko se ranskankielisen toisinnon mukainen. Jos unionin oikeuden säännöksen kielitoisinnot poikkeavat toisistaan, asianomaista säännöstä on tulkittava sen lainsäädännön rakenteen ja tarkoituksen valossa, johon se sisältyy, ja tämän perusteella on katsottava, että teollis- ja tekijänoikeuksien on sisällyttävä kansalliseen lainsäädäntöön tai unionin lainsäädäntöön.
25 Alan yhdenmukaistamisen tarvetta arvioitaessa komission ehdotuksessa todetaan, että ”on – – otettava huomioon erilaiset oikeusperinteet ja tilanne kussakin jäsenvaltiossa”. Ks. COM(2003) 46, s. 17. Toisaalta WIPO:n hallinnoimat teollis- ja tekijänoikeuksia koskevat kansainväliset sopimukset sekä teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehty sopimus (TRIPS), joihin sisältyy määräyksiä teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta, velvoittavat jäsenvaltioita. Direktiivissä todetaan nimenomaisesti, ettei sen pitäisi vaikuttaa tällaisiin sopimuksiin perustuvien, valtioiden kansainvälisten velvollisuuksien noudattamiseen (ks. johdanto-osan 4–6 perustelukappale).
26 CPI:n L331 §:n eri kohdissa säädetään siviilioikeudellisista kanteista sekä kirjallisen ja taiteellisen teoksen tekijänoikeuteen liittyvistä vaatimuksista. Varsinaisesti L331-1-4 §:ssä viitataan oikeudenloukkausta koskeviin siviilioikeudellisiin tuomioihin.
27 Tämän vastineena kantajan on näytettävä toteen ohjelman omaperäisyys, josta ohjelman tekijänoikeudellinen (ei siis sopimusoikeudellinen) suoja johtuu. Muut olennaiset seikat, kuten vanhentumisajat, ovat samat kanteen tyypistä riippumatta.
28 Tuomio 10.4.2014, ACI Adam ym. (C‑435/12, EU:C:2014:254, 61 kohta).
29 Siinä ei käsitellä muitakaan seikkoja, jotka saattavat vaihdella sen mukaan, minkä tyyppinen kanne on kyseessä, kuten mahdollisen oikeusriidan ratkaisevan tuomioistuimen luonne (yleinen tai erityinen) tai vaatimuksen esittämisen määräajat. Direktiivin 2004/48 säännöksiin sisältyvien, kansallisella lainsäädännöllä täytäntöön pantavien seikkojen yksityiskohtaisuuden aste ei ole myöskään aina sama, vaan osa säännöksistä on täsmällisiä ja osa avoimempia.
30 Ks. tuomio 21.6.2017, W ym. (C‑621/15, EU:C:2017:484, 25 kohta).

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin


Tilapäiskeittiö Kattila, hankesuunnitelma | Tampere esityslistat ja pöytäkirjat
Tilapäiskeittiö Kattila, hankesuunnitelma
Tampereen Voimia liikelaitoksen johtokunta, kokous 22.3.2018
§ 17 Tilapäiskeittiö Kattila, hankesuunnitelma
TRE:1867/10.03.06/2018
hankearkkitehti Kirsti Hankela, puh. 0400 970629, etunimi.sukunimi@tampere.fi, tuotantopäällikkö Tuija Silvan, puh. 050 409 4912, etunimi.sukunimi@tampere.fi
Tuotantokeittiö Kattilan tarve on luonteeltaan tilapäinen. Hankkeen tarve liittyy Ateriakeskus-uudisrakennushankkeen viivästymiseen. Ateriakeskuksen hankesuunnitelma on hyväksytty 24.3.2015 Tampereen Voimia Liikelaitoksen johtokunnassa ja Tampereen Tilakeskus Liikelaitoksen 26.3.2015 johtokunnassa, mutta lupaa jatkosuunnittelun käynnistämiseen ei saatu kaupungin Liiketoimintajaostossa. Kaupunginhallituksen liiketoimintajaosto päätti 24.11.2015 siirtää ateriakeskuksen investointisuunnitelman hyväksymistä, jolloin tuotantokapasiteetin vaje tuli ilmeiseksi. Sen jälkeen selvitettiin ateriakapasiteetin turvaamiseksi erilaisia vaihtoehtoja ja Tampereen Voimia liikelaitoksen johtokunta totesi kokouksessaan 28.3.2017, että tilapäiskeittiö on kokonaistaloudellisesti edullisen vaihtoehto ja että hankkeen valmistelu tulee käynnistää nopeasti.
Tuotantokeittiö Kattilan arvioitu käyttöaika on viisi vuotta, jonka jälkeen Tampereen Voimian käytössä arvioidaan olevan Ateriakeskus uudisrakennus.
Tilapäiskeittiön toteuttamisesta on tutkittu 2 vaihtoehtoa. Toiminnan vaatimukset täyttävä minimikokoinen tuotantorakennus aiottiin aluksi toteuttaa siirtokelpoisena moduuliratkaisuna aiotun ateriakeskuksen tontille Ruskon Huppionmäkeen. Tämä ratkaisu osoittautui hitaaksi toteuttaa ja liian kalliiksi. Lisäksi vuokrakustannukset olisivat nousseet kohtuuttoman korkeiksi kuoletusajan ollessa vain 5 vuotta.
Toisena vaihtoehtona tutkittiin paikalla rakennettava tuotantokeittiö olemassa olevaan valmiiseen hallitilaan. Sopivaa vuokratilaa etsittiin tavoitteena toimintatilan hyvä sijainti, sopiva kaavatilanne, riittävä laajuus ja korkeus, sopiva muoto ja huoltopiha huomioiden. Ehdokkaista sopivimpana valikoitui Hepolamminkadun teollisuustila, joka on heti vapaa ja valmiiksi kaupungin vuokraama. Keittiöinvestointi tähän on merkittävästi halvempi ja nopeampi toteuttaa kuin moduuli, joten hankesuunnitelma on tehty tästä vaihtoehdosta.
Tilapäiskeittiön hanke toteutetaan Hervannassa sijaitsevaan vuokratilaan, nykyiseen n. 2 400 brm2 teollisuushalliin, jossa kaupunki on vuokralla. Osa tiloista (986 htm2) on nyt Tredun varastona ja tyhjennettävissä kevään 2018 aikana. Ajo teollisuushallin tontille ja huoltopihalle tapahtuu Hepolamminkadulta, josta on Hervannan Valtaväylää pitkin nopeat ajoyhteydet paitsi keskustaan, myös eteläiselle moottoritielle länteen ja itään sekä Ruskontielle kohti Vuoresta. Etäisyys linnuntietä Keskustorilta on noin 8 km. Uusi keittiötila on samankokoinen kuin moduuliratkaisu, mutta muodoltaan hieman poikkeava. Henkilöautojen pysäköintipaikkoja tontille tarvitaan max.10 ap. Huoltoajoneuvot mahtuvat hyvin kääntymään teollisuushallin pihalla.
Halliin, jonka vapaa sisäkorkeus 6 m, rakennetaan uusi tuotantokeittiö "talo-talossa"-periaatteella. Halli toimii sääsuojana sekä rakentamisen että käytön ajan, joten kyseessä on sisätilamuutos. Kaikki toiminnalliset ja tekniset tilat rakennetaan hallin sisään. Sisälattia tehdään korotettuna n. 350 mm nykyisestä lattiasta viemärien rakentamiseksi nykyistä alapohjaa rikkomatta. Lattian tasoero ratkaistaan ”eteistilassa” loivilla luiskilla aivan nosto-ovien vieressä. Lastauslaituri ja katos säilyvät pääosin ennallaan.
Rakennuksen koko laajuus on huoneistoalana 2 322 htm2, Voimialle vuokrattavan tilan huoneistoala on 986 htm2 ja tilaohjelman mukaisena hyötyalana (keittiö) 495 hym2.
Tuotantokeittiö Kattila valmistaa 6 000 ruoka-annosta/päivä koululaisille ja päiväkotilapsille kylmävalmistus- ja cook & chill- (valmista ja jäähdytä) tuotantotavoilla. Tuotantokeittiö on suunniteltu siten, että tuotantoprosessi etenee suoraviivaisesti ja että suunnittelussa huomioidaan eri tuotantovaiheiden vaatimat tarpeet. Tilan tarve on määritelty päivittäin valmistettavien aterioiden määrän mukaiseksi. Tärkeimmät mitoitusperusteet ja tilavaraukset on esitetty tilaohjelmassa. Hankkeen kokonaislaajuus perustuu toiminnalliseen suunnitelmaan ja sisäinen mitoitus Voimian laatiman layout-suunnitelman mukaisiin tilavarauksiin. Hankkeen tarpeen mukainen laajuus hankesuunnitelmassa on huoneistoalana 626 htm2.
Perusratkaisun lähtökohtana on tuotantoprosessin toiminnollisuus ja tehokkuus. Selkeä perusratkaisu mahdollistaa tilojen tehokkaan käytön. Henkilökuntatilat on sijoitettu keittiötilojen päälle. Tilojen hygieeniseen käyttöön ja tarkoituksenmukaisuuteen on kiinnitetty erityistä huomiota. Rakenteet suunnitellaan siten, että hallitilan käyttötarkoituksen muuttuessa ne voidaan purkaa ja ennallistaa. Suunnittelussa noudatetaan Tampereen kaupungin rakennussuunnitteluohjetta.
Hankkeen rakentaminen voi alkaa heti, kun on saatu hyväksytyt päätökset ja rakennuslupa. Urakkalaskenta käynnistyy maaliskuussa. Hankkeen valmistumisajankohdaksi on määritelty 31.1.2019, jonka jälkeen tilat luovutetaan Voimian käyttöön. Tuotannon on tarkoitus alkaa 1.3.2019.
Hankkeelle ei viimeisimmässä talonrakennusohjelmassa ole varattu määrärahaa, vaan hanke toteutetaan leasing-rahoituksella, kuoletusaika 5 vuotta. Investointi on arvioitu olevan 2,88 M€ sisältäen laitehankinnat 310 000 €. Vuokra (sis. pääoma-, ylläpito- ja tontinvuokran) on 671 895 €/v ja ensikertainen kalustaminen maksaa arviolta 100 000 €.
Hankesuunnitelma hyväksytään jatkosuunnittelun pohjaksi.
Merkittiin, että jäsen Eija Kamppuri poistui kokouksesta klo 18.04 asian käsittelyn aikana.
Kirsti Hankela, Panu Hirvonen, Tuija Silvan, Irja Peltoniemi, Arto Vuojolainen, Akila
Tilapäiskeittiö Kattila hankesuunnitelma_20180312.pdf.pdf (pdf, 1126 kt)
Kuuntele Tilapäiskeittiö Kattila hankesuunnitelma_20180312.pdf.pdf
§ 11 Läsnäolo-oikeuden myöntäminen
§ 13 Tampereen Voimia Liikelaitoksen tilinpäätös ja toimintakertomus 2017
§ 14 Tampereen Voimia Liikelaitoksen toimitusjohtajan katsaus
§ 15 Tampereen Voimia Liikelaitoksen kuukausiraportti 1-2 2018
§ 16 Tampereen Voimia Liikelaitoksen Ekokompassi-ympäristöjärjestelmä
§ 18 Tampereen Voimia Liikelaitoksen viranhaltijan päätöspöytäkirjat
§ 19 Tampereen Voimia Liikelaitoksen johtokunnan muut ja tiedoksi merkittävät asiat v. 2018