Säännöt – YLL – Yleinen Lehtimiesliitto
Hyväksytty liittokokouksessa 8.5.2010, yhdistysrekisteri vahvistanut 20.10.2011
Yhdistyksen nimi on Yleinen Lehtimiesliitto ry – Allmänna Journalistförbundet rf. Suomenkielistä nimeä käytetään suomenkielisissä yhteyksissä ja ruotsinkielistä ruotsinkielisissä. Yhdistyksen kotipaikka on Helsingin kaupunki. Näissä säännöissä yhdistyksestä käytetään nimitystä liitto.
§2 LIITON TARKOITUS JA TOIMINNAN LAATU
Yleinen Lehtimiesliitto toimii journalistien, alan tutkijoiden ja tiedottajien valtakunnallisena, vasemmistolaisena yhdyssiteenä. Liitto vaalii sanan- ja ilmaisun vapautta sekä moniarvoista tiedonvälitystä. Liitto on Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö ry:n (SAK) jäsen. Liitto on yhteis¬toiminnassa tavoitteitaan tukevien koti- ja ulkomaisten järjestöjen kanssa.
– vaikuttamalla viestintäpoliittiseen päätöksentekoon ja alan lainsäädännön kehittämiseen alottein, esityksin ja antamalla lausuntoja,
– edistämällä jäsenten ammattitaidon kehittämistä järjestämällä kursseja ja koulutustilaisuuksia,
– syventämällä tiedotusalalla toimivien ammatillista ja yhteiskunnallista tietoisuutta järjestämällä neuvonta- ja valistustilaisuuksia,
– keräämällä, tallentamalla ja julkaisemalla vasemmistolaisen viestinnän historiaa,
– hankkia ja omistaa irtainta ja kiinteää omaisuutta sekä arvopapereita,
– vastaanottaa avustuksia, lahjoituksia ja testamentteja, toimeenpanna arpajaisia ja rahankeräyksiä sekä harjoittaa kioski- ja ravintolatoimintaa,
– perustaa ja ylläpitää sosiaali-, opinto- ja stipendirahastoja.
§3 LIITON JÄSENET
– Henkilö, joka saa pääasiallisen toimeentulonsa journalistisesta tai tiedottamiseen liittyvästä työstä,
– Journalismin opettaja, tutkija tai alan opiskelija.
Liiton opiskelijajäseneksi voidaan hyväksyä opiskelija. Saavutetut jäsenoikeudet säilyvät.
Liittokokous määrää jäsen- ja liittymismaksut kummallekin jäsenryhmälle erikseen. Jäsenmaksujen laiminlyöminen kahtena peräkkäisenä vuotena johtaa liitosta erottamiseen.
§5 JÄSENMAKSUSTA VAPAUTUMINEN
Hallitus voi hakemuksesta vapauttaa opiskelevan, työttömän, sairaan tai asevelvollisuuttaan suorittavan jäsenen jäsenmaksusta vuodeksi tai määräajaksi. Vapaajäsenyys myönnetään hakemuksesta 60 vuotta täyttäneelle jäsenelle.
§6 LIITOSTA EROAMINEN JA EROTTAMINEN
Jäsen voi erota liitosta ilmoittamalla siitä kirjallisesti hallitukselle tai sen puheenjohtajalle tai ilmoittamalla erosta liittokokoukselle pöytäkirjaan merkittäväksi. Eronneelle ei palauteta jäsenmaksua. Liitosta voidaan erottaa jäsen, joka rikkoo liiton sääntöjä tai periaatteita tai vahingoittaa toiminnallaan liittoa. Erottaa voidaan myös jäsen, joka on antanut harhauttavia tietoja, joiden perusteella jäsenyys on hyväksytty. Erottamisesta päättää hallitus kahden kolmasosan (2/3) määräenemmistöllä. Jäsenellä on oikeus antaa asiassaan hallitukselle kirjallinen selvitys. Erottamisesta voi vedota liittokokoukseen kirjallisella valituksella, joka on jätettävä 30 vuorokauden kuluessa siitä kun päätös on tullut erotetun tietoon.
§7 LIITTOKOKOUS
Liiton ylimpänä päätösvaltaisena elimenä on liittokokous, joka pidetään joka toinen vuosi maalis-kesäkuussa. Liittokokouksen ajasta ja paikasta päättää hallitus. Ylimääräinen kokous pidetään, jos hallitus katsoo sen tarpeelliseksi tai jos vähintään yksi kymmenesosa (1/10) liiton äänioikeutetuista jäsenistä sitä kirjallisesti vaatii määrättyä asiaa varten.
Ylimääräinen kokous on kutsuttava koolle kahden kuukauden kuluessa vaatimuksen vastaanottamisesta.
Liittokokous kutsutaan koolle liittokokouksen päättämässä sanomalehdessä julkaistulla ilmoituksella, kirjeitse tai sähköpostitse. Kutsu on lähetettävä ja julkaistava viimeistään kolme kuukautta ennen kokousta. Ylimääräisen kokouksen kutsu on lähetettävä ja julkaistava viimeistään kolme viikkoa ennen kokousta. Liittokokouksen käsiteltäviksi tarkoitetut aloitteet on jätettävä hallitukselle kirjallisesti neljä kuukautta ennen kokouksen alkamista.
Liittokokouksessa ja ylimääräisessä kokouksessa puhe- ja äänioikeus on jokaisella jäsenmaksunsa maksaneella jäsenellä, opiskelijajäsenellä ja vapaajäsenellä
§8 LIITTOKOKOUKSEN TEHTÄVÄT
Liittokokouksessa päätetään:
– Toimintakertomuksen ja tilinpäätöksen hyväksymisestä, tili- ja vastuuvapauden myöntämisestä sekä talousarvion vahvistamisesta,
– Liiton toimihenkilöiden palkkioista ja kulukorvauksista,
– Puheenjohtajan sekä hallituksen jäsenten ja varajäsenten valinnoista,
– Tilintarkastajan ja varatilintarkastajan valinnoista. Tilintarkastajaksi voidaan valita myös hyväksytty tilintarkastusyhteisö,
– Jäsenaloitteista,
– Liittokokouksen koollekutsumistavasta ja kokouskutsun julkaisemisesta 7§:n mukaisesti.
§9 HALLITUS JA TOIMIHENKILÖT
Liiton hallituksen toimikausi on liittokokousten välinen aika. Liittokokous valitsee hallituksen puheenjohtajan, 5 – 15 varsinaista jäsentä ja 2 – 5 varajäsentä. Varajäsenen äänioikeus määräytyy varajäsenen valitsemisjärjestyksessä. Hallitus valitsee keskuudestaan varapuheenjohtajan, sihteerin ja taloudenhoitajan. Taloudenhoitaja voidaan valita myös hallituksen ulkopuolelta. Hallitus voi asettaa jaostoja ja työryhmiä. Hallitus valitsee keskuudestaan työvaliokunnan, johon kuuluvat puheenjohtaja, varapuheenjohtaja, sihteeri ja enintään kolme muuta jäsentä. Hallitus ja työvaliokunta kokoontuvat puheenjohtajan tai varapuheenjohtajan kutsusta. Hallitus on päätösvaltainen, kun puheenjohtaja tai varapuheenjohtaja ja vähintään puolet jäsenistä on paikalla.
Liiton hallituksen tehtävänä on:
– järjestää liiton toimintaa liittokokouksen päätösten ja liiton sääntöjen mukaisesti,
– hoitaa liiton rahavaroja ja muuta omaisuutta sekä huolehtia liiton sijoituksista,
– laatia toiminta- ja tilikertomus sekä toimintasuunnitelma liittokokoukselle,
– kutsua liittokokoukset koolle,
– pitää jäsenluetteloa,
– ottaa ja erottaa muut näissä säännöissä mainitsemattomat, liiton toiminnan kannalta tarpeelliset toimihenkilöt ja päättää heidän palkkioistaan,
– laatia sääntöjen 2 §:ssä mainittujen rahastojen säännöt.
Liiton nimen kirjoittavat puheenjohtaja, varapuheenjohtaja, sihteeri ja taloudenhoitaja, kaksi yhdessä.
§10 TILIT JA NIIDEN TARKASTUS
Liiton tilikausi on kalenterivuosi. Tilinpäätös on tehtävä ennen tammikuun loppua ja jätettävä maaliskuun loppuun mennessä tilintarkastajalle, joka tarkastaa liiton tilit ja omaisuuden vuosittain ja toimittaa tarkastuksestaan kirjallisen lausunnon liittokokoukselle.
Liiton sääntöjä voidaan muuttaa liittokokouksessa, jos kokouskutsussa on siitä ilmoitettu ja äänestyksessä kolme neljäsosaa (3/4) annetuista äänistä kannattaa muutosta.
§12 LIITON PURKAMINEN
Liiton purkamisesta on päätettävä kahdessa peräkkäisessä liittokokouksessa samalla määräenemmistöllä kuin sääntöjen 11 §:ssä on määrätty sääntöjen muuttamisesta. Jos liitto purkautuu tai lakkautetaan, sen varat siirretään loppuselvityksen jälkeen Yrjö Sirolan Säätiölle.


Ympäristölautakunnan luottamushenkilöiden perehdyttämiskoulutus | Tuusula
Ympäristölautakunnan luottamushenkilöiden perehdyttämiskoulutus
Keski-Uudenmaan ympäristölautakunta, kokous 16.1.2018
§ 13 Ympäristölautakunnan luottamushenkilöiden perehdyttämiskoulutus (lisäpykälä)
TUUDno-2018-120
Keski-Uudenmaan ympäristölautakunta päätti 19.12.2017 § 145 lautakunnan ja ympäristökeskuksen tehtäviin perehtyessään antaa ympäristökeskuksen tehtäväksi tuoda lautakunnan tammikuun 2018 kokoukseen esityksen lautakunnan jäsenille tarkoitetusta perehdyttämiskoulutuksesta.
Ympäristökeskus on pyytänyt lautakunnan perehdyttämiskoulutuksesta FCG Koulutus Oy:n tarjousta siten, että FCG Koulutus Oy / Suomen Kuntaliitto vastaisi ympäristölautakunnan ja sen jäsenten oikeudellista asemaa sekä kunnan ympäristönsuojelutehtäviä koskevasta koulutusosuudesta seuraavasti:
Ympäristölautakunnan ja sen jäsenten oikeudellinen asema
(FCG Koulutus Oy / Suomen Kuntaliitto)
Lautakunta kunnan hallinto-organisaatiossa
Hyvä kokousmenettely
Puheenjohtajan ja esittelijän erityisroolit
Esteellisyyden tunnistaminen
Luottamushenkilön vastuu
Ympäristönsuojelun tehtävät kunnassa
Ympäristönsuojelun erityistehtävät
Ympäristönsuojelun edistämistehtävät
Ympäristökeskuksen huolehtii koulutustilaisuudessa itse kunnan ympäristöterveydenhuollon tehtävien perehdyttämisestä seuraavasti:
Ympäristöterveydenhuollon tehtävät kunnassa
Tupakka- ja nikotiinikorvaustuotteiden valvonta
Eläinlääkintähuolto ja eläinsuojelu
FCG Koulutus Oy tarjoaa edellä kuvattua perehdyttämiskoulutusosuuttaan hintaan 1 800 euroa (alv 0 %). Ympäristökeskus on pyytänyt tarjoukset 12.3.2018 järjestettävän lautakunnan perehdyttämiskoulutuksen tila- ja tarjoilupalveluista Gustavelund Oy:ltä ja Majatalo Onnela Oy:ltä. Ympäristökeskuksen vuoden 2018 talousarvioon on varattu luottamushenkilökoulutukseen 5 000 euroa.
Keski-Uudenmaan ympäristölautakunta päättää pitää lautakunnan jäsenten ja varajäsenten perehdyttämiskoulutuksen maanantaina 12.3.2018 tilaamalla ympäristölautakunnan ja sen jäsenten oikeudellista asemaa sekä kunnan ympäristönsuojelutehtäviä koskevan koulutusosuuden FCG Koulutus Oy:ltä. Ympäristökeskus vastaa koulutustilaisuudessa kunnan ympäristöterveydenhuollon tehtäviä koskevasta osuudesta. Tieto koulutustilaisuuden pitopaikasta sekä tarkempi koulutusohjelma ja -aineisto toimitetaan lautakunnan jäsenille ja varajäsenille ennen tilaisuutta.
§ 2 Läsnäolo- ja puheoikeus ympäristölautakunnan kokouksessa 16.1.2018
§ 4 Keski-Uudenmaan ympäristökeskuksen toimintasääntö
§ 5 Maa-ainestaksa
§ 6 Ympäristönsuojeluviranomaisen taksa
§ 7 Järvenpään kaupungin vesiliikelaitoksen toiminta-alueen päivittäminen / Lausunto Järvenpään Veden johtokunnalle
§ 8 Nivos Vesi Oy:n vireillepano koskien entisen Saaren koulun vedenottamon pohjaveden pilaamista, käsittelyn päättäminen
§ 9 Nivos Vesi Oy:n vireillepano koskien entisen Saaren kolun vedenottamon pohjaveden pilaamista, kiinteistö 505-412-1-58, käsittelyn päättäminen
§ 10 Nivos Vesi Oy:n vireillepano koskien entisen Saaren koulun vedenottamon pohjaveden pilaantumista, kiinteistö 505-412-1-14, käsittelyn päättäminen


Asetus maatalousyrittäjien… 1326/1990 - Säädökset alkuperäisinä - FINLEX ®
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Säädökset alkuperäisinä › 1990 › 1326/1990
1326/1990
Sosiaali- ja terveysministerin esittelystä säädetään maatalousyrittäjien sukupolvenvaihdoseläkkeestä 28 päivänä joulukuuta 1990 annetun lain (1317/90) 44§:n nojalla:
3) jatkamissitoumuksella eläkelain 10§:n 1 momentin 3 kohdassa tarkoitettua jatkajan sitoumusta; ja
Eläkelain 5§:n 1 momentin 3 kohdassa tarkoitettua luovuttajan saamaa tuloa muusta kuin maatilataloudesta on myös hänen avoimesta yhtiöstä tai kommandiittiyhtiöstä saamansa voitto-osuus siltä osin kuin voitto-osuus ei sisälly luovuttajan valtion verotuksessa veronalaiseen tuloon. Sovellettaessa mainittua lainkohtaa voidaan muusta kuin maatilataloudesta saadusta valtion verotuksessa veronalaisesta tulosta luovuttajan vaatimuksesta vähentää tulon hankkimisesta johtuneet valtion verotuksessa vähennettävät matkakustannukset.
Eläkelain 10§:n 1 momentin 3 kohdassa tarkoitettua asumisetäisyyttä pidetään tarkoituksenmukaisena, jos jatkajan asuinpaikka sijaitsee maaseutuelinkeinolain (1295/90) 11§:n 1 momentissa tarkoitetun alueen ulkopuolella ja enintään viiden kilometrin etäisyydellä maatilan talouskeskuksesta.
Jos maatila luovutetaan eläkelain 10§:n 3 momentissa tarkoitetulla tavalla yhteisesti kahdelle jatkajalle yhdessä viljeltäväksi, jatkajien on sitouduttava pitämään maatila omistuksessaan jakamattomana jatkamissitoumuksen voimassaoloajan.
Jos maatila on katsottu eläkelain 11§:n 2 kohdan b alakohdan nojalla jatkamiskelpoiseksi sillä edellytyksellä, että maatilalla harjoitetaan myös ammattimaista kalastusta tai poronhoitoa, jatkajan on sitouduttava harjoittamaan kysymyksessä olevaa toimintaa jatkamissitoumuksen voimassaoloajan vähintään samassa laajuudessa kuin maatilan luovutushetkellä.
Jos hakemus on toimitettu maaseutupiirille taikka eläkelaitokselle tai sen asiamiehelle, hakemus on viivytyksettä siirrettävä asianomaiselle maataloussihteerille. Maataloussihteerin on toimitettava hakemusasiakirjat lausuntoineen eläkkeen saamisen edellytyksistä eläkelaitokselle. Eläkelain 36§:n 2 momentissa tarkoitetuissa tapauksissa maataloussihteerin tulee kuitenkin toimittaa hakemusasiakirjat lausuntoineen asianomaiselle maaseutupiirille.
Hakemus katsotaan tehdyksi sinä päivänä, jona se on annettu tai postitse saapunut 6§:n 2 momentissa mainitulle hakemuksen vastaanottajalle.
Päätös on lähetettävä asianomaiselle postitse hänen ilmoittamallaan osoitteella tai toimitettava hänelle todisteellisesti tiedoksi. Päätöksestä on annettava tieto maatilahallitukselle ja maaseutupiirille, jos asia on ollut niiden käsiteltävänä, sekä maataloussihteerille.
1) siitä, että hänelle on myönnetty eläkelain 21§:n 1 momentissa tarkoitettu eläke;
2) ryhtymisestään ansiotyöhön, josta saatava ansiotulo on vähintään eläkelain 24§:n 1 momentissa tarkoitetun rahamäärän suuruinen;
3) työpanoksen ja olosuhteiden muuttumisesta maatilalla niin, että pääasiallisen vastuun maatilatalouden harjoittamisesta on katsottava eläkelain 25§:ssä tarkoitetuin tavoin siirtyneen eläkkeensaajalle;
4) ryhtymisestään harjoittamaan maataloutta, ammattimaista kalastusta tai poronhoitoa omaan tai yhteiseen >lukuun; ja
5) perhesuhteiden muutoksesta, joka eläkelain 16§:n 1 momentin mukaan vaikuttaa eläkkeen määrään.
Eläkkeen perusmäärästä voidaan periä eläkelain 43§:n 3 momentissa tarkoitettuja vakuutusmaksuja ilman eläkkeensaajan suostumusta enintään kolmannes kulloinkin maksettavan eläkkeen määrästä. Vakuutusmaksujen perinnästä johtuvan eläkkeen vähennyksen katsotaan kulloinkin koskevan vanhinta perimiskelpoista ja vielä maksamatta olevaa vakuutusmaksua.
Eläkelautakunnan käsitellessä asiaa, jonka ratkaiseminen olennaisesti riippuu eläkelain tai sen nojalla annettujen säännösten tai määräysten soveltamisesta, tulee saapuvilla olevista jäsenistä ainakin yhden olla maatalousyrittäjien eläkelain (467/69) 18§:n 1 momentissa tarkoitettu henkilö.
Eläkelaitoksen on säilytettävä eläkeasiaan liittyvät asiakirjat ja tiedot siten kuin eläketurvakeskus sosiaali- ja terveysministeriön antamien ohjeiden mukaan tarkemmin määrää.
Maatilahallituksen on kultakin kalenterivuodelta seuraavan vuoden huhtikuun loppuun mennessä annettava valtioneuvostolle kertomus maataloussihteerien ja maaseutupiirien toiminnasta sekä omasta toiminnastaan eläkelain mukaisissa asioissa.
1 §2 §3 §4 §5 §6 §7 §8 §9 §10 §11 §12 §13 §14 §15 §16 §17 §18 §19 §20 §


Suliffiup sulinngiffeqarnermi matoqqaneranut tunngatillugu ikiorsiissutit | AUA
Sags nr. 2012-072293
Isumaginninnermi Naammagittaalliuuteqarfik naammagittaalliuutit suliarisimavaat ulloq xx. December 2013 A kommune aalajangigaa ulloq xx. august 2012 pisortanik ikiorsiissutinik pisartagassatit annertussusaa pillugu, imatullu aalajangiisimallutik:
A kommune aalajangigaa attatiinnarneqarpoq. Imak isumaqarpoq kommunip aalajangiussaa ilumoortoq, illillu isumaqatigineqanngittutit naammagittaalliorninnut.
Suliaq aalajangerneqarpoq Pisortanit ikiorsiissutit pillugit Inatsisartut peqqussutaat nr. 15, 20. november 2006-imeersoq malillugu.
Paasitinneqarpugut B –tut sulisartutit fritidshjemimi (klub), aasakkut feriarnerani matoqqasartumi: Paasissutissat malillugit apriilip naalerneraniit august aallaqqaataanut.
Suliffissarsiuussisarfimmut saaffiginnissimavutit, paasillugulu pisortanik ikiorsiissutinik qinnuteqassallutit. Taamaattumik kommunemut pisortanik ikiorsiissutinik qinnuteqarputit juli qaammammut 2012-imi. xx. August 2012 kommunep kisissimavai aningaasaqarnerit, paasisimavaallu pisortanik ikiorsiissutinik pisartalersinnaasimallutit tamakkerlugit 2.545 koruunit akiligassat aaliangersimasunut atuuttussanut. Taamaattumik kisimi 1.157,66 koruuninik kisimi illit nammineq tigusassavatit. Kommune innersuussivoq issuaallunilu § 13 Pisortanit ikiorsiissutit pillugit Inatsisartut peqqussutaat nr. 15, 20. november 2006-imeersoq. Kommune ajunngittumik naammagittaalliorfissamik ilitsersuummik ilanngussisimavoq.
Isumaginninnermi Naammagittaalliuuteqarfimmut naammagittaalliorsimavutit xx. August 2012-imi. Naammagittaalliuullu tunngaveqartippat illit isumaqartutit naammanngittumik pisortanik ikiorsiissutinik tunisisimallutit, nerisassanullu narisassanut naammannatik qaammammut.
Kommune nassiussimavaa aningaasaqarnikkut kisitsinermi tassani piffissami, aammalu allamik paasissutissat illit pillutit aningaasaqarnerillu pillugu.
Kommunep kisitaani paasineqarpoq, kisitsisimasut aaliangersimasumik aningaasanik meeraq ataatsimut inersimasumullu ataatsimut illup iluani najugallit imminut pilersorsinnaanissaanut, nerisassat aamma akiligassat aaliangersimasunut. Kommunep kisitaani takuneqarsinnaavoq, pisinnaatitaasutit pisortanik ikiorsiissutinik 2.545 koruuninik pisinnaallutit juli qaammammut 2012-imi.
Inatsit atorneqartut:
Pisortanit ikiorsiissutit pillugit Inatsisartut peqqussutaat nr. 15, 20. november 2006-imeersoq § 7 malillugu Kommunalbestyrelsi tassanngaannartumik pisariaqavissumik pissaaleqilernermi pisortanit ikiorsiissuteqarsinnaavoq qinnuteqartoq
Peqqussummi § 8 imm. 1 nr. 1 malillugu suliffissaqanngikkuni suliffissaminillu naammaginartumik neqeroorfigineqarsimanngikkuni pimoorullugulu suliassarsiortuunngikkuni.
Peqqussummi § 13 malillugu Pilersuinermut akiligassanullu aalajangersimasunut pisortanit ikiorsiissutisiat annertussusaat missiliuussinikkut aalajangerneqartarpoq qinnuteqartup maannamut inuuniarnikkut atugarisimasai, pilersuisutut pisussaaffii, il.il.
Peqqussummi § 13 Imm. 3. malillugu Aningaasartuutiviusut tunngavigalugit kiisalu najugaqatigiissinnaanermi iluaqutissat aallaavigalugit aningaasat aalajangersarneqassapput. Pilersuinermut aningaasartuutinullu aalajangersimasunut pisortanit ikiorsiissutit annerpaamik SIK-p Naalakkersuisullu akornanni isumaqatigiissutit naapertorlugit ilinniarsimanngitsumut aningaasarsiarititat ikinnerpaaffiisa 65%-erisinnaavaat, taamaattorli imm. 4 takuuk.
Peqqussummi § 14 Qinnuteqartoq piffissap pilersuinermut akiligassanullu aalajangersimasunut pisortanit ikiorsiissutisisarfiusup iluani ulluni ataasiakkaani aningaasarsisarsimappat pilersuinermut akiligassanullu aalajangersimasunut pisortanit ikiorsiissutisiat annikillineqassapput. Qinnuteqartumut suna pitsaanerutinneraa naapertorlugu pilersuinermut akiligassanullu aalajangersimasunut pisortanit ikiorsiissutisiat annikillineqarsinnaapput
Isumaginninnermi Naammagittaalliuuteqarfik isumaqarput pisortanik ikiorsiissutinik pisartagaqarnissannut pisinnaatitaasutit tassani piffissami, fritidshjem(klub) matoqqanerani.
Isumaginninnermi Naammagittaalliuuteqarfik pingaartippaat klubbimi B -tut sulisuusutit fritidshjemmimi, matoqqasussami qaammatit pingasut sinnerlugit. Feriarninni aningaasassannik katersisaraluarlutit, Isumaginninnermi Naammagittaalliuuteqarfik isumaqarput piffissaq takivallaarmat piumasarineqarsinnaanngittoq feeriarninni aningaasat katsersat qaammatit pingasut sinnerlugit atorsinnaassagitit.
Aallartiffittut illit pisussaatitaavutit isumagissallugu katersatit tamakkerlugit ukiup tamaanut naammassasut, taava sulinngiffeqarninni klubbi matoqqanerani ooriiteqarsinnaaniassagavit, periarfissaqarpat suliffissarsiuussisarfimmi piareeqqasinnaanissarnut sulilernissamut aasakkut feriarnippit nalaani. Isumaginninnermi Naammagittaalliuuteqarfik isumaqarput, inooqatigiinnermi pisimasoqarsimasoq, taamaattumik pisortanik ikiorsiisstuinik pisinnaatitaallutit.
Isumaginninnermi Naammagittaalliuuteqarfik attatiinnarpaa A kommune aalajangiussaa pisortanik ikiorsiissutit annertussusaanik, juli qaammataanut 2012-imut atuuttussamut.
- 7.Kommunalbestyrelsi tassanngaannartumik pisariaqavissumik pissaaleqilernermi pisortanit ikiorsiissuteqarsinnaavoq qinnuteqartoq
- 8.Kommunalbestyrelsi pilersuinermut akiligassanullu aalajangersimasunut kiisalu ataasiartumik aningaasartuutinut pisortanit ikiorsiissuteqarsinnaavoq, qinnuteqartup § 7-imi piumasaqaatit naammassisimappagit kiisalu
- 13.Pilersuinermut akiligassanullu aalajangersimasunut pisortanit ikiorsiissutisiat annertussusaat missiliuussinikkut aalajangerneqartarpoq qinnuteqartup maannamut inuuniarnikkut atugarisimasai, pilersuisutut pisussaaffii, katissimallugu aapparisap, nalunaarsorneqarsimasumik aapparisap imaluunniit naligisatut inooqatigisap isertitai, akiligassat aalajangersimasut najukkamilu pissutsit tunngavigalugit.


text:
luominen 3907982 datasheets & 14770 tuotemerkkiä
Aloita 208 product(s) found More Sharing ServicesShare
Samsung (92) LG (67) Sony (23) Panasonic (13) Hisense (10) Denver (1) Hitachi (1) Xoro (1) Valitse kategoria
LED-televisiot (208)
litteät tietokonenäytöt (851)
litteiden näyttöjen seinäkiinnikkeet (367)
julkisten tilojen näytöt (281)
litteiden näyttöjen pöytäkiinnikkeet (265)
kosketusnäytöt (165)
videohaaroittimet (160)
näytön tietoturvasuojat (75)
seinä- ja kattokiinnikkeiden lisävarusteet (70)
litteiden näyttöjen kattokiinnikkeet (46)
litteiden näyttöjen lisävarusteet (44)
litteiden näyttöjen jalustat (43)
televisioantennit (41)
radioantennit (14)
kosketusnäytön kalvot (11)
stereoskooppiset 3D-lasit (11)
digitaaliset valokuvakehykset (7)
LCD-televisiot (1)
LG 43LH604V 43" Full HD Smart TV Wi-Fi Musta LED-televisio (43LH604V) LG 43LH604V, 109,2 cm (43"), Full HD, 1920 x 1080 pikseliä, LED, PMI (Picture Mastering Index), Litteä
LG 55LW540S SuperSign TV 55" Full HD Wi-Fi Musta LED-televisio (55LW540S) LG 55LW540S SuperSign TV, Full HD, 4:3, 16:9, 1000000:1, 1200:1, Edge-LED, 1920 x 1080 pikseliä
LG 55LH604V 55" Full HD Smart TV Wi-Fi Musta LED-televisio (55LH604V) LG 55LH604V, 139,7 cm (55"), Full HD, 1920 x 1080 pikseliä, 4:3, 16:9, 4:3, 16:9, Zoom, 1920 x 1080 (HD 1080)
LG 49LH604V 49" Full HD Smart TV Wi-Fi Musta LED-televisio (49LH604V) LG 49LH604V, 124,5 cm (49"), Full HD, 1920 x 1080 pikseliä, 4:3, 16:9, 4:3, 16:9, Zoom, 1920 x 1080 (HD 1080)
Sony FWL-48W705C 48" Full HD Smart TV Wi-Fi Musta LED-televisio (FWL-48W705C) Sony FWL-48W705C, Full HD, 4:3, 16:9, 4:3, 16:9, 1920 x 1080 (HD 1080), 480i, 480p, 576i, 576p, 720p, 1080i, 1080p,...
LG 49LW340C 49" Full HD Musta LED-televisio (49LW340C) LG 49LW340C, Full HD, 16:9, 4:3, 16:9, Zoom, 1920 x 1080 (HD 1080), 1080i,1080p, 1200:1
LG 55UH770V 55" 4K Ultra HD Smart TV Wi-Fi Musta, Hopea LED-televisio (55UH770V) LG 55UH770V, 139,7 cm (55"), 4K Ultra HD, 3840 x 2160 pikseliä, LED, PMI (Picture Mastering Index), Litteä
LG 49UH661V 49" 4K Ultra HD Smart TV Wi-Fi Hopea LED-televisio (49UH661V) LG 49UH661V, 124,5 cm (49"), 4K Ultra HD, 3840 x 2160 pikseliä, LED, PMI (Picture Mastering Index), Litteä
Samsung UE40K6300AK 40" Full HD Smart TV Wi-Fi Musta, Titaani LED-televisio (UE40K6300AKXXU) Samsung UE40K6300AK, 101,6 cm (40"), Full HD, 1920 x 1080 pikseliä, Kuvanlaatuindeksi, Kaareva, 1920 x 1080 (HD...

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD


text:
Urheilusta saatujen tulojen verotus kansainvälisissä tilanteissa - Verohallinto
Urheilusta saatujen tulojen verotus kansainvälisissä tilanteissa
VH/744/00.01.00/2019
Tässä ohjeessa käsitellään urheilusta saatujen tulojen verotusta kansainvälisissä tilanteissa. Urheilutoimintaa käsitellään tuloverolain näkökulmasta. Urheilua ja urheilusta saatavia tuloja yleisellä tasolla on käsitelty Verohallinnon ohjeessa Urheilusta saatujen tulojen verotus.
Tämä ohje ei koske muille kuin urheilijoille, kuten esimerkiksi kilpailutuomareille, valmentajille tai joukkueenjohtajille, maksettujen suoritusten verotuskohtelua. Näitä ja urheiluseurojen toimintaan liittyviä verotuksellisia kysymyksiä on käsitelty esimerkiksi Verohallinnon ohjeissa Yleishyödyllisten yhteisöjen ja julkisyhteisöjen vapaaehtoistoiminnan ennakkoperintäkysymykset ja Verotusohje yleishyödyllisille yhteisöille.
Tuloverolain (1535/1992, TVL) tulokäsite on laaja. Veronalaista tuloa ovat laissa säädetyin rajoituksin verovelvollisen rahana tai rahanarvoisena etuutena saamat tulot (TVL 29 §), jollei jotain tuloa ole nimenomaisesti säädetty verovapaaksi.
Tuloverolaissa säädetään erikseen Suomesta saaduksi tuloksi urheilijan Suomessa harjoittamasta henkilökohtaisesta toiminnasta saatu korvaus. Myös lähdeverolaissa on erikseen määräyksiä, jotka koskevat urheilijan henkilökohtaiseen toimintaan perustuvaa korvausta. Urheilijoiden kansainvälisten tilanteiden verotusta koskevat erityissäännökset perustuvat verosopimusten määräyksiin.
Suomen tekemät verosopimukset pohjautuvat pääsääntöisesti OECD:n malliverosopimukseen. Verosopimuksissa on urheilijoiden verotusta koskeva artikla 17. Lähtökohtaisesti artikla 17 antaa verotusoikeuden myös valtiolle, jossa urheilija harjoittaa henkilökohtaista toimintaa. Tälläisesta valtiosta käytetään tässä ohjeessa termiä lähdevaltio.
Verotuksen ohella urheilijan tulosta tulee määrätä myös sairausvakuutuksen sairaanhoito- ja päivärahamaksu, jos urheilija on sairausvakuutuslain (1224/2004) mukaan vakuutettu Suomessa. Sairausvakuutusmaksun määräämistä ja siihen liittyvää lainsäädäntöä on käsitelty yleisesti ja rajoitetusti verovelvollisten osalta Verohallinnon ohjeessa Sairausvakuutusmaksu.
Yleisesti verovelvollisen urheilijan tulojen tuloverolain mukaisesta verotuksesta sekä urheilijarahastosta saadun tulon verotuksesta on kerrottu tarkemmin Verohallinnon ohjeessa Urheilusta saatujen tulojen verotus.
Suomen tuloverotuksessa on kaksi eri verovelvollisuuden lajia: yleinen ja rajoitettu verovelvollisuus. Yleisesti verovelvollisena pidetään verovuonna Suomessa asunutta henkilöä tai yhteisöä. Lähtökohtaisesti henkilön katsotaan olevan Suomessa asuva, jos hänellä on Suomessa varsinainen asunto tai hän oleskelee täällä yli kuuden kuukauden ajan (TVL 11 § 1 momentti).
Suomen kansalaisia pidetään maastamuutotilanteessa Suomessa asuvina ja yleisesti verovelvollisina vielä poismuuttovuoden jälkeen kolmen seuraavan vuoden ajan. Henkilön voidaan katsoa olevan rajoitetusti verovelvollinen ennen määräajan päättymistä, jos hän osoittaa, että hänellä ei verovuonna ole ollut olennaisia siteitä Suomeen.
Yhteisö on yleisesti verovelvollinen, jos se on rekisteröity Suomessa tai perustettu Suomen lainsäädännön mukaan. Yleisesti verovelvollinen urheilija tai yhteisö on velvollinen suorittamaan Suomeen veroa Suomesta ja muualta saamistaan tuloista (TVL 9 § 1 momentin 1 kohta).
Rajoitetusti verovelvollisia ovat kaikki ne, jotka eivät ole yleisesti verovelvollisia. Jos henkilö ei asu Suomessa eikä jatkuvasti oleskele täällä yli kuuden kuukauden ajan, hän on rajoitetusti verovelvollinen. Ulkomailla rekisteröity yhteisö on Suomessa rajoitetusti verovelvollinen. Rajoitetusti verovelvollinen urheilija tai yhteisö on velvollinen suorittamaan Suomeen veroa vain Suomesta saamistaan tuloista (TVL 9 § 1 momentin 2 kohta).
3 Tuloverolain ja lähdeverolain säännökset
Yleisesti verovelvolliset urheilijan maksavat Suomeen veroa sekä Suomesta että muualta saaduista tuloista (TVL 9). Veronalaista tuloa ovat laissa säädetyin rajoituksen urheilijan rahana tai rahanarvoisena etuutena saamat tulot (TVL 29 §). Jos urheilja saa tuloja toisesta valtiosta, joka on verottanut saman tulon, poistaa Suomi asuinvaltiona kaksinkertaisen verotuksen. Yleisesti verovelvollisen urheilijan tulojen verotusta kansainvälisissä tilanteissa on käsitelty tarkemmin tämän ohjeen luvussa 5.
Rajoitetusti verovelvollisia urheilijoita verotetaan rajoitetusti verovelvollisen tulon verottamisesta annetun lain (627/1978, lähdeverolaki) mukaan. Lähdeverolain 3 § 1 momentin mukaan lähdevero on suoritettava urheilijan henkilökohtaiseen toimintaan perustuvasta korvauksesta riippumatta siitä, maksetaanko se urheilijalle itselleen tai jollekulle toiselle. Verovelvollinen on se, jolle suoritus maksetaan (lähdeverolaki 3 § 6 momentti). Rajoitetusti verovelvolliset urheilijat maksavat Suomeen veroa vain Suomesta saaduista tuloista. Rajoitetusti verovelvollisen Suomesta saatujen tulojen verotusta on käsitelty tarkemmin tämän ohjeen luvussa 6.
Tuloverolain 10 §:n 4 b kohdan mukaan Suomesta saatua tuloa on tulo, joka on saatu urheilijan Suomessa tai suomalaisessa aluksessa harjoittamasta henkilökohtaisesta toiminnasta. Tuloverolain 10 §:n 4 b kohdassa ei ole erityistä määräystä, jonka mukaan toimintaa tulisi harjoittaa täällä olevan työn- tai toimeksiantajan lukuun. Myös oikeuskäytännössä on katsottu, että urheilijan Suomessa harjoittamasta toiminnasta saama tulo on rajoitetusti verovelvolliselle Suomesta saatua tuloa, vaikka tulo maksetaankin ulkomailta (KHO 2005:31). Tulot ovat siten Suomesta saatuja riippumatta mistä ne maksetaan, jos tulo perustuu urheilijan Suomessa harjoittamaan toimintaan.
Hallituksen esityksessä (76/1995) ei ole määritelty tarkemmin, mitä "henkilökohtainen toiminta" käsittää. Sanamuoto on otettu verosopimuksista. Urheilijan ja hänen harjoittaman toimintansa määritelmän tulkinnassa voidaan siten käyttää apuna OECD:n malliverosopimusta ja sen kommentaaria, kun kyseessä on tulon verottaminen kansainvälisessä tilanteessa. Urheilijan harjoittamaan toimintaan perustuvaa tuloa on esimerkiksi palkkatulo, joka perustuu urheilijan henkilökohtaiseen suoritukseen, kuten pelaamiseen.
Henkilökohtaisesta toiminnasta saatua tuloa ovat myös palkinnot ja bonukset, jotka perustuvat urheilijan sijoitukseen tai suoritukseen. Urheilijan suoritukseen liittyy yleensä kiinteästi harjoittelu ja valmistautuminen, joista saatu tulo on myös urheilijan henkilökohtaisesta toiminnasta saatua tuloa. OECD:n malliverosopimuksen kommentaarin mukaan myös mainos- ja sponsorituloja voidaan pitää urheilijan henkilökohtaisesta toiminnasta saatuina tuloina, kun tulot liittyvät kiinteästi urheilijan toimintaan lähdevaltiossa.
4 Verosopimusten vaikutus
Suomen sisäisen lainsäädännön mukaan Suomi voi verottaa sekä Suomessa asuvan urheilijan muualta urheilusta saamat tulot että muualla asuvan urheilijan Suomessa harjoittamasta urheilusta saamat tulot. Jos Suomella on verovelvollisen asuinvaltion kanssa verosopimus, voivat verosopimuksen määräykset rajoittaa Suomen verotusoikeutta.
Useimmissa verosopimuksissa on erikseen määrätty, onko urheilutulon ensisijainen verotusoikeus urheilijan asuinvaltiolla vai valtiolla, jossa urheilija harjoittaa toimintaansa. Yleensä verosopimuksissa annetaan urheilusta saatujen tulojen verotusoikeus tulon lähdevaltiolle. Sillä ei ole merkitystä, mistä valtiosta varsinainen suoritus maksetaan.
Suomen solmimien verosopimusten määräykset noudattavat pääosin tuloa ja varallisuutta koskevan malliverosopimuksen (OECD:n malliverosopimus) määräyksiä. Malliverosopimusta ja sen kommentaaria voidaan käyttää apuna eri valtioiden välillä tehtyjen verosopimuksien tulkinnassa. Malliverosopimuksen 17 artikla koskee urheilijoita. Kyseisen artiklan määräyksiä sovelletaan urheilijan henkilökohtaisesta toiminnasta saatuun tuloon yleensä verosopimuksen muiden tulotyyppiartikloiden (esimerkiksi liiketulo, palkkatulo, rojaltitulo) määräysten estämättä.
OECD:n malliverosopimuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaan urheilijan henkilökohtaisesta toiminnasta saama tulo voidaan verottaa siinä valtiossa, jossa toimintaa harjoitetaan. Lähdevaltio voi siten verottaa urheilijaa siitä tulosta, joka perustuu hänen henkilökohtaiseen toimintaansa kyseisessä valtiossa.
OECD:n malliverosopimuksen 17 artiklan 2 kohdan mukaan urheilijan henkilökohtaisesta toiminnasta saatu tulo voidaan verottaa lähdevaltiossa, vaikka tulo maksettaisiin jollekin muulle kuin urheilijalle itselleen. Kyseisen artiklan nojalla tulosta voidaan verottaa niissäkin tilanteissa, kun suoritus maksetaan esimerkiksi urheiluseuralle tai yhtiölle.
OECD:n malliverosopimuksen mukaan suorituksen saajaa voidaan verottaa myös voitosta (esimerkiksi tapahtuman tuotosta), joka on kertynyt urheilijan henkilökohtaisen toiminnan seurauksena. Suomessa suorituksen saajaa verotetaan kuitenkin vain urheilijalle maksetusta palkkion osasta (KHO 29.1.2001 taltio 139). Tämä edellyttää suorituksen saajalta selvitystä, mikä osa suorituksista kohdistuu urheilijan palkkioihin. Jos selvitystä ei esitetä, suorituksen saajaa voidaan verottaa koko suorituksesta.
Tarkemmat määräykset on aina tarkistettava kulloinkin sovellettavasta verosopimuksesta. Esimerkiksi Suomen ja Amerikan yhdysvaltojen välisen verosopimuksen määräykset poikkeavat OECD:n malliverosopimuksesta. Kyseisen verosopimuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaan urheilijan henkilökohtaisesta toiminnasta saama tulo verotetaan vain urheilijan asuinvaltiossa, jos urheilijan kalenterivuoden aikana saama kokonaistulo, kulukorvaukset mukaan lukien, ei ylitä 20 000 Yhdysvaltojen dollaria tai sen vasta-arvoa euroissa. Artiklan määräyksiä voidaan soveltaa urheilijoihin, joita pidetään Yhdysvalloissa asuvina heidän harjoittaessaan urheilijan toimintaa Suomessa.
Useissa Suomen solmimissa verosopimuksissa on myös 17 artiklan 3 kohta, jota ei ole OECD:n malliverosopimuksessa. Verosopimusten 17 artiklan 3 kohtaa sovelletaan saman artiklan 1 ja 2 kappaleen määräysten estämättä silloin, kun urheilija harjoittaa toimintaansa kulttuurisopimuksen tai kulttuuri- tai urheiluvaihdon perusteella. Lisäksi kyseistä artiklaa sovelletaan, jos vierailu lähdevaltiossa on rahoitettu kokonaan tai pääasiallisesti toisen sopimusvaltion tai sen paikallisviranomaisen julkisista varoista.
Jotta 17 artiklan 3 kohdan määräystä voitaisiin soveltaa, tulee urheilijan esittää selvitys joko olemassa olevasta kulttuurisopimuksesta ja -ohjelmasta tai siitä, että vierailu on rahoitettu julkisin varoin. Jos jokin artiklassa mainituista edellytyksistä täyttyy, urheilijan tulo verotetaan vain asuinvaltiossa tai tuloon tulee sovellettavaksi verosopimuksen liiketulo- tai työtuloartikla.
5 Suomessa asuvan urheilijan verotus
Yleisesti verovelvollisten henkilöiden on maksettava Suomeen veroa sekä Suomesta että ulkomailta saaduista tuloista. Urheilijan ulkomailta saama tulo verotetaan yleensä myös siinä valtiossa, jossa urheilija on harjoittanut henkilökohtaista toimintaansa. Kun samaa tuloa verotetaan sekä tulon lähdevaltiossa että tulonsaajan asuinvaltiossa, syntyy kaksinkertaista verotusta. Kaksinkertainen verotus poistetaan yleensä tulonsaajan asuinvaltiossa verosopimuksen määräysten mukaisesti.
Laissa kansainvälisen kaksinkertaisen verotuksen poistamisesta (menetelmälaki 1995/1552) on säännökset Suomessa asuvien henkilöiden kaksinkertaisen verotuksen poistamisesta. Verosopimuksettomissa tilanteissa Suomi poistaa asuinvaltiona kaksinkertainen verotuksen menetelmälain säännösten mukaisesti. Menetelmälain mukaan kaksinkertainen verotus poistetaan ensisijaisesti hyvitysmenetelmällä. Verosopimuksissa voi olla määräyksiä sekä hyvitysmenetelmästä että progressioehtoisesta vapautusmenetelmästä. Urheilijan henkilökohtaisesta toiminnasta saamaan palkkatuloon sovelletaan kuitenkin palkkatuloartiklan sijaan urheilija-artiklaa, jolloin kaksinkertainen verotus poistetaan käytännössä hyvitysmenetelmällä.
Hyvitysmenetelmässä ulkomaille maksettu vero hyvitetään samasta tulosta Suomessa määrättävästä verosta. Yleensä hyvitettäväksi vaadittava vero on täytynyt määrätä samalle verovelvolliselle, joka vaatii veroa hyvitettäväksi. Verotuskäytännössä tästä on poikettu vain, jos verovelvollinen on osakkaana esimerkiksi suomalaisessa yhtymässä, jota on verotettu erillisenä verovelvollisena ulkomailla. Tällöin yhtymän ulkomaille maksamaa veroa on voitu hyvittää osakkaiden verotuksessa.
Urheilijan katsotaan saavan palkkatuloa, jos hän on työsuhteessa korvauksen maksajaan (Ennakkoperintälaki 1118/1996, 13 §). Tyypillisin esimerkki urheilijan työsuhteesta ovat joukkueurheilijat, jotka pelaajasopimuksissaan sitoutuvat harjoittelemaan ja osallistumaan peleihin. Myös yksilöurheilussa on tilanteita, joissa urheilijan voidaan katsoa olevan työsuhteessa. Esimerkiksi kilpa-auton ajamisesta saatu palkkio on palkkaa, jos sen maksaa kilpa-ajotalli, jonka lukuun ajaja työskentelee.
Suomessa yleisesti verovelvollisen urheilijan ulkomailla harjoitetusta toiminnasta saatu palkkatulo voi olla Suomessa verovapaata tuloverolain 77 §:n mukaisesti. Säännöksen mukaista niin kutsuttua kuuden kuukauden sääntöä voidaan soveltaa myös urheilijan saamaan palkkatuloon. Kuuden kuukauden säännön mukainen verovapaus voi soveltua urheilijan palkkatuloon, jos:
oleskelu kestää yhtäjaksoisesti vähintään kuusi kuukautta eikä työntekijä oleskele Suomessa enempää kuin keskimäärin kuusi päivää työskentelykuukautta kohden ja
Kuuden kuukauden sääntö koskee vain palkkatuloa. Säännöksen mukaista verovapautta ei voida soveltaa urheilija palkkioihin, kilpailupalkintoihin tai sponsorituloihin.
Kaksinkertaisen verotuksen poistamista ja kuuden kuukauden sääntöä käsitellään tarkemmin Verohallinnon ohjeessa Ulkomaantyöskentelyn verotus. Urheilijan tulojen verotuksesta kotimaisissa tilanteissa on käsitelty tarkemmin Verohallinnon ohjeessa Urheilusta saatujen tulojen verotus.
6 Rajoitetusti verovelvollisen urheilijan verotus
6.1 Luonnollinen henkilö
Rajoitetusti verovelvollisen urheilijan Suomessa harjoittamasta henkilökohtaisesta toiminnasta saatua tuloa voidaan verottaa kolmella eri tavalla: lähdeverotuksessa, progressiivisessa lähdeverotuksessa ja progressiivisessa verotusmenettelyssä.
1. Lähdevero: koskee kaikkia tulonsaajia ja kaikissa valtioissa asuvia verovelvollisia.
Urheilijan henkilökohtaisen toiminnan perusteella maksettavasta suorituksesta peritään yleensä lähdeveroa lähdeverolain 7 §:n 5 kohdan mukaan 15 prosenttia. Lähdevero peritään riippumatta siitä maksetaanko korvaus urheilijalle itselleen vai esimerkiksi urheiluseuralle. Lähdeverovähennystä tai muitakaan vähennyksiä ei tehdä.
Verosopimuksen määräykset voivat rajoittaa Suomen verotusoikeutta. Jos urheilijan henkilökohtaisesta toiminnasta saadun tulon verotus estyy kokonaan tai sitä muuten rajoitetaan, tulee urheilijan hankkia tätä osoittava lähdeverokortti.
2. Progressiivinen lähdevero: koskee Euroopan talousalueeseen (ETA) kuuluvassa valtiossa asuvia luonnollisia henkilöitä.
Urheilijan henkilökohtaisen toiminnan perusteella maksetusta suorituksesta peritään yleensä lähdeveroa 15 prosenttia, eikä ennen veron perimistä tehdä vähennyksiä. Lähdeverolain 7 a §:n mukaan Euroopan talousalueeseen kuuluvassa valtiossa asuvan urheilijan lähdeverokortilla voidaan kuitenkin vähentää kulut, jotka ovat välittömässä taloudellisessa yhteydessä korvaukseen. Urheilijan on vaadittava kulujen vähentämistä.
Lähdeveroa laskettaessa valtion vero lasketaan progressiivisen tuloveroasteikon mukaan. Kunnallisveroa määrättäessä käytetään kuntien keskimääräistä tuloveroprosenttia.
Vero.fi:ssä on lähdeverolaskuri, jolla voi käydä kokeilemassa, onko bruttotulosta edullisempi periä lähdeveroa 15 prosentin mukaan vai tehtyjen vähennysten jälkeen progressiivisen veroprosentin mukaan. Jos progressiivinen verotus on urheilijalle edullisempi, urheilija voi esittää vaatimuksen lähdeverolain 7 a §:n soveltamisesta ja esittää selvityksen välittömistä kuluista lähdeverokorttihakemuksellaan. Urheilijan on myös mahdollista antaa selvitys välittömistä kuluista jälkikäteen ja hakea tällä perusteella lähdeveron palauttamista.
Jos urheilija on hakenut progressiivista lähdeverotusta, sovelletaan sitä kaikkiin urheilijan saman kalenterivuoden aikana saamiin henkilökohtaiseen toimintaan perustuviin korvauksiin. Progressiivisen lähdeveron määrä lasketaan kalenterivuoden aikana saatujen tulojen yhteismäärän perusteella.
3. Verotusmenettelystä annetun lain mukainen progressiivinen verotus: koskee luonnollisia henkilöitä, jotka asuvat Euroopan talousalueeseen kuuluvassa valtiossa tai valtiossa, jonka kanssa Suomella on verosopimus.
Euroopan talousalueeseen kuuluvassa valtiossa tai verosopimusvaltiossa asuva urheilija voi vaatia tulojensa verottamista progressiivisesti lähdeverotuksen sijaan (lähdeverolaki 13 § 1 momentin 6 kohta). Tällöin verotus toimitetaan samoin kuin yleisesti verovelvollisten verotus. Ansiotulosta menevän veroprosentin määrittämiseksi huomioon otetaan myös muualta kuin Suomesta saatu ansiotulo (lähdeverolaki 13 a § ja 14 §). Tarkemmin rajoitetusti verovelvollisen progressiivisesta verotuksesta on kerrottu ohjeessa Ulkomailta Suomeen tulevan työntekijän verotus.
6.2 Yhteisö
Rajoitetusti verovelvollisen urheilijan Suomessa harjoittamasta henkilökohtaisesta toiminnasta saatua tuloa voidaan verottaa yhteisöillä kahdella eri tavalla:
Kun korvaus urheilijan toiminnan perustella maksetaan yhteisölle, siitä peritään yleensä lähdeveroa 15 prosenttia lähdeverolain 7 §:n 5 kohdan mukaan. Lähdeverolain 9 §:n mukaan lähdevero peritään, kun suoritus maksetaan. Ennen lähdeveron perimistä ei voi tehdä mitään vähennyksiä. Vaikka yhteisö olisi hakeutunut ennakkoperintärekisteriin, peritään urheilijan toiminnasta saadusta tulosta silti lähdeveroa.
Verosopimuksen määräykset tai kansallinen lainsäädäntö voivat rajoittaa Suomen verotusoikeutta. Verotus voi estyä osittain esimerkiksi silloin, kun sovelletaan verosopimuksen 17 artiklan 2 kohtaa. Tällöin Suomella on kyllä verotusoikeus, mutta yhteisön saamasta korvauksesta katsotaan veronalaiseksi vain se osa, joka kohdistuu urheilijoille heidän henkilökohtaisesta toiminnastaan maksettuihin palkkioihin. Vastaavalla tavalla menetellään myös silloin, kun tulon saada on yleishyödyllinen yhteisö.
Jos yhteisölle urheilijan toiminnasta maksetun suorituksen verotus estyy kokonaan tai sitä muuten rajoitetaan, tulee yhteisön hankkia tätä osoittava lähdeverokortti. Jos yhteisö ei esitä lähdeverokorttia, perii maksaja tulosta lähdeverolain 7 §:n 5 kohdan mukaisen 15 prosentin lähdeveron.
2. Lähdevero nettotulosta: koskee Euroopan talousalueeseen (ETA) kuuluvassa valtiossa asuvia verovelvollisia.
Lähdeverolain 7 a §:n mukaan lähdeverokorttia annettaessa urheilijan henkilökohtaiseen toimintaan perustuvasta korvauksesta voidaan vähentää kulut, jotka ovat välittömässä taloudellisessa yhteydessä korvaukseen, jos Euroopan talousalueen valtiossa asuva rajoitetusti verovelvollinen niin vaatii. Säännös koskee vain Euroopan talousalueella rekisteröityjä yhteisöjä. Jos yhteisö vaatii kulujen vähentämistä, peritään kulujen vähentämisen jälkeen suorituksesta lähdeverolain 15 §:n 3 momentin mukaisesti lähdeveroa 20 prosenttia, joka vastaa yhteisöjen yhteisöveroprosenttia.
Vero.fi:ssä on lähdeverolaskuri, jolla voi käydä kokeilemassa, onko bruttotulosta edullisempi periä 15 prosentin lähdevero vai tehtyjen vähennysten jälkeen 20 prosentin lähdevero. Jos lähdevero nettotulosta on yhteisölle edullisempi, yhteisö voi esittää vaatimuksen lähdeverolain 7 a §:n soveltamisesta ja esittää selvityksen kuluista lähdeverokorttihakemuksellaan. Jos yhteisö on hakenut lähdeverotusta nettotulojen perusteella, sovelletaan sitä kaikkiin yhteisön saman kalenterivuoden aikana saamiin urheilijan henkilökohtaiseen toimintaan perustuviin korvauksiin.
Jos yhteisöltä on peritty lähdeveroa 15 prosenttia, yhteisö voi antaa myös jälkikäteen selvityksen välittömistä kuluista ja hakea tällä perusteella lähdeveron palauttamista.
7 Urheilijan rahastot kansainvälisissä tilanteissa
7.1 Yleistä urheilutulojen rahastoinnista
Urheilijan on mahdollista rahastoida myös ulkomailla ansaitsemansa tulot urheilija- tai valmennusrahastoon. Valmennusrahastojen tarkoituksena on varmistaa yksilöurheilijoiden mahdollisuus varautua etukäteen valmentautumisesta aiheutuviin kuluihin. Urheilijarahaston tarkoituksena taas on mahdollistaa urheilutulojen jaksottaminen urheilu-uran päättymisen jälkeiseen aikaan.
Kansainvälisissä tilanteissa rahastoitavaa tuloa ja sen nostamista koskevat samat tuloverolain säädökset kuin kotimaisissakin tilanteissa, katso Urheilusta saatujen tulojen verotus. Seuraavissa kappaleissa tarkastellaan urheilijarahastoja kansainvälisissä tilanteissa.
7.2 Ulkomaantulon rahastointi Suomessa
Suomessa asuvan yleisesti verovelvollisen urheilijan ulkomailta saama tulo on urheilijalle veronalaista tuloa myös Suomessa (TVL 9 §). Urheilijan veronalaisena tulona ei kuitenkaan pidetä hänen urheilemisesta saamia tuloja (urheilutulo), jotka on verovuoden aikana maksettu valtiovarainministeriön nimeämän säätiön yhteydessä olevaan valtakunnalliseen valmennus- tai urheilijarahastoon (TVL 116 a-c §).
Urheilija voi siirtää verovapaasti valmennus- tai urheilijarahastoon myös ulkomailla ansaittuja urheilutuloja (HE 144/2006). Valmennusrahastoon rahastoitavan ulkomailla ansaitun tulon tulee olla urheilusta saatua tuloa, kuten sponsorituloa tai palkinto- ja starttirahoja. Urheilijarahastoon voi siirtää myös urheilijan palkkatuloa toisin kuin valmennusrahastoon. Ulkomailla urheilusta saatuja tuloja ei poikkeuksellisesti tarvitse maksaa suoraan rahastoon. Urheilija voi siirtää urheilutulon rahastoon tulon saantivuonna. Tällöin rahastoon siirretty tulo on verovapaata Suomessa.
Urheilusta saatu tulo, jota urheilija ei siirrä ulkomailta valmennus- tai urheilijarahastoon on Suomessa veronalaista. Yleensä myös valtio, jossa urheilija on harjoittanut henkilökohtaista toimintaansa, on verottanut saman tulon. Tällöin Suomi asuinvaltiona poistaa kaksinkertaisen verotuksen. Kaksinkertainen verotus poistetaan yleensä hyvitysmenetelmällä. Ulkomaan veron hyvitys ei kuitenkaan voi olla suurempi kuin samasta tulosta Suomessa määrättävä verojen määrä (Menetelmälaki 4 §). Siten vain Suomessa veronalaisen tulon ulkomaanveroa hyvitetään täällä.
Esimerkki 1. Petri on pelannut ulkomaisessa jalkapallojoukkueessa ja hänelle on maksettu urheilijan palkkatuloa 150.000 euroa. Hän on maksanut tulosta veroa ulkomaille yhteensä 30.000 euroa. Palkkatulosta on maksettu suoraan suomalaiseen urheilijarahastoon 50.000 euroa. Suomi asuinvaltiona poistaa kaksinkertaisen verotuksen hyvitysmenetelmällä. Ulkomaanveroa voidaan hyvittää vain siltä osin, kun ulkomaantulo on Petrin veronalaista tuloa Suomessa. Petrin Suomessa veronalainen ulkomaan urheilutulo on 100.000 euroa, josta hyvitetään ulkomaille maksettua veroa 20.000 euroa (= 100.000 euroa / 150.000 euroa x 30.000 euroa).
Urheilijan palkkatulo, jota ei siirretä urheilijarahastoon, voi edellytysten täyttyessä olla verovapaata kuuden kuukauden säännön nojalla (TVL 77 §). Jos urheilijan tulo on kokonaan verovapaata Suomessa urheilijarahastoon siirron tai kuuden kuukauden säännön nojalla (TVL 77§), ei ulkomaanveroa hyvitetä lainkaan.
Urheilijarahastosta nostettu tulo on veronalaista ansiotuloa. Ansaintahetkellä ulkomaille kyseisestä tulosta maksettua veroa ei kuitenkaan voida hyvittää siinä vaiheessa, kun urheilija nostaa tuloa rahastosta, koska kyseessä ei ole samasta tulosta vastaavalta ajalta suoritetusta verosta (Menetelmälaki 3 §).
Keskusverolautakunnan antaman päätöksen (KVL 28/2010) mukaan urheilijarahastoon siirretty tulo säilyttää kuitenkin luonteensa, jos rahastoon on siirretty esimerkiksi yksilöurheilijan saamaa palkkatuloa. Yllämainitun ratkaisun seurauksena tuloverolain 77 §:n mukainen verovapaus voi soveltua urheilijarahastosta nostettuun tuloon siltä osin, kun kyse on sinne sijoitetusta palkkatulosta, johon on sen ansaintahetkellä soveltunut kuuden kuukauden verovapaus.
7.3 Ulkomaiset urheilijarahastot
Suomessa yleisesti verovelvollinen urheilija voi siirtää ulkomailla ansaitsemansa tulot myös ulkomaiseen urheilijarahastoon. Tuloja voi kuitenkin siirtää verovapaasti vain Suomen valtiovarainministeriön nimeämään urheilijarahastoon (TVL 116 a §). Siten ulkomaiseen rahastoon siirretty tulo on urheilijan veronalaista tuloa Suomessa. Jos urheilijan rahastoon siirtämä tulo on lähdeverotettu toisessa valtiossa, poistaa Suomi kaksinkertaisen verotuksen.
Myös urheilijan myöhemmin ulkomaisesta urheilijarahastosta nostamat tulot ovat yleisesti verovelvolliselle veronalaista tuloa Suomessa. Jos urheilijan rahastoon sijoittamat tulot on verotettu jo ansaintahetkellä, katsotaan rahastosta nostetut tulot veronalaiseksi vain siltä osin, kuin niitä ei ole aiemmin verotettu Suomessa. Verosopimuksen 17 artiklan määräysten nojalla lähdevaltio voi katsoa rahastosta nostetun tulon perustuvan urheilijan harjoittamaan toimintaan kyseisessä valtiossa ja verottaa urheilijan urheilijarahastosta nostaman tulon.
Ulkomaiset urheilijarahastot voivat olla luonteeltaan kuten suomalaiset urheilijarahastot ja perustua urheilutulon jaksottamiseen uran jälkeiseen aikaan. Rahastot voivat toisaalta olla järjestelyltään lähempänä vapaaehtoista eläkesäästämistä tai pitkäaikaissäästämistä kuin urheilijarahastoa. Yleisesti verovelvollisen tulee antaa selvitys veroilmoituksellaan ulkomaisesta urheilijarahastosta nostetusta tulosta ja sen verotuksesta lähdevaltiossa. Lisäksi tulonsaajan tulee antaa selvitys rahaston luonteesta.
7.4 Rajoitetusti verovelvolliset ja suomalaiset urheilijarahastot
Rajoitetusti verovelvollinen urheilija on velvollinen maksamaan veroa Suomeen tulosta, joka on saatu urheilijan täällä harjoittamasta henkilökohtaisesta toiminnasta. Tuloverolain 116 a §:ssä on säädetty, milloin tulo ei ole urheilijan veronalaista tuloa. Veronalaisena tulona ei pidetä urheilijan urheilusta saamaa tuloa (urheilutulo), joka on maksettu valtiovarainministeriön nimeämän säätiön yhteydessä olevaan valtakunnalliseen valmennus- tai urheilijarahastoon (TVL 116 b § ja 116 c §). Tuloverolaissa ei ole erityisiä määräyksiä, jonka mukaan valmennus- tai urheilijarahastoa käyttävän urheilijan tulisi olla Suomessa yleisesti verovelvollinen. Rahastojen säännöissä voi kuitenkin olla poikkeavia määräyksiä.
On epätodennäköistä, että Suomessa lyhytaikaisesti oleskeleva rajoitetusti verovelvollinen urheilija maksattaisi urheilutulonsa tai siirtäisi ulkomailta saamiaan urheilutuloja suomalaiseen valmennusrahastoon. Tästä johtuen ohjeessa ei käsitellä tarkemmin valmennusrahastoihin maksettuja tuloja rajoitetusti verovelvollisen näkökulmasta.
Rajoitetusti verovelvollisen on mahdollista siirtää verovapaasti urheilusta saamansa tulot suomalaiseen urheilijarahastoon samoin edellytyksin kuin yleisesti verovelvollisen urheilijan. Tällöin tulosta ei peritä lähdeveroa. Yleensä tilanne lienee kuitenkin se, että urheilija on uransa aikana ollut Suomessa yleisesti verovelvollinen ja on tänä aikana siirtänyt tulojaan suomalaiseen urheilijarahastoon. Sopimuksen tai urheilu-uran päättymisen jälkeen urheilijasta on tullut rajoitetusti verovelvollinen hänen muutettuaan pois Suomesta.
Suomalaisesta urheilijarahastosta rajoitetusti verovelvollisen nostama suoritus on tuloverolain 10 § 4 b -kohdan mukaan Suomessa veronalaista tuloa. Verosopimustilanteissa rahastosta nostettuun tuloon tulee sovellettavaksi artikla 17, joka tyypillisesti antaa Suomelle verotusoikeuden, sillä rahastoon aikanaan siirretty tulo perustuu urheilijan henkilökohtaiseen toimintaan Suomessa.
Rajoitetusti verovelvollinen kuuluu lähdeverotuksen piiriin, joten urheilijarahastosuorituksesta on perittävä lähdevero. Lähdeverolain 6 § 1 momentin 5 kohdan mukaan urheilijan toimintaan perustuvasta korvauksesta lähdevero on 15 prosenttia. Urheilijalla on myös mahdollisuus hakeutua progressiiviseen verotukseen, katso edellä kohta 6.1 Luonnollinen henkilö.
Esimerkki 2: Karel on pelannut suomalaisen jääkiekkoseuran joukkueessa vuosina 2007 - 2013. Tänä aikana hän on ollut Suomessa yleisesti verovelvollinen. Suomessa pelattujen vuosien aikana hän on siirtänyt osan palkkatulostaan suomalaiseen urheilijarahastoon. Urheilu-uran päätyttyä Karel on palannut kotimaahansa ja nostaa suomalaiseen urheilijarahastoon sijoittamia tuloja.
Karelista on poismuuton jälkeen tullut Suomessa rajoitetusti verovelvollinen. Rahastosta nostettava tulo perustuu Karelin henkilökohtaiseen toimintaan urheilijana Suomessa. Tulo on siten tuloverolain mukaan Suomesta saatua tuloa eikä verosopimuksen 17 artikla estä Suomea verottamasta kyseistä tuloa. Rajoitetusti verovelvollisena Karel kuuluu lähdeverotuksen piiriin. Hän voi halutessaan hakea myös rajoitetusti verovelvollisen progressiivista verotusta.
8 Erityistilanteita
8.1 Allekirjoituspalkkiot
Urheilusta saatuna tulona pidetään urheilijoiden tekemiin sopimuksiin liittyviä allekirjoituspalkkioita. Allekirjoituspalkkio voidaan maksaa urheilijalle esimerkiksi esisopimuksen tai pelaajasopimuksen allekirjoittamisen yhteydessä. Koska palkkio liittyy urheilijan henkilökohtaiseen toimintaan, jota urheilija ryhtyy sopimuksen perusteella harjoittamaan, allekirjoituspalkkiota pidetään urheilijan palkkatulona.
Suomessa yleisesti verovelvolliset urheilijat voivat saada allekirjoituspalkkion ulkomailta. Yleisesti verovelvollinen urheilija on verovelvollinen Suomeen maailmanlaajuisista tuloistaan (TVL 9 §). Allekirjoituspalkkioiden on katsottu olevan urheilijan palkkaa. Siten myös allekirjoituspalkkio on Suomessa urheilijan veronalaista tuloa.
Verosopimustilanteessa artikla 17 ei estä allekirjoituspalkkion verottamista toisessa valtiossa. Palkkion voidaan katsoa liittyvän toimintaan, jota urheilija tulee harjoittamaan tässä toisessa valtiossa. Jos allekirjoituspalkkio on verotettu myös toisessa valtiossa, poistetaan kaksinkertainen verotus joko verosopimuksen tai menetelmälain määräysten nojalla. Allekirjoituspalkkioon voi muiden edellytysten täyttyessä soveltua myös kuuden kuukauden verovapaussäännös (TVL 77 §).
Rajoitetusti verovelvolliselle urheilijalle Suomesta maksettu allekirjoituspalkkio on tuloverolain mukaan Suomesta saatua tuloa (TVL 10 § 4 b), koska tulo liittyy urheilijan tulevaan toimintaan Suomessa. Verosopimuksen artikla 17 ei yleensä estä tällaisen palkkion verottamista Suomessa.
Allekirjoituspalkkio, joka maksetaan rajoitetusti verovelvolliselle urheilijalle, verotetaan lähdeverolain säädösten mukaisesti 15 prosentin lähdeverokannalla (Lähdeverolaki 7 § 5 momentti). Urheilijalla on mahdollisuus hakeutua myös verotusmenettelylain mukaiseen progressiiviseen verotukseen, jos hän tulee ETA-valtiosta tai valtiosta, jonka kanssa Suomella on verosopimus. Rajoitetusti verovelvollisen urheilijan Suomesta saadun tulon verotusta on käsitelty tarkemmin tämän ohjeen kohdassa 6 Rajoitetusti verovelvollinen urheilija.
Urheilijasta tulee Suomessa yleisesti verovelvollinen, jos hän muuttaa Suomeen asumaan tai jatkuvasti oleskelee täällä yli kuuden kuukauden ajan. Ennen Suomeen muuttoa urheilijalle maksettu allekirjoituspalkkio on lähtökohtaisesti lähdeveronalaista tuloa. Jos allekirjoituspalkkio kuitenkin on suuri suhteessa urheilijan myöhemmin saamaan palkkaan, tai jos palkkaa ei makseta lainkaan, voidaan katsoa, että järjestely ei vastaa tosiasiallisia tarkoitustaan. Allekirjoituspalkkiolla on tällöin pyritty korvaamaan palkanmaksua ja allekirjoituspalkkio voidaan verottaa veron kiertämistä koskevan säännöksen (VML 28 §) nojalla urheilijan palkkana yleisen verovelvollisuuden ajalta.
8.2 Avainhenkilöt
Ulkomailta tulevien avainhenkilöiden verotuksesta säännellään laissa ulkomailta tulevan palkansaajan lähdeverosta (1551/1995, Avainhenkilölaki). Avainhenkilölakia voidaan soveltaa luonnolliseen henkilöön, jos laissa asetetut vaatimukset esimerkiksi verovelvollisuusasemasta, rahapalkan määrästä sekä työskentelytehtävistä täyttyvät. Tarkemmin ulkoimaisten avainhenkilöiden verotusta on käsitelty Verohallinnon ohjeessa Ulkomailta Suomeen tulevan työntekijän verotus.
Avainhenkilölain tarkoituksena on ollut edistää erityisasiantuntemusta omaavien henkilöiden työskentely Suomessa. Erityisasiantuntemusta ei ole määritelty laissa. Lain esitöiden mukaan erityisasiantuntemuksella viitataan henkilöihin, joiden tietämys tai muut taidot ovat tärkeitä muun muassa maamme tuotannon, elinkeinoelämän tai tutkimuksen kehittämisessä (VaVM 45/1995). Verotuskäytännössä urheilijaa ei ole pidetty avainhenkilölaissa tarkoitettuna erityisasiantuntemusta omaavana henkilönä.
veroasiantuntija Heidi Mattila

matches:
§ 1
§ 1
§ 1
§ 1
§ 6
§ 1
§ 4
§ 1
§ 4
§ 5


text:
Käytännössä asiakirjojen tiedoksianto on oikeudellinen käsite, jonka mukaan siviili- ja kauppaoikeudellisiin asioihin liittyvät asiakirjat on annettava tiedoksi kaikille menettelyn asianosaisille.
Asiakirjojen siirrosta annetun asetuksen (Uredba o uredskom poslovanju, Narodne Novine (NN, Kroatian tasavallan virallinen lehti) nro 7/09) 4 §:n 1 momentin 6, 7 ja 8 kohdassa säädetään, että tällainen asiakirja voi olla joko asianosaisen laatima tai virallinen asiakirja.
– Asianosaisen laatimalla asiakirjalla pannaan asia vireille, täydennetään tai muutetaan hakemusta tai muuta oikeudellista vaadetta tai luovutaan vaateesta.
Siviiliprosessilain (Zakon o parničnom postupku, NN nro 53/91, 91/92, 58/93, 112/99, 88/01, 117/03, 88/05, 02/07, 84/08, 123/08, 57/11, 148/11, 25/13 ja 89/14) 14 §:ssä säädetään, että jos laissa ei täsmennetä tietyn toimen toteuttamismuotoa, asianosaisten on toteutettava prosessitoimet joko kirjallisesti istunnon ulkopuolella tai suullisesti istunnossa.
Siviiliprosessilain 106 §:ssä säädetään, että asianosaisten oikeudenkäyntien ulkopuolella antamat asiakirjat – kanteet, vastineet, muutoksenhaut ja muut lausumat, hakemukset ja ilmoitukset – on jätettävä kirjallisesti.
Laatimillaan asiakirjoilla asianosaiset ja muut oikeudenkäynnin osapuolet pyrkivät siis prosessitoimien toteuttamiseen.
– Virallinen asiakirja on asiakirja, jolla viranomainen tekee päätöksen, vastaa asianosaisen laatimaan asiakirjaan tai määrää virallisesta toimesta, keskeyttää tai päättää virallisen toimen tai käy virallista kirjeenvaihtoa muiden julkista valtaa käyttävien elinten tai oikeushenkilöiden kanssa.
Asiakirjojen tiedoksianto määritellään laissa toimivaltaisten viranomaisten ja henkilöiden toiminnaksi, jossa vastaanottajalle annetaan oikeus tutustua hänelle osoitettujen asiakirjojen sisältöön. Tiedoksianto on tärkeää, koska jos asiakirjaa ei anneta tiedoksi asianosaiselle, tämä ei voi tulla kuulluksi, mikä olisi olennaisesti ristiriidassa oikeudenkäynnistä annettujen säännösten kanssa ja saattaisi antaa aiheen ylimääräiselle muutoksenhaulle.
Kanteen tiedoksianto vastaajalle on myös riita-asian vireilletulon välttämätön edellytys. Riita-asian oikeudenkäynti käynnistyy siitä, kun kanne annetaan tiedoksi vastaajalle (siviiliprosessilain 194 §:n 1 momentti).
Asiakirjojen tiedoksiantoon sovelletaan näin ollen erityisiä sääntöjä sen periaatteen mukaisesti, että asianosaisilla on oikeus tulla kuulluksi. Asianosaisille on siis annettava tieto riita-asian oikeudenkäynnin ajasta ja paikasta sekä asian aineellisista tosiseikoista. Kannemenettelyä ei voi myöskään käynnistää lainkaan, ellei kannetta ole annettu vastaajalle tiedoksi asiassa sovellettavia sääntöjä noudattaen. Asiakirjojen tiedoksianto on tärkeää myös siksi, että joissakin asioissa määräaika, jonka kuluessa asianosaisten on toteutettava prosessitoimia (kanteeseen vastaaminen, muutoksenhaku), alkaa kulua asiakirjan tiedoksiantamisesta. Toisin sanoen oikeudenkäynnin aikana on välttämätöntä toteuttaa kaikki tarpeelliset toimet, jotta vastaanottajat saavat tiedon tiedoksiannettavien asiakirjojen sisällöstä (oikeusvarmuuden periaate sekä suullisen ja kirjallisen todistelun periaate). Asiakirja katsotaan asianmukaisesti tiedoksiannetuksi vain, jos asiakirjojen tiedoksiantoa koskevia sääntöjä on noudatettu.
Oikeudelliset toimet, perintämääräykset, tuomioistuimen tuomiot ja muut ratkaisut, joihin voidaan hakea muutosta erikseen ja joihin voidaan soveltaa oikeussuojakeinoja, on annettava asianosaiselle tiedoksi henkilökohtaisesti. Tämä pätee myös muihin asiakirjoihin, jos niiden tiedoksiantoa edellytetään laissa tai jos tuomioistuin pitää erityisiä turvaamistoimia välttämättöminä – esimerkiksi henkilöllisyysasiakirjojen toimittaminen alkuperäisinä tai jokin muu vastaava syy (siviiliprosessilain 142 §:n 1 momentti).
Siviiliprosessilain yhdenteentoista osastoon sisältyy asiakirjojen tiedoksiantoa koskevia säännöksiä.
Siviiliprosessilain 133 §:n 1 momentti koskee asiakirjojen tiedoksiantotapaa. Sen mukaan asiakirjat on annettava tiedoksi postitse tai tehtävään nimetyn, tuomioistuimen virkailijan tai muun työntekijän, toimivaltaisen hallintoviranomaisen tai notaarin välityksellä. Vaihtoehtoisesti tuomioistuin voi hoitaa tiedoksiannon suoraan itse tai sähköpostitse erillisen säädöksen mukaisesti.
Siviiliprosessilain 133.a §:ssä säädetään, että tuomioistuin voi asianosaisen pyynnöstä määrätä notaarin hoitamaan asiakirjojen tiedoksiannon, jos asianosainen ilmoittaa vastaavansa tästä aiheutuvista kustannuksista. Tätä koskevaan tuomioistuimen päätökseen ei voida hakea muutosta. Tiedoksiannon voi hoitaa notaarin puolesta myös avustava notaari, notaarineuvonantaja tai notaariharjoittelija.
Siviiliprosessilain 133.b §:ssä säädetään, että ennen kanteen nostamista tuomioistuimessa vastaaja ja kantaja voivat tehdä kirjallisen sopimuksen, jossa vastaaja suostuu siihen, että sopimukseen liittyvän riita-asian kannalta merkitykselliset asiakirjat annetaan tiedoksi tiettyyn osoitteeseen tai tietyn henkilön välityksellä Kroatiassa. Kanne ja muut oikeudenkäyntiasiakirjat annetaan tiedoksi vastaajalle kantajan pyynnöstä kyseiseen osoitteeseen tai kyseiselle henkilölle. Jos tiedoksianto ei onnistu, tuomioistuin antaa päätöksen, jonka mukaan asiakirjat on annettava jatkossa vastaajalle tiedoksi kiinnittämällä ne nähtäville tuomioistuimen ilmoitustaululle.
Siviiliprosessilain 133.c §:ssä säädetään, että jos asianosaiset niin sopivat oikeudenkäynnin aikana, tuomioistuin päättää asianosaisten puolesta, että nämä lähettävät laatimansa asiakirjat ja muut asiakirjat suoraan toisilleen saantitodistuskirjeenä. Jos jompikumpi asianosaisista on oikeushenkilö tai luonnollinen henkilö, joka harjoittaa rekisteröitymistä edellyttävää ammattia, asiakirjat voidaan luovuttaa suoraan kyseisen henkilön päätoimipaikassa, jolloin saantitodistus vahvistetaan vastaanottajan leimalla. Jos molempia asianosaisia edustaa riita-asian oikeudenkäynnissä asianajaja tai syyttäjä, tuomioistuin voi määrätä asianosaisten edustajat lähettämään asiakirjat suoraan toisilleen joko saantitodistuskirjeenä tai viemällä ne suoraan vastapuolen toimistoon tai rekisterin mukaiseen toimipaikkaan.
Siviiliprosessilain 134.a §:n mukaan tiedoksianto tiettyyn tuomioistuimen tai muun elimen ylläpitämään rekisteriin merkitylle oikeushenkilölle suoritetaan kantajan ilmoittamassa osoitteessa. Jos tiedoksianto ei toteudu kanteessa ilmoitetussa osoitteessa, se on suoritettava rekisteriin kirjatun henkilön toimipaikan osoitteessa. Jos tiedoksianto ei toteudu myöskään tuossa osoitteessa, se suoritetaan kiinnittämällä asiakirja nähtäville tuomioistuimen ilmoitustaululle. Tämä koskee myös luonnollisia henkilöitä, jotka harjoittavat tiettyjä rekisteröitymistä edellyttäviä ammatteja (pienyrittäjät, itsenäiset myyntiedustajat, notaarit, lakimiehet, lääkärit jne.), kun tiedoksianto liittyy heidän ammattiinsa.
Siviiliprosessilain 134.b §:ssä säädetään, että jos tiedoksianto tapahtuu henkilön nimenomaisesta pyynnöstä ja tuomioistuimen presidentin hyväksymänä tuomioistuimessa, tuomioistuimen kyseiselle henkilölle osoittamat asiakirjat sijoitetaan postilokeroon, joka sijaitsee tuomioistuimessa tähän tarkoitukseen varatussa huoneessa. Tiedoksiannon suorittaa tuomioistuimen virkailija. Tuomioistuimen presidentti voi hallintomenettelyssä annetulla päätöksellä määrätä, että kaikki tuomioistuimen alueella toimivat lakimiehet, notaarit ja eräät oikeushenkilöt vastaanottavat tuomioistuinasiakirjat mainittujen postilokeroiden kautta.
Siviiliprosessilain 135 §:ssä säädetään, että haasteet annetaan sotilashenkilöstön, lainvalvontaviranomaisten ja maa-, joki-, meri- ja ilmakuljetusten alalla työskentelevien henkilöiden tiedoksi johdon tai välittömän esimiehen kautta. Myös muita tällaisille henkilöille tiedoksiannettavia asiakirjoja voidaan tarvittaessa antaa tiedoksi samalla tavalla.
Siviiliprosessilain 136 §:ssä säädetään, että kun tiedoksianto on osoitettu ulkomailla olevalle henkilölle tai elimelle tai diplomaattisen koskemattomuuden suojaa nauttivalle ulkomaalaiselle, tiedoksiannon on tapahduttava diplomaattisia kanavia käyttäen, ellei kansainvälisestä sopimuksesta tai siviiliprosessilaista (146 §) muuta johdu. Tiedoksianto ulkomailla oleskelevalle Kroatian kansalaiselle voidaan suorittaa kyseisessä maassa konsulitehtävistä vastaavan toimivaltaisen Kroatian konsulaatin tai lähetystön edustajan välityksellä. Tällainen tiedoksianto on pätevä vain, jos henkilö, jolle asiakirja on annettava tiedoksi, suostuu vastaanottamaan sen.
Siviiliprosessilain 137 §:ssä säädetään, että tiedoksianto vapautensa menettäneille henkilöille tapahtuu vankilan tai muun rangaistuslaitoksen johdon kautta.
Jos siviiliprosessilain 141 ja 142 §:ssä tarkoitettua henkilöä (luonnollinen henkilö, joka ei harjoita rekisteröitymistä edellyttävää ammattia, tai luonnollinen henkilö, joka harjoittaa rekisteröitymistä edellyttävää ammattia, kun riita ei liity kyseiseen ammatinharjoittamiseen) ei ole tavoitettu, tiedoksianto voidaan tietyissä tapauksissa hoitaa kiinnittämällä tiedoksiannettavat asiakirjat tuomioistuimen ilmoitustaululle.
Kun tiedoksianto tapahtuu toimivaltaisen ulkomaisen viranomaisen pyynnöstä ja tiedoksiannettavan asiakirjan vastaanottajaksi merkityn henkilön osoite on ehtinyt vaihtua eikä asiakirjaa voida tästä syystä antaa tiedoksi, kroatialaisella tuomioistuimella on siviiliprosessilain 143 §:n nojalla velvollisuus yrittää antaa asiakirja tiedoksi Kroatian sisäministeriön ylläpitämään rekisteriin merkityssä kyseisen henkilön asuinpaikassa Kroatiassa.
Jos voidaan todistaa riittävän oikeudellisen intressin olemassaolo, poliisihallinnolta voidaan tiedustella sellaisen henkilön vakituista tai tilapäistä osoitetta, jolle olisi annettava asiakirjoja tiedoksi siviilioikeudellisessa oikeudenkäynnissä.
Kroatian yritysrekisteri on maksuton julkinen rekisteri, josta ulkomaiset oikeusviranomaiset ja/tai oikeudenkäynnin asianosaiset voivat saada kaikki tarvitsemansa tiedot kroatialaisista yrityksistä. Yritysrekisteri on saatavana seuraavassa osoitteessa: https://sudreg.pravosudje.hr/registar/f?p=150:1
Luonnollisten henkilöiden osoitteet eivät ole julkisesti saatavilla, ja niistä voi saada tietoja ainoastaan Kroatian sisäministeriöltä.
Kroatian laissa ei ole säädetty siitä, miten tuomioistuinten tulisi menetellä soveltaessaan jäsenvaltioiden tuomioistuinten välisestä yhteistyöstä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa tapahtuvassa todisteiden vastaanottamisessa annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1206/2001. Käytäntö on kuitenkin osoittanut, että kroatialaiset tuomioistuimet vastaavat asianmukaisesti asetuksen nojalla esitettyihin, osoitetietoja koskeviin pyyntöihin ja käsittelevät ne.
Yleensä asiakirjat annetaan tiedoksi postitse tai tehtävään nimetyn, tuomioistuimen virkailijan välityksellä. Vaihtoehtoisesti sovellettavat menetelmät on lueteltu siviiliprosessilain 133–137 §:ssä. Näihin kuuluu asiakirjojen tiedoksianto toimivaltaisen hallintoviranomaisen tai notaarin välityksellä tai tuomioistuimen toimesta. Sähköisestä tiedoksiannosta on säädetty erikseen. Asiakirjoja voidaan antaa joissakin tapauksissa tiedoksi myös kiinnittämällä ne tuomioistuimen ilmoitustaululle.
Tiedoksianto puhelimitse, faksitse tai sähköpostitse on sallittua siviiliprosessilain 193 §:n 5 momentissa ja 321 §:n 7 momentissa tarkoitetuissa tapauksissa (muutoksenhakutuomioistuimen tiedoksianto ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle siitä, että muutoksenhaussa on jo tehty ratkaisu, sekä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tiedoksianto muutoksenhakutuomioistuimelle siitä, että muutoksenhakemus on peruttu tai asianosaiset ovat sopineet asian).
Siviiliprosessilain 495 §:ssä säädetään, että kiireellisissä tapauksissa käsittelypäivä voidaan määrätä jossain muussa laissa säädetyllä tavalla puhelimitse, sähkeitse, sähköisesti tai muulla asianmukaisella tavalla. Tästä laaditaan virallinen ilmoitus, ellei mitään muuta kirjallista todistetta käsittelyn määräämisestä ole olemassa.
Siviiliprosessilain 507.o §:ssä säädetään, että asetuksen (EY) N:o 861/2007 mukaiset lomakkeet ja muut pyynnöt tai lausumat voidaan toimittaa asianosaisten laatimina asiakirjoina faksitse tai sähköisesti. Oikeusasioista vastaavan ministerin on hyväksyttävä erilliset säännöt asiakirjojen toimittamisesta faksilla tai sähköisesti, ja säännöissä on myös ilmoitettava päivä, josta alkaen niitä sovelletaan. Edellä mainittuja sääntöjä ei kuitenkaan ole toistaiseksi hyväksytty, joten tekniset edellytykset tämän tyyppisen viestinnän käyttämiseksi eivät vielä täyty.
Siviiliprosessilain 492.a, 492.b ja 492.c §:ssä säädetään tiedoksiantomenetelmästä ja säännöistä, joita sovelletaan asianosaisten laatimien asiakirjojen tiedoksiantoon sähköisesti kauppatuomioistuimessa käytävissä menettelyissä. Jotta sähköisiä viestintävälineitä voitaisiin käyttää, on välttämätöntä hyväksyä säännöt, joissa määritetään tällaisen viestinnän sisältö ja muodollinen rakenne sekä sähköisen tiedoksiannon edellytykset. Lisäksi on määritettävä, missä muodossa sähköpostit on tallennettava ja mitä edellytetään tietojärjestelmän rakenteelta ja toiminnoilta. Kyseisiä sääntöjä ei kuitenkaan ole toistaiseksi hyväksytty, joten teknisiä edellytyksiä tällaisen viestinnän käyttämiseen ei vielä ole.
Siviiliprosessilain 142 §:n 2 momentissa säädetään, että jos asiakirja on annettava tiedoksi henkilölle, jota ei tavoiteta kanteeseen tai asiakirjaan merkitystä osoitteesta, asiakirjan tiedoksiantajan on hankittava tiedot siitä, missä vastaanottaja on ja milloin hän on kyseisessä osoitteessa. Tiedoksiantaja voi jättää siviiliprosessilain 141 §:n 1, 2 tai 3 momentissa tarkoitetulle henkilölle kirjallisen ilmoituksen, jossa pyydetään henkilöä olemaan kotiosoitteessaan tai työpaikallaan tiettynä päivänä tiettyyn aikaan vastaanottamassa tiedoksiannettavaa asiakirjaa. Jos tiedoksiantaja ei vielä tällaisen ilmoituksen jälkeenkään tavoita henkilöä, jolle asiakirja olisi annettava tiedoksi, hän menettelee siviiliprosessilain 141 §:n säännösten mukaisesti, minkä jälkeen asiakirja katsotaan tiedoksiannetuksi.
Tässä yhteydessä sijaistiedoksiannon menetelmänä sovelletaan käytännössä postipalvelulain (NN nro 144/12 ja nro 153/13) 37 §:n säännöksiä. Kyseisen lain mukaan kaikki muut kuin tavanomaiset postilähetykset on toimitettava henkilökohtaisesti vastaanottajalle, tämän lailliselle edustajalle tai valtakirjalla valtuutetulle henkilölle. Jos lähetystä ei voida toimittaa yhdellekään edellä mainituista henkilöistä, se voidaan poikkeuksellisesti luovuttaa vastaanottajan kanssa samassa taloudessa asuvalle täysi-ikäiselle henkilölle, vastaanottajan taloudessa tai työpaikalla vakituisesti työskentelevälle henkilölle tai vastaanottajan vakituisen työnantajan toimitiloissa olevalle valtuutetulle henkilölle. Jos lähetystä ei voida luovuttaa edellä kuvatulla tavalla, vastaanottajan postilaatikkoon jätetään ilmoitus, jossa kerrotaan, milloin ja mistä lähetyksen voi noutaa. Tavallisesti posti jättää ilmoituksen siitä, että lähetys voidaan noutaa nimetystä postitoimipaikasta viiden päivän kuluessa saapumisilmoituksen toimittamisesta. Jos vastaanottaja ei nouda lähetystä kyseisen ajan kuluessa, palveluntarjoaja palauttaa lähetyksen lähettäjälle.
Viimeisenä keinona asiakirja voidaan antaa tiedoksi kiinnittämällä se tuomioistuimen ilmoitustaululle (siviiliprosessilain 133.b, 134.a, 134.b, 143 ja 144 §).
Jos käytetään muuta tiedoksiantotapaa, asiakirjat katsotaan tiedoksiannetuiksi sinä päivänä, jona ne luovutetaan vastaanottajalle tai vastaanottajan puolesta asiakirjat vastaanottamaan valtuutetulle henkilölle tai, jos asiakirja annetaan tiedoksi ilmoitustaululle kiinnittämällä, kahdeksan päivän kuluttua asiakirjan kiinnittämisestä ilmoitustaululle.
Postipalvelulain (NN nro 144/12 ja nro 153/13) 37 §:ssä säädetään, että postilähetykset on luovutettava tavanomaisia lähetyksiä lukuun ottamatta henkilökohtaisesti vastaajalle, hänen lailliselle edustajalleen tai valtakirjalla valtuutetulle henkilölle. Jos postilähetystä ei voida toimittaa yhdellekään edellä luetelluista henkilöistä, lähetys voidaan poikkeuksellisesti luovuttaa vastaanottajan kanssa samassa taloudessa asuvalle täysi-ikäiselle henkilölle, vastaanottajan taloudessa tai toimitiloissa vakituisesti työskentelevälle henkilölle tai sen oikeushenkilön tai luonnollisen henkilön toimitiloissa työskentelevälle valtuutetulle henkilölle, jossa vastaanottaja työskentelee vakituisesti. Jos lähetystä ei voida luovuttaa edellä kuvatulla tavalla, vastaanottajan postilaatikkoon lähetetään ilmoitus, jossa kerrotaan, milloin ja mistä lähetyksen voi noutaa. Jos vastaanottaja ei nouda lähetystä kyseisen ajan kuluessa, palveluntarjoaja palauttaa lähetyksen lähettäjälle.
Jos tiedoksianto tapahtuu henkilön nimenomaisesta pyynnöstä ja tuomioistuimen presidentin hyväksymänä tuomioistuimessa, tuomioistuimen kyseiselle henkilölle osoittamat asiakirjat sijoitetaan postilokeroon, joka sijaitsee tuomioistuimessa tähän tarkoitukseen varatussa huoneessa. Tiedoksiannon suorittaa tuomioistuimen virkailija. Tuomioistuimen presidentti voi hallintomenettelyssä annetulla päätöksellä määrätä, että kaikki lakimiehet, joilla on oma rekisteröity toimipaikka, ja kaikki notaarit ja tietyt oikeushenkilöt, joiden päätoimipaikka sijaitsee tuomioistuimen alueella, vastaanottavat tuomioistuinasiakirjat mainitun postilokeron kautta (siviiliprosessilain 134.b§:n). Tällöin edellä mainituilla henkilöillä on velvollisuus noutaa asiakirjat kahdeksan päivän määräajassa. Jos asiakirjaa ei noudeta kyseisen ajan kuluessa, se kiinnitetään tuomioistuimen ilmoitustaululle. Asiakirja katsotaan tiedoksiannetuksi, kun sen kiinnittämisestä tuomioistuimen ilmoitustaululle on kulunut kahdeksan päivää.
Jos vastaanottaja kieltäytyy allekirjoittamasta vastaanottotodistusta, haastemies kirjaa tämän vastaanottotodistukseen ja merkitsee kirjaimin tiedoksiantopäivän. Tämän jälkeen asiakirja katsotaan tiedoksiannetuksi (siviiliprosessilain 149 §:n 3 momentti).
Siviiliprosessilain 507.c §:ssä säädetään, että asetuksen (EY) N:o 1393/2007 14 artiklan säännösten mukaisesti tapahtuva asiakirjojen tiedoksianto on osoitettava vastaanottotodistuksella tai vastaavalla asiakirjalla. Myös asiakirja, joka on annettava tiedoksi tai luovutettava vastaanottopaikassa Kroatiassa asetuksen (EY) N:o 1393/2007 7 artiklan 1 kohdan säännöksissä tarkoitetulla tavalla, voidaan antaa tiedoksi saantitodistuskirjeellä.
Siviiliprosessilaissa ei säädetä, että asetuksen (EY) N:o 1393/2007 14 artiklassa tarkoitettu asiakirjojen tiedoksianto voidaan suorittaa ainoastaan vastaanottajalle, vaan henkilökohtaista luovuttamista koskevat siviiliprosessilain säännökset kattavat myös sijaistiedoksiannon.
Sijaistiedoksiantoa tai henkilökohtaiselle tiedoksiannolle vaihtoehtoisia menetelmiä koskevissa siviiliprosessilain säännöksissä säädetään, että viimeisenä keinona asiakirjat voidaan kiinnittää tuomioistuimen ilmoitustaululle, jolloin tiedoksiannon katsotaan tapahtuneen Kroatiassa.
Siviiliprosessilain 142 §:n 2 momentissa säädetään, että jos asiakirja on annettava tiedoksi henkilölle, jota ei tavoiteta kanteeseen tai virallisiin asiakirjoihin merkityn osoitteen mukaisesta tiedoksiantopaikasta, tiedoksiantajalle on ilmoitettava, milloin ja mistä tämä voi tavoittaa kyseisen henkilön. Lisäksi tiedoksiantajan on jätettävä siviiliprosessilain 141 §:n 1, 2 tai 3 momentissa tarkoitetuille henkilöille kirjallinen ilmoitus, jossa ilmoitetaan päivä ja aika, jona kyseisen henkilön tulisi olla asunnossaan tai työpaikallaan vastaanottamassa asiakirjaa. Jos tiedoksiantaja ei vielä tämänkään jälkeen tavoita henkilöä, jolle asiakirja on annettava tiedoksi, sovelletaan siviiliprosessilain 141 §:ssä säädettyä menettelyä ja tiedoksiannon katsotaan tapahtuneen asianmukaisesti.
Siviiliprosessilain 149 §:ssä säädetään, että vastaanottajan on allekirjoitettava tiedoksiantotodistus ja merkittävä siihen päivämäärä, jona hän on todistuksen saanut. Jos asiakirja annetaan tiedoksi valtion viranomaiselle, oikeushenkilölle tai luonnolliselle henkilölle, joka harjoittaa rekisteröitymistä edellyttävää liiketoimintaa, vastaanottajan on paitsi allekirjoitettava todistus, myös painettava siihen kyseisen viranomaisen tai oikeushenkilön virallinen sinetti tai leima.
Jos asiakirja annetaan tiedoksi viranomaiselle tai yritykselle, mutta vastaanottajan sinettiä tai leimaa ei voida painaa todistukseen, tiedoksiantajan on ilmoitettava tämän syyt tiedoksiantotodistuksessa. Jos vastaanottaja on lukutaidoton tai ei kykene allekirjoittamaan, tiedoksiantaja kirjoittaa todistukseen vastaanottajan etu- ja sukunimen ja merkitsee kirjaimin tiedoksiantopäivän sekä liittää mukaan selvityksen siitä, miksi vastaanottajan allekirjoitusta ei ole. Jos vastaanottaja kieltäytyy allekirjoittamasta tiedoksiantotodistusta, tiedoksiantaja tekee tästä merkinnän todistukseen ja merkitsee kirjaimin tiedoksiantopäivän. Tämän jälkeen asiakirja katsotaan tiedoksiannetuksi.
Jos tiedoksianto suoritetaan siviiliprosessilain 142 §:n toisen momentin säännösten mukaisesti, tiedoksiantotodistukseen merkitään asiakirjan vastaanottotodistuksen ohella myös se, että sitä on edeltänyt kirjallinen ilmoitus. Jos asiakirja luovutetaan kyseisen lain säännösten mukaisesti toiselle henkilölle eikä henkilölle, jolle asiakirja on osoitettu, tiedoksiantajan on merkittävä tiedoksiantotodistukseen näiden kahden henkilön välinen suhde.
Silloin kun asiakirjaa ei anneta tiedoksi valtion viranomaiselle eikä oikeushenkilölle, tiedoksiantajan on pyydettävä vastaanottavaa henkilöä todistamaan henkilöllisyytensä, jos tiedoksiantaja ei tunne tätä. Tiedoksiantaja kirjaa tiedoksiantotodistukseen sen henkilön etu- ja sukunimen, jolle asiakirja annettiin tiedoksi, ja merkitsee, tunteeko hän kyseisen henkilön. Ellei tunne, tiedoksiantajan on merkittävä todistukseen kyseisen henkilön henkilöllisyytensä todentamiseksi esittämän henkilökortin numero ja henkilökortin myöntänyt viranomainen. Ellei tiedoksiantaja ole notaari, hänellä on velvollisuus kirjoittaa selvästi etu- ja sukunimensä sekä ammattinsa tiedoksiantotodistukseen, ja hänen on myös allekirjoitettava todistus.
Tarvittaessa tiedoksiantajan on laadittava erillinen todistus asiakirjan luovutuksesta/tiedoksiannosta ja liitettävä se tiedoksiantotodistukseen. Jos tiedoksiantotodistukseen on merkitty väärä päiväys, tiedoksiannon katsotaan tapahtuneen sinä päivänä, jona asiakirja on luovutettu. Jos tiedoksiantotodistus on kadonnut, tiedoksianto voidaan todistaa toisella keinolla.
Siviiliprosessilain 133.a §:n 3 ja 4 momentissa säädetään, että notaarin on laadittava todistus asiakirjan vastaanottamisesta sekä toimista, jotka on toteutettu asiakirjan tiedoksiantamiseksi. Notaarin on lähetettävä viipymättä suoraan tuomioistuimeen oikeaksi todistettu jäljennös tiedoksiannettavan asiakirjan vastaanottotodistuksesta, tiedoksiantotodistus ja oikeaksi todistettu jäljennös tiedoksiannon kirjaamisesta taikka asiakirja, joka on jäänyt antamatta tiedoksi, sekä oikeaksi todistettu jäljennös toteutetuista toimista.
Vastaanottajalla tai henkilöllä, jolle asiakirja voidaan antaa tiedoksi, on lupa kieltäytyä vastaanottamasta asiakirjaa vain, jos tiedoksianto suoritetaan sellaiseen aikaan, sellaisessa paikassa tai sellaisella tavalla, josta ei ole säädetty laissa. Vaikka vastaanottaja tai henkilö, jolla on velvollisuus vastaanottaa asiakirja, kieltäytyisi vastaanottamasta asiakirjaa vastoin lakia tai jos hän heittäisi asiakirjan pois tai tuhoaisi sen lukematta sitä, tällä ei kuitenkaan olisi vaikutusta tiedoksiannetun asiakirjan oikeudellisiin seurauksiin.
Jos vastaanottaja kieltäytyy allekirjoittamasta tiedoksiantotodistusta, haastemies kirjaa tämän tiedoksiantotodistukseen ja merkitsee kirjaimin tiedoksiantopäivän. Tämän jälkeen asiakirja katsotaan tiedoksiannetuksi (siviiliprosessilain 149 §:n 3 momentti).
Jos asiakirjan tiedoksiannosta on kieltäydytty, tiedoksianto voidaan suorittaa viimeisenä keinona kiinnittämällä asiakirja tuomioistuimen ilmoitustaululle. Asiakirja katsotaan tiedoksiannetuksi, kun sen kiinnittämisestä tuomioistuimen ilmoitustaululle on kulunut kahdeksan päivää.
Kun tiedoksiannettava asiakirja luovutetaan muulle henkilölle kuin vastaanottajalle, näiden kahden henkilön välinen suhde on ilmoitettava tiedoksiantotodistuksessa (siviiliprosessilain 149 §:n 5 momentti). Ellei asiakirjaa anneta tiedoksi valtion viranomaiselle tai oikeushenkilölle, tiedoksiantajan on pyydettävä vastaanottavaa henkilöä todistamaan henkilöllisyytensä, jos tiedoksiantaja ei tunne tätä. Tiedoksiantaja kirjaa tiedoksiantotodistukseen sen henkilön etu- ja sukunimen, jolle asiakirja on luovutettu, ja merkitsee siihen, tunteeko hän kyseisen henkilön. Ellei tunne, tiedoksiantajan on merkittävä kyseisen henkilön henkilöllisyytensä todentamiseksi esittämän henkilökortin numero ja henkilökortin myöntänyt viranomainen. Ellei tiedoksiantaja ole notaari, hänellä on velvollisuus kirjoittaa selvästi etu- ja sukunimensä sekä ammattinsa tiedoksiantotodistukseen, ja hänen on myös allekirjoitettava todistus.
Tarvittaessa tiedoksiantajan on laadittava erillinen todistus asiakirjan luovutuksesta/tiedoksiannosta ja liitettävä se tiedoksiantotodistukseen. Jos tiedoksiantotodistukseen on merkitty väärä päiväys, tiedoksiannon katsotaan tapahtuneen sinä päivänä, jona asiakirja on tosiasiallisesti luovutettu. Jos tiedoksiantotodistus on kadonnut, tiedoksianto voidaan todistaa toisella keinolla.
Jos tiedoksiantaja ei anna asiakirjaa tiedoksi asianmukaista huolellisuutta noudattaen ja aiheuttaa näin menettelyn merkittävän viivästymisen, tuomioistuin voi määrätä hänelle sakon.
Asiakirjojen siirrosta annetun asetuksen 63 §:ssä säädetään, että postin kautta tapahtuvan toimituksen kustannukset veloitetaan ja lasketaan postipalveluista annettujen sääntöjen mukaisesti.
Siviiliprosessilain 133.a §:n 5, 6 ja 7 momentissa säädetään, että asianosaisten on maksettava notaarin toimittaman tiedoksiannon kustannukset suoraan notaarille. Jos notaari ei saa tiedoksiannon kustannukset kattavaa ennakkomaksua, hän ei ole velvollinen antamaan asiakirjaa tiedoksi. Notaari laatii tästä todisteen ja ilmoittaa asiasta tuomioistuimelle välittömästi. Asianosaisilla ei ole velvollisuutta maksaa notaarin palkkiota toimista, joita toteutetaan asiakirjan tiedoksiantamiseksi notaarin välityksellä. Notaarin välityksellä tapahtuvan tiedoksiannon kustannukset sisällytetään oikeudenkäyntikuluihin, jos tuomioistuin pitää tätä tarpeellisena. Notaarin palveluista veloitettavista maksuista ja korvauksista on säädetty notaarien väliaikaisesta palkkiotaulukosta annetuissa säännöissä (NN nro 97/01 and 115/12).
Siviiliprosessilain 146 §:n 5 momentissa säädetään, että kantajan on maksettava tuomioistuimen päätöksen mukaisesti ennakkoa kustannuksista, joita aiheutuu asiakirjan vastaanottamisesta huolehtivan vastaajan edustajan nimeämisestä sekä tämän suorittamista toimista. Kyseiseen tuomioistuimen päätökseen ei voida hakea muutosta. Jos kantaja ei suorita ennakkomaksua tuomioistuimen päätöksessä vahvistetussa määräajassa, kanne raukeaa.
Tuomioistuimen virkailijan välityksellä tapahtuvan tiedoksiannon kustannuksista maksetaan tuomioistuimen vahvistama ennakkomaksu. Tästä käytännöstä on säädetty tuomioistuimen työjärjestyksen (NN nro 35/15) 49 §:n säännöksissä, joiden mukaan ainoastaan viralliset toimet, jotka ovat välttämättömiä tiettyjen asioiden ratkaisemiseksi lain mukaisesti, voidaan suorittaa tuomioistuimen tilojen ulkopuolella. Työjärjestyksen 50 §:ssä säädetään, että tuomioistuimen ulkopuolella suoritettavien toimien kustannukset peritään erillisten sääntöjen mukaisesti ja että asianosaisen hakemuksesta ja kustannuksella tuomioistuimen päätöksen mukaisesti suoritettavat tuomioistuimen ulkopuoliset toimet voidaan lähtökohtaisesti toteuttaa vasta, kun kyseinen asianosainen on suorittanut tuomioistuimen määräämän ennakkomaksun.

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin


text:
Asia C-94/14
(Kúrian esittämä ennakkoratkaisupyyntö)
Tiivistelmä – Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 10.3.2016
1. Ennakkoratkaisukysymykset – Unionin tuomioistuimen toimivalta – Rajat – Kansallisen tuomioistuimen toimivalta – Ennakkoratkaisukysymyksen tarpeellisuus ja esitettyjen kysymysten merkityksellisyys – Asian arvioimisen kuuluminen kansalliselle tuomioistuimelle
2. Liikenne – Lentoliikenne – Asetus N:o 261/2004 – Matkustajille annettava korvaus ja apu – Lennon pitkäaikainen viivästyminen – Kansainvälisen toimivallan määrittely – Asetuksen N:o 44/2001 sovellettavuus – Eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä tehdyn Montrealin yleissopimuksen soveltumattomuus
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 261/2004 5–7 artikla; neuvoston asetus N:o 44/2001; vuoden 1999 Montrealin yleissopimuksen 19 artikla)
3. Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Eurooppalainen maksamismääräysmenettely – Asetus N:o 1896/2006 – Eurooppalaisesta maksamismääräyksestä annettu vastine, jossa ei kiistetä määräyksen antaneen jäsenvaltion tuomioistuimen toimivaltaa – Vaikutukset – Vastaaja ei ole vastannut asetuksen N:o 44/2001 24 artiklassa tarkoitetulla tavalla – Vastine, joka sisältää asiakysymyksiä koskevia väitteitä – Vaikutuksettomuus
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1896/2006 17 artiklan 1 kohta; neuvoston asetuksen N:o 44/2001 24 artikla)
4. Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Eurooppalainen maksamismääräysmenettely – Asetus N:o 1896/2006 – Sen tuomioistuimen velvoitteet, jota on pyydetty nimeämään eurooppalaisen maksamismääräyksen, josta vastapuoli on esittänyt vastineen, perustana olevan saatavan tutkimiseen riita-asian oikeudenkäynnissä alueellisesti toimivaltainen tuomioistuin – Prosessioikeudellinen kysymys, josta ei nimenomaisesti säädetä tässä asetuksessa – Määräyksen antaneen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön sovellettavuus
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1896/2006 17 artiklan 1 kohta ja 26 artikla)
5. Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Eurooppalainen maksamismääräysmenettely – Asetus N:o 1896/2006 – Eurooppalaisen maksamismääräyksen, josta sen vastapuoli on antanut vastineen, perustana olevan saatavan tutkimiseen riita-asian oikeudenkäynnissä alueellisesti toimivaltaisen tuomioistuimen nimeäminen – Asetuksen N:o 44/2001 sovellettavuus – Tehokkaan vaikutuksen ja puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen
(Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 1896/2006; neuvoston asetus N:o 44/2001)
6. Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa – Eurooppalainen maksamismääräysmenettely – Asetus N:o 1896/2006 – Tuomioistuin, jota on pyydetty nimeämään eurooppalaisen maksamismääräyksen, josta sen vastapuoli on antanut vastineen, perustana olevan saatavan tutkimiseen riita-asian oikeudenkäynnissä alueellisesti toimivaltainen tuomioistuin – Tällaisessa nimeämisessä todettu eurooppalaisen maksamismääräyksen antaneen jäsenvaltion tuomioistuinten kansainvälinen toimivalta tai sen puuttuminen – Seuraukset
2. Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä annetun asetuksen N:o 261/2004 5–7 artiklaan perustuva matkustajan oikeus kiinteämääräiseen ja yhdenmukaistettuun korvaukseen lennon viivästymisen seurauksena on riippumaton vahingon korvaamisesta eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä tehdyn Montrealin yleissopimuksen 19 artiklan mukaisesti. Koska mainitun asetuksen säännösten ja Montrealin yleissopimuksen määräysten mukaiset oikeudet perustuvat siten erilaisiin sääntely-ympäristöihin, tässä yleissopimuksessa määrättyjä kansainvälisiä toimivaltasääntöjä ei sovelleta ainoastaan asetuksen N:o 261/2004 perusteella tehtyihin vaatimuksiin, koska viimeksi mainitut on tutkittava tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun asetuksen N:o 44/2001 mukaisesti.
4. Euroopan unionin oikeutta on tulkittava siten, että sellaisessa tilanteessa, jossa tuomioistuin käsittelee pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa menettelyssä eurooppalaisen maksamismääräyksen antaneen jäsenvaltion alueellisesti toimivaltaisen tuomioistuimen nimeämistä ja tarkastelee mainitussa tilanteessa jäsenvaltion tuomioistuinten kansainvälistä toimivaltaa tutkia tällaisen maksamismääräyksen, josta vastapuoli on antanut vastineen säädetyssä määräajassa, perustana oleva saatava riita-asiain oikeudenkäynnissä, eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta annetussa asetuksessa N:o 1896/2006 ei ole tämän tuomioistuimen toimivaltaan ja velvoitteisiin liittyviä tietoja, näihin prosessioikeudellisiin kysymyksiin sovelletaan tämän asetuksen 26 artiklan mukaan mainitun jäsenvaltion kansallista lainsäädäntöä.
Koska asetuksen N:o 1896/2006 rakenteesta ilmenee, että sillä ei pyritä yhdenmukaistamaan jäsenvaltioiden prosessioikeutta, ja kun otetaan huomioon tämän asetuksen 17 artiklan 1 kohdan rajallinen ulottuvuus, tätä säännöstä on tulkittava, siltä osin kuin siinä säädetään menettelyn automaattisesta jatkamisesta siinä tapauksessa, kun vastapuoli on jättänyt vastineen, tavanomaista riita-asiain käsittelyä koskevien sääntöjen mukaisesti, siten, että siinä ei aseteta erityisiä vaatimuksia niiden tuomioistuinten luonteelle, joissa menettelyä on jatkettava, tai säännöille, joita tällaisen tuomioistuimen pitää soveltaa.
(ks. 48, 54, 56 ja 73 kohta sekä tuomiolauselma)
5. Euroopan unionin oikeutta on tulkittava siten, että sellaisessa tilanteessa, jossa tuomioistuin käsittelee pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa menettelyssä eurooppalaisen maksamismääräyksen antaneen jäsenvaltion alueellisesti toimivaltaisen tuomioistuimen nimeämistä ja tarkastelee mainitussa tilanteessa jäsenvaltion tuomioistuinten kansainvälistä toimivaltaa tutkia tällaisen maksamismääräyksen, josta vastapuoli on antanut vastineen säädetyssä määräajassa, perustana oleva saatava riita-asiain oikeudenkäynnissä, tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetussa asetuksessa N:o 44/2001 edellytetään, että eurooppalaisen maksamismääräyksen antaneen jäsenvaltion tuomioistuinten kansainvälinen toimivalta ratkaistaan soveltamalla menettelysääntöjä, joiden avulla voidaan varmistaa tämän asetuksen säännösten tehokas vaikutus ja puolustautumisoikeudet, jolloin kyseeseen voi tulla joko ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tai tuomioistuin, jonka viimeksi mainittu nimeää alueellisesti ja aineellisesti toimivaltaiseksi tutkimaan saatavaa tavanomaisessa riita-asiain oikeudenkäynnissä.
Tältä osin kansallisen tuomioistuimen täytyy niiden kansallisten sääntöjen avulla, joita sovelletaan siinä vireillä olevassa menettelyssä, voida tutkia kysymystä kansainvälisestä toimivallasta soveltamalla asetuksessa N:o 44/2001 säädettyjä sääntöjä ja ottamalla huomioon kaikki tiedot, joita se tätä varten tarvitsee. Jos näin ei olisi, tämä tuomioistuin voisi joko tulkita menettelysääntöjään sillä tavalla, että se voi niiden mukaan täyttää mainitut vaatimukset, tai nimetä alueellisesti toimivaltaiseksi tuomioistuimeksi saatavan tavanomaisessa riita-asiain oikeudenkäynnissä tutkimiseen aineellisesti toimivaltaisen tuomioistuimen, joka tässä tapauksessa lausuu tarvittaessa omasta kansainvälisestä toimivallastaan asetuksessa N:o 44/2001 mainittujen perusteiden kannalta.
(ks. 48, 62–64 ja 73 kohta sekä tuomiolauselma)
6. Euroopan unionin oikeutta on tulkittava siten, että sellaisessa tilanteessa, jossa tuomioistuin käsittelee pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa menettelyssä eurooppalaisen maksamismääräyksen antaneen jäsenvaltion alueellisesti toimivaltaisen tuomioistuimen nimeämistä ja tarkastelee mainitussa tilanteessa jäsenvaltion tuomioistuinten kansainvälistä toimivaltaa tutkia tällaisen maksamismääräyksen, josta vastapuoli on antanut vastineen säädetyssä määräajassa, perustana oleva saatava riita-asiain oikeudenkäynnissä, siinä tapauksessa, että tällainen tuomioistuin lausuu eurooppalaisen maksamismääräyksen antaneen jäsenvaltion tuomioistuinten kansainvälisestä toimivallasta ja toteaa tällaisen toimivallan olemassaolon tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetussa asetuksessa N:o 44/2001 mainittujen perusteiden nojalla, viimeksi mainittu asetus ja eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta annettu asetus N:o 1896/2006 velvoittavat tämän tuomioistuimen tulkitsemaan kansallista lainsäädäntöä sillä tavalla, että viimeksi mainitun avulla voidaan määrittää tai nimetä alueellisesti ja aineellisesti toimivaltainen tuomioistuin tutkimaan tämä asia.
Sitä vastoin siinä tapauksessa, että tällainen tuomioistuin toteaa tällaisen kansainvälisen toimivallan puuttuvan, sillä ei ole velvollisuutta tutkia uudelleen asetuksen N:o 1896/2006 20 artiklan kanssa analogisesti viran puolesta tätä maksamismääräystä. Nimittäin siltä osin kuin tällaista menettelyllistä tilannetta ei säädellä asetuksen N:o 1896/2006 säännöksissä vaan kansallisessa lainsäädännössä, tämän asetuksen säännöksiä ei voida, sen 20 artikla mukaan luettuna, edes analogisesti soveltaa tähän tilanteeseen. Lisäksi asetuksen N:o 1896/2006 18 artiklan 1 kohdan mukaan maksamismääräystä, josta vastapuoli on antanut vastineen säädetyssä määräajassa, ei voida todeta täytäntöönpanokelpoiseksi. Näin ollen tällainen tuomioistuin voi, jos se toteaa, että asetuksen N:o 44/2001 nojalla eurooppalaisen maksamismääräyksen antaneen jäsenvaltion tuomioistuimilla ei ole toimivaltaa, tehdä kansallisessa prosessioikeudessa tätä tapausta varten säädetyt päätelmät.
(ks. 48, 66, 67 ja 69–73 kohta sekä tuomiolauselma)

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin


text:
Mene...Kotiin3DAbstraktiArkkitehtuurianimaatioEläimetlinnutPyörätautotSarjakuvatJulkkiksetKaupunkiVärikäsTietokoneetViileäSöpöKukkaHauskaPelitTytötteHDLomaKuumaElääLogoRakkausElokuvatmusiikkiluontopaikatavaruusUrheiluteknologiaMaailmanLisää	Kotiin / HD / Paras taustakuvia High Resolution Download	Paras taustakuvia High Resolution Download
0	Paras taustakuvia High Resolution Download
Tässä on kokoelma paras taustakuvia High Resolution Download For Pöytäkoneet, Kannettavat, puhelimissa ja Tabletit. Täällä 5dwallpaper.com, on yli satoja tuhansia taustakuvat ovat ladattavissa. Voit ladata Jokainen Taustakuva ilmaiseksi.
Jos Like Tämä paras taustakuvia High Resolution lataus Collection Anna Tykkää Ja Jaa Facebook.
piipittää Tietoja Love Peace Edellinen: galaxy tapetti High Resolution Download
seuraava: Huomenta tapetti High Resolution Download
näkymät (339) tumblr-wallpaper3
näkymät (189) pikachu tapetti HD Free-Cute-Pikachu-taustakuvat-HD
tapetti laaja High Resolution DownloadMaan tapetti kaunis kokoelmattapetti HD Upea Collectiontaustakuvat mobiili High Resolution Lataamukautetun taustakuvan HD DownloadApple-logo taustakuva HDAnimaatio tapetti HD kokoelmatsony tapetti HDtaustakuvan HDKalenteri tapetti HD Suunnitellut 5dwallpaper.com | Powered by zuuur.com	© Copyright 2016, Kaikki oikeudet pidätetään	Siirry alkuun

matches: HD HD HD HD HD HD