text:
Muutoksenhaku – Kilpailu – Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt – Raakatupakan oston ja ensijalostuksen markkinat Espanjassa – Hintojen vahvistaminen ja markkinoiden jakaminen – EY 81 artiklan rikkominen – Tytäryhtiöiden kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevän toiminnan lukeminen niiden emoyhtiöiden syyksi – Syyttömyysolettama – Puolustautumisoikeudet – Perusteluvelvollisuus – Yhdenvertainen kohtelu
Yhdistetyissä asioissa C‑628/10 P ja C‑14/11 P,
joissa on kyse kahdesta Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan mukaisesta valituksesta, jotka on tehty 28.12.2010
ja 7.1.2011,
Alliance One International Inc., aiemmin Standard Commercial Corp., kotipaikka Danville (Yhdysvallat), ja
Standard Commercial Tobacco Co. Inc., kotipaikka Wilson (Yhdysvallat),
edustajinaan abogado M. Odriozola Alén ja abogado A. João Vide,
joissa valittajien vastapuolina ja muina osapuolina ovat
Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, kotipaikka Vaduz (Liechtenstein),
Euroopan komissio, asiamiehinään F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier ja R. Sauer, prosessiosoite Luxemburgissa,
joissa valittajan vastapuolina ja muina osapuolina ovat
Alliance One International Inc., Standard Commercial Tobacco Co. Inc. ja
toimien kokoonpanossa: presidentti V. Skouris, jaostojen puheenjohtajat A. Tizzano, J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts, M.
Safjan ja A. Prechal sekä tuomarit K. Schiemann, E. Juhász, G. Arestis, A. Arabadjiev (esittelevä tuomari), D. Šváby, M. Berger
ja E. Jarašiūnas,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 16.11.2011 pidetyssä istunnossa esitetyn,
1 Valituksellaan (C‑628/10 P) Alliance One International Inc. (jäljempänä AOI), aiemmin Standard Commercial Corp. (jäljempänä
SCC), ja Standard Commercial Tobacco Co. Inc. (jäljempänä SCTC) vaativat unionin tuomioistuinta yhtäältä kumoamaan unionin
yleisen tuomioistuimen asiassa T‑24/05, Alliance One International ym. vastaan komissio, 27.10.2010 antaman tuomion (ei vielä
julkaistu oikeustapauskokoelmassa; jäljempänä valituksenalainen tuomio), jolla tämä hylkäsi niiden kanteen, jossa ne vaativat
[EY] 81 artiklan 1 kohdan mukaisesta menettelystä (asia COMP/C.38.238/B.2 – Raakatupakka-ala – Espanja) 20.10.2004 tehdyn
komission päätöksen K(2004) 4030 lopullinen kumoamista (jäljempänä riidanalainen päätös), ja toisaalta kumoamaan tämän päätöksen
niitä koskevilta osin sekä alentamaan niille tällä päätöksellä määrättyä sakkoa.
2 Valituksellaan (C‑14/11 P) Euroopan komissio vaatii unionin tuomioistuinta yhtäältä kumoamaan valituksenalaisen tuomion sikäli
kuin siinä kumottiin riidanalainen päätös Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd:tä (jäljempänä TCLT) koskevilta osin ja
toisaalta hylkäämään tämän unionin yleisessä tuomioistuimessa nostaman kanteen.
3 Nyt käsiteltävän riita-asian taustalla olevat tosiseikat on selvitetty valituksenalaisen tuomion 1–40 kohdassa, ja ne voidaan
esittää tiivistetyllä tavalla seuraavasti.
4 World Wide Tobacco España, SA (jäljempänä WWTE), Agroexpansión SA (jäljempänä Agroexpansión) ja Tabacos Españoles SL (jäljempänä
Taes) ovat kolme neljästä yrityksestä, jotka harjoittavat raakatupakan ensijalostusta Espanjassa (nämä neljä yritystä yhdessä
jäljempänä jalostajat).
5 Kaksi kolmasosaa WWTE:n osakepääomasta omisti vuoden 1995 ja 5.5.1998 välisenä aikana TCLT, joka on SCTC:n kokonaan omistama
tytäryhtiö; viimeksi mainittu on puolestaan SCC:n (josta on tullut AOI) kokonaan omistama tytäryhtiö. Jäljelle jäänyt kolmasosa
oli WWTE:n pääjohtajan ja hänen kahden perheenjäsenensä omistuksessa.
6 TCLT nosti 5.5.1998 omistusosuutensa WWTE:n pääomasta 86,94 prosenttiin; loput osakepääomasta jäi WWTE:n itsensä (9,73 prosenttia)
ja yhden luonnollisen henkilön (3,33 prosenttia) omistukseen. Vuoden 1998 lokakuussa WWTE osti tämän luonnollisen henkilön
osakkeet ja SCC hankki WWTE:n osakepääomasta 0,04 prosentin välittömän omistusosuuden. Vuoden 1999 toukokuussa TCLT ja SCC
nostivat omistusosuutensa WWTE:n osakepääomasta 89,64 ja 0,05 prosenttiin; loput pääomasta jäi WWTE:n itsensä omistukseen.
7 Agroexpansión kuuluu yritysryhmään, jonka kattoyhtiö on Dimon Inc. Viimeksi mainittu omistaa kokonaan omistamansa tytäryhtiön
Intabex Netherlands BV:n (jäljempänä Intabex) kautta Agroexpansiónin koko osakepääoman.
8 Taesin ja Deltafina SpA:n (jäljempänä Deltafina), joka on italialainen yhtiö, jonka pääasialliseen toimintaan kuuluu raakatupakan
ensijalostaminen Italiassa ja jalostetun tupakan markkinointi, koko osakekannan omisti Universal Leaf Tobacco Co. Inc. (jäljempänä
Universal Leaf). Viimeksi mainittu on Universal Corp. -nimisen yhdysvaltalaisen yhtiön (jäljempänä Universal) kokonaan omistama
9 Komissio toteutti 6.2.1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17 ([EY 81] ja [EY 82] artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus)
(EYVL 1962, 13, s. 204) 14 artiklan nojalla 3. ja 4.10.2001 tarkastuksia muun muassa WWTE:n tiloissa varmistaakseen tietoja,
joiden mukaan espanjalaiset raakatupakan tuottajat ja valmistajat olivat mahdollisesti rikkoneet EY 81 artiklaa. 10 Komissio antoi 11.12.2003 väitetiedoksiannon, jonka se osoitti 20 yritykselle tai yhteenliittymälle, joiden joukossa olivat
SCTC ja SCC.
11 Komissio teki 20.10.2004 riidanalaisen päätöksen, joka koskee muun muassa horisontaalisia rajoituksia käsittävää kartellia,
josta jalostajat ja Deltafina sopivat ja jonka ne toteuttivat espanjalaisilla raakatupakan markkinoilla.
12 Komission mukaan tämän kartellin tavoitteena oli vahvistaa vuosina 1996–2001 kunkin vuoden keskimyyntihinta kullekin raakatupakkalajille,
kaikki laadut mukaan luettuina, ja jakaa jokaisen raakatupakkalajin määrät, jotka jokainen jalostaja saattoi ostaa tuottajilta.
Jalostajat ja Deltafina sopivat vuosina 1999–2001 myös kunkin raakatupakkalajin laatuluokkien hintahaarukoista sekä tuottaja-
ja tuottajaryhmittymäkohtaisesta keskimääräisestä vähimmäishinnasta.
13 Riidanalaisessa päätöksessä komissio totesi, että kyseisessä kartellissa on kyse yhtenä kokonaisuutena pidettävästä jatketusta
EY 81 artiklan 1 kohdan rikkomisesta, katsoi, että kartellista vastaavat muun muassa Deltafina ja jalostajat, määräsi nämä
yritykset päättämään välittömästi tämän kilpailusääntöjen rikkomisen ja vastaisuudessa pidättymään kaikesta tavoitteiltaan
tai vaikutuksiltaan vastaavasta kilpailusääntöjä rikkovasta toiminnasta ja määräsi lisäksi sakkoa 108 000 euroa Taesille,
1 822 500 euroa WWTE:lle, 2 592 000 euroa Agroexpansiónille ja 11 880 000 euroa Deltafinalle.
14 Riidanalaisesta päätöksestä ilmenee myös, että kolme WWTE:n emoyritystä on yhteisvastuussa tälle määrätyn sakon maksamisesta
ja että Dimon Inc. on yhteisvastuussa Agroexpansiónille määrätyn sakon maksamisesta. Sen sijaan Intabexin ei katsottu olevan
vastuussa Agroexpansiónille määrätyn sakon maksamisesta eikä Universalin ja Universal Leafin katsottu olevan yhteisvastuussa
Taesille ja Deltafinalle määrättyjen sakkojen maksamisesta.
15 Riidanalaisen päätöksen adressaattien osalta komissio totesi riidanalaisen päätöksen 375 ja 376 perustelukappaleessa seuraavaa:
”(375)Nyt esillä olevassa asiassa kolme neljästä espanjalaisesta raakatupakan jalostajasta ovat (100- tai 90-prosenttisesti)
yhdysvaltalaisten ylikansallisten yhtiöiden määräysvallassa. Lisäksi on olemassa muita tosiseikkoja, jotka vahvistavat olettaman,
jonka mukaan Agroexpansiónin ja WWTE:n emoyhtiöiden on katsottava olevan vastuussa niiden toiminnasta. Tässä tapauksessa molempien
yhtiöiden – emoyhtiön ja sen tytäryhtiön – on katsottava olevan yhteisvastuussa tässä päätöksessä todetuista kilpailusääntöjen
rikkomisista.
(376)[Sitä vastoin] väitetiedoksiannon toimittamisen ja asianosaisten kuulemisen jälkeen kävi ilmi, että asiakirja-aineistoon
lisättyjen todisteiden avulla ei voitu perustella samankaltaista toteamusta siltä osin kuin on kyse Universalin – – ja Universal
Leaf[in] – – omistusosuuksista Taesissa ja Deltafinassa. Emoyhtiöiden ja niiden tytäryhtiöiden yhtiöoikeudellista yhteyttä
lukuun ottamatta asiakirja-aineistossa ei ole minkäänlaista viittausta Universalin – – ja Universal Leafin aineelliseen osallistumiseen
tässä päätöksessä tarkasteltuihin tekoihin. Ei siis ole aiheellista yksilöidä niitä päätöksen adressaateiksi tässä asiassa.
Sama toteamus on tehtävä sitä suuremmalla syyllä Intabex[in] – – osalta, koska sen 100-prosenttinen omistusosuus Agroexpansiónissa
oli puhtaasti rahoituksellinen.”
16 Erityisesti WWTE:n osalta komissio erotti toisistaan kaksi ajanjaksoa tämän tuomion 5 ja 6 kohdassa todettujen olosuhteiden
valossa. Ensimmäinen ajanjakso ulottuu vuodesta 1995 päivämäärään 4.5.1998 saakka (jäljempänä ensimmäinen jakso) ja toinen
päivämäärästä 5.5.1998 riidanalaisen päätöksen tekemiseen saakka (jäljempänä toinen jakso).
17 Ensimmäisen jakson osalta komissio totesi riidanalaisen päätöksen 391 ja 392 perustelukappaleessa muun muassa tämän päätöksen
388–390 perustelukappaleessa mainittujen seikkojen perusteella, että WWTE oli SCC:n – SCTC:n ja TCLT:n kautta – sekä WWTE:n
pääjohtajan ja hänen perheensä yhteisessä määräysvallassa, että SCC ja/tai sen tytäryhtiöt vaikuttivat tosiasiallisesti WWTE:n
toimintaan ja että SCC oli ottanut käyttöön tiettyjä mekanismeja, jotka yhdessä mahdollistivat sen, että se tiesi WWTE:n toiminnasta
ja näin ollen päätti tosiasiallisesti tämän kaupallisesta politiikasta.
18 Toisen jakson osalta komissio totesi riidanalaisen päätöksen 397 ja 400 perustelukappaleessa muun muassa tämän päätöksen 393–398
perustelukappaleessa mainittujen seikkojen perusteella, että WWTE oli yksinomaan SCC:n määräysvallassa joko suoraan tai SCTC:n
ja TCLT:n kautta, että SCC:n väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa esittämillä väitteillä ei voida perustella sitä,
että tältä osin tehtäisiin erilainen päätös, että SCC:llä ja/tai sen tytäryhtiöillä SCTC:llä ja TCLT:llä oli ratkaiseva vaikutus
WWTE:n kaupalliseen politiikkaan ja että niiden on siis katsottava olevan yhteisvastuussa moititusta kilpailua rajoittavasta
II Menettely unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituksenalainen tuomio
19 AOI, SCTC ja TCLT nostivat unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 21.1.2005 toimittamallaan kannekirjelmällä kanteen, jossa
ne vaativat riidanalaisen päätöksen kumoamista niitä koskevilta osin.
20 AOI, SCTC ja TCLT vetosivat kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen. Ensimmäinen kanneperuste koski sitä, että EY 81 artiklan
1 kohtaa ja [EY] 81 ja [EY] 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston
asetuksen (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1) 23 artiklan 2 kohtaa on sovellettu virheellisesti, ja toissijaisesti sitä,
että riidanalaisen päätöksen perustelut ovat riittämättömät. Toisella kanneperusteellaan valittajat väittivät, että yhdenvertaisen
kohtelun periaatetta on loukattu.
21 Päätettyään tarkastella näitä kahta kanneperustetta yhdessä unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi ensin perusteettomana ensimmäisen
kanneperusteen toisen osan, jonka mukaan riidanalaisen päätöksen perustelut ovat riittämättömät.
22 Tämän jälkeen unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi toisen kanneperusteen, jonka mukaan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta
on loukattu, ja totesi, että komissio sovelsi riidanalaisessa päätöksessä kaikkiin asianomaisiin emoyhtiöihin samoja periaatteita
ratkaistakseen, oliko niiden katsottava olevan vastuussa tytäryhtiöidensä kilpailusääntöjen rikkomisesta. Se totesi erityisesti,
ettei riidanalaisesta päätöksestä ilmene, että komissio olisi tältä osin kohdellut SCC:n ja SCTC:n tilannetta eri tavalla
kuin Universalin, Universal Leafin tai Intabexin tilannetta.
23 Tätä arviointia perusteltiin muun muassa seuraavilla valituksenalaisen tuomion 155–157 kohdassa esitetyillä toteamuksilla:
”155 Vaikka kyse on erityistapauksesta, jossa emoyhtiö omistaa kokonaan yhteisön kilpailusääntöjä rikkoneen tytäryhtiön, komissio
ei varovaisuuden vuoksi käyttänyt ainoana perusteena oikeuskäytännössä esille tuotua olettamaa – – osoittaakseen, että emoyhtiö
käyttää tosiasiallisesti ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiön kaupallisen politiikan määrittämisessä, vaan se otti huomioon
myös muita tosiseikkoja, joilla se pyrki osoittamaan tämän vaikutusvallan käyttämisen. Täten toimiessaan komissio kuitenkin
vain lisäsi vaadittua selvityksen määrää, jota edellytetään sen päätelmän, että ratkaisevan vaikutusvallan tosiasiallista
käyttämistä koskeva edellytys tosiasiallisesti täyttyy, tueksi – –
156 – – kun komissio käyttää asiassa, jossa on kyseessä useita yrityksiä koskeva kilpailusääntöjen rikkominen, oikeuskäytännössä
vahvistetuissa puitteissa tiettyä menetelmää ratkaistakseen, onko sekä tytäryhtiöiden, jotka ovat aineellisesti toteuttaneet
tämän kilpailusääntöjen rikkomisen, että emoyhtiöiden katsottava olevan vastuussa tästä kilpailusääntöjen rikkomisesta, sen
on käytettävä tässä tarkoituksessa perusteena samoja arviointiperusteita kaikkien näiden yritysten tapauksissa, jos erityisistä
olosuhteista ei muuta johdu.
157 Komission on nimittäin noudatettava yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, joka vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan edellyttää,
että toisiinsa rinnastettavia tapauksia ei kohdella eri tavalla eikä erilaisia tapauksia kohdella samalla tavalla, ellei tällaista
kohtelua voida objektiivisesti perustella – –.”
24 Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisestä osasta unionin yleinen tuomioistuin totesi ensimmäisen jakson osalta valituksenalaisen
tuomion 194 kohdassa ja toisen jakson osalta valituksenalaisen tuomion 217 kohdassa, että komissio oli osoittanut oikeudellisesti
riittävällä tavalla, että SCC ja SCTC käyttivät tosiasiallisesti ratkaisevaa vaikutusvaltaa WWTE:n toiminnassa.
25 Valituksenalaisen tuomion 195–197 sekä 218 ja 219 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin katsoi ensimmäisen ja toisen jakson
osalta, ettei sitä vastoin yhdenkään tekijän, johon komissio riidanalaisessa päätössä viittaa, perusteella voida katsoa, että
TCLT käytti ratkaisevaa vaikutusvaltaa WWTE:n toiminnassa, eikä komissio näin ollen voinut perustellusti katsoa TCLT:n olevan
vastuussa WWTE:n kilpailusääntöjen vastaisesta toiminnasta eikä katsoa sen olevan yhteisvastuussa sakon maksamisesta.
26 Erityisesti unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 218 kohdassa, ettei komissio voi käyttää perusteena
vain sitä, että TCLT omisti WWTE:n lähes koko osakekannan, sillä tällöin TCLT:tä syrjittäisiin Intabexiin, Universaliin ja
Universal Leafiin nähden.
27 Lopuksi valituksenalaisen tuomion 220–229 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi väitteet, joihin valittajat vetosivat
osoittaakseen, että WWTE toimi markkinoilla itsenäisesti kilpailusääntöjen rikkomista koskevan jakson aikana, minkä seurauksena
unionin yleinen tuomioistuin kumosi riidanalaisen päätöksen TCLT:tä koskevilta osin ja hylkäsi kanteen muilta osin. III Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa ja asianosaisten vaatimukset
28 Unionin tuomioistuimen presidentin 14.9.2011 antamalla määräyksellä asiat C‑628/10 P ja C‑14/11 P yhdistettiin suullista käsittelyä
ja tuomion antamista varten.
29 Valituksessaan AOI ja SCTC vaativat, että unionin tuomioistuin
– kumoaa valituksenalaisen tuomion ja riidanalaisen päätöksen niitä koskevilta osin
– tämän seurauksena alentaa tässä päätöksessä määrättyä sakkoa ja
30 Vastineessaan kyseiseen valitukseen komissio vaatii valituksen hylkäämistä ja valittajien velvoittamista korvaamaan sekä ensimmäisessä
oikeusasteessa että muutoksenhaun yhteydessä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
31 Komissio vaatii valituksessaan, että unionin tuomioistuin
– kumoaa valituksenalaisen tuomion sikäli kuin siinä kumotaan riidanalainen päätös TCLT:tä koskevilta osin
– hylkää TCLT:n unionin yleisessä tuomioistuimessa nostaman kanteen ja
– velvoittaa TCLT:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut kummassakin oikeusasteessa.
32 Vastineessaan kyseiseen valitukseen AOI, SCTC ja TCLT vaativat valituksen hylkäämistä ja komission velvoittamista korvaamaan
sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että muutoksenhaun yhteydessä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
33 Ensimmäiseksi on tarkasteltava komission tekemää valitusta.
A Komission valitus 34 Valituksensa tueksi komissio esittää neljä valitusperustetta. Ensimmäisen ja neljännen valitusperusteen mukaan yhdenvertaisen
kohtelun periaatetta on sovellettu väärin. Toisessa valitusperusteessa komissio vetoaa oikeudelliseen virheeseen määritettäessä
emoyhtiöiden vastuun määrittelevää oikeudellista arviointiperustetta. Kolmannessa valitusperusteessa väitetään, että unionin
yleinen tuomioistuin loukkasi oikeutta kontradiktoriseen menettelyyn ja tulkitsi perusteluvelvollisuutta virheellisesti.
35 Ensimmäinen ja toinen valitusperuste on tutkittava yhdessä.
1. Ensimmäinen ja toinen valitusperuste
36 Ensimmäisessä valitusperusteessaan komissio väittää ensiksi, ettei unionin yleinen tuomioistuin ole ottanut huomioon sitä,
että yhdenvertaisuusperiaatteen on oltava sopusoinnussa laillisuusperiaatteen kanssa, jonka mukaan kukaan ei voi edukseen
vedota lainvastaisuuteen, joka hyödyttää jotakuta toista. Koska yritys on rikkonut EY 81 artiklaa, se ei näin ollen voi välttyä
seuraamukselta sillä perusteella, ettei mitään sakkoa ole määrätty muille yrityksille, jotka ovat samankaltaisissa tilanteissa.
37 Toiseksi komissio toteaa vedonneensa näihin seikkoihin unionin yleisessä tuomioistuimessa ja katsoo, että valituksenalaisen
tuomion perustelut ovat puutteelliset, koska niissä ei mainita näitä seikkoja.
38 Kolmanneksi komissio väittää, että WWTE:n lähes koko osakekannan omistavana emoyhtiönä TCLT:n voitiin olettaa käyttäneen ratkaisevaa
vaikutusvaltaa tässä yhtiössä eikä unionin yleinen tuomioistuin todennut, että TCLT olisi kumonnut tämän olettaman, eikä edes,
että tämä olisi yrittänyt kumota sitä.
39 Neljänneksi komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että TCLT:n piti
vapautua kaikesta vastuusta siksi, että muiden yhtiöiden, jotka ovat väitteen mukaan samankaltaisissa tilanteissa, ei ole
katsottu olevan vastuussa. Erityisesti komissio katsoo, että riidanalaisen päätöksen 384 perustelukappale, johon unionin yleinen
tuomioistuin viittasi, merkitsee yhdenvertaisen kohtelun periaatteen soveltamisen edellyttävän sitä, että yhtiöt ovat samankaltaisessa
tilanteessa, mikä ei ole tilanne esillä olevassa asiassa.
40 Toisessa valitusperusteessaan komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi
sen seikan, että se totesi tiettyjen yritysten osalta, että ratkaisevan vaikutusvallan tosiasiallinen käyttäminen perustui
”kaksinkertaiseen perustaan” eikä yksinomaan oikeuskäytännössä vahvistettuun olettamaan, sitovan sitä kaikkien riidanalaisen
päätöksen addressaattien osalta. Komission mukaan ainoa sovellettava arviointiperuste on oikeuskäytännössä asetettu peruste
eikä komissio voi nostaa asiassa vaadittavaa todistelun tasoa eikä tällä tavoin sitoa unionin yleisen tuomioistuimen oikeudellista
41 Kun siis oikeuskäytännössä asetettu oikeudellinen arviointiperuste täyttyy, komission mukaan merkitystä ei ole sillä, esittikö
se lisätodisteita vahvistaakseen varmuuden vuoksi johtopäätöstään vai ei, koska nämä todisteet eivät missään tapauksessa muutu
sitovaksi oikeudelliseksi arviointiperusteeksi arvioitaessa sitä, käyttääkö emoyhtiö tosiasiallisesti ratkaisevaa vaikutusvaltaa
tytäryhtiönsä toimintaan.
42 On muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yrityksen käsitteellä tarkoitetaan jokaista yksikköä, joka harjoittaa
taloudellista toimintaa, riippumatta yksikön oikeudellisesta muodosta tai rahoitustavasta. Yrityksen käsitteellä on tässä
samassa asiayhteydessä katsottava tarkoitettavan taloudellista kokonaisuutta, vaikka oikeudellisesti tämän taloudellisen kokonaisuuden
muodostaakin useampi kuin yksi luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö. Kun tällainen taloudellinen yksikkö rikkoo kilpailusääntöjä,
sen asiana on yksilöllisen vastuun periaatteen mukaisesti vastata kyseisestä rikkomisesta (ks. asia C-90/09 P, General Química
ym. v. komissio, tuomio 20.1.2011, 34–36 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa ja
asia C‑521/09 P, Elf Aquitaine v. komissio, tuomio 29.9.2011, 53 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
43 Emoyhtiön voidaan katsoa olevan vastuussa tytäryhtiön toiminnasta erityisesti silloin, kun siitä huolimatta, että tytäryhtiö
on erillinen oikeushenkilö, se ei päätä itsenäisesti markkinakäyttäytymisestään vaan noudattaa olennaisilta osin emoyhtiön
sille antamia ohjeita, kun otetaan erityisesti huomioon taloudelliset, organisatoriset ja oikeudelliset yhteydet näiden kahden
oikeudellisen yksikön välillä (ks. asia C‑97/08 P, Akzo Nobel ym. v. komissio, tuomio 10.9.2009, Kok., s. I‑8237, 58 kohta;
em. asia Elf Aquitaine v. komissio, tuomion 54 kohta ja asia C‑520/09 P, Arkema v. komissio, tuomio 29.9.2011, 38 kohta, ei
vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
44 Koska tällaisessa tapauksessa emo- ja tytäryhtiö kuuluvat samaan taloudelliseen kokonaisuuteen ja muodostavat näin ollen yhden
ainoan EY 81 artiklassa tarkoitetun yrityksen, komissio voi osoittaa sakkojen määräämistä koskevan päätöksen emoyhtiölle ilman,
että sillä olisi velvollisuutta osoittaa emoyhtiön itse osallistuneen rikkomiseen (ks. em. asia Akzo Nobel ym. v. komissio,
tuomion 59 kohta; em. asia General Química ym. v. komissio, tuomion 38 kohta ja em. asia Elf Aquitaine v. komissio, tuomion
55 kohta).
45 Sen määrittämiseksi, päättääkö tytäryhtiö itsenäisesti toiminnastaan markkinoilla, komission on lähtökohtaisesti otettava
huomioon tämän tytäryhtiön emoyhtiöön yhdistäviä taloudellisia, organisatorisia ja oikeudellisia yhteyksiä koskevat kaikki
merkitykselliset seikat, jotka voivat vaihdella tapauksen mukaan ja joita ei näin ollen voida luetella tyhjentävästi (ks.
vastaavasti em. asia Akzo Nobel ym. v. komissio, tuomion 73 ja 74 kohta ja em. asia Elf Aquitaine v. komissio, tuomion 58
46 Unionin tuomioistuin on todennut, että sellaisessa erityistapauksessa, jossa emoyhtiö omistaa kokonaan tytäryhtiönsä, joka
on rikkonut unionin kilpailusääntöjä, yhtäältä kyseinen emoyhtiö voi vaikuttaa ratkaisevasti tytäryhtiön käyttäytymiseen ja
toisaalta on olemassa kumottavissa oleva olettama, jonka mukaan kyseinen emoyhtiö todella vaikuttaa ratkaisevasti tytäryhtiönsä
käyttäytymiseen (yhdistetyt asiat C‑201/09 P ja C‑216/09 P, ArcelorMittal Luxembourg v. komissio ja komissio v. ArcelorMittal
Luxembourg ym., tuomio 29.3.2011, 97 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa ja em. asia Elf Aquitaine v. komissio,
tuomion 56 kohta).
47 Näissä olosuhteissa riittää, että komissio osoittaa emoyhtiön omistavan täysin tytäryhtiön, jotta voidaan olettaa, että emoyhtiö
vaikuttaa tosiasiallisesti ratkaisevasti tämän tytäryhtiön liiketoimintapolitiikkaan. Tämän perusteella komissio voi katsoa
emoyhtiön olevan yhteisvastuussa tytäryhtiölleen määrätyn sakon maksamisesta, ellei tämä emoyhtiö, jonka asiana on kumota
tämä olettama, esitä riittäviä todisteita sen osoittamiseksi, että tytäryhtiö toimii itsenäisesti markkinoilla (ks. em. asia
Akzo Nobel ym. v. komissio, tuomion 61 kohta; em. asia Elf Aquitaine v. komissio, tuomion 57 kohta ja em. asia Arkema v. komissio,
tuomion 41 kohta).
48 Aluksi on korostettava, että tämän tuomion 46 ja 47 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä vahvistettu olettama on mahdollista
49 Tämä oikeuskäytäntö ei myöskään merkitse sitä, että komission olisi tukeuduttava yksinomaan tähän olettamaan. Mikään ei nimittäin
estä komissiota osoittamasta sitä, että emoyhtiö käyttää tosiasiallisesti ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiössään, muilla
todisteilla tai muilla todisteilla yhdistettynä kyseiseen olettamaan.
50 Kuten unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 134–147 kohdassa, esillä olevassa asiassa riidanalaisesta
päätöksestä ilmenee ja komissio on vahvistanut ensimmäisessä oikeusasteessa käydyn oikeudenkäyntimenettelyn aikana, että komissio
oli päättänyt arvioidessaan sitä, käyttivätkö emoyhtiöt tosiasiallisesti ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiöissään, katsoa
emoyhtiöiden olevan vastuussa ainoastaan silloin, kun todisteet vahvistivat ratkaisevan vaikutusvallan tosiasiallista käyttämistä
tytäryhtiöissä koskevan olettaman, joka johtuu siitä, että emoyhtiöillä on hallinnassaan niiden koko osakepääoma (nk. ”kaksinkertaisen
perustan” menetelmä), ja että näin ollen se luopui soveltamasta pelkkää ratkaisevan vaikutusvallan olettamaa.
51 Lisäksi on kiistatonta, että tämän lähestymistavan perusteluna oli se, että riidanalaista päätöstä tehdessään komissiolla
oli oikeuskäytännön tuolloisen tilan valossa epäilyksiä siitä, sovellettiinko olettamaa pelkästään sen perusteella, että emoyhtiöllä
on hallinnassaan tytäryhtiönsä koko osakepääomaa, kun olettamaa ei ollut kumottu, ja oliko kyseinen hallinta siis riittävä
osoittamaan, että emoyhtiö käytti tosiasiallisesti ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiössään.
52 Tämän vuoksi on todettava yhtäältä, että komissio on määrittääkseen kyseessä olevien emoyhtiöiden vastuun perustellusti valinnut
yhden menetelmistä, joihin se tämän tuomion 49 kohdassa esitetyn toteamuksen valossa voi laillisesti tukeutua arvioidakseen
tällaisen ratkaisevan vaikutusvallan olemassaolon.
53 Toisaalta unionin yleinen tuomioistuin totesi perustellusti valituksenalaisen tuomion 155 kohdassa, että valitsemalla tämän
menetelmän komissio asetti itselleen sen arvioimiseksi, katsotaanko emoyhtiöiden olevan vastuussa kyseisestä kartellista,
ratkaisevan vaikutusvallan tosiasiallisen käyttämisen osalta tiukemman todistustaakan kuin se, mitä olisi lähtökohtaisesti
pidetty riittävänä tämän tuomion 46 ja 47 kohdassa mainitun oikeuskäytännön valossa.
54 Unionin yleinen tuomioistuin totesi kuitenkin valituksenalaisen tuomion 195–197 sekä 218 ja 219 kohdassa, ettei mikään riidanalaisessa
päätöksessä esitetyistä todisteista voinut vahvistaa olettamaa siitä, että TCLT käytti tosiasiallisesti ratkaisevaa vaikutusvaltaa
WWTE:ssä, ja että tällaisten todisteiden puuttumisen vuoksi komissio katsoi valitun menetelmän mukaisesti, etteivät emoyhtiöt
Intabex, Universal ja Universal Leaf ole vastuullisia.
55 Näiden toteamusten perusteella unionin yleinen tuomioistuin totesi, ettei komissio voinut katsoa TCLT:n olevan yhteisvastuussa
kyseessä olevan sakon maksamisesta kohtelematta sitä syrjivästi Intabexiin sekä Universaliin ja Universal Leafiin nähden.
56 On korostettava, ettei komissio valituksessaan kyseenalaista näitä toteamuksia. Se ei siis kiistä soveltaneensa valitsemaansa
menetelmää eli ”kaksinkertaisen perustan” menetelmää kaikkiin emoyhtiöihin, joiden tytäryhtiöt olivat osallistuneet kyseessä
olevaan kartelliin, paitsi TCLT:hen, jonka osalta perusteita, joihin tämä menetelmä perustuu, ei mainittu riidanalaisessa
päätöksessä. Tästä seuraa, että komissio katsoi tämän yhtiön olevan vastuussa pelkästään kyseessä olevan olettaman perusteella.
57 Valituksenalaisen tuomion 156 ja 157 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin kuitenkin totesi, että yhdenvertaisen kohtelun
periaate edellyttää, että kun komissio käyttää esillä olevassa asiassa kyseessä olevan kaltaista menetelmää ratkaistakseen,
onko emoyhtiöiden, joiden tytäryhtiöt ovat osallistuneet samaan kartelliin, katsottava olevan vastuussa tästä kilpailusääntöjen
rikkomisesta, sen on käytettävä perusteena samoja arviointiperusteita kaikkien näiden emoyhtiöiden tapauksissa, jos erityisistä
58 Tältä osin unionin tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä seuraa, että sakon suuruutta määritettäessä yrityksiä,
jotka ovat olleet osallisina EY 81 artiklan 1 kohdan vastaisessa sopimuksessa tai yhdenmukaistetussa menettelytavassa, ei
saada kohdella syrjivästi soveltamalla niihin eri laskentamenetelmiä (ks. vastaavasti asia C‑280/98 P, Weig v. komissio, tuomio
16.11.2000, Kok., s. I‑9757, 63–68 kohta ja asia C‑291/98 P, Sarrió v. komissio, tuomio 16.11.2000, Kok., s. I‑9991, 97–100
59 Koska se, että emoyhtiön katsotaan olevan vastuussa tytäryhtiön toteuttamasta kilpailusääntöjen rikkomisesta, voi komission
käyttämän laskentatavan mukaisesti vaikuttaa merkittävästi sen sakon suuruuteen, joka näille yhtiöille voidaan määrätä yhteisvastuullisesti,
unionin yleinen tuomioistuin totesi perustellusti valituksenalaisen tuomion 156 kohdassa, että tätä samaa logiikkaa sovelletaan,
kun komissio käyttää kartellin osalta oikeuskäytännössä vahvistetuissa puitteissa tiettyä menetelmää ratkaistakseen, ovatko
tietyt emoyhtiöt vastuussa tytäryhtiöidensä toteuttamista kilpailusääntöjen rikkomisista.
60 Esillä olevan asian osalta on täsmennettävä, että toisin kuin komissio väittää, unionin yleisen tuomioistuimen arviointi ei
perustu yhtäältä TCLT:n ja toisaalta Intabexin, Universalin ja Universal Leafin tosiasiallisten tilanteiden samankaltaisuuteen
vaan siihen, että kyseisten yhtiöiden tilanteet ovat toisiinsa verrattavissa sekä sen todistelun tason, jota komissio katsoi
voivansa edellyttää kyseessä olevan kartellin osalta osoittaakseen sen, että emoyhtiöt ovat tosiasiallisesti käyttäneet ratkaisevaa
vaikutusvaltaa tytäryhtiöihinsä, että riidanalaisessa päätöksessä esitettyjen todisteiden osalta.
61 Tästä seuraa, että unionin yleinen tuomioistuin on todennut perustellusti erilaisen kohtelun olemassaolon, minkä vuoksi se
on kumonnut riidanalaisen päätöksen osittain.
62 Tätä toteamusta eivät kyseenalaista laillisuusperiaatteen vaatimukset, toisin kuin komissio väittää.
63 Koska komissio käytti menetelmää, joka on ratkaisevaa vaikutusvaltaa koskevan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukainen,
komissio ei voinut toimia lainvastaisesti, joten laillisuusperiaate ei esillä olevassa asiassa voinut poistaa komission velvollisuutta
noudattaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, kuten julkisasiamies totesi ratkaisuehdotuksensa 64 kohdassa.
64 Väitetystä valituksenalaisen tuomion perustelujen puutteellisuudesta on muistettava, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen
oikeuskäytännön mukaan unionin yleisen tuomioistuimen velvollisuus Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 36 artiklan
ja 53 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla perustella tuomiot ei velvoita unionin yleistä tuomioistuinta esittämään selvitystä,
jossa seurattaisiin tyhjentävästi ja kohta kohdalta kaikkia riidan asianosaisten esittämiä päätelmiä. Perustelut voivat siis
olla implisiittisiä, kunhan asianosaiset saavat niiden avulla selville syyt, joihin valituksenalainen tuomio perustuu, ja
unionin tuomioistuimella on käytettävissään riittävät tiedot, jotta se kykenee harjoittamaan valvontaansa (asia C‑480/09 P,
AceaElectrabel Produzione v. komissio, tuomio 16.12.2010, 77 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
65 Esillä olevassa asiassa valituksenalaisen tuomion 113 kohdasta ilmenee, että unionin yleinen tuomioistuin mainitsi komission
ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät väitteet. Toisaalta kyseisen tuomion 156 ja 157 kohdasta sekä 218 ja 219 kohdasta ilmenee,
että unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi nämä väitteet implisiittisesti. Se nimittäin totesi, että koska komissio käytti
menetelmää, joka on ratkaisevaa vaikutusvaltaa koskevan oikeuskäytännön mukainen, komissio ei toiminut lainvastaisesti, joten
laillisuusperiaate ei esillä olevassa asiassa voinut poistaa komission velvollisuutta noudattaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
66 Lisäksi on todettava, että koska asianosaiset saavat valituksenalaisen tuomion kyseisten kohtien avulla selville syyt, joihin
valituksenalainen tuomio perustuu, ja unionin tuomioistuimella on käytettävissään riittävät tiedot, jotta se kykenee harjoittamaan
valvontaansa esillä olevan valituksen yhteydessä, kyseisen tuomion perustelut eivät ole puutteelliset, toisin kuin komissio
67 Näissä olosuhteissa komission valituksensa tueksi esittämä ensimmäinen ja toinen valitusperuste on hylättävä.
2. Komission kolmas valitusperuste, jonka mukaan oikeutta kontradiktoriseen menettelyyn on loukattu ja perusteluvelvollisuutta
on tulkittu virheellisesti
68 Komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se totesi valituksenalaisen tuomion 196
kohdassa, ettei komissiolla ollut oikeutta tukeutua yhtäältä TCLT:n ja toisaalta Intabexin ja Universalin tosiasiallisten
tilanteiden eroihin, koska niitä ei mainittu riidanalaisessa päätöksessä. Komissio katsoo nimittäin selvittäneensä nämä erot
unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämässään vastineessa.
69 Komissio katsoo, ettei perusteluvelvollisuus edellytä sen perustelemista, ettei kyseessä olevaa toimea ole osoitettu tietyille
kolmansille, ja arvioi, ettei sen tarvinnut selittää riidanalaisessa päätöksessä syitä, joiden perusteella se ei osoittanut
sitä Intabexille ja Universalille, eikä sitä, miksi näitä yhtiöitä on väitteen mukaan kohdeltu eri tavoin.
70 Komissio korostaa, ettei TCLT ollut vedonnut yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen hallinnollisen menettelyn aikana
eikä väittänyt sen kuluessa, että sen intressi WWTE:ssä oli puhtaasti rahoituksellinen. Tämän vuoksi komissio saattoi kiistää
väitteen väitetystä syrjinnästä ensimmäistä kertaa vasta unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämässään vastineessa.
71 Näissä olosuhteissa unionin yleisen tuomioistuimen lähestymistapa esti komissiota puolustautumasta syrjintäväitettä vastaan.
Komissio arvioi, että sillä on oikeus tukeutua kaikkiin puolustuksessaan tarpeellisiksi katsomiinsa seikkoihin, kun väite
esitetään ensimmäistä kertaa unionin yleisessä tuomioistuimessa. Oikeuskäytännön mukaan sen ei varsinkaan tarvitse esittää
päätöksissään kaikkia perusteluita, joihin se voisi vedota myöhemmin puolustautuakseen toimistaan esitettyjä lainvastaisuusväitteitä
72 On huomautettava, että SEUT 296 artiklassa edellytettyjen perustelujen on oltava kyseessä olevan toimenpiteen luonteen mukaisia
ja niistä on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä toimenpiteen toteuttaneen toimielimen päättely siten, että niille, joita
toimenpide koskee, selviävät sen syyt, ja että toimivaltainen tuomioistuin voi tutkia toimenpiteen laillisuuden (em. asia
Elf Aquitaine v. komissio, tuomion 147 kohta).
73 Yksittäistapausta koskevien päätösten osalta unionin tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että velvollisuudella
perustella yksittäistapausta koskeva päätös on tarkoitus antaa tuomioistuimelle mahdollisuus tutkia päätöksen laillisuus sekä
antaa asianosaiselle riittävät tiedot sen arvioimiseksi, onko päätös asianmukainen vai onko se mahdollisesti virheellinen,
jolloin sen pätevyys voidaan riitauttaa (em. asia Elf Aquitaine v. komissio, tuomion 148 kohta).
74 Perustelut on näin ollen lähtökohtaisesti ilmoitettava asianosaiselle samaan aikaan kuin sille vastainen päätös. Perustelujen
puuttumista ei voida korjata sillä, että asianosainen saa päätöksen perustelut tietoonsa unionin tuomioistuimessa käytävän
oikeudenkäyntimenettelyn aikana (em. asia Elf Aquitaine v. komissio, tuomion 149 kohta).
75 Erityisesti silloin, kun unionin kilpailuoikeuden sääntöjen soveltamispäätös koskee useita adressaatteja ja sitä, kuka on
vastuussa rikkomisesta, siihen on sisällyttävä riittävät perustelut kunkin adressaatin ja erityisesti niiden adressaattien
osalta, joiden tämän päätöksen mukaan on katsottava olevan rikkomisesta vastuussa. Tytäryhtiönsä toiminnasta vastuussa olevaksi
katsotun emoyhtiön osalta tällaisen päätöksen on siis lähtökohtaisesti sisällettävä perustelut, joiden nojalla tämän yhtiön
voidaan katsoa olevan vastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta.
76 Esillä olevassa asiassa on huomautettava unionin yleisen tuomioistuimen todenneen aluksi, että komissio oli päättänyt, kuten
riidanalaisesta päätöksestä ilmenee, että se katsoo kunkin kyseessä olevan emoyhtiön olevan vastuussa ainoastaan, jos riittävät
todisteet tukevat kussakin yksittäistapauksessa olettamaa tytäryhtiöidensä koko osakepääoman omistamisesta johtuvan tosiasiallisen
ratkaisevan vaikutusvallan käyttämisestä, minkä jälkeen se totesi, ettei kyseisessä päätöksessä viitata TCLT:n osalta yhteenkään
todisteeseen, joka vahvistaisi tämän olettaman, ja että koska tällaisia todisteita ei ollut, komissio ei katsonut emoyhtiöiden
Intabex, Universal ja Universal Leaf olevan vastuussa.
77 Kun unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 196 kohdassa, ettei komission ensimmäistä kertaa vastineessaan
unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämää seikkaa voida ottaa huomioon, se ei siis tehnyt oikeudellista virhettä.
78 Soveltamalla merkityksellistä oikeuskäytäntöä unionin yleinen tuomioistuin ei asettanut komissiolle velvollisuutta perustella
sitä, ettei riidanalaista päätöstä ole osoitettu tietyille kolmansille, eikä esittää kaikkia merkityksellisiä väitteitä, joihin
oli mahdollista vedota. Unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 195 kohdassa ainoastaan, että riidanalaisen
päätöksen perustelut ovat puutteelliset komission itselleen asettamien kriteerien valossa, ja kyseisen tuomion 196 kohdassa,
ettei komissio voi korjata tällaista puutetta oikeudenkäyntimenettelyn aikana.
79 Unionin yleinen tuomioistuin on siis todennut perustellusti, että komission puolustautumisoikeudet eivät anna sille oikeutta
puolustaa riidanalaisen päätöksen laillisuutta syrjintäväitteitä vastaan esittämällä oikeudenkäyntimenettelyn aikana todisteita,
joilla pyritään osoittamaan emoyhtiön vastuu mutta joita ei ole mainittu kyseisessä päätöksessä.
80 Tästä seuraa, että komission valituksensa tueksi esittämä kolmas valitusperuste on hylättävä.
3. Komission neljäs valitusperuste, jonka mukaan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on sovellettu virheellisesti
81 Komissio katsoo, että toisin kuin unionin yleinen tuomioistuin on todennut, yhtäältä Universalin ja Intabexin ja toisaalta
TCLT:n tosiasialliset tilanteet eivät ole samanlaiset, joten yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ei voitu todeta loukatun.
82 Yhtäältä komissio huomauttaa, että toisin kuin Intabex, TCLT ei ollut puhtaasti rahoituksellinen väliyhtiö vaan WWTE:n tärkein
asiakas. Tämä seikka oikeuttaa komission mukaan sekä olettaman tosiasiallisen ratkaisevan vaikutusvallan käyttämisestä että
toteamuksen, jonka mukaan TCLT ei ole kumonnut tätä olettamaa.
83 Toisaalta komissio väittää, ettei valituksenalaisessa tuomiossa ole esitetty syitä, joiden perusteella unionin yleinen tuomioistuin
totesi, että Universal oli samassa tilanteessa kuin TCLT. Koska unionin yleinen tuomioistuin ei vastannut perusteluihin, joihin
komissio vetosi erottaakseen TCLT:n tilanteen Universalin tilanteesta, valituksenalaisen tuomion perustelut ovat komission
mukaan puutteelliset.
84 SEUT 256 artiklasta ja Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäisestä kohdasta ilmenee, että ainoastaan
unionin yleinen tuomioistuin on toimivaltainen toisaalta määrittämään ratkaisun perustaksi asetettavan tosiseikaston, lukuun
ottamatta sellaisia tapauksia, joissa määritetyn tosiseikaston paikkansapitämättömyys käy ilmi unionin yleiselle tuomioistuimelle
toimitetusta selvitysaineistosta, ja toisaalta arvioimaan tätä tosiseikastoa. Kun unionin yleinen tuomioistuin on määrittänyt
asian tosiseikaston tai arvioinut sitä, unionin tuomioistuin on SEUT 256 artiklan nojalla toimivaltainen harjoittamaan tämän
tosiseikaston oikeudelliseen luonnehdintaan ja unionin yleisen tuomioistuimen sen pohjalta tekemiin oikeudellisiin päätelmiin
kohdistuvaa valvontaa (asia C-551/03 P, General Motors v. komissio, tuomio 6.4.2006, Kok., s. I-3173, 51 kohta ja asia C‑352/09
P, ThyssenKrupp Nirosta v. komissio, tuomio 29.3.2011, 179 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
85 Unionin tuomioistuin on täsmentänyt myös, että lukuun ottamatta sitä tapausta, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle
esitetty selvitysaineisto on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tosiseikkojen arviointi ei ole sellainen oikeuskysymys,
että se sinänsä kuuluisi unionin tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin (asia C-397/03 P, Archer Daniels Midland ja
Archer Daniels Midland Ingredients v. komissio, tuomio 18.5.2006, Kok., s. I-4429, 85 kohta ja em. asia ThyssenKrupp Nirosta
v. komissio, tuomion 180 kohta).
86 Esillä olevassa asiassa on kuitenkin todettava, että väitteillään, joiden mukaan yhtäältä Universalin ja Intabexin ja toisaalta
TCLT:n tosiasialliset tilanteet eivät ole samanlaiset, komissio pyytää unionin tuomioistuinta tarkistamaan unionin yleisen
tuomioistuimen toteuttamat tosiseikkoja koskevat arvioinnit.
87 Kuten tämän tuomion 60 kohdassa todetaan, unionin yleisen tuomioistuimen arviointi ei myöskään perustu näiden yhtiöiden tosiasiallisten
tilanteiden samankaltaisuuteen vaan siihen, että niiden tilanteet ovat toisiinsa verrattavissa sen todistelun tason, jota
komissio katsoi voivansa edellyttää, ja riidanalaisessa päätöksessä esitettyjen todisteiden osalta.
88 Kuten julkisasiamies totesi ratkaisuehdotuksensa 134 kohdassa, väite, jonka mukaan perustelut ovat puutteelliset TCLT:n ja
Universalin tilanteiden vertailtavuuden osalta, on tehoton, koska valituksenalaisessa tuomiossa esitetään oikeudellisesti
riittävällä tavalla ne syyt, joiden perusteella unionin yleinen tuomioistuin totesi, että TCLT ja Intabex olivat samankaltaisessa
tilanteessa. Unionin yleinen tuomioistuin nimittäin jo osoitti oikeudellisesti riittävällä tavalla toteamansa syrjivän kohtelun,
kun se totesi, että komissio kohteli perusteetta TCLT:tä eri tavoin kuin Intabexiä.
89 Näissä olosuhteissa komission valituksensa tueksi esittämä neljäs valitusperuste on hylättävä, ja näin ollen sen valitus on
hylättävä kokonaisuudessaan.
B AOI:n ja SCTC:n valitus 90 Valituksensa tueksi AOI ja SCTC esittävät kolme valitusperustetta, joista ensimmäisen mukaan EY 81 artiklan 1 kohtaa ja asetuksen
N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohtaa on sovellettu virheellisesti, toisen mukaan unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen
48 artiklan 2 kohtaa on rikottu ja puolustautumisoikeuksia on loukattu ja kolmannen mukaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan
(jäljempänä perusoikeuskirja) 20 artiklaa, jossa vahvistetaan yhdenvertaisen kohtelun periaate, on rikottu. Riidanalaisen
päätöksen kumoamistapauksessa AOI ja SCTC vaativat niille määrätyn sakon alentamista.
1. Ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan EY 81 artiklan 1 kohtaa ja asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohtaa on rikottu
91 Ensimmäinen valitusperuste jakautuu kahteen osaan, joista ensimmäinen koskee sitä, etteivät WWTE:n emoyhtiöt ensimmäisen jakson
aikana eli ennen 5.5.1998 kyenneet käyttämään ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiössään, ja toinen sitä, ettei valituksenalaisessa
tuomiossa kunnioiteta tiettyjä AOI:lle ja SCTC:lle kuuluvia perusoikeuksia.
a) Ensimmäisen valitusperusteen ensimmäinen osa, jonka mukaan SCC ja SCTC eivät käyttäneet ratkaisevaa vaikutusvaltaa WWTE:ssä
i) Asianosaisten ja muiden osapuolten lausumat
92 Ensimmäiseksi AOI ja SCTC arvostelevat unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se totesi, että ensimmäisellä jaksolla ne
kykenivät käyttämään ratkaisevaa vaikutusvaltaa WWTE:n toiminnassa. Niiden mukaan tämän jakson aikana SCC:llä oli TCLT:n kautta
hallussaan ainoastaan 66 prosenttia WWTE:n osakepääomasta. WWTE:n yhtiökokouksen päätökset voitiin kuitenkin tehdä vain enemmistöllä,
joka vastaa 75:tä prosenttia osakepääomasta.
93 AOI ja SCTC katsovat, että vaikka yrityskeskittymien valvonnasta 20.1.2004 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 139/2004
(EUVL L 24, s. 1) tarkoitettu ratkaisevan vaikutusvallan käsite on kielteinen käsite, joka siis ilmenee, kun osakkeenomistajalla
on valta estää päätöksenteko, tällaisen käsitteen perusteella ei voida vahvistaa velvollisuuksia EY 81 artiklan 1 kohdan nojalla,
joka niiden mukaan sisältää sen, että emoyhtiön voidaan katsoa olevan vastuussa ainoastaan sellaisten positiivisten toimien
perusteella, jotka emoyhtiö on toteuttanut tytäryhtiöidensä suhteen.
94 AOI ja SCTC arvostelevat lisäksi unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että tämä totesi, että jos ne käyttivät tosiasiallisesti
ratkaisevaa vaikutusvaltaa WWTE:n toimintaan, tämä merkitsee väistämättä, että ne kykenivät käyttämään tällaista vaikutusvaltaa.
Nämä kaksi kriteeriä, eli yhtäältä kyky käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa ja toisaalta tällaisen vaikutusvallan tosiasiallinen
käyttäminen, eivät niiden mukaan riipu toisistaan.
95 AOI ja SCTC korostavat, että komission esittämät todisteet eivät osoittaneet, että SCC olisi antanut ohjeita WWTE:lle, vaan
osoittanut yksinomaan, että SCC:lle ilmoitettiin kyseessä olevista käytännöistä. Pelkästään tämä tieto ei kuitenkaan osoita,
että SCC olisi käyttänyt tai kykeni käyttämään ratkaisevaa vaikutusvaltaa WWTE:n toimintaan.
96 AOI ja SCTC arvioivat, että koska TCLT:n yhteisvastuullisuutta ei ole todettu, SCC:n WWTE:hen käyttämä välillinen ja negatiivinen
vaikutusvalta ei ollut riittävää, jotta SCC:n voitaisiin katsoa olevan vastuussa WWTE:n toiminnasta.
97 Toiseksi AOI ja SCTC väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti yhden ainoan yrityksen käsitettä.
Vaikka taloudelliset, organisatoriset ja oikeudelliset yhteydet yhdistivät WWTE:tä, SCC:tä ja vähemmistöosakkeenomistajaa,
yhden ainoan yrityksen pitäisi käsittää nämä kaikki yhtiöt. Koska SCC ei ensimmäisen jakson aikana kyennyt yksin käyttämään
ratkaisevaa vaikutusvaltaa WWTE:hen, pelkästään viimeksi mainittua ja SCC:tä ei voitu pitää yhtenä ainoana taloudellisena
98 AOI ja SCTC toteavat, ettei komissio maininnut vaikutusvaltaa, jota vähemmistöosakkeenomistaja saattoi käyttää, eikä unionin
yleinen tuomioistuin tarkistanut, kykenikö viimeksi mainittu vaikuttamaan WWTE:hen. Näin ollen mikään seikka ei oikeuta sitä,
että SCC:n katsottaisiin olevan yksin vastuussa WWTE:n toiminnasta.
99 Komissio vaatii, että ensimmäisen valitusperusteen ensimmäinen osa hylätään. Se väittää erityisesti, ettei AOI:n ja SCTC:n
väitettä, jonka mukaan yhteisen määräysvallan tapauksessa kahden osakkeenomistajan, jotka käyttävät yhteistä määräysvaltaa,
on katsottava olevan vastuussa tytäryhtiön toteuttamasta kilpailusääntöjen rikkomisesta, ole esitetty ensimmäisessä oikeusasteessa,
ja se katsoo tämän vuoksi, että tämä väite on jätettävä tutkimatta.
100 Aluksi komission esittämä AOI:n ja SCTC:n väitteen tutkimatta jättämistä koskeva vaatimus, jonka mukaan yhden ainoan yrityksen
käsitettä on sovellettu virheellisesti, on hylättävä, koska tätä väitettä voidaan pitää sen aiemmin unionin yleisessä tuomioistuimessa
esitetyn väitteen kehittelynä, joka otetaan huomioon valituksenalaisen tuomion 56 ja 57 kohdassa.
101 Asiakysymyksen osalta unionin tuomioistuin on jo todennut, ettei se, että kaksi toisistaan riippumatonta emoyhtiötä käyttää
yhteistä määräysvaltaa tytäryhtiöönsä, estä lähtökohtaisesti komissiota toteamasta yhden näistä emoyhtiöistä ja kyseessä olevan
tytäryhtiön muodostamaa taloudellista kokonaisuutta ja että tämä pätee, vaikka tämä emoyhtiö omistaa pienemmän osuuden tytäryhtiön
osakepääomasta kuin toinen emoyhtiö (ks. vastaavasti em. asia AceaElectrabel Produzione v. komissio, tuomion 64 kohta). Sitä
suuremmalla syyllä emoyhtiön ja sen tytäryhtiön, joka on itse kilpailusääntöjä rikkoneen yhtiön emoyhtiö, voidaan molempien
katsoa muodostavan taloudellisen kokonaisuuden kilpailusääntöjä rikkoneen yhtiön kanssa.
102 Kuten tämän tuomion 42–44 kohdassa huomautetaan, komissio voi lisäksi osoittaa sakkojen määräämistä koskevan päätöksen EY
81 artiklaa rikkoneen tytäryhtiön emoyhtiölle ilman, että sillä olisi velvollisuutta osoittaa tämän emoyhtiön itse osallistuneen
rikkomiseen, edellyttäen, että emoyhtiö käyttää tosiasiallisesti ratkaisevaa vaikutusvaltaa tämän tytäryhtiön liiketoimintapolitiikassa.
103 Tästä seuraa, ettei pelkästään se, että SCC ja SCTC käyttivät kyseessä olevalla ajanjaksolla ainoastaan yhteistä määräysvaltaa
WWTE:ssä, estä toteamasta, että nämä yhtiöt muodostavat taloudellisen kokonaisuuden, edellyttäen, että osoitetaan, että SCC
ja SCTC käyttivät tosiasiallisesti ratkaisevaa vaikutusvaltaa WWTE:n liiketoimintapolitiikassa.
104 Tässä yhteydessä on huomautettava, että unionin yleinen tuomioistuin tutki yksityiskohtaisesti valituksenalaisen tuomion 172–193
perustelukappaleessa todisteita, joihin komissio tukeutui, minkä jälkeen se totesi saman tuomion 194 kohdassa, että nämä todisteet
osoittavat oikeudellisesti riittävällä tavalla, että tällaista ratkaisevaa vaikutusvaltaa on tosiasiallisesti käytetty.
105 Kun otetaan huomioon erityisesti valituksenalaisen tuomion 182–186 kohdassa tutkitut todisteet, jotka koskevat SCTC:n käyttämää
vaikutusvaltaa WWTE:ssä, on todettava, etteivät valituksenalaisen tuomion 172–194 kohdassa esitettyjä toteamuksia ensinnäkään
rasita mitkään oikeudelliset virheet ja että toiseksi unionin yleinen tuomioistuin on niiden perusteella voinut asianmukaisesti
todeta, toisin kuin AOI ja SCTC väittävät, että tällaista ratkaisevaa vaikutusvaltaa on tosiasiallisesti käytetty.
106 Edellä esitetyn perusteella AOI:n ja SCTC:n tekemän valituksen ensimmäisen valitusperusteen ensimmäinen osa on hylättävä.
b) Ensimmäisen valitusperusteen toinen osa, jonka mukaan perusoikeuksia on loukattu
107 AOI ja SCTC katsovat, että valituksenalaisella tuomiolla loukataan niiden tiettyjä perusoikeuksia eli perusoikeuskirjan 48
artiklassa tarkoitettua syyttömyysolettamaa koskevaa oikeutta sekä perusoikeuskirjan 49 artiklassa tarkoitettuja laillisuusperiaatetta
ja rikosten ja seuraamusten yksilöllisyyttä koskevaa periaatetta. Niiden mukaan perusoikeuskirjan voimaantulo vaikuttaa välittömästi
esillä olevassa asiassa, koska kyseisillä periaatteilla on nyt sama arvo kuin primaarioikeudella.
108 AOI ja SCTC väittävät, että kyseisten perusoikeuksien mukaisesti syyllisyysolettama on lähtökohtaisesti kielletty, ja se voidaan
hyväksyä ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa. Niiden mukaan unionin yleinen tuomioistuin kuitenkin sovelsi tytäryhtiön
koko osakepääoman omistamisesta johtuvaa olettamaa tosiasiallisen ratkaisevan vaikutusvallan käyttämisestä ilman, että esillä
olevassa asiassa vedotaan poikkeuksellisiin olosuhteisiin. Niille määrätyt sakot ovat lisäksi huomattavat eivätkä vähäiset.
109 Komissio katsoo, että valituksen tueksi esitetyn ensimmäisen valitusperusteen toinen osa on jätettävä tutkimatta, ja väittää
muun muassa sen perustuvan uusiin perusteluihin.
110 Kuten komissio perustellusti väittää, AOI ja SCTC eivät esittäneet kannekirjelmässään ensimmäisessä oikeusasteessa perusteluita,
joihin ne vetoavat valituksensa ensimmäisen valitusperusteen toisessa osassa.
111 Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä käy ilmi, että jos asianosaisella olisi oikeus esittää ensi kertaa vasta unionin tuomioistuimessa
vaatimuksilleen perusteita, joihin se ei ole unionin yleisessä tuomioistuimessa vedonnut, sillä olisi oikeus laajentaa unionin
tuomioistuimessa kannettaan unionin yleisessä tuomioistuimessa käsiteltyyn asiaan nähden. Unionin tuomioistuin on siten valitusasioissa
toimivaltainen tutkimaan lähtökohtaisesti ainoastaan arvioinnin, jonka unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt sille esitetyistä
perusteista (em. asia AceaElectrabel Produzione v. komissio, tuomion 113 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
112 Tämän vuoksi ensimmäisen valitusperusteen toinen osa on jätettävä tutkimatta.
113 Joka tapauksessa tämän tuomion 108 kohdassa tiivistetysti esitetyt väitteet ovat täysin perusteettomia, kun otetaan huomioon
tämän tuomion 46 ja 47 kohdassa mainittu oikeuskäytäntö.
114 Näin ollen ensimmäinen kanneperuste on hylättävä kokonaisuudessaan.
2. AOI:n ja SCTC:n valituksen toinen valitusperuste, jonka mukaan puolustautumisoikeuksia on loukattu ja unionin yleisen tuomioistuimen
työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohtaa on rikottu
115 Ensimmäiseksi AOI ja SCTC väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin loukkasi puolustautumisoikeuksia, kun se otti työjärjestyksensä
48 artiklan 2 kohdan vastaisesti omakseen uuden perustelun, jonka komissio esitti vastauksessaan unionin yleisen tuomioistuimen
kirjalliseen kysymykseen.
116 Niiden mukaan komissio nimittäin muutti kyseisessä vastauksessa aiempia toteamuksiaan, joiden mukaan Universal ja Universal
Leaf onnistuivat hallinnollisen menettelyn aikana kumoamaan olettaman tosiasiallisen ratkaisevan vaikutusvallan käyttämisestä,
joka johtuu Deltafinan koko osakepääoman omistamisesta, ja väitti ensimmäisen kerran, että se päätti olla tukeutumatta yksinomaan
tähän olettamaan ja perustaa vastuun kaksinkertaiseen perustaan ottaen huomioon myös lisätodisteet, joiden se väitti puuttuvan
emoyhtiöiden Universal ja Universal Leaf osalta. AOI:llä ja SCTC:llä ei kuitenkaan ollut mahdollisuutta vastata kirjelmissään
kyseiseen kaksinkertaiseen perustaan liittyvään väitteeseen.
117 Toiseksi AOI ja SCTC korostavat, että komission on vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan seurattava riidanalaisen päätöksen
sisältämiä perusteluja eikä se voi perustella päätöstä jälkikäteen unionin tuomioistuimessa. Tällainen vaatimus soveltuu sitä
suuremmalla syyllä unionin yleiseen tuomioistuimeen.
118 AOI ja SCTC toteavat, ettei riidanalaisen päätöksen 371–373 perustelukappaleessa viitata lainkaan unionin yleisen tuomioistuimen
käyttämään kaksinkertaiseen perustaan. Unionin yleinen tuomioistuin on siis määrittänyt komission väitetysti käyttämän menetelmän
päättelemällä sen jälkikäteen tämän päätöksen asiayhteydestä. AOI ja SCTC katsovat, ettei unionin yleinen tuomioistuin voi
missään tapauksessa niillä perusteilla, joiden perusteella komissio ilmaisi kantansa moniselitteisesti kyseisessä päätöksessä,
korjata komission päättelyn puutteita tai esittää perusteluja jälkikäteen.
119 Komissio katsoo, että toinen valitusperuste on jätettävä tutkimatta, koska väite, joka perustuu unionin yleisessä tuomioistuimessa
käydyssä oikeudenkäyntimenettelyssä tapahtuneeseen virheeseen, voidaan tutkia muutoksenhakuvaiheessa ainoastaan, jos tämä
virhe vaaransi valittajan intressit. AOI ja SCTC eivät kuitenkaan ole osoittaneet, että niiden intressit olisivat vaarantuneet.
Lisäksi komissio väittää, että tämä valitusperuste on tehoton.
120 Aluksi on hylättävä komission väite, jonka mukaan tämä valitusperuste on jätettävä tutkimatta. Kuten julkisasiamies totesi
ratkaisuehdotuksensa 187 ja 188 kohdassa, AOI:n ja SCTC:n väitteet koskevat puolustautumisoikeuksien loukkaamista. Jos tällainen
loukkaaminen näytetään toteen, se voi aiheuttaa valituksenalaisen tuomion kumoamisen.
121 Asiakysymyksen osalta on kuitenkin todettava heti aluksi, että toisin kuin AOI ja SCTC väittävät, unionin yleinen tuomioistuin
ei tukeutunut arvioinnissaan komission oikeudenkäyntimenettelyn aikana esittämään uuteen perusteluun, vaan omaan tulkintaansa
riidanalaisesta päätöksestä kokonaisuutena tarkasteltuna, kuten valituksenalaisen tuomion 141 kohdasta ja sitä seuraavista
kohdista ilmenee. Kyseisen tuomion 147 kohdasta ilmenee erityisesti, että unionin yleinen tuomioistuin otti komission oikeudenkäyntimenettelyn
aikana esittämät toteamukset huomioon ainoastaan tukeakseen omaa tulkintaansa tästä päätöksestä.
122 Tämän vuoksi yhtäältä AOI:n ja SCTC:n väite, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei tutkinut riidanalaisessa päätöksessä
esitettyä päättelyä vaan otti omakseen komission oikeudenkäyntimenettelyn aikana esittämän uuden perustelun, on hylättävä.
123 Toisaalta AOI:n ja SCTC:n väite, jonka mukaan unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohtaa on rikottu,
on tehoton, kuten komissio väittää perustellusti. Toisin kuin ne väittävät, tätä määräystä ei voida missään tapauksessa tulkita
siten, että sen tarkoituksena olisi rajoittaa unionin yleisen tuomioistuimen harkintavaltaa siten, ettei se voisi käyttää
päätöksen tiettyä tulkintaa sillä perusteella, että jokin menettelyn asianosaisista on ehdottanut liian myöhään samaa tulkintaa.
Lisäksi AOI:llä ja SCTC:llä oli istunnon aikana ensimmäisessä oikeusasteessa mahdollisuus ottaa kantaa komission toteamuksiin.
124 Tästä seuraa, että valituksen tueksi esitetty toinen valitusperuste on hylättävä.
3. AOI:n ja SCTC:n valituksen kolmas valitusperuste, jonka mukaan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu
125 Ensimmäiseksi AOI ja SCTC väittävät, että kaksinkertaisen perustan kriteeri, jota unionin yleinen tuomioistuin käytti vahvistaakseen
ratkaisevan vaikutusvallan tosiasiallisen käyttämisen ja katsoakseen siten emoyhtiöiden olevan vastuussa kokonaan omistamiensa
tytäryhtiöiden toiminnasta, sisältää kolme oikeudellista virhettä.
126 Ensinnäkin tämä menetelmä aiheuttaa yhtiöiden syrjintää sen mukaan, miten vahvoja niiden muutoksenhaun yhteydessä esittämät
väitteet ovat. Kun komissio käytti menetelmää, jossa varovaisuuden vuoksi kyseessä olevan olettaman kumoamistapaukset erotellaan
lisätodisteiden saatavilla olon mukaan, se toimi valittajien mukaan spekulatiivisesti ja syrjivästi riidanalaisessa päätöksessä
tarkoitettuja yhtiöitä kohtaan suhteessa niihin yhtiöihin, joita päätös ei koske.
127 Toiseksi AOI ja SCTC katsovat, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että komissio
oli korottanut vaadittua todistelun tasoa, koska unionin yleinen tuomioistuin ei todennut, että komissio asetti kyseessä olevan
olettaman soveltamisen edellytykseksi lisänäytön. Komissio olisi siis voinut soveltaa tätä olettamaa käyttämättä toista perustaa
perustellakseen ratkaisevan vaikutusvallan tosiasiallisen käyttämisen.
128 Kolmanneksi AOI ja SCTC toteavat, että riidanalaisen päätöksen 376 perustelukappaleessa komissio sulki pois Universalin ja
Universal Leafin vastuun, sillä asiakirjat eivät sisältäneet mitään osoitusta viimeksi mainittujen aineellisesta osallistumisesta
kilpailusääntöjen rikkomiseen. Koska komissio ei ole todennut, että SCC tai SCTC olivat osallistuneet aineellisesti WWTE:n
toteuttamaan kilpailusääntöjen rikkomiseen, ja koska se oli kuitenkin katsonut niiden olevan vastuussa, komissio sovelsi AOI:n
ja SCTC:n mukaan niihin erilaisia kriteerejä ja näin ollen loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
129 Toiseksi AOI ja SCTC vetoavat siihen, että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu sovellettaessa menetelmää, jonka
mukaan emoyhtiöiden katsotaan olevan vastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta.
130 Yhtäältä unionin yleinen tuomioistuin ei tutkinut, muodostivatko Deltafina, Universal ja Universal Leaf yhden ainoan taloudellisen
kokonaisuuden. AOI:n ja SCTC:n mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei näin ollen voinut määrittää, oliko niitä kohdeltu syrjivästi
mainittuihin yhtiöihin nähden. Lisäksi asiakirjoista ilmenee Universalin ilmoittaneen komissiolle, että se tukee tytäryhtiönsä
Taesin päätöstä tehdä yhteistyötä ja että kaksi tytäryhtiötä oli osallistunut toimintaan, mikä saattaa olla osoitus ratkaisevan
vaikutusvallan käyttämisestä näissä tytäryhtiöissä.
131 Toisaalta AOI ja SCTC väittävät, että SCC:n ja SCTC:n tilanne oli täysin vastaava kuin Universalin ja Universal Leafin tilanne,
koska kaikki nämä yhtiöt omistivat tytäryhtiöidensä koko osakekannan. Koska unionin yleinen tuomioistuin kumosi riidanalaisen
päätöksen osittain sikäli kuin se koski TCLT:tä, sen olisi pitänyt kumota myös SCC:n ja SCTC:n pitäminen vastuullisina välttääkseen
syrjivän kohtelun Universaliin ja Universal Leafiin nähden.
132 Ensinnäkin kaksinkertaisen perustan kriteeristä, jota komissio unionin yleisen tuomioistuimen toteamusten mukaan käytti määrittääkseen
niiden emoyhtiöiden vastuun, joiden tytäryhtiöt osallistuivat riidanalaisessa päätöksessä tarkoitettuun kartelliin, on huomautettava,
että unionin yleinen tuomioistuin johti tämän komission lähestymistavan tämän päätöksen yksityiskohtaisesta analyysistä eikä
tätä analyysiä rasita mikään oikeudellinen virhe, kuten tämän tuomion 121 kohdassa todetaan.
133 Erityisesti unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi tulkinnallaan perustellusti AOI:n ja SCTC:n ehdottaman riidanalaisen päätöksen
376 perustelukappaleen tulkinnan, jonka mukaan komissio sulki pois Universalin ja Universal Leafin vastuun siksi, että asiakirjat
eivät sisältäneet mitään osoitusta viimeksi mainittujen aineellisesta osallistumisesta kilpailusääntöjen rikkomiseen, koska
tällainen tulkinta on ristiriidassa sen tulkinnan kanssa, joka koskee tätä päätöstä kokonaisuutena, ja erityisesti päätöksen
18, 376, 384, 391, 392, 397, 399 ja 400 perustelukappaleen kanssa, joita unionin yleinen tuomioistuin tutki valituksenalaisen
tuomion 133 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa.
134 Edellä tämän tuomion 51–53 kohdassa lisäksi todetaan, että kun otetaan huomioon komission huoli sellaisen päätöksen laillisuudesta,
joka perustuu ainoastaan kumoamattomaan olettamaan ratkaisevasta vaikutusvallasta, unionin yleinen tuomioistuin saattoi todeta,
että komissio saattoi esillä olevassa asiassa laillisesti vahvistaa itselleen tiukemman todistustaakan kuin se, jota olisi
lähtökohtaisesti pidetty riittävänä tämän tuomion 46 ja 47 kohdassa mainitun oikeuskäytännön valossa.
135 On täsmennettävä, että unionin yleisen tuomioistuimen käyttämä kaksinkertaisen perustan kriteeri on objektiivinen kriteeri,
koska siinä käytetään ainoastaan todisteita, jotka vahvistavat olettaman siitä, että kyseessä oleva emoyhtiö käyttää tytäryhtiössään
sen koko osakepääoman omistamisesta johtuvaa ratkaisevaa vaikutusvaltaa. Toisin kuin AOI ja SCTC väittävät, tämä kriteeri
ei perustu riidanalaisen päätöksen kohteena olevien yhtiöiden perusteluiden vahvuuteen. 136 Toiseksi kaksinkertaisen perustan kriteerin soveltamisesta esillä olevassa asiassa on todettava, että AOI ja SCTC väittävät
lähinnä, että unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt tarkistaa, muodostivatko Deltafina, Universal ja Universal Leaf
yhden ainoan taloudellisen kokonaisuuden, ja että jos näin olisi todettu olevan, unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt
kumota riidanalainen päätös sikäli kuin se koskee SCC:tä ja SCTC:tä, koska viimeksi mainittuja oli kohdeltu syrjivästi Universaliin
ja Universal Leafiin nähden.
137 Tältä osin on riittävää huomauttaa, että unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 141–147 kohdassa perustellusti,
että komissio sovelsi samaa oikeudellista kriteeriä kaikkiin emoyhtiöihin ja että muiden kuin TCLT:n osalta se katsoi kyseisten
yhtiöiden olevan vastuussa tai vapautuvan vastuusta sellaisten todisteiden perusteella, jotka vahvistavat olettaman siitä,
että emoyhtiöt käyttävät tytäryhtiöidensä koko osakepääoman omistamisesta johtuvaa ratkaisevaa vaikutusvaltaa.
138 Koska AOI ja SCTC eivät ole osoittaneet yhdenvertaisen kohtelun periaatetta loukatun, niiden valituksensa tueksi esittämä
kolmas valitusperuste on siis hylättävä.
4. Sakon alentamisvaatimus
139 AOI ja SCTC katsovat, että riidanalaisen päätöksen kumoamistapauksessa niille määrättyä sakkoa olisi alennettava.
140 Koska kaiken edellä esitetyn perusteella riidanalaista päätöstä ei ole kumottava, AOI:lle ja SCTC:lle määrätyn sakon alentamisvaatimus,
jota lisäksi ei ole esitetty unionin yleisessä tuomioistuimessa, on hylättävä. 141 Koska yhtäkään AOI:n ja SCTC:n valituksensa tueksi esittämää valitusperustetta ei voida hyväksyä, valitus on hylättävä.
142 Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan, jota saman työjärjestyksen 118 artiklan perusteella sovelletaan
valituksen käsittelyyn, mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli
on sitä vaatinut.
143 Koska AOI ja SCTC ovat hävinneet asiassa C-628/10 P tehdyn valituksen, ne on velvoitettava korvaamaan valitukseen liittyvät
oikeudenkäyntikulut komission vaatimusten mukaisesti.
144 Koska komissio on hävinnyt asiassa C-14/11 P tehdyn valituksen, se on velvoitettava korvaamaan valitukseen liittyvät oikeudenkäyntikulut
AOI:n ja SCTC:n vaatimusten mukaisesti.
2) Alliance One International Inc. ja Standard Commercial Tobacco Co. Inc. vastaavat asiassa C-628/10 P tekemäänsä valitukseen
liittyvistä omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle tässä asiassa aiheutuneet
3) Euroopan komissio vastaa asiassa C-14/11 P tekemäänsä valitukseen liittyvistä omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan
korvaamaan Alliance One International Inc:lle, Standard Commercial Tobacco Co. Inc:lle ja Trans-Continental Leaf Tobacco Corp.
Ltd:lle tässä asiassa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin


text:
Blowjob jalat HD porno videoita Xvideos, XnXX ja Beeg - jemaimeenronde.com
Blowjob jalat HD porno videoita Xvideos, XnXX ja Beeg
Naisten ja miesten tasa-arvon edistmiseen tarvitaan asianmukaisesti resursoituja ohjelmia ja toimintasuunnitelmia. Eurooppalainen malliesimerkki paikallistason tyst Xvideox 21:n ja valtavirtaistamisen edistmiseksi: Ansoinin kaupunki Espanjassa. Aalborgin sitoumukset ja Allborg 10 - Kohti kestv tulevaisuutta - prosessi kynnistyivt kesll 2003. Silloin mriteltiin ne teemat, jotka olivat paikallishallinnoille kestvn kehityksen edistmisen kannalta trkeimpi.
Teemat muotoutuivat Euroopan kuntien ja alueiden neuvoston (CEMR) sek Eurocities-verkoston Euroopan kestvn kehityksen kaupungit -kampanjan puitteissa tekemn kartoituksen pohjalta. Aalborgin sitoumukset hyvksyttiin keskuussa 2004. Vuoden 2012 tammikuuhun menness 659 Jalag paikallishallintoa oli allekirjoitttanut Aalborg10 -sitoumuksen. Euroopan kuntien ja alueiden neuvosto (CEMR) esitteli toukokuussa 2006 eurooppalaisen peruskirjan naisten ja miesten vlisest tasa-arvosta paikallishallinnossa ("The European Charter for Equality of Women and Men in Local Life").
Sen avulla Euroopan paikallis- ja aluehallinnot voivat muodollisesti ja julkisesti sitoutua naisten ja miesten vlisen tasa-arvon periaatteeseen ja toteuttaa omalla hallintoalueellaan peruskirjassa mritettyj sitoumuksia.
Peruskirja sislt Johdanto-osan, kuusi periaatetta, sek peruskirjan ja sitoumuksien toteuttamisohjeet. lborgin kaupungissa toimii sihteerist, joka vastaa allekirjoitusten prosessoimisesta liittyen Aalborgin julistukseen ja Aalborgin sitoumuksiin - Aalborg10 - Kohti kestv tulevaisuutta.
CEMR:in Malmss toukokuussa 2009 pidetyn yleiskokouksen yhteydess jrjestettiin peruskirjaa ja naisten ja miesten vlist bloejob ksittelev sessio. Lue lis tlt. Pohjoismaisista blowjob jalat HD porno videoita Xvideos Helsinki, Tukholma ja Reykjavik, yhdess eurooppalaisten pkaupunkien Wienin, Pariisin, Madridin, Ateenan ja Brysselin kanssa ovat allekirjoittaneet peruskirjan, sitoutuen nin muodollisesti ryhtymn konkreettisiin toimiin naisten ja miesten vlisen tasa-arvon edistmiseksi. Jo yli 1 000 eurooppalaista paikallis- ja aluehallintoa on allekirjoittanut peruskirjan sitoumuksen.
Michael Damm, lborgin ympristjohtaja huomioi ett "EU:n 2020 Strategiassa painotetaan, ett meidn on kehityttv kestvksi ja sosiaalisesti vastuulliseksi taloudeksi, ja ottaa johtava asema maailmass voimaarojen tehokkaassa hydyntmisess. Aalborgin XnXX ja Beeg avulla aluehallinnot voivat parhaiten varmistaa, ett oma kunta on aktiivisesti kukana muutoksessa kohti kestv Eurooppaa.
" Tutkimusprojektissa hydynnettiin Ruotsin tilastokeskuksen (SCB) kermi tietoja kotitalouksiin kytkeytyvist toimista ja analysoitiin muun muassa sukupuolen merkityst kotitalouksien kulutustottumuksissa.
Lue lis tutkimuksesta tlt. Peruskirjan artikloissa 24-28 ksitelln suunnittelutyt ja kestv kehityst. Ensisijainen huomio kohdistuu seuraaviin osa-alueisiin: kestv kehitys, kaupunki- ja paikallissuunnittelu, liikkuvuus ja liikenne, taloudellinen kehitys ja ymprist.
Kaikilla nill osa-alueille paikallishallintojen on otettava huomioon naisten ja miesten erilaisten tarpeet ja varmistettava, ett naiset sek miehet osallistuvat suunnittelutyhn ja ptksentekoon. Artiklassa 28 ksitelln ymprist, mukaan lukien ilmastonmuutos. Artiklassa huomautetaan, ett naisten ja blowjob jalat HD porno videoita Xvideos elintapojen vlill on eroja, ja ett naiset ja miehet hydyntvt paikallispalveluja blowjob jalat HD porno videoita Xvideos julkisia ja avoimia alueita sek lhestyvt ympristongelmia eri tavoin.
Peruskirjan allekirjoittaneet videoiita tysin ja Ja naisia. porno film ilmaiseksi huomioimaan naisten ja miesten erilaiset tarpeet ja TytötUlkona, Anaali kehittessn ympristpolitiikka ja palveluja, sek kunnioittamaan sukupolvien vlist solidaarisuutta. Oslossa XnXX ja Beeg 2006 pidetyss XnXX ja Beeg kokoontui 500 pohjoismaista edustajaa.
Sen yhteydess osallistujille jaettiin raportti Synliga ml, synliga tgrder, sislten 15 hyvksi todettua esimerkki kestvn kehityksen blowjob jalat HD porno videoita Xvideos Pohjoismaissa. Itmeren kaupunkien liitto UCB (Union of the Baltic Cities) on tyskennellyt tasa-arvon edistmiseksi vuodesta 1993 jsenkaupungeissaan ja lhialueilla sek niiden kesken.
Paikallisviranomaisten verkostoitumisella edistetn naisten ja miesten vlisen tasa-arvon videokta tiedon- ja kokemustenvaihdon vlityksell.
Archie Press peri kakkossijan, kun toisena maaliin tullut Astaire America hylttiin peitsist. Archie Press XnXX ja Beeg hyvin matkaan ja pystyy johtamaan lhdn jokaista metri. Pelijakauma: Tas Onnekas (28) on liikaa pelattu. Savon Kuukuiskaaja (18) on puolestaan saanut liian vhn kannatusta osakseen. Juoksunkulku: V. Wilman Thti katsoo ensimmiset keulat ja pst Savon Kuukuiskaajan eteens. Takamatkan suosikit ovat parhaimmillaan selkjuoksulla eli niill ei todennkisesti ajeta matkan aikana eteenpin.
Vlikierros saattaa siksi olla yllttvn maltillinen. 14 Nlowjob Face omaa hurjan kapasiteetin. Ori palailee tauolta ja voi vaatia startteja alle vaikka hevosella osaava blowuob takanaan onkin. Haastajat: 4 Lago Negro teki toissa kerralla keulasta mit tahtoi. Viimeksi ruuna psi hyvn paikkaan 2. blowjob jalat HD porno videoita Xvideos, mutta viimeinen kierros oli sen osalta vaisu. Lago Negron suoritustaso on normaalina pivn korkea eik sit voi aliarvioida yhden huonomman startin jlkeen.
Suosikki: Vahva 16 Poika-Ramiini on aina vaarallinen, kun hevonen ravaa koko matkan. Joskus se saattaa ehti krkitaistoon laukan rasittamanakin. Mikkeliss ori ei ollut ehk aivan tervimmilln, mutta tuli joka tapauksessa hyvin perille 7. ulkoa. Haastajat: 3 Lailan Liitolla on startista selv taktiikka: keulaan ja karkuun. Tm lesbot kypsät naiset porno toimi Kouvolassa, kun tamma psi takamatkan takarivist mainiosti matkaan.
96853629

matches: HD HD HD HD HD HD HD


Tontinvuokralaki 75/1939 - Säädökset alkuperäisinä - FINLEX ®
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Säädökset alkuperäisinä › 1939 › 75/1939
Annettu Helsingissä 17 päivänä maaliskuuta 1939.
Tontinvuokralaki
Tontinvuokrana voi luovutus tapahtua myös silloin, kun tontilla luovuttaessa on vuokramiehelle kuuluva asuinrakennus.
Myös muu vuokraehto, josta asianosaiset tahtovat sopia, milloin heillä on tämän laina mukaan siihen oikeus, on otettava sopimuskirjaan. Muulla tavoin tehty ehto ei sisälly tontinvuokrasopimukseen eikä ole voimassa kolmatta henkilöä vastaan.
Tontinvuokran vuotuismaksun suuruus on määrättävä rahassa ja etukäteen koko vuokrakaudeksi. Ehto, jonka mukaan vuokranmaksu kohoaa tai alenee vuokrakauden aikana määrävuosien kuluttua tietyillä määrillä, ei ole kielletty.
Tontinvuokrasopimuksen pätevyys kiinteistön omistajan vaihtuessa.
Jos tontti luovutetaan toisen omaksi sen jälkeen, kuin vuokramies on ottanut sen haltuunsa, olkoon tontinvuokrasopimus ilman erityistä ehtoa uutta omistajaa sitova. Milloin vuokramies ei vielä ole ottanut haltuunsa vuokralle annettua tonttia, ei tontinvuokrasopimus sido uutta omistajaa, ellei luovutuksessa ole sovittu vuokraoikeuden pysyväisyydestä tai se rekisteröimisen nojalla, niin kuin siitä on erikseen säädetty, ole edelleen voimassa.
Sopimusvapauden rajoitukset tontinvuokrasopimuksen luottokelpoisuuden turvaamiseksi ja tontinhaltijan oikeuden suojaamiseksi
Tontinvuokrasopimuksessa älköön kiellettäkö rekisteröimistä sopimuksen pysyväisyyden vakuudeksi.
Vuokramiehen oikeudesta purkaa vuokrasopimus siinä tapauksessa, että rekisteröimishakemus hylätään, säädetään erikseen.
Sittenkuin tontinvuokraoikeuden pysyväisyyden vakuudeksi on myönnetty rekisteröiminen, on tontilla olevan rakennuksen tai muun pysyvään käyttöön tarkoitetun laitteen tai laitoksen, kuten aitauksen tai istutuksen, katsottava kuuluvan tontinvuokraoikeuteen.
Tontinvuokraoikeuteen, kaikkineen mitä siihen kuuluu, voidaan, sen jälkeen kuin rekisteröiminen on myönnetty, saamisen kiinnitys, niin kuin siitä on erikseen säädetty.
Tontinvuokrasopimuksella älköön pidätettäkö vuokranantajalle oikeutta purkaa vuokrasopimusta siinä tapauksessa, että vuokramaksu jätetään suorittamatta tai että tontinhaltija muutoin laiminlyö noudattaa sopimuksen määräyksiä.
Milloin vuokramies käyttää tonttia tai sen osaa tai tontille rakennettua rakennusta luvattomalla tavalla, voi tuomioistuin kieltää sellaisen menettelyn ja velvoittaa vuokramiehen omalla kustannuksellaan poistamaan tai muuttamaan mitä tontille on luvattomasti rakennettu, jollei asia, sen mukaan kuin erikseen on säädetty, ole maistraatin tai rakennustarkastajan käsiteltävä.
Jos tontinomistaja on vuokra-ajan päättyessä velvollinen suorittamaan lunastuksen tontinvuokralle annetulla tontilla olevasta rakennuksesta tai muusta laitoksesta, ja tontinvuokraoikeus kiinnityksen perusteella on saamisen vakuutena, olkoon kiinnityksenhaltijalla lunastusmäärään yhtäläinen oikeus, kuin hänellä muuten olisi ollut itse pantin esineeseen; älköönkä sellaista lunastusta ilman kiinnityksenhaltijan suostumusta maksettako vuokramiehelle, ellei hän anna siitä vakuutta. Muussa tapauksessa suoritettakoon lunastusmäärä ulosotonhaltijalle, jonka tulee siitä ilmoittaa kiinnityksenhaltijoille ja laillisesti jakaa määrä heidän keskensä.
Tontinvuokrasopimus voidaan pidentää määräajaksi, kuitenkin vähintään kymmeneksi vuodeksi.
Jos asianosaiset ovat muutoin sopineet muutoksesta tai lisäyksestä tontinvuokrasopimukseen, älköön tämä olko voimassa kiinnityksenhaltijaa kohtaan, jonka oikeutta se koskee, mikäli ei näytetä hänen suostuneen siihen, mitä on muutettu tai lisätty, taikka vuokrasopimuksen muutos ole ollut oikeuden rekisteröimä silloin, kun kiinnitystä haettiin.
Mitä 2 momentissa on säädetty, noudatettakoon vastaavasti, jos omistusoikeus laitokseen ja maahan ennen vuokra-ajan päättymistä joutuu samalle henkilölle taikka asianosaiset ovat muutoin sopineet vuokraoikeuden lakkaavaksi, ennekuin sovittu vuokra-aika on päättynyt.
Jos tontti vuokra-ajan päätyttyä palautuu tontinomistajalle, on hän, mikäli ei tässä laissa ole toisin säädetty, velvollinen suorittamaan lunastuksen tontilla olevista rakennuksista sekä muista 7 §:n 1 momentissa mainituista laitteista tai laitoksista, mitkä siinä tapauksessa siirtyvät tontinomistajalle.
Lunastusvelvollisuus ei käsitä ilmeisiä ylellisyyslaitteita eikä sellaisia erikoislaatuisia laitoksia, jotka palvelevat muita kuin asuntotarkoituksia.
Lunastusta on suoritettava arvioinnin mukaan se määrä, mihin rakennukset ja laitokset arvioidaan sinä ajankohtana, jolloin vuokrasuhde päättyy, ja siinä kunnossa, missä ne silloin ovat.
Tarkempia määräyksiä arvioimisjärjestyksestä, arvioperusteista ja maksutavasta voidaan ottaa tontinvuokrasopimukseen.
Tontinhaltija ei ole velvollinen luopumaan hallintaoikeudestaan, ennen kuin tontinomistaja on täyttänyt hänelle tässä säädetyn lunastusvelvollisuuden tai antanut siitä vakuuden, mutta vastatkoon puolestaan, niin kauan kuin tontti on hänen hallinnassaan, vuokrasuhteesta johtuvien velvollisuuksien täyttämisestä.
Jos vuokra-aikaa 10 §:ssä säädetyllä tavalla pitennetään ensimmäisen vuokrakauden päätyttyä, raukeaa tontinomistajan velvollisuus maksaa edellä tässä pykälässä tarkoitettu lunastus. Kuitenkin voivat asianosaiset, milloin pitennyksestä sovitaan vähintään kahdeksikymmeneksiviideksi vuodeksi, samalla määrätä lunastusvelvollisuudesta pitennetyn vuokrakauden päättyessä.
Tontinhaltijan etuoikeus saada tontti uudelleen vuokralle vuokra-ajan päätyttyä.
Jos tontti annetaan vuokrakauden päätyttyä uudelleen tontinvuokralle, on tontinhaltijalla joka kerta etuoikeus saada tontti uudelleen vuokralle.
Tontinomistajan tulee, jos tontti aiotaan uudestaan antaa vuokralle, viimeistään kolme vuotta ennen kulumassa olevan vuokra-ajan päättymistä todistettavaksi ilmoittaa tontinhaltijalle, luovutetaanko tontti uudelleen tontinvuokralle vai eikö sekä, edellisessä tapauksessa, millä ehdoilla. Jollei tontinomistaja mainitun ajan kuluessa tee ilmoitusta, katsotaan tämä sitovaksi ilmoitukseksi tontinhaltijalle siitä, ettei tonttia vuokra-ajan päätyttyä luovuteta uudelleen tontinvuokralle.
Jos tontinomistaja määrää uutta vuokralleantoa varten tontinvuokramaksun, joka ei ylitä silloin vallitsevan tontinarvon kohtuullista tuottoa, sekä muuten vuokraehdot, jotka eivät ole sitä ennen voimassa olleita ankarammat, mutta tontinhaltija ei sellaisilla ehdoilla hyväksy uutta vuokraa, vapautuu tontinomistaja velvollisuudesta suorittaa vuokra-ajan päättyessä lunastusta tontilla olevista rakennuksista ja muista laitoksista. Jos asianosaisten kesken syntyy erimielisyyttä siitä, mitä vuokramaksuja ja muita vuokraehtoja on pidettävä sellaisina, kuin edellä on sanottu, voidaan erimielisyyksistä hankkia asutuslautakunnan tai sitä vastaavan elimen lausunnot ja sen jälkeen asia saattaa oikeuden ratkaistavaksi kanteella, joka on nostettava viimeistään kaksi vuotta ennen vuokra-ajan päättymistä; oikeuden tulee tällöin tutkia, onko, ja missä määrin, tarjotut ehdot katsottava ankarammiksi kuin sitä ennen voimassaolleet, sekä, milloin niin on, harkinnan mukaan määrätä ne ehdot, joita tässä kohden on pidettävä kohtuullisina. Niin kauan kuin oikeudenkäynti on vireillä, on tontinhaltijan oikeuksista ja velvollisuuksista vastaavasti voimassa, mitä 11 §:n 5 momentissa on säädetty.
Mikäli tontinomistaja määrää uutta vuokralleantoa varten edellämainittua korkeamman vuokramaksun tai muuten sitä enne voimassaolleita ankarammat ehdot, ja tontinhaltija ei halua näillä ehdoilla uutta vuokraa, on hän oikeutettu saamaan tontinomistajalta lunastuksen rakennuksista ja laitoksista sen mukaan, kuin 11 §:ssä on säädetty.
Mikäli tontinomistaja 11 §:n 2 momentin mukaan ei ole velvollinen suorittamaan lunastusta tai milloin lunastusvelvollisuus sanotun pykälän 6 momentin tai tämän pykälän 3 momentin mukaan on rauennut, on vuokramies, jollei toisin ole sovittu, velvollinen vuokra-ajan päättyessä viemään pois rakennukset ja muut laitokset sekä panemaan tontin kuntoon. Jollei rakennuksia poisteta kuudessa kuukaudessa, on tontinomistaja oikeutettu vuokramiehen lukuun myymään ne julkisella huutokaupalla.
Milloin tontinvuokrasopimus pitennetään joko edellisessä luovutuksessa määrätyillä ehdoilla tai lisäämällä uusia ehtoja, pysyvät tontinvuokraoikeuteen myönnetyt kiinnitykset uudistetun vuokralleannon aikana voimassa entisellä etuoikeudella. Sellaisen kiinnityksen voimassaoloaika luetaan siitä päivästä, jolloin se vahvistettiin tai viimeksi uudistettiin.
Sopimuksenvaraiset määräykset tontinvuokrasopimuksessa.
ehtoa, että vuokralle antaminen on sallittua ainoastaan määrätyille väestöryhmille,
kuten virkamiehille tai työmiehille;
Tontinvuokrasopimukseen otettu ehto, joka on ristiriidassa tämän lain kanssa, on mitätön.
Jos tontinvuokrasopimuksesta tai siitä johtuvista oikeussuhteista syntyy riita, tuomitkoon siitä oikeus, jollei asia lain mukaan ole ulosottoviranomaisten käsiteltävänä.
Milloin rakennussuunnitelmaan sisältyvä asuintontti annetaan tontinvuokralle, mutta asianosaiset eivät ole sopineet tontin osalle lankeavasta tienpitovelvollisuudesta, on tontinomistajan katsottava sitoutuneen huolehtimaan siitä, että tontille tehdään tarpeellinen ulospääsytie, jonka kunto vastaa paikkakunnan liikennetarvetta, jota vastoin tontinhaltijan on katsottava vastaavan ulospääsytien asianmukaisesta kunnossapidosta.
Liikenteelle tarpeellisen tiemaan luovuttamisesta on erikseen säädetty.
Jos vuokranantaja ja vuokramies ovat vapaaehtoisesti sopineet voimassaolevan vuokrasuhteen muuttamisesta tontinvuokraksi, on uusi vuokrasopimus tehtävä noudattamalla tämän lain säännöksiä. Mitä 13 §:ssä on säädetty, on silloin vastaavasti sovellettava hallintaoikeuteen ja tontilla olevaan laitokseen aikaisemmin myönnettyihin kiinnityksiin.
Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta 1939.
Helsingissä 17 päivänä maaliskuuta 1939.
1 luku - Yleiset säännökset.1 §2 §3 §2 luku - Tontinvuokramaksu.4 §3 luku - Tontinvuokrasopimuksen pätevyys kiinteistön omistajan vaihtuessa.5 §4 luku - Sopimusvapauden rajoitukset tontinvuokrasopimuksen luottokelpoisuuden turvaamiseksi ja tontinhaltijan oikeuden suojaamiseksi6 §7 §8 §9 §10 §11 §5 luku - Tontinhaltijan etuoikeus saada tontti uudelleen vuokralle vuokra-ajan päätyttyä.12 §13 §6 luku - Sopimuksenvaraiset määräykset tontinvuokrasopimuksessa.14 §7 luku - Erinäisiä säännöksiä.15 §16 §17 §18 §19 §


text:
Satelight Archives | انمي سفن يو
انمي Girly Air Force الحلقة 10 مترجمة اونلاين HD
انمي Girly Air Force الحلقة 8 مترجمة اونلاين HD
انمي Girly Air Force الحلقة 9 مترجمة اونلاين HD
انمي Girly Air Force الحلقة 7 مترجمة اونلاين HD
انمي Girly Air Force الحلقة 5 مترجمة اونلاين HD
انمي Girly Air Force الحلقة 4 مترجمة اونلاين HD
انمي Girly Air Force الحلقة 3 مترجمة اونلاين HD
انمي Girly Air Force الحلقة 1 مترجمة اونلاين HD
انمي Juushinki Pandora الحلقة الاخيرة 26 مترجمة اونلاين HD
1 2 3 4 … 11 التالى »

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD


VISK - § 801 Mitä ovat lausumapartikkelit? Alaryhmät
SISÄLLYS > RAKENNE > Partikkelit > Lausumapartikkelit > Yleistä > § 801 Mitä ovat lausumapartikkelit? Alaryhmät
Lausumapartikkelit esiintyvät erityisesti puhutussa vuorovaikutuksessa, ja siksi ryhmä on nimetty puhutun kielen näkökulmasta. Nämä partikkelit sijoittuvat liitynnäisinä lausumaan tai vuoroon. Ne osoittavat, millä tavoin niitä seuraava ilmaus liittyy meneillään olevaan puheeseen, yleensä välittömästi, joskus kauempanakin edellä olevaan lausumaan. Toisin kuin konjunktiot ne eivät kytke toisiinsa lausekkeita. Termiä konnektiivi käytetään tarkoittamaan lauseita ja laajempia tekstin osia toisiinsa kytkeviä sanoja; niihin on sisällytetty myös adverbeja sekä post- ja prepositioita (» § 820). Konnektiivien käyttöä käsitellään tarkemmin luvussa Adverbiaalilauseet ja niiden merkitysvastineet (» § 1111 – 1143). Vaikka kukin lausumapartikkeli tuo puheeseen viime kädessä oman merkityslisänsä, nämä partikkelit voidaan tehtävän mukaan jakaa karkeasti muutamaan ryhmään.
Suurimpia lausumapartikkelien ryhmiä ovat kysyvät ja lisäävät partikkelit, joista jälkimmäiset voidaan edelleen jakaa kahtia, additiivisiin ja kontrastoiviin. Kolmas taajafrekvenssinen ryhmä ovat selittävät partikkelit. Jäännösryhmään ”Muut” (asetelma 131) on sijoitettu vaikeasti luokiteltavat rajatapaukset, joista kullakin on oma yksilöllinen käyttötapansa.
Asetelma 131: Lausumapartikkelit
Kysyvät Lisäävät
‑kO, vai; ai, tokko; jooko, mite(n)s, entä(s), josko (myös » § 1701 – 1702) ja, et(tä), eli(kkä), ‑kin/‑kAAn, viel(ä), vaikka(pa), tai siis, eiku, mut(ta), muuten, tosiaan (myös » § 1027)
Selittävät Affektiset
ku(n), kerran ~ kerta, ‑hAn, siis, nääs, näet, kato jospa, kunpa; että(s) (myös » § 1719)
jos, ni, paitsi; senkun
Tavallista, mutta ei yksinomaista, on lausumapartikkelien sijoittuminen lausuman tai vuoron, kirjoitetussa tekstissä vastaavasti virkkeen alkuun. Eräät lausumapartikkelit voivat sijaita myös vuoron lopussa, ja eräät konnektiivit (esim. kuitenkin, silti) myös keskellä lausetta. Tässä jaksossa esitellään lyhyesti lausumapartikkelit sekä kommentoidaan niiden käyttöä vuoron keskellä. Muusta käytöstä tarkemmin » § 1027 – 1036, 1040 – 1043.
Osaa lausumapartikkeleina esiintyvistä sanoista käytetään myös konjunktioina. Ennen muuta partikkelit et(tä), mut(ta), ja, eli, jos ja ku(n) toimivat paitsi vuoronalkuisina lausumapartikkeleina myös lauseita, joskus lausekkeitakin kytkevinä konjunktioina (» § 816 – 818). Muutama konjunktion kanssa samanasuinen mutta liitepartikkelillinen lausumapartikkeli (jospa, kunpa, ettäs) toimii affektisessa tehtävässä.


text:
Mene...Kotiin3DHDAbstraktianimaatioEläimetlinnutPyörätautotSarjakuvatJulkkiksetVärikäsSöpöviileäKukkaPelitTytötteKuumaElääLogoRakkausElokuvatluontopaikatavaruusUrheiluMaailmanmobileLisää	Kotiin / HD / matka tapetti	matka tapetti
0	matka tapetti
Tässä on paras kokoelma matka tapetti työasemien, Kannettavat, Mobiles Ja Tabletit. täällä DownloadWallpaper.org saat lakhs ilmaisia taustakuvia laitteelle. Kaikki kuvat ovat aikajärjestyksessä, suosio, värejä ja näytön koon ja ar alati päivitetty. valitsevat vapaa taustakuvia yli kahdestakymmenestä luokista sekä Eläimet, Sarjakuva, Flower ja Urheilu. vaikka tyyppi tietokoneen että yksinkertaisesti omistat, voit yksinkertaisesti siirtää korkean resoluution taustakuvan kokoa muutetaan ja rajataan sopivaksi työpöydälle näytön.
Yksinkertaisuuden, valitse Desktopin Koko (esim. 1366×768, 1920×1080, 1024×768 jne.) luettelosta päätöksiä oikeassa paneelissa, ja myös järjestelmä voi valita sinulle kaikkea järjestelmän hyväksyttävän Size Set. Ja muistaa, täällä voit siirtää kasoista ilmaiseksi taustakuvia! Jos Like This matkustaa taustakuva kokoelma Anna Tykkää Ja Jaa Facebook.
piipittää Tietoja Jeya Edellinen: bff tapetti
seuraava: magneettinen kaappi tapetti
näkymät (74) tavallinen valkoinen tapetti HD
näkymät (52) Final fantasy 15 HD tapetti
näkymät (52) r taustakuvia HD
näkymät (50) LSD tapetti HD
näkymät (39) powerpoint tapetti HD
näkymät (39) Tumblr iPhone tapetti
näkymät (36) natsu tapetti HD
laskeuma New Vegas taustakuva hd HDbible verses wallpaperiphone joulua taustakuvan HDtop taustakuvia HDVolcom tapetti HDveri tapettiTF2 tapettiamazon tapetti HDpieni tapetti HDlowrider tapetti Mainos

matches: HD HD HD HD HD HD HD hd