text:
N:o 694/1985
Sukunimivelvoite
Lapsen sukunimeä koskeva ilmoitus on tehtävä väestörekisterin pitäjälle silloin, kun lapsi ilmoitetaan väestörekisteriin. Jos vanhemmat eivät ole yhdessä lapsen huoltajia, on lapsen huoltajilla tai huoltajalla oikeus päättää kumman vanhemman nimen lapsi saa.
Kun lapsi ilmoitetaan väestörekisteriin, väestörekisterin pitäjän on tiedusteltava, kumman vanhemman sukunimen lapsi saa.
Jos lapsen sukunimeä ei ole ilmoitettu väestörekisteriin niin kuin 2 ja 3 momentissa on säädetty, lapsi saa sen sukunimen, joka äidillä on silloin kun lapsi ilmoitetaan väestörekisteriin.
Kun tuomioistuin vahvistaa alaikäisen lapsen lapseksiottamisen, lapsi saa ottovanhempansa sukunimen tai ottovanhempiensa yhteisen sukunimen. Jos ottovanhemmilla ei ole yhteistä sukunimeä, lapsi saa sen vanhemman sukunimen, jonka ottovanhemmat ilmoittavat tuomioistuimelle lapsen sukunimeksi. Jos ottovanhemmilla on yhteisessä huollossa yhteinen alaikäinen lapsi, ottolapsi saa kuitenkin sen sukunimen, joka tällä lapsella on.
Sen estämättä, mitä 1 momentissa on säädetty, tuomioistuin voi kuitenkin päättää, että lapsi säilyttää oman sukunimensä, jos tätä on lapsen iän, ottovanhempien esittämän toivomuksen tai muiden seikkojen perusteella pidettävä lapsen edun mukaisena. Sukunimi, jonka lapsi on säilyttänyt, ei siirry hänen sisarukselleen 1 momentin tai 2 §:n 2 momentin nojalla.
Vanhemmat voivat sopia alaikäisen lapsen sukunimen muuttamisesta siten, että lapsi saa isänsä sukunimen, jos vanhemmilla ei lapsen syntyessä ollut yhteistä sukunimeä ja isyyttä ei ollut vahvistettu silloin, kun lapsi ilmoitettiin väestörekisteriin otettavaksi.
Lapsen nimi voidaan isyyden vahvistamisen perusteella kuitenkin ainoastaan kerran muuttaa isän sukunimeksi.
Jos vanhemmat eivät ole yhdessä lapsen huoltajia, on lapsen huoltajilla tai huoltajalla oikeus päättää lapsen sukunimen muuttamisesta isän sukunimeksi.
Jos alaikäisen lapsen vanhempi menee avioliittoon muun henkilön kuin lapsen toisen vanhemman kanssa ja he ottavat yhteisen sukunimen, puolisot voivat avioliiton aikana sopia lapsen nimen muuttamisesta siten, että lapsi saa puolisoiden sukunimen, jos vanhempi on yksin tai yhdessä puolisonsa kanssa lapsen huoltaja.
Lapsen nimi voidaan kuitenkin ainoastaan kerran muuttaa saman avioliiton perusteella otetuksi puolisoiden yhteiseksi sukunimeksi.
Ilmoitus lapsen sukunimen muuttamisesta 4 ja 5 §:n nojalla on tehtävä kirjallisesti asianomaiselle väestörekisterin pitäjälle.
Sukunimen muuttamista koskeva hakemus on tehtävä sen läänin lääninhallitukselle, missä hakija on merkitty väestörekisteriin.
Hakemus on tehtävä kirjallisesti. Hakemuksessa on mainittava ne seikat, joiden perusteella sukunimen muuttamista haetaan, sekä hakijan esittämä uusi sukunimi.
Jos sukunimen muuttamista koskeva hakemus on puutteellinen, hakijalle on varattava tilaisuus kohtuullisessa määräajassa täydentää hakemustaan.
Jollei hakemusta ole siirrettävä toiselle viranomaiselle, jätettävä tutkittavaksi ottamatta tai heti hylättävä, lääninhallituksen on pyydettävä nimilautakunnan lausunto sukunimen muuttamisesta ja hakijan esittämästä uudesta sukunimestä.
Jos nimilautakunta on katsonut, ettei sukunimen muuttamista voida 10 §:n mukaan pitää aiheellisena tai ettei hakijan esittämää uutta sukunimeä voida 11-13 §:n mukaan hyväksyä, lääninhallituksen on varattava hakijalle tilaisuus kohtuullisessa määräajassa antaa kirjallinen vastaus lausunnon johdosta.
Jos lääninhallitus, nimilautakunnan annettua asiassa lausuntonsa, katsoo, ettei sukunimen muuttamiselle 10-13 §:n säännökset huomioon ottaen ole estettä, lääninhallituksen on hakijan kustannuksella tiedotettava hakemuksesta virallisessa lehdessä.
Sillä, joka katsoo, että hakija tulisi saamaan uuden sukunimen vastoin 12 §:n säännöksiä ja että hakemuksen hyväksyminen loukkaisi hänen oikeuttaan, on oikeus tehdä muistutuksensa hakemuksen johdosta.
Muistutus on tehtävä lääninhallitukselle kirjallisesti 30 päivän kuluessa siitä, kun hakemuksesta on tiedotettu julkaisemalla se virallisessa lehdessä. Muistutus, joka tehdään sanotun määräajan päättymisen jälkeen, voidaan kuitenkin ottaa huomioon, ellei asiaa vielä ole ratkaistu.
Hakemuksen ratkaiseminen ja päätöksen perusteleminen
Hakemus sukunimen muuttamisesta on 19 §:n 2 momentissa säädetyn määräajan kuluttua otettava viipymättä ratkaistavaksi.
Jos hakemus hylätään, päätöksessä on mainittava ne perusteet, joiden johdosta sukunimen muuttamista tai hakijan esittämää uutta sukunimeä ei ole voitu hyväksyä.
Lääninhallituksen päätös sukunimen muuttamista koskevassa asiassa on annettava tiedoksi hakijalle sekä sille, joka hakemuksen johdosta on tehnyt 19 §:ssä tarkoitetun muistutuksen.
Hakijalla sekä sillä, joka hakemuksen johdosta on tehnyt 19 §:ssä tarkoitetun muistutuksen, on oikeus hakea muutosta lääninhallituksen päätökseen siten kuin muutoksenhausta hallintoasioissa annetussa laissa (154/50) on säädetty.
Isyyden kumoamisen vaikutus lapsen sukunimeen
Jos isyys on kumottu, tuomioistuin voi miehen vaatimuksesta päättää, että lapsi on velvollinen ottamaan sen sukunimen, joka äidillä oli lapsen syntymän hetkellä, jollei lapsen edun kannalta ole pidettävä tärkeänä, että hän säilyttää sukunimensä. Lapsen sukunimen muuttamista tarkoittava kanne on nostettava vuoden kuluessa siitä, kun isyys on kumottu.
Jos joku on hakemuksesta saanut uuden sukunimen ja nimen käyttäminen olennaisessa määrin loukkaa 12 §:ssä tarkoitettua oikeutta suojattuun nimeen tai tunnukseen, voi nimen tai tunnuksen haltija ajaa kannetta sukunimen julistamisesta menetetyksi sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä vastaajalla on kotipaikka.
Sukunimen menetetyksi julistamista tarkoittava kanne on nostettava viiden vuoden kuluessa siitä, kun uusi sukunimi on merkitty väestörekisteriin. Se, joka on 1 momentin nojalla julistettu menettäneeksi oikeutensa sukunimeen, on velvollinen ottamaan takaisin aikaisemman sukunimensä.
Sukunimen määräytyminen
Sukunimen määräytymisellä tarkoitetaan tässä luvussa sukunimen saamista tai sukunimen muuttumista syntymän, avioliiton solmimisen tai purkamisen taikka isyyden vahvistamisen tai kumoamisen taikka lapseksiottamisen taikka muutoin perhesuhteiden perusteella, kun nimen saaminen tai muuttuminen perustuu välittömästi lain säännökseen taikka toimivaltaiselle viranomaiselle tehtyyn ilmoitukseen.
Jos henkilöllä, jonka sukunimen määräytymisestä on kysymys, ei ole kotipaikkaa Suomessa 1 momentissa tarkoitettuna ajankohtana, määräytyy sukunimi sen valtion sukunimeä koskevan lain mukaan, jota toimivaltaisen viranomaisen on sovellettava siinä valtiossa, missä henkilöllä sanottuna ajankohtana on kotipaikka.
Suomen kansalaisella, jolla on kotipaikka muussa valtiossa kuin Suomessa, Norjassa, Ruotsissa tai Tanskassa, on 2 momentin säännöksen estämättä oikeus vaatia, että sukunimen määräytymiseen on sovellettava Suomen lakia. Tämän oikeuden käyttämisestä säädetään tarkemmin asetuksella.
Kun Suomen tuomioistuin vahvistaa lapseksiottamisen, määräytyy alaikäisen lapsen sukunimi Suomen lain mukaisesti.
Sukunimi voidaan Suomessa muuttaa hakemuksesta uudeksi sukunimeksi lääninhallituksen päätöksellä, jos hakijalla on Suomessa kotipaikka.
Jos Suomen kansalaisella on kotipaikka muussa valtiossa kuin Suomessa, Norjassa, Ruotsissa tai Tanskassa, voidaan hakemus sukunimen muuttamisesta tutkia Suomessa, jos Suomessa annettu päätös tunnustetaan päteväksi siinä valtiossa, missä hakijalla on kotipaikka. Hakemus on tehtävä sen läänin lääninhallitukselle, missä hakijalla on viimeksi ollut kotipaikka, tai jos hakijalla ei ole ollut kotipaikkaa Suomessa, Uudenmaan läänin lääninhallitukselle.
Sukunimen menettämistä koskeva vaatimus voidaan tutkia Suomen tuomioistuimessa, jos vastaajalla on täällä kotipaikka.
Kun Suomen tuomioistuin vahvistaa lapseksiottamisen, tuomioistuin voi antaa päätöksen alaikäisen lapsen sukunimestä.
Sovellettava laki sukunimeä koskevassa asiassa
Asiassa, joka koskee sukunimen muuttamista hakemuksesta uudeksi sukunimeksi tai sukunimen julistamista menetetyksi taikka sukunimeä Suomessa vahvistettavan lapseksiottamisen yhteydessä, on sovellettava Suomen lakia.
Uuden sukunimen käyttöönoton pätevyys Suomessa
Uuden sukunimen käyttöönotto vieraassa valtiossa ilman viranomaisen antamaa päätöstä voidaan tunnustaa päteväksi Suomessa, jos nimen käyttöönotto oli sallittua siinä valtiossa, jossa asianomaisella henkilöllä käyttöönoton hetkellä oli kotipaikka.
Sukunimen muuttamisesta tai menettämisestä vieraassa valtiossa annetun päätöksen tunnustaminen
Vieraassa valtiossa annettua sukunimeä koskevaa päätöstä ei tunnusteta päteväksi Suomessa:
1) jos saman asian käsittely samojen asianosaisten välillä on vireillä Suomessa ja asia oli Suomessa pantu vireille ennen kuin päätös vieraassa valtiossa oli annettu;
2) jos päätös on ristiriidassa samasta asiasta samojen asianosaisten välillä Suomessa annetun tuomioistuimen tai muun viranomaisen päätöksen kanssa ja asia oli Suomessa pantu vireille ennen kuin päätös vieraassa valtiossa oli annettu;
3) jos päätös on ristiriidassa samasta asiasta samojen asianosaisten välillä jossakin muussa valtiossa annetun päätöksen kanssa, joka oli annettu aikaisemmin vireille pannussa menettelyssä ja joka tunnustetaan päteväksi Suomessa; taikka
4) jos päätös on annettu menettelyssä, joka on vastoin Suomen oikeusjärjestyksen perusteita tai jos päätöksen tunnustaminen johtaisi tulokseen, joka on Suomen oikeusjärjestyksen perusteiden vastainen.
Vieraan valtion lakia, joka koskee sukunimen määräytymistä tai uuden sukunimen käyttöönottoa ilman viranomaisen antamaa päätöstä, ei sovelleta, jos lain soveltaminen johtaisi tulokseen, joka on Suomen oikeusjärjestyksen perusteiden vastainen.
Alaikäisen oikeus päättää sukunimestään ja vajaavaltaisen puhevalta
Alaikäisen lapsen sukunimeä ei voida muuttaa tämän lain 2 tai 4 luvun mukaisesti ilman lapsen suostumusta, jos hän on täyttänyt 12 vuotta. Suostumus ei kuitenkaan ole tarpeen, jos lapsi sairautensa tai vammaisuutensa takia ei voi ilmaista tahtoaan. Lapsen sukunimeä ei myöskään voida muuttaa 4 luvun mukaisesti vastoin 12 vuotta nuoremman lapsen tahtoa, jos lapsi on niin kehittynyt, että hänen tahtoonsa voidaan kiinnittää huomiota.
Alaikäisellä, joka aikoo mennä avioliittoon, on oikeus itse päättää sukunimestään avioliittoon mennessään.
Vajaavaltaisen puhevallan käyttämisestä tämän lain 4 luvussa tarkoitetuissa asioissa on muutoin voimassa, mitä oikeudenkäymiskaaren 12 luvun 1, 3, 4 ja 5 §:ssä on säädetty.
Valtuutus asetuksen ja ohjeiden antamiseen
Oikeusministeriö antaa tarvittaessa tarkempia ohjeita vieraan valtion lainsäädännön ja nimikäytännön huomioon ottamisesta tätä lakia sovellettaessa.
Lain voimaantulo ja siirtymäsäännökset
Tällä lailla kumotaan sukunimestä 23 päivänä joulukuuta 1920 annettu laki (328/20) siihen myöhemmin tehtyine muutoksineen, 13 päivänä kesäkuuta 1929 annetun avioliittolain (234/29) 32 ja 84 §, näistä viimeksi mainittu pykälä sellaisena kuin se on 23 päivänä syyskuuta 1948 annetussa laissa (681/48), sekä isyyslain voimaanpanosta 5 päivänä syyskuuta 1975 annetun lain (701/75) 3 §:n 2 momentti.
Aikaisemmin saadun sukunimen säilyttäminen
Tämän lain säännökset eivät aiheuta muutosta sukunimeen, joka on merkitty väestörekisteriin ennen lain voimaantuloa.
Jos sukunimeä ei ole ennen tämän lain voimaantuloa merkitty väestörekisteriin ja jäljempänä mainittu lainvoiman saanut päätös on annettu ennen lain voimaantuloa, aikaisempaa lakia on sovellettava,
1) kun uusi sukunimi on hyväksytty sukunimestä annetun lain nojalla,
2) kun tuomioistuin on avioliittolain 84 §:n nojalla määrännyt, ettei vaimolla ole oikeutta käyttää miehensä sukunimeä, tai
3) kun tuomioistuin on ottolapsista annetun lain (208/25) nojalla antanut suostumuksen ottolapsen ottamiseen tai purkanut ottolapsisuhteen taikka lapseksiottamisesta annettujen lakien (32/79 ja 153/85) nojalla vahvistanut lapseksiottamisen.
Aikaisemmin saadun sukunimen muuttaminen
Sukunimeä muutettaessa on lain 2, 3, 4 ja 5 luvun säännöksiä sovellettava myös silloin, kun sukunimi on merkitty väestörekisteriin ennen tämän lain voimaantuloa sekä silloin, kun 36 §:n 2 momentissa tarkoitettu sukunimi on merkitty väestörekisteriin tämän lain tultua voimaan.
Jos puolisot on vihitty avioliittoon ennen tämän lain voimaantuloa, vaimolla on oikeus avioliiton aikana ottaa sukunimekseen se nimi, joka hänellä oli naimattomana ollessaan, ilmoittamalla siitä kirjallisesti asianomaiselle väestörekisterin pitäjälle.
Lain 6 luvun siirtymäsäännökset
Tämän lain 6 luvun säännöksiä sukunimen määräytymisestä ja vieraassa valtiossa annetun päätöksen tunnustamisesta on sovellettava myös silloin, kun sukunimen määräytymisen peruste on syntynyt, ilmoitus tehty taikka päätös annettu ennen tämän lain voimaantuloa ja asianomaisella henkilöllä ei nimen määräytymisen perusteen syntyessä tai päätöksen antamisen hetkellä eikä myöskään sen jälkeen ennen tämän lain voimaantuloa ole ollut kotipaikkaa Suomessa.
Tämän lain 6 luvun säännöksiä tuomioistuimen ja lääninhallituksen toimivallasta on sovellettava myös asiassa, joka on pantu vireille ennen tämän lain voimaantuloa ja josta lain voimaantullessa ei ollut annettu päätöstä.
Naantalissa, 9 päivänä elokuuta 1985

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin