text:
Turun HO 13.10.2005 2381 - Hovrättsavgöranden - FINLEX ®
Du är här: Finlex › Rättspraxis › Hovrätter › 2005 › Turun HO 13.10.2005 2381
Turun HO 13.10.2005 2381
Perusteettoman edun palautus, Tuomioistuimen toimivalta - Yleinen tuomioistuin vai vakuutusoikeus, Eläke
S 05/829
THO:2005:30
LOIMAAN KÄRÄJÄOIKEUS TUOMIO 21.1.2005
1) A:n kuolinpesä ja sen
2) osakkaat - - -
Kansaneläkelaitos vaatii, että vastaajat velvoitetaan yhteisvastuullisesti
1) maksamaan Kansaneläkelaitokselle takaisin A:n 17.1.1991-25.9.1999 saamat 22.946 euroa korkolain 3 §:n 2 momentin mukaisine tuottokorkoineen laskettuna A:n kuukausittain saamille rahamäärille kunkin kuukauden 22. päivästä lukien 17.2.2001 asti ja tämän jälkeiseltä ajalta korkolain 4 §:n mukaista viivästyskorkoa 22.946 eurolle maksupäivään saakka ja
2) korvaamaan Kansaneläkelaitoksen oikeudenkäyntikulut korkolain mukaisine korkoineen kuukauden kuluttua ratkaisusta.
A on saanut perusteettomasti maksatuksessa tapahtuneiden maksuerehdysten vuoksi kantajan eräälle toiselle kansaneläkkeen saajalle maksettavaksi tarkoitettuja varoja kesäkuun 1986 ja helmikuun 2000 välisenä aikana yhteensä 36.279 euroa. A:n kuoltua 25.9.1999 hänen kuolinpesänsä ja kuolinpesän osakkaat ovat velvolliset palauttamaan kantajalle A:n perusteettomasti saamat rahamäärät ajalta 17.1.1991-25.9.1999 yhteensä 22.946 euroa vaadittuine korkoineen.
Tapahtumien kulku ja yksityiskohtaiset perustelut
Kantaja on 18.6.1986 myöntänyt A:lle kansaneläkkeen 1.7.1986 lukien. Eläkkeen määrä oli tuolloin 1.419 markkaa ja se maksettiin kunkin kuukauden 4. päivänä - - - säästöpankin - - - konttoriin. Kantaja on vuosittain tarkistanut eläkkeen määrää antamillaan eläkepäätöksillä, jotka on lähetetty A:lle. A:n eläke oli hänen kuollessaan 25.9.1999 283 euroa. Kantaja on maksanut A:lle kuukausittain hänen eläkepäätöksiensä mukaiset määrät eikä niiden osalta ole erimielisyyttä.
Kantaja on päätöksillään myöntänyt eräälle toiselle - - - henkilölle kansaneläkkeen 1.6.1986 alkaen. Eläkkeen määrä on ollut 1.9.1986 lukien 209 euroa ja sen maksupäivä kunkin kuukauden 22. päivä ja maksupaikka sama säästöpankin konttori. Kantaja on tarkistanut eläkkeen määrää tämän jälkeen tapahtuneiden muutosten johdosta. Eläkkeen määrä oli vuonna 1999 248,41 euroa.
Vuosina 1986-1991 kantaja maksoi eläkkeet eläkkeensaajan nimellä ja henkilötunnuksella tämän ilmoittamaan rahalaitokseen. Pankkiyhteystietona oli pelkkä pankin konttorinumero. Oy B Ab huolehti kantajan toimeksiannosta maksuliikenteestä. Pankin konttorin tehtävänä oli ohjata varat saajan konttorissa olleelle pankkitilille.
Vuoden 1992 alusta alkaen eläkemaksut ohjattiin eläkkeensaajien tilille saatujen tilitietojen perusteella.
A:n kuoltua kävi ilmi, että mainitulle toiselle eläkkeensaajalle tarkoitettuja eläkkeitä oli maksuerehdysten johdosta maksettu 1.6.1986-1.2.2000 A:n tilille 215.707 markkaa. 17.1.1991-25.9.1999 välisenä aikana näitä perusteettomia maksuja on maksettu A:n tilille 22.946 euroa. Koska tämä toinen eläkkeensaaja ei ollut saanut hänelle kuuluvia eläkkeitä, joutui kantaja maksamaan hänelle nämä saamatta jääneet eläkkeet.
Kantaja on kirjeellään 17.1.2001 ilmoittanut maksuerehdyksistä A:n kuolinpesän osakkaille ja vaatinut liikaa maksettuja määriä takaisin. Tämä maksumuistutus on keskeyttänyt vanhentumisen.
Kuolinpesän osakkaat ovat toimittaneet osittaisen jaon pesässä jakaen A:n rahavarat eivätkä ole toimittaneet lisäperunkirjoitusta kantajalle olevan velan johdosta.
A:n kuolinpesä ja kuolinpesän osakkaat ovat siten velvollisia palauttamaan kantajalle A:n 17.1.1991-25.9.1999 perusteettomasti saamat rahamäärät yhteensä 22.946 euroa korkoineen.
Kuolinpesä tai kuolinpesän osakkaat eivät ole esittäneet mitään laillista perustetta vapautua A:n saaman perusteettoman edun palauttamisesta.
Kansaneläkelain 88 a § ei sovellu tapaukseen. Tapauksessa ei ole kysymys A:n eläkepäätöksistä eikä niiden edellyttämistä maksuista eikä siten kansaneläkelain mukaisen eläkkeen maksamisesta A:lle, vaan kolmannelle tarkoitettuja varoja koskevista maksuerehdyksistä. Kanteessa tarkoitettujen varojen osalta ei ole ollut olemassa kantajan ja A:n välillä julkisoikeudellista eikä muutakaan oikeussuhdetta. Kantaja ei ole sanottuja maksuja maksanut eikä ole tarkoittanut maksaa A:lle kuuluvina eläkkeinä, vaan maksut on tarkoitettu maksaa kolmannelle henkilölle.
Sillä seikalla, onko maksuerehdyksen johdosta rahat saanut itse kansaneläkeläinen vai ei, ei ole merkitystä forum-kysymystä ratkaistaessa. Vastaajien kannan hyväksyminen johtaisi tilanteeseen, että jos vastaajana ei olisi kansaneläkeläinen, juttu kuuluisi yleiseen tuomioistuimeen, mutta jos hän olisi kansaneläkeläinen, se kuuluisi hallintotuomioistuimeen.
Oikeustoimilaki ja sen 36 § koskevat oikeustoimia eivätkä sovellu perusteettoman edun palautukseen. Kuolinpesässä on ollut palauttamiseen tarvittava määrä rahavaroja. Myöskään Kelan takaisinperintäohjeet eivät sovellu nyt käsillä olevaan tapaukseen.
Vastaajien esittämissä oikeustapauksissa Kansaneläkelaitos tai vastaava on maksanut ja tarkoittanut maksaa liikamaksut eläkkeensaajalle tämän oman eläkepäätöksen perusteella. Kanteessa on sitä vastoin kysymys maksuista, jotka A on saanut maksuerehdysten johdosta kolmannen henkilön eläkepäätösten perusteella kolmannelle henkilölle kuuluvia eläkkeitä.
A:n kuolinpesä ja sen osakkaat vaativat, että
kanne jätetään käräjäoikeuden toimivaltaan kuulumattomana tutkimatta ja
vastaajat velvoitetaan palauttamaan kantajalle 1.10.1996-30.9.1999 A:lle virheellisesti maksetut eläkkeet 8.175,55 euroa ja kanne muilta osin hylätään.
Ensisijaisen ja toissijaisen vaatimuksen lisäksi vastaajat vaativat, että kantaja velvoitetaan joka tapauksessa korvaamaan heidän yhteiset oikeudenkäyntikulut asiassa korkoineen.
Kysymyksessä on julkisoikeudellinen perusteettoman edun palautusasia, johon sovelletaan kansaneläkelain 88 a §:ää. Tällaisessa asiassa Kansaneläkelaitos antaa päätöksen josta valitetaan tarkastuslautakuntaan ja vakuutusoikeuteen. Syy miksi etuudet olisi perittävä sanotulla menettelyllä takaisin on, että sanotussa säännöksessä ja sen soveltamiskäytännössä on etuudensaaja suojattu kohtuuttomilta seuraamuksilta ja asiakkaalla on oikeus saattaa asia hallintolainkäyttöteitse ilman kuluriskiä tutkittavaksi.
A haki vuonna 1986 kansaneläkettä ja se hänelle myönnettiin. Kantajan ja A:n välillä oli siis julkisoikeudellinen suhde, jonka mukaan kantaja oli velvollinen maksamaan A:lle eläkettä. Kun eläkettä on maksettu liikaa, on asian kannalta yhdentekevää, minkä vuoksi sitä on maksettu liikaa. A on saanut rahat nimenomaan kantajan maksamina eläkkeinä. Kansaneläkelain 88 a §:ää on sovellettu riippumatta siitä onko virheellisesti maksettu eläke määrätty eläkepäätöksessä tai onko virhe tapahtunut sen laskemisessa, maksatuksessa tai muussa toimeenpanossa.
Takaisinperinnästä on lukuisia oikeustapauksia, joissa mistä tahansa syystä liikaa maksetun etuuden takaisinperintään on sovellettu etuuslakien takaisinperintäsäännöksiä.
Kelan toimeenpano-ohjeen VIII luvussa on todettu etuuslakien takaisinperintäsäännöksien soveltamista koskevan takaisinperintätilanteen olevan kysymyksessä, kun mm. "etuutta on muusta syystä, esim. ratkaisu-, kirjoitus-, tiedonsiirto- tai laskuvirheen vuoksi maksettu liikaa".
Kansaneläkelaitoksen eläkkeen käsittelyjärjestyksessä tapaus on ehkä ainutlaatuinen eikä mahdu normaalien takaisinperintätapausten kaavaan. Etuudensaajan ja hänen perikuntansa kannalta asia ei kuitenkaan eroa mitenkään tavallisesta takaisinperintatapauksesta. Eläkettä on vain maksettu liikaa ja on kantajan ja sen toimeksiannosta asiaa hoitavien tahojen välinen asia missä ja miten virhe on tapahtunut.
Perustelut asiaratkaisulle
Mikäli kanne päätetään vastoin vastaajien vaatimusta tutkia kansalaisten yhdenvertainen kohtelu edellyttää, että A:n kuolinpesää ja sen osakkaita kohdellaan samalla tavoin kuin niitä etuudensaajia, joilta peritään etuudet takaisin hallinnollisella menettelyllä.
Vastaajien myöntämä viiden vuoden suoritusten palauttaminen perustuu siihen, että jos kantaja olisi hyvän hallinnon mukaisesti viimeisen 5.9.2001 päivätyn kuulemiskirjeen jälkeen tehnyt viipymättä asiaratkaisun, se olisi voinut periä eläkkeet takaisin aikaisintaan 1.10.1996 alkaen.
Perusteettoman edun palautusta koskeva kannetyyppi perustuu tapaoikeuteen. Mikäli tästä kanneperusteesta olisi laissa säännöksiä, olisi sovittelun mahdollisuus otettu huomioon kuten muussakin lainsäädännössä. Sovittelu on siten mahdollista.
Sosiaalietuuksien takaisinperintää koskevat uusitut säännökset tulivat voimaan 1.6.2004 (18.4.1997/350). Näissä säännöksissä on vahvistettu, että päätös aiheettomasti maksetun etuuden takaisinperinnästä on tehtävä viiden vuoden kuluessa etuuden maksupäivästä lukien. Ennen säännösten voimaantuloa vallitsevan oikeuskäytännön mukaan perintä pitemmältä ajalta kuin viideltä vuodelta oli mahdollinen vain erityisen painavasta syystä, jollaiseksi on katsottu lähinnä eläkelaitoksen tietoinen erehdyttäminen. Myös kansaneläkelaitoksen toimeenpano-ohjeen VIII luvussa, ajalta ennen em. lainmuutosta, todetaan: "Liikamaksu peritään takaisin alusta lukien, yleensä kuitenkin enintään viideltä vuodelta. Viittä vuotta pidemmältä ajalta perittäessä edellytetään erittäin painavia syitä. Tällöin kyse on etuudensaajan vilpistä. Liikamaksu voidaan periä enintään kymmeneltä vuodelta. Määräajat lasketaan aina takaisinperintäpäätöksestä lukien".
Vakiintuneen takaisinperintäkäytännön mukaan ei ole perusteita periä etuutta takaisin poikkeuksellisesti pidemmältä ajalta kuin viideltä vuodelta takaisinperintäpäätöksestä lukien.
Korkovaatimuksista
Korkolakia ei sovelleta julkisoikeudellisesta perusteesta johtuvaan velkasuhteeseen. Myöskään kansaneläkelain takaisinperintäsäännöksessä ei ole korosta määräystä. Vaikka kantajan vaatimusta päädyttäisiin pitämään yksityisoikeudellisena, kansalaisten yhdenvertaisuus edellyttää, ettei korkovaatimuksia hyväksytä.
Kantaja vaati ensi kertaa kanteessa viivästyskorkoa. Korkoa vaaditaan kuukauden kuluttua siitä lukien, kun kantaja ensimmäistä kertaa 17.1.2001 lähestyi kuolinpesän osakkaita kirjeellä. Sanottu kirje, eikä myöskään 5.9.2001 päivätty kirje, ei ole korkolain 6 §:n tarkoittama lasku tai maksuvaatimus. Kantajan 5.9.2001 kirjeen jälkeen ei tapahtunut 2,5 vuoteen mitään ennen kantajan asiamiehen tammikuussa 2004 esittämää vaatimusta.
Käräjäoikeuden toimivallasta
Vastaajat ovat katsoneet, että asiassa olisi kysymys siitä, että A:lle on maksettu liikaa eläkettä ja että kysymys olisi siten julkisoikeudellisesta perusteettoman edun palauttamista koskevasta asiasta, johon tulisi soveltaa kansaneläkelakia, muun ohella sen 88 a §, ja kansaneläkelain nojalla annettuja säännöksiä, eikä asia siten kuuluisi käräjäoikeuden toimivaltaan.
Kantaja on sen sijaan pitänyt asiaa käräjäoikeuden toimivaltaan kuuluvana.
Käräjäoikeus on päätynyt pitämään asiaa käräjäoikeuden toimivaltaan kuuluvana. Tähän johtopäätökseen käräjäoikeus on päätynyt seuraavilla perusteilla.
Kansaneläkelain 88 a §:n mukaan "Jos tämän lain mukaista etuutta on maksettu aiheetta tai määrältään liian suurena, liikaa maksettu etuus on perittävä takaisin".
Asiassa on riidatonta, että kanteessa tarkoitetut suoritukset ovat perustuneet muuta eläkkeensaajaa kuin A:ta koskeviin päätöksiin eli kysymys on ollut toiselle Kansaneläkelaitoksen asiakkaalle kuuluvista etuuksista, ei A:n etuuksista. Kysymys ei siten ole siitä, että A:ta koskevat etuuspäätökset olisivat olleet joiltakin osin virheellisiä ja että A:lle olisi niiden perusteella maksettu aiheetta liikaa eläkettä.
Kanteessa tarkoitetut suoritukset eivät ole olleet A:lle eläkettä, vaan maksuerehdyksestä johtuvia rahansiirtoja, joille ei ole ollut mitään perustetta.
Pelkän maksuerehdyksen perusteella A:n ja Kansaneläkelaitoksen välille ei ole syntynyt kansaneläkelaissa tarkoitettua julkisoikeudellista oikeussuhdetta nyt kysymyksessä olevien suoritusten osalta. Suoritukset eivät muutu A:n eläkkeeksi/eläkkeen liikamaksuksi myöskään sen perusteella, että A itse on maksujen suorittamisen aikaan ollut eläkkeensaaja.
Kanteessa tarkoitetut suoritukset eivät siten ole olleet A:lle edellä sanotussa säännöksessä tarkoitettua "etuutta" eli eläkettä, vaan kysymyksessä ovat olleet maksuerehdyksestä johtuvat perusteettomat suoritukset, joiden palauttamista koskeva asia kuuluu käräjäoikeuden toimivaltaan.
Perusteettoman edun palauttamisen edellytyksistä
Kantajan esittämillä perusteilla vastaajat ovat saaneet perusteetonta etua Kansaneläkelaitoksen kustannuksella ja ovat velvolliset yhteisvastuullisesti palauttamaan saamansa perusteettoman edun takaisin.
Sovitteluvaatimuksesta
Siltä varalta, että käräjäoikeus päätyisi katsomaan, että kysymys on käräjäoikeuden toimivaltaan kuuluvasta asiasta, vastaajat ovat vaatineet, että palautettavaa määrää tulee sovitella vastaamaan sitä määrää, jonka he olisivat velvolliset palauttamaan hallinnollisessa menettelyssä. Sovitteluvaatimuksen perusteena vastaajat ovat vedonneet kansalaisten yhdenvertaiseen kohteluun. Kantaja on kiistänyt sovitteluvaatimuksen.
Lähtökohtaisesti perustettomat varallisuudensiirrot on palautettava ennalleen. Oikeuskirjallisuudessa ja oikeuskäytännössä on kuitenkin katsottu, että perusteettoman edun palautusvaatimuksen sovittelu on poikkeuksellisesti mahdollista ilman nimenomaisen lainsäännöksen tukeakin (Aurejärvi-Hemmo; Velvoiteoikeuden oppikirja, 2.p, 1998, s. 273-276, KKO 1983 II 174, KKO 1986 II 126).
Sovittelun edellytys on, että palautusvelvollisuutta olisi pidettävä kohtuuttomana.
Vastaajien taloudellisista olosuhteista ei ole esitetty asiassa selvitystä. Sen sijaan asiassa on riidatonta, että A:n kuolinpesän rahavarat olisivat riittäneet ennen niiden jakamista kantajan nyt vaatimien suoritusten maksamiseen. Yksinomaan se, että mahdollisessa hallinnollisessa menettelyssä palautusvelvollisuus olisi ehkä kohdistunut lyhyempään aikaan kuin siviiliprosessissa ei ole riittävä peruste sovittelulle. Sovittelun edellytyksiä arvioitaessa on otettava huomioon myös se, että A ja hänen kuolinpesänsä osakkaat ovat palautusvelvollisuuden vanhentumisesta johtuen joka tapauksessa saaneet perusteetonta etua, jota heiltä ei ole enää vaadittu takaisin.
Sanotun perusteella, ja kun vastaajat eivät ole selvittäneet, että palautusvelvollisuus olisi muullakaan perusteella kohtuuton, asiassa ei ole esitetty riittäviä perusteita kantajan vaatimien suoritusten sovittelulle. Vastaajien sovitteluvaatimus hylätään.
Vastaajat ovat kiistäneet korkovaatimukset kaikilta osin.
Oikeuskäytännnössä tuottokoron maksuvelvollisuutta on pidetty mahdollisena myös tilanteissa, joissa ei ole nimenomaista säännöstä tuottokoron maksuvelvollisuudesta ( KKO 1993:167, KKO 1996:29). Tästä johtuen ja tuottokoron muutoinkin lisääntynyt merkitys huomioon ottaen oikeuskirjallisuudessa on päädytty puoltamaan tuottokoron maksuvelvollisuutta perusteettoman edun palautukselle (em. teos s. 271-272).
Sanotun perusteella ja koska vastaajat eivät ole esittäneet riittäviä perusteita sille, miksi tuottokoron maksuvelvollisuutta ei olisi, käräjäoikeus hyväksyy kantajan vaatimuksen tuottokoron maksuvelvollisuuden osalta.
Viivästyskoron osalta korkolain 6 §:ssä on määräys viivästyskorosta velalle, jonka eräpäivää ei ole määrätty. Säännöksen mukaan "jollei eräpäivää ole velallista sitovasti ennalta määrätty, viivästyskorkoa on maksettava siitä lähtien, kun 30 päivää on kulunut siitä päivästä, jona velkoja lähetti velalliselle laskun tai muutoin vaati määrätyn rahamäärän suorittamista".
Viivästyskoron maksuvelvollisuuden alkuajankohdan osalta kantaja on esittänyt kirjallisina todisteina kolme kirjettä. Kansaneläkelaitoksen 17.1.2001 ja 5.9.2001 päivättyjä kirjeitä ei ole pidettävä edellä mainitussa säännöksessä tarkoitettuina laskuina tai maksuvaatimuksina. Sen sijaan 22.1.2004 päivätty kirje sisältää säännöksessä tarkoitetun vaatimuksen määrätyn rahamäärän suorittamisesta. Viivästyskoron suoritusvelvollisuus on siten alkanut 22.2.2004 päivän jälkeen.
Vastaajat ovat vaatineet, että oikeudenkäyntikulut määrättäisiin asianosaisten itsensä vastattaviksi tai korvattavien kulujen määrää joka tapauksessa soviteltaisiin sen perusteella, että vastaajilla on ollut perusteltu syy oikeudenkäyntiin, koska kantajan vaatimukset ovat olleet joiltakin osin määrällisesti epätäsmällisiä.Vielä vastaajat ovat pitäneet vaadittuja oikeudenkäyntikuluja sekä asianajajan käyttämien työtuntien että tuntilaskutuksen osalta kohtuuttoman suurina pitäen kohtuullisena työmääränä 45 tuntia ja kohtuullisena tuntiveloituksena 150 euroa.
Kantajan asiassa vaatimat oikeudenkäyntikulut koostuvat asianajajan toimenpiteistä asiassa 3.12.2003 lukien. Vastaajat eivät ole asiassa selvittäneet, että 3.12.2003 jälkeen kantajan vaatimuksiin olisi liittynyt sellaista määrällistä tai muuta epäselvyyttä, että vastaajilla olisi ollut perusteltu aihe oikeudenkäyntiin. Koska asiassa ei ole selvitetty, että oikeudenkäyntikulujen korvausvelvollisuus olisi muullakaan perusteella kohtuuton, vastaajat ovat velvolliset korvaamaan kantajan kohtuulliset oikeudenkäyntikulut korkoineen.
Käräjäoikeus hyväksyy kantajan asianajajan käyttämän tuntiveloituksen määrän. Sen sijaan asian hoitamiseen käytettyjen työtuntien osalta asian laatu ja laajuus huomioon ottaen tarpeellisena ja riittävänä työmääränä on pidettävä vastaajien myöntämää 45 tuntia. Asianajajan palkkion osalta kantajan kohtuulliset oikeudenkäyntikulut ovat siten (45 t. x 200 e/t. =) 9.000 euroa. Kun tähän määrään lisätään vaaditut ja kohtuulliset kulut (99,10 + 57 =) 156,10 euroa sekä vaaditun arvonlisäveron osuus (22 % x (9.000 + 99,10)=) 2.001,80 euroa, ovat vastaajat velvolliset korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut yhteensä (9.000 + 156,10 + 2.001,80=) 11.157,90 eurolla vaadittuine korkoineen.
A:n kuolinpesä sekä A:n kuolinpesän osakkaat - - - velvoitetaan yhteisvastuullisesti
1)maksamaan Kansaneläkelaitokselle takaisin A:n 17.1.1991-25.9.1999 saamat 22.946 euroa korkolain 3 § 2 momentin mukaisine tuottokorkoineen laskettuna A:n kuukausittain saamille rahamäärille kunkin kuukauden 22. päivästä lukien 22.2.2004 asti ja tämän jälkeiseltä ajalta korkolain 4 §:n mukaista viivästyskorkoa 22.946 eurolle maksupäivään saakka ja
2)korvaamaan Kansaneläkelaitoksen kohtuulliset oikeudenkäyntikulut asiassa 11.157,90 eurolla korkolain 4.1 §:n mukaisine vuotuisine viivästyskorkoineen 21.2.2005 lukien.
TURUN HOVIOIKEUS TUOMIO 13.10.2005
Loimaan käräjäoikeus 21.1.2005 nro 92
A:n kuolinpesä ja kuolinpesän osakkaat - - -
Kuolinpesä ja sen osakkaat ovat vaatineet ensisijaisesti, että Kansaneläkelaitoksen kanne jätetään tutkimatta. Toissijaisesti kuolinpesä ja sen osakkaat ovat vaatineet, että heidän Kansaneläkelaitokselle maksettavakseen tuomitun pääoman määrä alennetaan 8.175,55 euroksi ja että heidät vapautetaan tuotto- ja viivästyskoron maksamisvelvollisuudesta. Lisäksi he ovat vaatineet, että heidät vapautetaan oikeudenkäyntikulujen korvausvelvollisuudesta tai niiden määrää joka tapauksessa alennetaan. Vielä kuolinpesä ja sen osakkaat ovat vaatineet, että Kansaneläkelaitos velvoitetaan korvaamaan heidän oikeudenkäyntikulunsa sekä käräjäoikeudessa että hovioikeudessa korkoineen.
Perusteinaan tutkimattajättämistä koskevalle vaatimukselleen kuolinpesä ja sen osakkaat ovat lausuneet, että asiassa on sovellettava kansaneläkelain 88 a §:n julkisoikeudellisia säännöksiä eläkkeen takaisinperinnästä. Tällaisessa asiassa Kansaneläkelaitos antaa päätöksen, josta valitetaan tarkastuslautakuntaan ja vakuutusoikeuteen. Asia ei kuulu käräjäoikeuden toimivaltaan.
Toissijaisten vaatimustensa perusteina kuolinpesä ja sen osakkaat ovat lausuneet, että kansaneläkelain takaisinperintäsäännösten oikeus- ja sosiaalipoliittiset lähtökohdat on otettava yhdenvertaisuus- ja kohtuussyistä huomioon A:lle maksettua eläkettä takaisinperittäessä. Kansaneläkelain mukaan liikaa tai virheellisesti maksetut etuudet peritään korkeintaan viideltä vuodelta perintäpäätöksestä lukien. Kansalaisten luottamusta Kansaneläkelaitoksen etuuspäätösten oikeellisuuteen on myös suojattava. Tämän vuoksi palautusvelvollisuutta on alennettava vaaditulla tavalla koskemaan vain ajalla 1.10.1996 - 30.9.1999 virheellisesti maksettuja eläkkeitä.
Korkolakia ei sovelleta julkisoikeudellisesta perusteesta johtuvaan velkasuhteeseen. Kansaneläkelain takaisinperintäsäännöksessä ei ole määräystä korosta. Kansalaisten yhdenvertaisuus edellyttää joka tapauksessa, että korkovaatimusta ei hyväksytä, koska Kansaneläkelaitoksen perintäkäytännössä ei vaadita korkoa.
Oikeudenkäyntikuluvaatimus on hylättävä, koska kuolinpesän osakkailla on ollut perusteltu syy oikeudenkäyntiin. Hallintolainkäytännössä ei peritä oikeudenkäyntikuluja, minkä vuoksi kansalaisten yhdenvertaisuus vaatii, että oikeudenkäyntikuluvaatimus tässä asiassa hylätään. Kansaneläkelaitoksen asiamiehen tuntilaskutus on joka tapauksessa ollut tavanomaista korkeampi.
Kansaneläkelaitos on vaatinut, että valitus hylätään ja kuolinpesä ja sen osakkaat velvoitetaan korvaamaan sen oikeudenkäyntikulut hovioikeudessa korkoineen.
Perusteinaan Kansaneläkelaitos on käräjäoikeuden toimivallan osalta lausunut, että kysymys ei ole ollut A:n eläkkeistä, vaan suoritukset ovat olleet maksuerehdyksestä johtuvia rahansiirtoja, joille ei ole ollut mitään perustetta. Perintään ei sovelleta tämän vuoksi kansaneläkelakia.
Kansaneläkelain perintäsäännöstä ei voida asiassa soveltaa vain siitä syystä, että se olisi kohtuullista. A on 14 vuoden ajan saanut rahaa kuukausittain lähes kaksi kertaa enemmän kuin mitä eläkepäätös olisi edellyttänyt. A:n on näissä olosuhteissa täytynyt tietää, että suoritukset ovat olleet virheellisiä. Kohtuutonta olisi, että kuolinpesä ja sen osakkaat saisivat pitää viimeiseltä 10 vuodelta A:n saamat riidattomasti perusteettomat rahamäärät. Asiassa ei ole perusteita kohtuullistaa palautettavaa määrää.
Käräjäoikeus on oikein vahvistanut tuottokoron maksuvelvollisuuden perusteettoman edun palautuksen yhteydessä.
A:lle on toimitettu vuosittain kirjallinen eläkepäätös, jossa on mainittu hänen kuukausittaisen eläkkeensä määrä. Koska A:lle on maksettu eläkettä kaksi kertaa kuukaudessa ja lähes kaksinkertainen määrä hänen eläkepäätöksen mukaiseen eläkkeeseensä nähden, olisi hänen tullut ymmärtää, että toinen maksuerä ei ollut hänelle kuuluvaa eläkettä, vaan maksuerehdyksestä johtuvia, perusteettomia rahansiirtoja. A:n ja Kansaneläkelaitoksen välille ei ole tämän liikaa ja vailla perustetta maksetun määrän osalta syntynyt kansaneläkelaissa tarkoitettua julkisoikeudellista oikeussuhdetta. Kanteen tutkiminen kuuluu näin ollen yleisen tuomioistuimen toimivaltaan. Näillä ja käräjäoikeuden mainitsemilla perusteilla hovioikeus katsoo, että A:n kuolinpesä ja sen osakkaat ovat saaneet perusteetonta etua, jonka ne ovat yhteisvastuullisesti velvolliset palauttamaan takaisin Kansaneläkelaitokselle.
Hovioikeus hyväksyy käräjäoikeuden tuomion perustelut sovittelua koskevilta osin.
Tuotto- ja viivästyskorko
Hovioikeus on edellä katsonut, että A:n olisi tullut ymmärtää, että hänelle oman eläkepäätöksensä ylittävästi maksetut varat eivät ole olleet hänelle kuuluvia. A on pitänyt toiselle kuuluvia varoja hallussaan perusteettomasti. Tällä ja käräjäoikeuden mainitsemilla perusteilla hovioikeus katsoo, että A:n kuolinpesällä ja sen osakkailla on velvollisuus maksaa palautettavalle määrälle myös tuotto- ja viivästyskorkoa.
A:n kuolinpesä ja sen oikeudenomistajat ovat hävinneet asian käräjäoikeudessa ja ovat siten oikeudenkäymiskaaren 21 luvun 1 §:n nojalla velvolliset yhteisvastuullisesti korvaamaan Kansaneläkelaitoksen tarpeellisista toimenpiteistä johtuvat kohtuulliset oikeudenkäyntikulut. Asian laatu ja laajuus huomioon ottaen hovioikeus arvioi Kansaneläkelaitoksen kohtuulliseksi oikeudenkäyntikulujen määräksi asianajajan palkkion osalta 6.000 euroa, kulujen määräksi 156,10 euroa ja arvonlisäveron osuudeksi 1.341,80 euroa eli yhteensä 7.497,90 euroa, jonka määrän kuolinpesä ja sen osakkaat ovat velvolliset yhteisvastuullisesti korvaamaan Kansaneläkelaitokselle korkoineen.
Kuolinpesä ja sen osakkaat häviävät muutoksenhaun pääasian osalta, minkä vuoksi heidän on korvattava Kansaneläkelaitoksen oikeudenkäyntikulut hovioikeudessa. Kohtuulliseksi oikeudenkäyntikulujen määräksi hovioikeus arvioi 1.000 euroa ja arvonlisäveron osuudeksi 220 euroa eli yhteensä 1.220 euroa, jonka määrän kuolinpesä ja sen osakkaat ovat velvolliset yhteisvastuullisesti korvaamaan Kansaneläkelaitokselle korkoineen.
Muutos käräjäoikeuden tuomiolauselmaan.
A:n kuolinpesä ja kuolinpesän osakkaat - - - - velvoitetaan yhteisvastuullisesti suorittamaan Kansaneläkelaitokselle korvaukseksi oikeudenkäyntikuluista käräjäoikeudessa 7.497,90 euroa käräjäoikeuden tuomitsemine korkoineen.
A:n kuolinpesä ja kuolinpesän osakkaat - - - - velvoitetaan yhteisvastuullisesti suorittamaan Kansaneläkelaitokselle korvaukseksi oikeudenkäyntikuluista hovioikeudessa 1.220 euroa. Siitä lähtien, kun kuukausi on kulunut tämän korvauksen tuomitsemispäivästä, sille on maksettava viivästyskorkoa korkolain 4 §:n 1 momentissa tarkoitetun korkokannan mukaan.
hovioikeudenneuvos Teppo Hurme
Korkeimman oikeuden ratkaisu 19.5.2006 : Ei valituslupaa

matches:
tuomioistuin
KKO
KKO
KKO
KKO
§ 2


text:
1 Säädetäänkö jäsenvaltion lainsäädännössä ”lakisääteisestä korosta”? Jos säädetään, miten ”lakisääteinen korko” on määritelty tässä jäsenvaltiossa?
2 Jos säädetään, mikä on sen määrä/taso? Entä oikeusperusta? Jos lakisääteisille koroille on säädetty erilaisia korkotasoja, mitkä ovat niihin sovellettavat olosuhteet ja edellytykset?
3 Onko tarvittaessa saatavilla lisätietoja lakisääteisen koron laskemisesta?
4 Onko edellä mainittu oikeusperusta saatavilla maksutta sähköisesti?
"Lakisääteisellä korolla" tarkoitetaan Suomen lainsäädännössä sekä velalle eräpäivää edeltävältä ajalta maksettavaa korkoa että viivästyskorkoa. Molemmista säädetään korkolaissa (633/1982). Velvollisuus maksaa korkoa ja viivästyskorkoa määräytyy korkolain mukaan, jollei muuta johdu velallisen sitoumuksesta tai kauppatavasta tai asiasta ei ole toisin säädetty (korkolaki 2 § 1 mom.)
Velasta maksettava korko: Velallinen ei ole velvollinen maksamaan korkoa velan eräpäivää edeltävältä ajalta (korkolaki 3 § 1 mom.) Koron maksamisesta voidaan kuitenkin sopia. Jos velasta on sovittu maksettavaksi korkoa korkokantaa määrittelemättä, korko määräytyy korkolain 12 §:ssä määritellyn viitekoron mukaisesti (korkolaki 3 § 2 mom.)
Kuluttajan tekemiin, rahavarojen nostamista koskeviin luottosopimuksiin sovelletaan lisäksi kuluttajansuojalain (38/1978) 7 luvun 17a§:n säännöstä, jonka mukaan luoton määrän tai luottorajan ollessa alle 2000 euroa, luottosopimuksen mukainen luoton todellinen vuosikorko saa olla enintään korkolain 12 §:ssä tarkoitettu viitekorko lisättynä 50 prosenttiyksiköllä.
Viivästyskorko: Kaupallisten sopimusten maksuehdoista annetun lain (30/2013) soveltamisalaan kuuluvissa sopimuksissa lakisääteinen viivästyskorko on 8 prosenttiyksikköä korkeampi kuin kulloinkin voimassa oleva viitekorko (korkolaki 4a § 1 mom.) eli tällä hetkellä 8,0 % (tilanne syksyllä 2017). Muissa sopimuksissa lakisääteinen viivästyskorko on 7 prosenttiyksikköä korkeampi kuin voimassa oleva viitekorko (korkolaki 4§) eli tällä hetkellä 7,0 % (tilanne syksyllä 2017).
Kuluttajasaatavien osalta viivästyskorkoa koskevat korkolain säännökset ovat pakottavaa oikeutta, eikä tätä korkeammasta viivästyskorosta voida sopia (korkolaki 2 § 2 mom.) Muiden saatavien osalta viivästyskoron tasosta voidaan sopia. Kaupallisten sopimusten maksuehdoista annetun lain soveltamisalaan kuuluvissa sopimuksissa ei kuitenkaan voida sopia siitä, ettei velkojalla ole oikeutta viivästyskorkoon eikä velallisen ollessa hankintayksikkö voida sopia korkolain 4a § 1 mom. mukaan määräytyvää alemmasta viivästyskorosta (laki kaupallisten sopimusten maksuehdoista 8 §).
Korkolain mukainen viitekorko on Euroopan keskuspankin viimeisimpään perusrahoitusoperaatioon ennen kunkin puolivuotiskauden ensimmäistä kalenteripäivää soveltama korko pyöristettynä ylöspäin lähimpään seuraavaan puoleen prosenttiyksikköön (korkolaki 12 §).
Korkolain epävirallinen englanninkielinen käännös löytyy osoitteesta: http://www.finlex.fi/fi/laki/kaannokset/1982/en19820633.pdf
Suomen- ja ruotsinkieliset lait löytyvät osoitteesta: http://www.finlex.fi/fi/laki/ajantasa/1982/19820633?search%5Btype%5D=pika&search%5Bpika%5D=Korkolaki
Kaupallisista maksuehdoista annettu laki löytyy osoitteesta http://www.finlex.fi/fi/laki/ajantasa/2013/20130030?se
Kuluttajansuojalaki löytyy osoitteesta: http://www.finlex.fi/fi/laki/ajantasa/1978/19780038?se
Päivitetty viimeksi: 26/09/2017

matches:
§ 1
§ 1
§ 2
§ 1
§ 2
§ 1


text:
Mene...Kotiin3DHDAbstraktianimaatioEläimetlinnutPyörätautotSarjakuvatJulkkiksetVärikäsSöpöviileäKukkaPelitTytötteKuumaElääLogoRakkausElokuvatluontopaikatavaruusUrheiluMaailmanmobileLisää	Kotiin / Värikäs / Maalaus tapetti HD	Maalaus tapetti HD
2,850 näkymät
0	Maalaus tapetti HD
Tässä on paras kokoelma maalaus taustakuva HD työasemien, Kannettavat, Mobiles Ja Tabletit. täälläDownloadWallpaper.org saat lakhs ilmaisia taustakuvia laitteelle. Kaikki kuvat ovat aikajärjestyksessä, suosio, värejä ja näytön koon ja ar alati päivitetty. valitsevat vapaa taustakuvia yli kahdestakymmenestä luokista sekä Eläimet, Sarjakuva, Flower ja Urheilu. vaikka tyyppi tietokoneen että yksinkertaisesti omistat, voit yksinkertaisesti siirtää korkean resoluution taustakuvan kokoa muutetaan ja rajataan sopivaksi työpöydälle näytön. 1.
Yksinkertaisuuden, valitse Desktopin Koko (esim. 1366×768, 1920×1080, 1024×768 jne.) luettelosta päätöksiä oikeassa paneelissa, ja myös järjestelmä voi valita sinulle kaikkea järjestelmän hyväksyttävän Size Set. Ja muistaa, täällä voit siirtää kasoista ilmaiseksi taustakuvia! Jos Like This maalaus taustakuva HD Collection Anna Tykkää Ja Jaa Facebook.
piipittää Tietoja Jeya Edellinen: Ios taustakuvat HD
seuraava: Marvel taustakuvia HD
tapetti asennus HDhuone tapettiDeepika Padukone taustakuvat HDCyanogenMod tapetti HDVersace tapettimoderni työpöydän taustakuvaksiuskonnolliset tapetti HDipad 2 HD tapettikallo taustakuvia HDSharingan tapetti Mainos

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD


text:
1280x800 Tapetit Krimin. 1280x800 - valloittava HD taustakuvia 320196
1280x800 Tapetit Krimin, 1280x800 - vapaa taustat ja taustakuvia. 320196
Kuvia työpöydän taustakuvaksi - 1280*800 taustakuvia taustat. Katsella Majesteettinen maailma, 1280 * 800 vapaa taustakuvia. 1280 - 800 Kiehtovaa ilmainen taustakuva, 1280/800 Hd taustakuva luonto.
Viime hetken lomat perheille. Jousi on aika rakkaus. Hämmästyttävä luonto. Loma all inclusive. Varauksesta - maa-alueen ja vesialueen, joka on säilynyt sen luonnollisessa tilassa, koko luonnon monimutkainen ja jossa metsästys ja kalastus on kielletty. Krim on kaunis milloin tahansa vuoden. Unohtumaton seikkailu rikastuttaa tietoa, mutta myös lisää voimaa mielikuvitustamme. Tapetti 320196: Mies alkoi saada tietoa maailmasta, kauan ennen kuin hän tunsi itsensä ajattelu on. Parhaat kesälomapaikat. Saattaa. Kevätkausi. Demerdzhy. Lyhyt viikonloppu lomille. Retket kehittää cravings kauneuden ja taiteen. Luonnossa, ei ole mitään vikaa - kaikissa muodoissa, kaunis tai ruma, perusteltu, ja kaiken olemassa, näyttää täsmälleen samalta kuin sen pitäisi olla. Aluston. Southern Demerdgi. Vuoristomaisema. Demergy. Lusta. Laaksossa haamuja. Demerdgy. Demergi. Paikka kuin että, eivät löydä koko maailmassa. Krimin niemimaa on asuttu jo ammoisista ajoista. All inclusive perhe resorts. Muista etsiä mukava ja halpa hotelli ennen matkaa. Nähtävyydet. Luonto tapetti taustat. Luonto tapetti Full HD.
1280x800 - Hd taustakuvia. Voima intuitio. Sorja kuva taustakuvaksi lataa, Ilmainen työpöydän taustat, Ilmainen taustakuva kuvia - Mieltymys Motivaatio. Vapaa taustat kuvat, Vapaa taustakuvia - Katsella Loistava maailma. Työpöydän kuvat, Taustakuva ilmaiseksi - Katsella Mahtava maailma. Ilmainen työpöydän kuvat, Voima ihmelapsi. Vapaa taustakuvia - Katsella epätodennäköinen maailma. Free photo taustat - Fantasia Merkitys.
1280x800 Laitteet: Acer Iconia Tab A3-A20; Acer Iconia Tab A510; Amazon Fire HD 10; Amazon Fire HD 7; Amazon Fire HD 6; BQ Aquaris M10; Motorola MZ604; Motorola XOOM MZ601; Samsung Galaxy Tab 4 10.1; Samsung Galaxy Tab 4 10.1 (2015); Toshiba Excite 10 AT305; Toshiba Excite 10 SE; Toshiba Excite 7.7 AT275; Toshiba Excite AT200; Toshiba Excite Pure; Toshiba Thrive; Toshiba Thrive 7; Vodafone Smart Tab 10; Vodafone Smart Tab II 10; Vodafone Smart Tab III 10.1; Tapetit Krimin, Taustat vuoristo · Vapaa taustat kuvat
Tieto on paras investointi, jota useimmat ihmiset voivat ostaa. Loma-ajan tärkeys. Miten viettää vapaa-aikaa hyödyllisesti. Keväällä koko luonto elvytetään uudelleen. Minne mennä päivä muistaa sen eliniän? Retket erityinen rooli kehityksessä persoonallisuuden, koska ne mahdollistavat laajentaa näköaloja ja rikastuttaa tiedon. On paikkoja maapallolla, jossa luonto on niin äärettömän kaunis, joka luo tunteen epätodellisuuden. Halvat lomat. Alushta ei ole vain ihanteellinen keinona; tämä vanha kaupunki, jossa kiehtova historia ja legendat jotain näytettävää ja kertomaan. Terveys on tärkein ihmisen rikkaus. Koulutus on yksi tärkeimmistä asioista elämässä. Ajon, ajattelutapaamme, syvään juurtuneet tavat, piirteet, voi muuttua merkittävästikin. Harvinainen yhdistelmä erilaisia Maisema ja monimuotoisuuden ilmasto suhteellisen pienellä alueella määrittämään ainutlaatuisia ominaisuuksia Krimin. Taurica on klassinen nimi Krimin. Ihanin matka on matka aaltojen Unelmiemme. Paras budjettiystävällinen lomat pariskunnille.
Kulttuurien ja kansojen hallitsijat ja valloittajat seurasivat toisiaan tämän pienen palan maata, kuten kaleidoskoopissa. Jos voisimme matkustaa ajassa näkisimme dramaattisia muutoksia. Digitaalinen valokuvaus matkat - Valokuvataide galleriat. Digitaalinen verkkomediaan, Web taidegalleria - Digitaalisen valokuvauksen 320196: Taurida Governorate oli osa Venäjän keisarikuntaa. Me kaikki unelma viettää vähän aikaa paikoissa, joissa on raikas ja puhdas ilma, ja luonto on säilyttänyt kauneutta ja charmia. Haluaisimme käydä monia uskomattomia maissa ja kauniita paikkoja, joissa emme ole.

matches: HD Hd Hd HD HD HD


Urantia-kirjan, LUKU 89. Synti, uhri ja sovitus
Urantia-kirjan - LUKU 89. Synti, uhri ja sovitus
LUKU 89. Synti, uhri ja sovitus
§ 2. Syntikäsite
§ 3. Kieltäymys ja nöyrtyminen
§ 4. Uhraamisen alkujuuret
§ 5. Uhrit ja kannibalismi
§ 6. Ihmisuhriajatuksen kehittyminen
§ 7. Ihmisuhrin muunnelmia
§ 8. Lunastus ja liittosopimukset
§ 9. Uhrit ja sakramentit
§ 10. Synnin anteeksianto
89:0.1 (974.1) ALKUKANTAINEN ihminen katsoi olevansa velkaa hengille, olevansa lunastamisen tarpeessa. Villi-ihmisen näkemyksen mukaan henget olisivat oikeutetusti saattaneet tuottaa hänelle paljon enemmänkin huonoa onnea. Aikaa myöten tästä käsityksestä muotoutui oppi synnistä ja pelastuksesta. Sielun katsottiin tulevan maailmaan lunastusvaatimuksen — perisynnin — alaisena. Sielu pitää lunastaa, ja siihen tarvitaan syntipukki. Pääkallonmetsästäjä kykeni kallonpalvontakultin harjoittamisen lisäksi tarjoamaan oman henkensä korvikkeen — sijaiskärsijän.
89:1.1 (974.3) Tabua noudattamalla ihminen pyrki välttymään pahalta onnelta. Tabu oli yritys jotakin karttamalla välttyä loukkaamasta henkiaaveita. Tabut eivät aluksi olleet uskonnollisia, mutta jo varhain niihin liitettiin se ajatus, että ne olivat henkiaaveiden sanktioimia, ja tällä tavoin vahvistettujen tabujen perusteella alettiin säätää lakeja ja pystyttää instituutioita. Tabu on seremonianormien alkulähde ja alkukantaisen itsehillinnän esivaihe. Se oli yhteiskunnallisen säätelyn varhaisin — ja pitkän aikaa sen ainoa — muoto. Se on edelleenkin sosiaalisen säätelystruktuurin perusyksikkö.
89:1.3 (974.5) Ensimmäisten kieltojen joukossa olivat naisten ja muun omaisuuden anastamista koskeneet rajoitukset. Sitten kun uskonto alkoi näytellä laajempaa osaa tabujen kehityksessä, pidettiin kiellon kohteena olevaa esinettä tai tekoa epäpuhtaana, myöhemmässä vaiheessa sitä pidettiin epäpyhänä. Heprealaisten muistiinmerkinnät ovat täynnä mainintoja siitä, mikä on puhdasta tai epäpuhdasta, pyhää tai epäpyhää, eivätkä heidän tämäntapaiset uskomuksensa suinkaan olleet läheskään yhtä vaivalloisia ja laaja-alaisia kuin monien muiden kansojen vastaavat määräykset.
89:2.1 (975.5) Sattumanpelko ja huonon onnen kammo sananmukaisesti ajoivat ihmisen keksimään primitiivisen uskonnon luulotelluksi vakuutukseksi näitä onnettomuuksia vastaan. Magiasta ja vainajahengistä uskonto kehittyi henkien ja fetissien kautta tabuiksi. Jokaisella alkukantaisella heimolla oli oma kielletyn hedelmän puunsa. Se oli varsinaisesti omenapuu, mutta kuvaannollisesti se koostui tuhansista oksista, jotka riippuivat raskaina kaikenlaisten tabujen painosta. Ja kielletty puu sanoi aina: ”Älä”.
89:2.3 (975.7) Synti oli ritualistinen, ei rationaalinen. Se oli teko, ei ajatus. Ja koko tätä synnin käsitettä ruokkivat Dilmunin ja maanpäällisen pikkuparatiisin ajalta olevat hiipuvat perimätiedot. Aatamista ja Eedenin puutarhasta kertoneet perimätiedot tarjosivat aineksia myös unelmalle kerran rotujen aamuhämärissä vallinneesta ”kultakaudesta”. Ja kaikki tämä vahvisti ajatuksia, jotka myöhemmin puettiin sellaiseksi uskomukseksi, että ihminen oli saanut alkunsa erityisestä luomistapahtumasta, että hän alkoi vaelluksensa täydellisenä ja että tabujen rikkominen — synti — syöksi hänet hänen myöhempään surkeaan tilaansa.
89:2.5 (976.2) Syntien tunnustamisen ja anteeksisaamisen ajatus ilmestyi primitiivisen uskonnon piiriin jo varhain. Ihmiset saattoivat julkisessa kokouksessa pyytää anteeksi syntejä, jotka he aikoivat tehdä seuraavalla viikolla. Synnintunnustus oli pelkästään rangaistuksesta vapautumiseen tähdännyt riitti, samoin kuin se oli julkinen ilmoitus saastumisesta — rituaali, jonka kuluessa huudettiin ”epäpuhdas, epäpuhdas!” Sen jälkeen seurasivat kaikki rituaalin vaatimat puhdistautumismenot. Kaikki muinaisuuden kansat harjoittivat näitä tarkoituksettomia seremonioita. Monet alkuaikojen heimojen noudattamat näennäisesti hygieeniset tavat olivat suurelta osin seremoniaalisia.
89:3.3 (976.5) Köyhyys oli pelkästään osa lihankuolettamisrituaalia, joka valitettavasti tuli liitetyksi monien uskontojen — erityisesti kristinuskon — kirjoituksiin ja opetuksiin. Katumusharjoitus on tämän usein järjettömän kieltäymysrituaalin negatiivinen muoto. Mutta tämä kaikki opetti villi-ihmiselle itsehillintää, ja se oli sosiaalisessa kehityksessä sinänsä arvokas edistysaskel. Itsensäkieltäminen ja itsehillintä olivat kaksi varhaisen kehitysuskonnon mukanaan tuomista suurimmista saavutuksista. Itsehillintä antoi ihmiselle uuden elämänfilosofian. Se opetti hänelle taidon laventaa elämän murtolukua alentamalla henkilökohtaisten vaatimusten muodostamaa nimittäjää sen sijaan, että hän olisi aina vain pyrkinyt suurentamaan itsekkäiden halujensa tyydytyksestä muodostuvaa osoittajaa.
89:3.5 (976.7) Koko muinaisen ajan ihmiset tavoittelivat tällä tavoin ylimääräisiä ansioita merkittäviksi heidän jumaliensa pitämiin kieltäymyksen tilikirjoihin. Yhteen aikaan oli tapana, että jonkin tunneperäisen paineen kohteena oltaessa annettiin lupauksia kieltäymyksestä ja itsensäkiduttamisesta. Sittemmin nämä lupaukset saivat jumalten kanssa tehdyn sopimuksen muodon, ja ne merkitsivät todellista evolutionaarista edistymistä sikäli, että jumalten oletettiin kiitokseksi tästä itsekidutuksesta ja lihankuolettamisesta tekevän jotakin, joka oli ennakoitavissa. Lupaukset olivat sekä negatiivisia että positiivisia. Tällaisten luonteeltaan vahingollisten ja äärimmäisyyksiin menevien lupausten antamista harjoitetaan nykyisin enimmäkseen muutamien Intian kansanryhmien keskuudessa.
89:3.6 (977.1) Oli vain luonnollista, että kieltäymyksen ja nöyryytyksen kultti kiinnittäisi huomiota sukupuoliseen tyydytykseen. Pidättymiskultti sai alkunsa taisteluun valmistautuvien sotilaiden keskuudessa noudatetusta rituaalista. Myöhemmin siitä tuli ”pyhimysten” noudattama tapa. Tämä kultti sieti avioliittoa vain siksi, että se piti sitä vähäisempänä pahana kuin haureutta. Tällä ammoisella kultilla on ollut epäsuotuisa vaikutus moniin suurista maailmanuskonnoista, muttei mihinkään niin selkeästi kuin kristinuskoon. Apostoli Paavali oli tämän kultin kannattaja, ja hänen henkilökohtaiset näkemyksensä heijastuvat opetuksissa, jotka hän liitti kristilliseen teologiaan: ”Hyvä on miehelle olla naiseen ryhtymättä.” ”Soisin kaikkien ihmisten olevan niin kuin minäkin.” ”Naimattomille ja leskille minä taas sanon: heille on hyvä, jos pysyvät sellaisina kuin minäkin.” Paavali tiesi vallan hyvin, etteivät tällaiset opetukset kuuluneet Jeesuksen evankeliumiin, ja sitä, että hän tämän myöntää, valaisee hänen lausumansa ”tämän minä sanon luvan nojalla, en käskystä.” Mutta tämä kultti johdatti Paavalin halveksimaan naisia. Ja on suuri vahinko, että hänen henkilökohtaiset mielipiteensä ovat niin kauan vaikuttaneet suuren maailmanuskonnon opetuksiin. Mikäli teltantekijä-opettajan neuvoa olisi määrä noudattaa kirjaimellisesti ja yleismaailmallisesti, ihmisrotua kohtaisi äkillinen ja kunniaton loppu. Uskonnon ja ikivanhan pidättymiskultin sotkeminen johtaa sitä paitsi välittömästi sotaan avioliittoa ja kotia vastaan, jotka sentään ovat yhteiskunnan todellinen perustus ja inhimillisen edistyksen perusinstituutio. Mitään ihmeteltävää ei ole siinä, että kaikki tällaiset uskomukset eri kansojen monissa uskonnoissa edistivät selibaatissa elävien papistojen muodostumista.
89:4.3 (977.5) Vieläkin myöhemmin ihminen kuvitteli, että hänen uhrinsa — olipa se minkälaatuinen tahansa — saattaisi toimittaa hänen viestinsä jumalten tietoon; se saattaisi jumaluuden sieraimissa tuntua suloiselta tuoksulta. Sen myötä ilmaantuivat suitsutus ja muut uhrirituaalien esteettiset piirteet. Nämä muotoutuivat uhrijuhliksi, jotka ajan mittaan kävivät yhä monimutkaisemmiksi ja koukeroisemmiksi.
89:4.10 (978.7) Silkka välttämättömyys pakotti lopulta nämä puolivillit ihmiset syömään uhrilahjojensa aineellisen osan, kunhan jumalat olivat nauttineet niiden sielun. Ja tälle tavalle hankittiin oikeutus julistamalla se entisaikojen pyhäksi ateriaksi — nykyisen kielenkäytön mukaan pyhäksi ehtoolliseksi.
89:5.4 (979.3) Mieltymys ihmislihaan kasvaa. Kun ihmislihansyönti kerran on nälän, ystävyyden, koston tai uskonnollisen rituaalin merkeissä päässyt alkuun, se jatkuu ja siitä tulee tavaksi käynyttä kannibalismia. Ihmissyönti on saanut alkunsa ravinnon niukkuudesta, vaikka tämä harvoin onkin ollut sen perimmäisenä syynä. Eskimot ja alkuaikojen andoniitit olivat nälänhädän aikoja lukuun ottamatta kuitenkin harvoin kannibaaleja. Punaiset ihmiset — varsinkin Väli-Amerikassa — olivat kannibaaleja. Yhteen aikaan oli yleisenä tapana, että alkuaikojen äidit tappoivat ja söivät omat lapsensa saadakseen takaisin synnytyksessä menettämänsä voimat. Queenslandissa sattuu tavan takaa vieläkin, että esikoinen surmataan ja pistellään poskeen. Monet Afrikan heimoista ovat vielä vähän aikaa sitten turvautuneet tietoisesti kannibalismiin sotaan liittyvänä toimena, eräänlaisena kauhistuksena, jolla he herättivät pelkoa naapureissaan.
89:5.9 (979.8) 1. Siitä tuli toisinaan seremonia, jossa koko yhteisö oli osallisena — siitä tuli kollektiivisesti omaksuttu yhteisvastuu kuolemaantuomitun heimoveljen tuomion täytäntöön panemisesta. Verenvuodatukseen syyllistyminen lakkaa olemasta rikos, kun siihen osallistuvat kaikki, koko yhteisö. Teloitettujen rikollisten syöminen oli muoto, jossa kannibalismia Aasiassa viime vaiheessa harjoitettiin.
89:5.11 (979.10) 3. Lopulta kannibalismi kehittyi siihen vaiheeseen, että vain jotkin ruumiinosat tai elimet syötiin eli ne osat, joiden luultiin sisältävän sielun tai osia hengestä. Verenjuonnista tuli yleistä, ja oli tapana sekoittaa ”syötäväksi kelpaavat” ruumiinosat lääkkeisiin.
89:5.15 (980.4) 7. Kun tavaksi tuli uhrata ihmisiä, se enteili kannibalismin loppua. Kun ihmislihasta ensin oli tullut korkeammalla olevien ihmisten — päälliköiden — ravintoa, lopulta se säästettiin vieläkin korkeammalla oleville hengille. Ja näin ihmisuhri lopetti tehokkaasti kannibalismin, mutta niin ei käynyt alimpien heimojen keskuudessa. Kohta kun ihmisuhraus oli täysin vakiintunut tapa, ihmissyönnistä tuli tabu. Ihmisliha oli vain jumalten ruokaa; ihminen sai syödä vain pienen seremoniaalisen palan eli sakramentin.
89:6.2 (980.7) Ihmisten uhraaminen on ollut käytännöllisesti katsoen yleismaailmallista. Se säilyi kiinalaisten, hindujen, egyptiläisten, heprealaisten, mesopotamialaisten, kreikkalaisten, roomalaisten ja monien muiden kansojen uskonnollisissa tavoissa — takapajuisten afrikkalaisten ja australialaisten heimojen keskuudessa se säilyi jopa viime aikoihin asti. Myöhempien aikojen intiaaneilla oli sivilisaatio, joka versoi kannibalismista, ja siksi se oli yltä päältä ihmisuhrien veren tahraama, erityisesti Väli- ja Etelä-Amerikassa. Kaldealaiset kuuluivat ensimmäisiin, jotka luopuivat tavallisissa tilanteissa suoritetuista ihmisuhreista ja korvasivat ne eläinuhreilla. Noin kaksituhatta vuotta sitten muuan helläsydäminen Japanin keisari otti käyttöön savikuvat ihmisuhrien korvikkeiksi, mutta Pohjois-Euroopassa tällaiset uhrit poistuivat käytöstä vasta vajaat tuhat vuotta sitten. Joidenkin takapajuisten heimojen keskuudessa vapaaehtoisia alistuu edelleenkin ihmisuhreiksi. Tällöin on kysymyksessä eräänlainen uskonnollinen tai rituaalinen itsemurha. Muuan shamaani määräsi kerran erään heimon suuresti kunnioittaman vanhan miehen uhrattavaksi. Väki nousi kapinaan ja kieltäytyi tottelemasta. Tämän jälkeen vanhus pakotti oman poikansa ottamaan hänet hengiltä. Entisajan ihmisten usko tähän tapaan oli totista.
89:6.3 (980.8) Muistiin on tuskin merkitty toista yhtä traagista ja säälittävää kokemusta, joka kuvastaisi muinaisten ja ajan koettelemien uskonnollisten tapojen ja niitä vastaan sotineiden edistyvän sivilisaation vaatimusten välillä käytyjä sydäntä raastavia taisteluja, kuin heprealaisten kertomus Jeftasta ja hänen ainokaisesta tyttärestään. Yleistä tapaa noudattaen tämä hyvää tarkoittava mies oli antanut järjettömän lupauksen, hieronut kauppaa ”taistelujen jumalan” kanssa ja suostunut maksamaan tietyn hinnan, mikäli hän voittaisi vihollisensa. Hintana oli, että hän uhraisi sen, joka hänen palatessaan kotiin tulisi ensimmäisenä ulos hänen talostaan tervehtimään häntä. Jefta ajatteli jonkun hänen luotto-orjistaan olevan paikalla häntä tervehtimässä, mutta kävikin niin, että hänen tyttärensä ja ainoa lapsensa tuli ulos toivottamaan hänet tervetulleeksi kotiin. Ja niin vielä näinkin hiljattain ja oletetusti sivistyneen kansan keskuudessa tapahtui, että kun tämä kaunis neito oli surrut kohtaloaan kahden kuukauden ajan, hänen isänsä todellakin isän heimoveljien suostumuksella uhrasi hänet ihmisuhrina. Ja kaikki tämä tehtiin, vaikka tiedettiin Mooseksen antamat ankarat määräykset ihmisuhreja vastaan. Mutta miehet ja naiset ovat taipuvaisia antamaan mielettömiä ja tarpeettomia lupauksia, ja entisaikojen ihmiset pitivät kaikkia tällaisia sitoumuksia äärimmäisen pyhinä.
89:6.4 (981.1) Kun entiseen aikaan ryhdyttiin rakentamaan jotain vähänkin tärkeämpää rakennusta, tapana oli lyödä kuoliaaksi joku ihminen ”perustusuhriksi”. Näin saatiin vainajahenki vartioimaan ja suojelemaan rakennelmaa. Kun kiinalaiset valmistautuivat valamaan kellon, tapa määräsi vähintään yhden neitsyen uhrattavaksi kellon soinnin parantamiseksi. Valittu tyttö heitettiin elävältä sulaan metalliin.
89:6.6 (981.3) Muuan Jerikon muureja rakentanut Palestiinan pikkukuningas ”laski niiden perustuksen esikoiseensa Abiramiin ja pystytti niiden portit nuorimpaan poikaansa Segubiin.” Ei riittänyt, että tuona lähimenneisyyden ajankohtana tämä isä pani kaksi poikaansa elävältä kaupungin porttien perustuskuoppiin, vaan hänen tekonsa on myös kirjattu tapahtuneen ”Herran sanan mukaan”. Mooses oli kieltänyt nämä perustusuhrit, mutta israelilaiset ottivat ne kohta hänen kuolemansa jälkeen taas käyttöön. Kahdennellakymmenennellä vuosisadalla käytössä oleva seremonia, jossa helyjä ja muistoesineitä pannaan uuden rakennuksen peruskiveen, on muistuttamassa alkuaikojen perustusuhreista.
89:6.7 (981.4) Monilla kansoilla oli pitkän aikaa tapana pyhittää ensimmäiset hedelmät hengille. Ja nämä juhlallisuudet, jotka nykyisin ovat enemmän tai vähemmän symbolisia, ovat kaikki jäänteitä niistä alkuaikojen seremonioista, joihin liittyi ihmisuhri. Esikoistenuhraamisen ajatus oli levinnyt muinaiskansojen keskuudessa laajalle, eritoten foinikialaisten pariin, jotka viimeisinä siitä myös luopuivat. Uhraamisen jälkeen oli tapana sanoa ”elämä elämästä”. Nykyään sanotte ruumiin äärellä ”maasta olet sinä tullut, maaksi pitää sinun jälleen tuleman.”
89:7.1 (981.6) Mooses yritti lopettaa ihmisten uhraamisen asettamalla tällaisten uhrien korvikkeeksi lunastusmaksun. Hän loi täsmällisen järjestelmän, joka antoi hänen kansalleen tilaisuuden välttyä harkitsemattomien ja mielettömien lupausten pahimmilta seurauksilta. Tilukset, omaisuuserät ja lapset voitiin lunastaa tällaista papeille maksettavaa vahvistettua korvausta vastaan. Ryhmät, jotka lakkasivat uhraamasta esikoisiaan, olivat pian paljon edullisemmassa asemassa kuin heidän vähemmän edistyneet naapurinsa, jotka edelleenkin harrastivat näitä julmia tekoja. Tällainen poikien menettäminen heikensi näitä takapajuisia heimoja suuresti, ja sen lisäksi siinä usein katkesi myös heimon johtajan perimysjärjestys.
89:7.5 (982.4) Temppelihaureus levisi lopulta kaikkialle Etelä-Eurooppaan ja Aasiaan. Temppeliprostituoitujen ansaitsemaa rahaa pidettiin kaikkien kansojen keskuudessa pyhänä — suurena jumalille annettavana lahjana. Ylhäisimmätkin naiset tungeksivat temppelien seksimarkkinoilla ja osoittivat ansionsa kaikenlaisiin pyhiin palveluksiin ja yleishyödyllisille laitoksille. Monet parempien luokkien naiset keräsivät myötäjäisensä temppeleissä suorittamallaan väliaikaisella seksuaalipalvelulla, ja useimmat miehet halusivat vaimokseen mieluiten tällaisen naisen.
89:8.2 (982.6) Lopulta ihmiset päätyivät sellaiseen käsitykseen, että ruumiin jonkin osan uhraaminen voisi korvata aikaisemmin tapana olleen kokonaisen ihmisen uhraamisen. Fyysistä silpomista pidettiin sitäkin hyväksyttävänä korvikkeena. Uhrattiin hiuksia, kynsiä, verta ja jopa sormia ja varpaita. Myöhempi ja jokseenkin yleismaailmallinen ympärileikkauksen muinaisriitti oli eräs osittaisen ihmisuhrin seurannainen. Ympärileikkaus oli pelkkä uhritoimitus, siihen ei liittynyt mitään hygienian ajatusta. Miehet ympärileikattiin, naiset lävistyttivät korvalehtensä.
89:9.1 (983.7) Koko sinä aikana, jonka urantialaiset rituaalit ovat kehittyneet, on ihmisuhri edistynyt verisestä ihmissyönnin harjoittamisesta korkeammille ja symbolisemmille tasoille. Alkuaikojen uhrirituaaleista syntyivät myöhempien aikojen sakramenttiseremoniat. Lähemmässä menneisyydessä oli tapana, että vain papit nauttivat palasen kannibalistista uhria tai pisaran ihmisverta, ja sitten kaikki yhdessä osallistuivat korvikkeena toimineen eläimen syöntiin. Nämä alkuaikojen käsitykset lunnaista, lunastuksesta ja sopimuksista ovat kehittyneet myöhempien aikojen sakramenttitoimituksiksi. Ja tällä seremonioiden kehityksellä on kokonaisuudessaan ollut voimakkaasti sosiaalistava vaikutus.
89:9.3 (984.2) Muinaisaikojen sosiaaliset veljeskunnat perustuivat verenjuomisriittiin. Juutalaisten ammoisessa veljesliitossa oli kysymys uhraamiseen liittyneestä veriveljeydestä. Paavali lähti rakentamaan uutta kristillistä kulttia ”ikuisen liiton verelle”. Ja opetuksilla verestä ja uhrista kristinoppia kenties tarpeettomasti kuormittaessaankin hän kuitenkin samalla lopetti kokonaan opit lunastuksesta ihmis- tai eläinuhrien kautta. Hänen tekemänsä teologiset kompromissit osoittavat, että ilmoituksenkin on alistuttava siihen asteittain muuttuvaan säätelyyn, jota evoluutio merkitsee. Paavalin mukaan Kristuksesta tuli viimeinen ja kaikiksi ajoiksi riittävä ihmisuhri, sillä jumalallisen Tuomarin vaatimukset on nyt kaikilta osin ja iäksi tyydytetty.
89:10.5 (984.8) Synnin tunnustaminen on epälojaalisuuden miehuullista torjumista, mutta se ei millään tavoin lievitä tällaisen epälojaalisuuden ajallis-avaruudellisia seuraamuksia. Mutta tunnustaminen — synnin luonteen vilpitön tunnustaminen — on uskonnollisen kasvun ja hengellisen edistymisen kannalta välttämätöntä.


text:
Porraskiipijä | Hanki laadukas porraskiipijä - Oy Kontutek Ab
MTK-porraskiipijät tavaransiirtoon
Porraskiipijöiden varusteet ja varaosat
Porraskiipijä laadukkaasti. Olemme itävaltalaisten SANO Liftkar akkutoimisten porraskiipijöiden maahantuoja ja Suomen edustaja. Sano Transportgeraete GmbH on maailmalla laajasti tunnettu ja arvostettu akkutoimisten porraskiipijöiden valmistaja. Sanon ensimmäiset porraskiipijämallit tuotiin markkinoille vuonna 1989 ja sen jälkeen valikoimaa ja tuotteita on kehitetty jatkuvasti. Sanon porraskiipijäteknologia on patentoitu eri puolilla maailmaa. Sano porraskiipijä on tunnettu varmasta toiminnastaan, helposta käytettävyydestä ja turvallisuudestaan. Sano mallistossa on porraskiipijöitä sekä tavaroiden kuljettamiseen (Sano Liftkar SAL, MTK ja HD mallit) sekä henkilöiden kuljettamiseen (Sano Liftkar PT mallit).
Sano Liftkar Porraskiipijä
Akkutoimiset Sano Liftkar SAL, MTK ja HD porraskiipijät ovat erinomaisia apuvälineitä suurten ja painavien tavaroiden ja kuormien siirtelyyn portaissa. Näillä Sanon tavaroiden kuljettamiseen suunnitelluilla porraskiipijöillä kuljetat raskaatkin kuormat portaissa helposti ja turvallisesti. Sano SAL, MTK ja HD kiipijöiden kantavuus on mallista riippuen 110, 140, 170, 190, 310 tai 330 kg. Nousunopeus on mallista riippuen 8 - 48 askelmaa minuutissa. Kiipijöiden nousunopeutta voidaan säätää nopeuskytkimestä.
Alumiinirunkoinen SAL porraskiipijä on maailman keveimpiä akkutoimisia porraskiipijöitä. Kaikkien mallien paino ilman akkua on vain 16 kg. SAL kiipijöissä on valittavana kolme mallia: SAL 110, jonka nostokyky on 110 kg, SAL 140, jonka nostokyky on 140 kg ja SAL 170, jonka nostokyky on 170 kg. Kaikista malleista on saatava kuusi kahvamallia: ERGO kaarikahvalla, ERGO kaksoiskahvalla, FOLD kaarikahvalla, FOLD-L kaksoiskahvalla, UNI kaarikahvalla ja UNI kaksoiskahvalla.
SAL porraskiipijä on käytettävissä tilanteen mukaan joko akkutoimisina kiipijänä tai tavallisina kärryinä, ja niillä tavarat voidaan kuljettaa helposti myös kierreportaissa ja ahtaissa porrastasanteissa. Nousunopeus on kaksiportaisesti säädettävä: maksiminopeus on mallista riippuen 29 - 48 askelmaa minuutissa. Alaspäin mentäessä voimayksikön sensori tunnistaa porrasaskelman ja käynnistää moottorin automaattisesti. SAL on varustettu liukukytkimellä ja ylikuormitussuojalla. Kaikissa malleissa on vakiona Ø 260 x 85 mm ilmakumipyörät, runkoa vasten taittuva Standard-nokka, 24 V akku ja 100-230 V verkkovirtalaturi. Lisävarusteena on mm. autolaturi ja erilaisia nokkia.
Sano akkutoimisista porraskiipijöistä on saatavana myös eri mallisia henkilökuljetukseen suunniteltuja Sano Liftkar PT pyörätuolikiipijöitä. Näillä henkilökiipijöillä asiakkaan ja potilaan kuljettaminen portaissa sujuu kevyesti, vakaasti ja turvallisesti. Sano PT kiipijöitä on saatavana 11 mallia: PT S 130, jonka nostokyky on 130 kg, PT S 160, jonka nostokyky on 160 kg, PT Outdoor 120, jonka nostokyky on 120 kg, PT Outdoor 150, jonka nostokyky on 150 kg, PT Universal 130, jonka nostokyky on 130 kg, PT Universal 160, jonka nostokyky on 160 kg, PT Adapt 130, jonka nostokyky on 130 kg, PT Adapt 160, jonka nostokyky on 160 kg, PT Fold 130, jonka nostokyky on 130 kg, PT Fold 160, jonka nostokyky on 160 kg ja PT Plus 115, jonka nostokyky on 115 kg.
Sano PT henkilökiipijät on suunniteltu vaativaan ammattikäyttöön ja soveltuvat erittäin hyvin potilaskuljetuksiin ja invataksien käyttöön. PT henkilö- ja pyörätuolikiipijät on varustettu turvallisella ja toimintavarmalla nosto- ja laskumekanismilla sekä automaattijarrulla. PT henkilökuljetukseen suunnitelluissa kiipijöissä on mallista riippuen joko kiinteä istuin, kokoontaitettava istuin, kiinteä pyörätuoli tai pyörätuoliadapteri, jolla pyörätuolit voidaan helposti kiinnittää kiipijän runkoon ja tarvittaessa vaivattomasti jälleen irrottaa pyörätuoli kiipijästä. PT Universal malliin voidaan kiinnittää lähes kaikki normaalit pyörätuolimallit. PT porraskiipijät ovat helppoja ja turvallisia käyttää erilaisissa portaissa, myös kierreportaissa.
Vakiona SAL ja PT kiipijöissä on akku ja verkkolaturi. Molempiin malleihin on saatavana paljon erilaisia lisävarusteita, mm. autolaturi ja erilaisia pyörävaihtoehtoja.
Raskaisiin tavarakuljetuksiin tarkoitetut MTK ja HD porraskiipijät on suunniteltu tehokkaaseen ja turvalliseen kuormien siirtoon. Ne tehostavat työskentelyä huomattavasti, parantavat samalla merkittävästi työturvallisuutta ja pienentävät tapaturmariskiä. Akkutoimisilla MTK ja HD porraskiipijöillä yksi henkilö voi turvallisesti siirtää portaissa jopa 330 kg:n kuormia. Valittavanasi on viisi mallia: MTK 190, jonka nostokyky on 190 kg, MTK 310, jonka nostokyky on 310 kg sekä HD 330 UNI, HD 330 FOLD ja HD 330 DOLLY, joiden kaikkien nostokyky on 330 kg. Vakiona MTK ja HD malleissa on akku, verkkolaturi ja kiinnitysvyö. HD malleissa on lisäksi vakiona automaattinen jarrumekanismi ja puhkeamattomat renkaat. Lisävarusteena MTK ja HD malleihin on saatavana mm. erilaisia lisänokkia.
Sano akkutoimiset porraskiipijät sopivat sekä ammattikäyttöön että yksityiskäyttöön. Akkutoimiset porraskiipijämme ovat erinomaisia apuvälineitä kaikenlaisissa tavarakuljetuksissa ja henkilökuljetuksissa. Tavaraporraskiipijöitämme käyttävätkin useat kuljetusliikkeet, logistiikkayritykset, muuttoliikkeet, kauppaketjut, kodinkoneliikkeet, LVI-asennusliikkeet, kalustealan yritykset, sähköalan yritykset ja lukuisat muut eri alojen yritykset. Porraskiipijöitämme käytetään tavaroiden siirtoon paitsi tavaroiden kuljetuksissa yrityksen ulkopuolella, myös yrityksen omissa tavaransiirroissa toimitilojen sisällä. Henkilöporraskiipijät soveltuvat erityisen hyvin käytettäviksi mm. invataksikuljetuksissa, sairaankuljetuksessa, sairaaloissa, terveyskeskuksissa ja muualla terveydenhuoltoalalla, lentoyhtiöissä, vanhustentaloissa ja muissa paikoissa, joissa on tarve kuljettaa liikuntaesteisiä henkilöitä portaita pitkin, Sano porraskiipijöitä käyttävät paljon myös yksityiset henkilöt läheisiään avustaessaan.
Vaikka Sano porraskiipijä on helppokäyttöinen ja turvallinen, annamme uusille porraskiipijöiden hankkijoille ja käyttäjille tarpeen mukaan käyttökoulutuksen, jotta laitteen käyttö sujuu heti alusta alkaen täysin oikealla tavalla ja mahdollisimman turvallisesti. Ammattitaitoinen myyntihenkilöstömme auttaa sinua mielellään juuri teille oikean porraskiipijämallin valinnassa.
CTE Pianoplan Porraskiipijä
Sano porraskiipijöiden lisäksi tuomme maahan ja myymme CTE Pianoplan telakiipijöitä. CTE Pianoplan telakiipijöillä suurikokoisten ja painavien kuormien kuljettaminen portaissa sujuu turvallisesti, siirrettävän kuorman myöskään vahingoittumatta. Pianoplanit sopivatkin erityisen hyvin suurten ja painavien tavaroiden, kuten kopiokoneiden, kassakaappien, ja pianojen siirtelyyn portaissa. Pianoplan telakiipijät ovat erinomainen apuväline mm. kuljetus- ja muuttoliikkeille, kun joudutaan siirtämään raskaita tai hankalan muotoisia kuormia portaissa tai luiskissa. CTE Pianoplan telakiipijöitä on saatavana kolme mallia: Pianoplan 600 Speedy Standard, Pianoplan 600 Speedy Horizontal ja Pianoplan 600 Speedy Vertical. Pianoplan Standard mallissa kuormataso on kiinteästi kiipijän rungon suuntainen. Pianoplan Horizontal mallissa kuormalava voidaan kallistaa rungon tasosta ylöspäin portaiden nousukulman mukaan, näin esimerkiksi siirrettävässä astiassa oleva aine ei ei pääse kuljetuksen aikana kallistumisen takia läikkymään. Pianoplan Vertical mallissa kuorma voidaan kallistaa telakiipijän kuormalavan avulla pystyasennosta 90° kulmasta vaakatasoon kiipijän runkoa vasten ja kuljetuksen jälkeen nostaa kuorma takaisin pystyasentoon. Näin esimerkiksi raskas kaappi saadaan helosti ja turvallisesti Pianoplanin kyytiin kuljetettavaksi. Kaikissa malleissa kuormalavan asentoa voidaan pituussuunnassa säätää. Tukitelan ansiosta kynnysten ylittäminen on helppoa ja Pianoplanilla voidaan helposti nousta portaat ylös, siirtyä porrastasanteelle ja siitä takaisin seuraaviin portaisiin.
Kaikkien Pianoplan mallien nostokyky on 600 kg. Ajonopeus kaikissa malleissa on 12,5 m/min ja moottorin teho 2 x 700 W. Pianoplaneissa on vakiona 2 x 12 V 65 Ah akkuja, joiden kuljetus kapasiteetti on 50 kerrosta.

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD


text:
näkymät (107) joulu taustakuvia ilmaiseksi HD
näkymät (34) MLG wallpaper1
näkymät (13) Samsung hd tapetti
näkymät (11) joulu taustakuvia ilmaiseksi HD3
näkymät (11) joulu taustakuvia ilmaiseksi HD
näkymät (11) roxas tapetti HD3
näkymät (10) nike hd tapetti HD
näkymät (10) ultra-hd-wallpapers3
näkymät (9) Russell Westbrook tapetti 1
hän mies tapetti HDkiitospäivä taustakuvaanimoitu gif taustakuva HDMinecraft hd tapettitapetti mustakaupunki tapettiSunny Leone hd taustakuviainnostava lainaus tapetti HDsyntymä tapetti HDmusta tapetti raja HD Mainos

matches: HD hd HD hd HD hd hd HD