text:
Virolainen: 747. Uutta tietoa Ulvilan surmajutun leväperäisestä tutkinnasta
747. Uutta tietoa Ulvilan surmajutun leväperäisestä tutkinnasta
1. Ulvilan surman rikostutkinnasta on saatu jälleen uutta tietoa, joka vahvistaa tutkinnan suorastaan farssimaisia piirteitä. Surmapaikalta, tarkemmin sanottuna talosta löydetystä halosta, talteen otetun vieraan ihmisen dna:n alkuperä on saatu selville. Yle Uutisten tietojen mukaan kyseinen dna kuuluu KRP:n tutkijalle. Selvyttä ei sen sijaan ole siitä, onko dna-jäljen jättänyt tutkija osalistunut surman tekniseen tutkintaan vai miten dna on joutunut halkoon. 2. Syyttäjä, poliisi ja puolustus ovat sangen vaitonaisia asiasta. KRP:n tutkinnanjohtaja vetoaa siihen, että juttu on jo siirtynyt syyttäjälle, jolla on myös tiedotusvastuu asiassa. Syyttäjä ei kuitenkaan suostu kommentoimaan asiaa, ei myöskään Anneli Auerin asianajaja.
3. Puolustuksen väite ulkopuolisesta tekijästä on tähän asti nojuutunut olennaiselta osalta siihen, että tekopaikalta löydetystä verisestä halosta on löydetty vieraan henkilön jättämää dna:ta. Näytteessä oli sekoittunut surmatun Jukka S. Lahden sekä toisen tuntemattoman miehen dna:ta. Tuntemattoman dna:n omistajaa pyrittiin selvittämään mm. suurta huomiota Porin seudulla aikanaan herättäneellä dna-massatestauksella. Yli 700 ihmiseltä kerätyt dna-näytteet eivät kuitenkaan ratkaisseet asiaa. Massatestauksen on kerrottu tulleen maksamaan valtiolle ja veronmaksajille noin 100 000 euroa.
4. Yle Uutisten mukaan poliisihallitus ylläpitää omaa dna-rekisteriään, johon poliisit ovat voineet jo vuodesta 2007 lähtien vapaaehtoisesti antaa oman näytteensä. Tämän dna-eliminaatiorekisterin tarkoituksena on paljastaa näytteiden mahdollinen saastuminen eli kontaminaatio tutkinnassa. Ko. salaiseen salaiseen rekisteriin on saatu noin 600 poliisin dna. Kerrotun mukaan suurin osa rikosteknistä tutkintaa suorittavista KRP:n työntekijöistä olisi kuitenkin sanotussa rekisterissä. 5. Nyt ilmi tullut paljastus on uusi naula löperösti suoritetun Ulvilan surmajutun tutkinnan arkkuun. Rikospaikkatutkinnassa on ilmeisesti tehty lähes kaikki klassiset virheet, joita tutkinnassa voidaan ylipäätään tehdä. Miksi ko. tutkija ei ole aiemmin antanut omaa näytettään sanottuun rekisteriin? Miksi rikostutkijoita ei ole velvoitettu antamaan sanottua näytettä? Mitä KRP:n tutkija ylipäätään olisi tehnyt rikospaikalla, sillä lehtitietojen mukaan tutkinnasta vastasi paikallinen poliisi? Miten tutkijan jälki ylipäätään on voinut joutua halkoon ja "sekoittua" surmatun dna:han?
6. Miksi poliisi ja syyttäjä ovat niin kovin vaitonaisia paljastuksesta? Milloin dna:n antaja oikeastaan saatiin selville? Onko Mikko Paatero parhaillaan lomalla, sillä normaalisti Paateroa olisi jo haastateltu ja hän olisi kertonut vuolaasti oman näkemyksensä asiasta? Vaikeuttaako uusi tieto puolustuksen työtä, kuten on ennakoitu, ja romahtaako koko puolustus siihen, että "ulkopuolinen" olkin KRP:n tutkija? 7. Rikospaikalta löydettiin tutkinnassa myös veriset kengänjäljet ja kurainen kengänjälki sekä ruskeankirjavia tekokuituja, joiden alkuperää ei ole kyetty tutkinnassa selvittämään. Kuka mahtaa olla se KRP:n tutkija - Seppo tai joku muu - tai paikallinen poliisi taikka kenties joku "naapurin mies", joka on tallustellut rikospaikalla kuraisilla (ja verisillä) kengillään? Nämä jäljet viittaavat edelleen ulkopuoliseen tekijään. Nyt ei sitten muuta kuin noita kurajälkiä uudelleen analysoimaan!
8. Anneli Auerin rikosjuttu on todellinen farssi ja pohjanoteeraus suomalaisen rikostutkinnan ja - oikeudenkäynnin historiassa. Ajatellaanpa myös sitä, että KKO palautti jo viime lokakuussa murhajutun käräjäoikeuteen, mutta siellä ei olla päästy vielä edes aloittamaan uusintakäsittelyä! Viranomaiset, syyttäjät ja tuomarit vain "tutkivat" ja lomailevat ja lykkäilevät juttua yli lomiensa. Mutta ehkäpä tuomarit ja viranomaiset ajattelevat, että mikäpä kiire tässä nyt on, kun "pohjalla" on kuitenkin "tulossa oleva" elinkautinen tuomio syytetylle. He eivät näytä ymmärtävän tai ottavan huomioon lainkaan, että syyttömyysolettama on tällaisessa hidastusnäytelmässä pahasti uhattuna. Lähettänyt
rikospaikkatutkinta,
Puolustus mihinkään romahda. Jos kerran vain paikallinen poliisi hoiti rikospaikkatutkintaa, niin silloinhan kyseinen KRP-heppu on syyllinen ..
Olisiko tuo halosta löytynyt DNA voinut kulkeutua taloon jonkin paikalle hälytetyn poliisimiehen tai tutkijan varusteista?Sillä ajatuksella että kyseinen poliisimies puolestaan olisi ollut löydetyn DNA:n omistajan kanssa kontaktissa.Oli miten oli, niin tässä farssissa sitä luulee jo kaiken nähneensä mutta aina vain uutta ja eriskummallisempaa ilmaantuu. En ihmettele yhtään ettei kukaan halua juttuun koskea enää pitkällä kepilläkään.
Häly DNA:sta on aivan turha. Hovioikeus ei antanut DNAlle mainittavaa painoa, vaan ongelmana oli, että"Syytettä tukevat oikeastaan vain Anneli Auerin soittaman hätäkeskuspuhelun tallenteelta ilmenevät, edellä selostetut seikat ja erityisesti se, että Jukka Lahden kuolemaan johtanut isku on annettu mainitun puhelun aikana siinä vaiheessa, kun Anneli Auer ei ole ollut puhelimessa."Nyt on Hätäpuhelua päästy kuuntelemaan arkistossa Siitä ilmenee, että sen minuutin aikana, jolloin Auer oli poissa puhelimesta hän juoksi kaksi kertaa murhaajaa pakoon, pihalle saakka. Murhaajan ja hänen kahden apulaisensa äänet kuuluvat CD:ltäNettikeskustelussa uskotaan, että poliisi, jonka DNA on halossa, olisi murhaaja! Parasta unohtaa koko DNA. Uusi murhaaja löytyy kun yhdistetään lsh-jutun tiedot murhapaikan tietoihin.
Mitäpä noita kommentoimaan, kun tapaus on näemmä jo selvitetty, oiken professorismiehen toimesta.http://www.iltalehti.fi/uutiset/2013070117211043_uu.shtml
Tämä juttu horjuttaa vakavasti luottamustani poliisiin ja oikeuslaitokseen. Olkoonpa Auer syytön tai syyllinen, oikeutta hän ei ainakaan ole saanut. Mieleen tulee jopa onko juttu tarkoituksella vuodettu poliisista kesälomakaudella - ehkä vanhimman tyttären painostamiseksi? Toivottavasti vuodettu tieto on edes olemassa ja oikea. Ylehän ei ilmeisesti ole pystynyt vahvistamaan nimettömältä lähteeltä saatua tietoa keneltäkään.
Köyhän miehen Herlokki Solmunen, eli Matti Tolvanen, pitää juttua ratkaistuna, ulkopuolisesta tekijästä ei voi olla kyse. Viis verisistä kengänjäljistä saatika mistään ihme kuiduista, juttu on päivänselvä, Auer on syyllinen. Case closed.Tolvanen antaa synninpäästön myös tälle töpeksineelle tutkijalle, vastaavaa sattuu kuulemma useinkin. Mitään sanktioita ei ole siten tiedossa hänelle. On se hienoa että meillä on tällainen kaikkitietävä proffa. Enää ei tarvitse kuin jännittää kuinka pitkän tuomion Auer tulee saamaan.
Poliisi ja oikeslaitos ovat tässä tapauksessa osoittaneet todellisen kyvyttömyytensä huolehtia yksilön oikeusturvasta. Toivotaan, että tapaus poikisi jonkilaisen selvityksen kuinka huonossa jamassa järjestelmämme todella ovat. Todennäköisesti huonommassa kuin uskallamme arvata.
Jos DNA kuuluisi tekijälle, olisivat jutun sössimiset saaneet selityksen.
Tolovasen Matti sannoo Iltalehelle, jotta "näyttää olevan arvoitus missä vaiheessa keskusrikospoliisin tutkijan dna on sinne joutunut. Mielenkiintoista on se, onko tutkija käynyt surmapaikalle jo ennen rikosta vai onko se tullut tutkinnan yhteydessä". IL:n mukkaan Ulvilan surman tutkinnan aloitti Porin poliisi, joten keskusrikospoliisin tutkija ei ole voinut saapua rikospaikalle ensimmäisten joukossa.Nii, onhan tok olemassa se kolomaskin mahollisuus siihe, milloin ja misä vaiheessa tutkija jälkensä halkoon jätti... Jos tutkija olis käynynä surmatalossa jo ennen surmaa, niin vois teoriassa kyssyä, että mitä hää siellä Annelin ja/tai Jukan tyköä oikein olis ollu hakemassa tai mittee puuhaamasa...
Tää Tolovanen on entinen syyttäjä, ja kyllä sen huommaa. Hää se vain painaa piälle eelleen kuin ylleinen syyttäjä konsaan ja antaa tutkinnan täyellisesti mokannelle polliisille täyen synnipiästön...eikä dna-tutkija ole tietennii tehny mittää väärrää, ei tokkiinsa...
Kyllä oikeuslaitos tekee parhaansa saadakseen hyvin tavallisen rikoksen ratkaistua poikkeuksellisella tavalla. Perhemurhille on olennaista, että niissä joko aviomies tappaa vaimonsa tai ulkopuolinen vaimon. Hyvin harvoin mies kuolee perhemurhassa. Ulvilan surmasta on yritetty tehdä tällainen poikkeustapaus.Ne mitä kutsutaan poliisin virheiksi ovat fantasioita siitä, mitä olisi löytynyt, jos olisi oikein etsitty. Esimerkiksi Auerin käyttämä murha-ase olisi muka ollut piilotettuna pakastearkkuun tai naapurin roskakoriin.Olen käynyt huolellisesti alkuperäisaineiston, enkä ole vielä löytänyt mitään poliisin tekemää virhettä, paitsi, että Auerin syyttömyyttä ei poliisi tuo esille.
Nonni, tässä on nyt kaksi tohtoria vastakkain, Tolovanen ja Isotalo!
Ei tuolta onnettomalta dna-hepulta voi tai saa mitään kyssyy. Häähähää voi kieltäytyä vastaamata sillä perustella, että voisi vastatessaan saattaa isseensä syytteen vaaraan, joko virkavelvollisuuven rikkomiseen tai sitten hiukka vakavampaan rikokseen.
KRP:n rikosteknisen laboratorion johtaja Erkki Sippola sanoo, että aina kun rekisteriin tulee uusi näyte, se ajetaan ristiin avoimien juttujen näytteiden kautta. Jos näytteen tunnistaminen siis pitää paikkansa, poliisin työntekijä, jonka dna:sta on kyse, on todennäköisesti antanut oman näytteensä hiljattain. Sippolan mukaan rekisterissä on lähes kaikkien laboratoriossa tai rikospaikkatutkinnassa työskentelevien näytteet.Ulvilan surmasta taitaa olla jo kohta 6-7 vuotta. Miksiköhän ko. tutkija on antanut rekisteriin oman näytteensä vasta hiljattain? Kun reksteriin on saatu jo lähes kaikkien muiden tutkijoiden vastaavat näytteet.Miksi poliisi ei heti dna:n löydyttyä ottanut ko. näytettä kaikilta rikospaikkatutkinnan ja näytteen kanssa tekemisissä olleilta rikostutkijoilta, vaan suoritti sen sijaan lajan, n. 700 miehelle tehdyn dna-tutkimuksen, joka maksoi n. 100 000 euroa?On todella amatöörimäistä puuhastelua.
Tämä "dna-heppu" voi olla poliisi/tutkija, joka oli Ulvilan surman aikaan Porin poliisin palveluksessa, mistä on siirtynyt KRP:n leipiin vasta hiljattain. Jos tutkija oli porilaisia, niin pitäisi tutkia ehdottomasti, oliko tyyppi vieraillut Auerin/Lahden talossa ennen surmaa vai miten hänen dna:taan on löytynyt ilmeisesti murha-aseisiin kuulunesta halosta.Auerin puolustus on jo vaatinut kaikkien teknisten yms. tutkimusten avaamista uudelleen ja palaamista tutkinnassa yleensäkin takaisin lähtörutuun.
Juuri nyt tapahtuu ratkaiseva käänne Ulvilan surman tutkimisessa. Hovioikeus on antanut selostuksen salaisesta lsh-päätöksestään. Lasten hartioihin tehdyillä viilloilla on sama muoto kuin uhrin ruumiista löydettiin Ulvilassa.Näin on ensi kerran löydetty tunnusmerkkejä murhapaikalta, jotka täsmäävät ulkomaailman kanssa. Jos DNA kantaja saadaan selville päästään tähän samaan asiaanNyt on siis epäily suunnattu poliisihenkilöön. Tieto on salainen suoraan oikeudenkäynnin julkisuudesta annetun lain 9§ mom 2 mukaan. Tästä salaisuudesta ollaan käräjäoikeudessa erittäin tarkkojaRistiltä näyttävien viiltojen esiintyminen sekä uhrilla, että lapsilla vie tutkimuksen perhepiiriinProfessori Tolonen ei tunne murhan todistusaineistoa eikä lsh-juttua. Hän kommentoi oikeudenkäynnin kulkua. Minä etsin syyllistä Jukka Lahden murhaan. Kieltämättä nämä oikeuden päätökset ovat arvoituksellisia.Joutsenlahden, ensimmäisen tutkimusjohtajan mukaan kaikki tutkimuksessa työskennelleet tarkastettiin. Ei tässä ole muuta mahdolisuutta kuin, että murhaaja olisi poliisimies. Näin asian näkee dokumentalisti Pekka Lehto, joka ensimmäisenä varoitti DNA-kantajasta ja jolla on kaikki aineisto filmiään varten
Anneli Auerin käytöksestä huokuu jotain sellaista, että juttuun olisi ikään kuin sekaantunut ns isoja poikia...
Mitenkäs tuo korkeimman oikeuden myöntämä valituslupa menee? Korkein oikeushan myönsi syyttäjälle valitusluvan asiassa sen jälkeen kun hovi oli vapauttanut Auerin. Valituslupa oli kai alunperin myönnetty sen vuoksi, että korkein oikeus katsoi, että juttuun tarvitaan korkeimman oikeuden kannanotto.Sittemmin kävi kuitenkin niin, että korkein oikeus ei alkanutkaan tutkia juttua asiallisesti, vaan palautti koko homman käräjäoikeuteen. Keskeinen syy taisi olla se, että syyttäjä toi sen verran lisäaineistoa, että sitä ei ollut mielekästä tutkia ensimmäistä kertaa korkeimmassa oikeudessa. korkeimman oikeuden kannanotto itse asiakysymykseen jäi kuitenkin uupumaan.Mitenkäs on nyt, jos tämä menee taas hoviin. Jos Auer tuomittaisiin siellä, olisiko korkeimman oikeuden "lupaus" valitusluvasta edelleen voimassa? Jotenkin kummalliselta tuntuisi, että jos jompi kumpi osapuoli haluaisi vielä viedä jutun korkeimpaan, että valituslupaa ei enää myönnettäisikään (jos siis juttu on aineistoltaan jotakuinkin sama kuin ensimmäisellä kierroksella)
Te jotka olette juristeja, kertokaa minulle miten tämä asia on EIS:n kannalta. Onko tämä enää miltään osin fair trialin mukaista oikeudenkäyttöä?Tarkoitan jo pelkästään oikeudenkäynnin keston suhteen? Asian uusi aloittaminen käo:sta, jatko HO:een ja sitten vielä Korkkiin vie määrittelemättömän ajan.Erikseen koko hämärä käsittely, jossa ilmeisesti varsinaiset todistelut on julistettu salaisiksi. Eikö niissä olisi voitu käyttää pseudonymejä, kuten HO:n asiaa koskevassa edellisessä päätöksessä?Tämä farssi ei mitenkään lisää kansalaisen luottamusta poliisiin, syyttäjiin, eikä etenkään oikeuslaitokseen.Anu Suomela
Asianajaja Juha Mannerin kysymys:Jutussa on otettu n. 700 DNA-testiä. Auer haluaa, että koko asian luonteesta ja outoudesta, tutkinnanjohtajan vaihtumisesta johtuen jne. DNA-näyte varmuuden vuoksi otetaan ja vertailu suoritetaan myös Satakunnan poliisilaitoksen niistä lähinnä tutkintaan osallistuneista henkilöistä, jotka ovat olleet yhteydessä, tekemisissä tai muutoin tunteneet Jukka Lahden ennen tämän kuolemaa.VASTAUS:Silloisen Porin kihlakunnan poliisilaitoksen toimesta on tapahtumapaikalla suoritettu teknistä rikostutkintaa. Tutkinnan ovat suorittaneet Satakunnan teknisen tutkintayksikön poliisimiehet. Tapahtumapaikalla (makuuhuoneessa/takkahuoneessa) eivät ole käyneet muut poliisimiehet ennen teknisiä tutkijoita. Kyseinen kuusiklapi on taltioitu paikalta ennen taktisten tutkijoiden sinne menoa. Kuusiklapia ovat käsitelleet vain em. tekniset tutkijat, joista kaikista on otettu vertailu dna-näyte. Vertailunäyte on otettu poliisilaitoksen miespuolisista poliisimiehistä.(lähde: Et-ptk)Eli tuosta ylläolevasta voisi vetää sen johtopäätöksen että klapiin jäänyt dna tunniste on täytynyt olla siinä jo ennen kuin poliisit ovat tulleet paikalle. Näin minä asian ymmärtäisin.
Turun HO:n kokoonpano Anneli Auerin ja Jens Kukan seksuaalirikosjutussa:Puheenjohtaja laamanni Simo Simola, valmistelusta vastaava jäsen hovioikeudenneuvos Kari Lahdenperä jahovioikeudenneuvos Nina Porkka, esittelijä Esko Junnila. tiistaina, heinäkuuta 02, 2013
En tunne ihmisoikeussopimuksia, mutta kai sitä "fair trialia" pitää tarkastella muidenkin kuin syytetyn kannalta. Jutussa on myös uhri, isättömiksi jääneet lapset ja muita asianomistajia. Oikeudenkäynnillä ei luonnollisesti ole merkitystä uhrille, mutta asianomistajilla on luonnollisesti intressi saada asia selväksi vaikka se vähän kestäisikin.Juttua tutkinut paikallispoliisi on sählännyt pahemman kerran, mutta muutoin oikeuslaitos on kai käsitellyt asiaa tavanomaisella osaamisella (tai osaamattomuudella).
Edellä on virheellistä tietoa HO:n päätöksestä koskien klapin DNA:ta. HO katsoi nimenomaan sen viittaavan ulkopuoliseen murhaajaan.Alkuperäinen tieto on myös se, että murhaaja loukkaantui teon yhteydessä, joten syytä olettaa, että hänen DNA ja Tannerin vapauttanut tulos, joka "ei sitonut kahteenkaan kertaan testattunakaan Tanneria murhapaikalle" on eri näyte kuin mistä puhutaan klapin kohdalla - syytä olettaa, että vastaavat kuitenkin toisiaan.Luultavasti tuo näyte tulee ratkaisemaan asian, kun se "löytyy".
Tulee jotenkin mieleen Jippii-juttu, jossa juttu sai erilaisia käänteitä ja palloteltiin milloin milläkin perusteella eri oikeusasteissa. Lopulta itse asiassa KKO jätti valitusluvan myöntämättä molempien eri lopputulokseen johtavien hovin ratkaisujen jälkeen...Tämä taas tuo mieleeni Halla-aho episodin, kun hän meni sanomaan KKOn ratkaisusta, että se on vain muutaman ihmisen mielipide(tms). Kyllä kovasti tuntuu, että juttujen lopputulokset ovat paljon käsittelijöistä kiinni.
Jos epäselvässä rikosasiassa tulee tuomita syytetyn eduksi, niin Auerin tapauksessa edellytykset siihen totta totisesti ovat olemassa.
Tässähän vaikuttaa olevan lähes valmis käsikirjoitus uuteen Pekka Puupää -leffaan.Kukahan esittäisi Pekka Puupäätä nyt?
Minulla on oikesoppineille toinenkin kysymys, jota olen joutunut vuodet pitkät miettimään. Se on tullut mielessäni erityisen akuutiksi tässä Aueri & Kukka -tapauksessa. Olen itse osallistunut oikeuspsykologian asiantuntijana noin 150 oikeuskäsittelyyn. Olen nähnyt toistuvasta ristiriidan siinä, miten olemattomat resurssit vastaajalla on suhteessa viranomaisiin. Auerin tapaus on tässä esimerkkinä, kun siinä on syyttäjäviraston puolella työllistetty ainakin 4 syyttäjää, joilla on apunaan toimistohenkilökunta.Anglosaksisissa maissa näyttää olevan tapana yrittää koota puolustuksen tiimi, jolle työtehtävät jaetaan. Tuo liene kuitnkin kiinni vastaajan varallisuudesta. Olen lukenut joitain juristien artikkeleita, joissa tätä tilannetta problematisoidaan fair trian -periaatteen kannalta.Joissain maissa on yliopistojen oikeustieteellisten tiedekuntien yhtyteen luotu yksiköitä, joissa opiskelija paneutuvat selvittämään tapausta ja kyseenalaistamaan poliisin ja syyttäjän esittämiä todisteita. Siis tasapainottamaan sitä, että rikoksesta epäillyllä ei ole fair trial -resursseja asian selvittämiseen.Olen seurannut vain Defensor Legistä, enkä sitäkään lukutikulla lukien. Siksi kysyn, onko tuosta resurssien epätasapainosta käyty oikeusoppineiden kesken keskustelua, ja jos, niin mihin keskustelussa on päädytty?Anu Suomela
Kahden tai useamman puolustajan/avustajan määrääminen syytetylle ei suinkaan ole kiellettyä, vaikka laissa ei olekaan siitä nimenomaisia säännöksiä.Useampia puolustajia määrättiin esim. joukkotuhontaa koskevassa oikeudenkäynnissä syytettynä olevalle ruandalaismiehelle, juttu päättyi Helsingin HO:n tuomioon v. 2012. Myös WinCapita -jutun pääsyytetylle Hannu Kailajärvelle määrättiin kaksi puolustajaa. KKO on muuten tänään myöntänyt Hannu Kailajärvelle osoittaisen valitusluvan hovioikeuden tuomioon.En tiedä, miksi Anneli Auer ei ole halunnut käyttää tätä mahdollisuutta hyväkseen, kenties päämiehen ja puolustajan luottamussuhteen on katsottu edellyttävän vain yhtä puolustajaa. Tuomioistuin olisi luultavasti harkinnut myönteisesti kahden puolustajan määräämistä, jos sitä olisi pyydetty. Puolustajaksi määrättyä asianajajaa voi kuitenkin avustaa toimistossa - ei oikeudenkäynnissä - saman toimiston avustavat lakimiehet, mutta oikeuden määräämä puolustaja vastaa toki yksin puolustuksen toimenpiteistä.
HO:n tuomio on herättänyt poikkeuksen voimakkaita reaktiosta niiden joukossa, jotka tietävät todistusten sisällön. Eihän tässä ole mitään muita todistuksia kuin pienten lasten videot contra Amandan todistus oikeussalissa. Loppu on sitten näiden todistusten asiantuntija-arviointia. Kyllä kenen tahansa mielessä herää epäilys siitä olivatko Kukka ja Auer todella syyllisiä siihen mistä heidät tuomittiinMutta jos todistukset saivat tuomarit yksimielisesti vahvistamaan käräjäoikeuden tuomion on vika puolustuksessa. Tärkeintä on se keskustelu, joka täällä on aloitettu, riittivätkö yhden juristin voimat? Mitä voidaan tehdä paremmin nyt käräjäoikeudessa?
"Loppu on sitten näiden todistusten asiantuntija-arviointia."Minusta olisi ollut tärkeää saada tarkempaa selvitystä juuri näiden lasten kertomuksia arvioineiden ja todistajina/asiantuntijona kuultujen psykologien ym. lausunnoista. Näiden kertomukset ovat ratkaisseet näytön, sillä hovioikeushan ei itse kuullut lapsia. Hovioikeuden julkaisema seloste on kuitenkin (myös) näiltä osin erittäin suppea ja niukka.Sama koskee yleensä tiedotteen sisältöä todistusharkinnan osalta. Tiedotteessa mainitaan vain lakonisesti, että "hovioikeuden ratkaisu perustuu näytön kokonaisarviointiin". Hah, tämä ei sano yhtikäs mitään! Tietenkin näytön arviointi perustuu aina loppujen lopuksi "kokonaisarviointiin", mutta tärkeintä olisikin ollut tietää, mitä tämä salaperäinen kokonaisharkinta oikein pitää sisällään ja mistä osatekijöistä se koostuu! Mutta tästä tiedotteessa vaietaan tyystin.Paha puute. Tiedote olisi voitu laatia muutenkin paljon laajemmaksi paljastamatta tapauksen yksityiskohtia.Kun tiedote on niukka ja koska hovioikeus ei ole halunnut kertoa juuri mitään tarkempaa näytön arvioinnista ja asiantuntijoiden lausunnoista, ei ole mikään ihme, että yleisön keskuudessa vallitsee hämmennystä ja epäluuloa tuomiota kohtaan.
Anonyymi lausahti edellä:"Tämä taas tuo mieleeni Halla-aho episodin, kun hän meni sanomaan KKOn ratkaisusta, että se on vain muutaman ihmisen mielipide(tms). Kyllä kovasti tuntuu, että juttujen lopputulokset ovat paljon käsittelijöistä kiinni."Halla-aho taisi kyllä moittia omaa tuomiotaan hieman jyrkemminkin. Sitä paitsi Halla-aho KKO:n saama langettava tuomio oli yksimielinen, ei siis äänestysratkaisu.Iät ja ajat on lähdetty - ja täysin syystä - siitä periaatteesta, että ylimmän tuomioistuimen tuomio on asiassa "viimeinen sana" aivan siitä riippumatta, onko tuomio äänestypäätös 4-1 tai 3-2. eli äänetysratkaisu on tässä mielessä yhtä "arvokas" kuin KKO:n yksimielinenkin tuomion. Äänestysratkaisua on noudatettava siinä missä yksimielistäkin tuomiota.Jouduttaisiin oikeusturvan ja lainkäytön ennustettavuuden kannalta aivan mahdottomiin tilanteisiin, jos KKO.n tuomiota - äänetysratkaisua tai yksimielistä - voitaisiin vaatia "uusintakäsittelyyn" vain sen takia, että halutttaisiin nähdä, mihin lopputuokseen jokin muu viiden tuomarin kokoonpanoa samassa asiassa päätyisi!
Tätä tapausta tarkemmin tuntematta muutoin kuin lehtikirjoituksiin perustuen niin itse pohdin, että onko noista lasten kertomuksista pyydetty osaamiskeskuksen arviointia. Olen osaamiskeskusten arviointeihin joissakin - valitettavan harvoissa, mutta kuitenkin - jutuissa törmännyt, ja niiden asiantuntemus on mielestäni ollut suurta. Etenkin jutuissa, joissa jotakin laatimiseen osallistunutta henkilöä on kuultu vielä lisäksi tuomistuimessa, on niistä ollut suuri apu niin asianosaisille kuin varmasti myös tuomioistuimelle,Onko kenelläkään tietoa tällaisesta? Vai mennäänkö tässä nyt pelkästään fiilispohjalta siinä mielessä, että lasten kuulemisten analysointi on oikeasti haastavaa, enkä sitä itsekään voi väittää osaavani kunnolla ja perinpohjaisesti välttämättä edes yksittäisissä tapauksissa, vaikka näitä lasten juttuja reilut sata olenkin hoitanut?Jussi Sarvikivi, asianajaja
Hovioikeuden julkaiseman tiedotteen mukaan "hovioikeudessa on kuultu todistajina kymmentä lapsia haastatellutta ja muuta lasten kertomusten luotettavuuden arviointiin perehtynyttä psykoligia" sekä kahdeksaa erikoislääkäriä, jotka olivat tutkineet lapsia ja "heistä tehtyjä löydöksiä". Yhdenkään psykökologin tai erikosilääkärin nimeä ei kuitenkaan mainita tiedotteessa, ei myöskään sitä, olivatko nämä lääkäri lausunnoisaan kenties yksi- vai erimielisiä. Tiedotteessa ei liioin kerrota, keitä asiantuntijoita tai kuinka monta heistä kuultiin syyttäjistön ja keitä puolustuksen nimeäminä todistajina.Kovin on salaperäistä.
"Mitä voidaan tehdä paremmin nyt käräjäoikeudessa", kyseltiin edellä.Niin, olisiko puolustksen nyt syytä harkita vakavasti oikeudelle esitettävää pyyntöä toisen puolustajan määräämiseksi, jos kerran syyttäjiäkin on jutussa ainakin kaksi?
Blogisti on edellä kertonut hovioikeuden kokoonpanon "Turun jutussa". Siinä kiinnittää huomiota, että kokoonpanoon on kuulunut kolmen tumarin lisäksi esittelijänä toiminut viskaali.Tämä viittaisi siihen, että juttu on ratkaistu hovioikeudessa esittelystä, siis esittelijän kirjallisen muistion ja ratkaisuehdotuksen perusteela. Mutta kun jutussa on pidetty pääkäsittely, näin ei olisi saatu tehdä, vaan todistelun välittömyys olisi edellyttänyt, että juttu ratkaistaan välittömästi pääkäsittelyssä esitetyn aineiston perusteella.Pääkäsittelyn jälkeen hovoikeus ei siis saa ratkaista asiaa kirjallisen esittelyn perusteella.
Tarkoitushakuisuutta ilmassa.Vahvistamattomia/vuodettuja tietoja voi tietenkin jokainen bloginpitäjä tulkita miten parhaaksi näkee. Vaikka todisteiden löperöksi alkututkinnaksi. Itse olen havainnut dna-näytteeseen liittyvää keskustelun sabotointia internetissä liikkuessani. Testauksesta kieltäytyminen ja sen seikan totaalinen tarkasteluun ottamattomuus tutkinnan toimesta ovat erityisen tulenarka aihe. Jopa eläkeellä oleva tutkinnanjohtaja tuli taannoin lausumaan lehdistölle jotakin sekavaa näytteen ja Ulvilan kirkonkirjojen yhteenliittymisestä, jos satutte muistamaan. Mikäli dna-näytteestä keskustelu halutaan lopettaa, tai saada näennäisesti muka loppuunkäsitellyksi, niin oiva keino siihen on tämä "vahvistamaton tietovuoto".Huolestuneille tiedoksi: Auerilla ja Kukalla on kummalakin ollut oma asianajaja, joten on siellä ainakin kaksi puolustuskannalla ollutta paikalla ollut.
Olisi mielenkiintoista tietää, miten luultavasti helsinkiläinen Jens Kukka "sai" esitutkintavaiheessa itselleen turkulaisen ja rikosjutuissa melko kokemattoman avustajan.
Toki se on selvää, että Auerilla ja Kukalla on ollut eri avustaja/puolustaja! Muuta ei kukaan ole edes väittänyt. Mutta kummallakin syytetyllä oli jutussa vastassaan neljä syyttäjää, sillä syyttäjät eivät liene jakaneet hommaansa siten, että heistä kaksi syyttää "vain" Aueria ja kaksi puolestaan Kukkaa!Kyse oli edellä siitä, pitäisikö Auerille määrätä murhajutussa vielä toinen puolustaja.
Tämä salassapito on kyllä aivan omituista. Ymmärrän toki, että salasssa pidetään lasten identiteettiin liittyvät seikat. Sitä en ymmärrä, ettei toidistajina olleiden asiantuntijoiden henkilöllisyyttä ja pätevyyttä ole julkistettu. Ei kai se voi olla salassapidettävä tieto, vai voiko? Olihan tuo kuitenkin 'julkinen' fair trial oikeudenkäynti! tiistaina, heinäkuuta 02, 2013
Jos salaus on myös asiantuntijoiden turvallisuuskysymys. On ollut juuri tietoa asiantuntijoiden painostuksesta liittyen todistamisiin. Kyseessähän sanottiin olleen erittäin vaikea ja laaja tutkinta, ja oikeuttakin käyttiin todella pitkään.
Todistajien ja asiantuntijoiden nimet ovat pääsääntöisesti julkista tietoa, mutta toisaalta hovioikeudella on valta päättää, minkä sisältöisen tiedotteen se laatii asiasta, jonka oikeudenkäyntiaineisto on määrätty salaiseksi. Jutussa kuultujen todistajien ja asiantuntijoiden nimiä voi minusta kuitenkin tiedustella ao. tuomioistuimen kansliasta tai kirjaamosta.Hovioikeuden/käräjäoikeuden tuomioon pitää lain mukaan sisällyttää erityinen luettelo jutussa vastaanotetuista todisteita, joten siinä pitää siis mainita myös hovioikeudessa kuultujen todistajien ja asiantuntijoiden nimet.Minusta mainittujen nimitietojen salaamiseen ei pitäisi yleensä olla syytä edes ko. kaltaisissa seksuaalirikosjutuissa.Myös jutun ratkaisemiseen osallistuneiden tuomareiden ja esittelijöiden nimet ovat aina jutun laadusta riippumatta julkisia. Kuvaavaa Turun HO:n ko. tiedotteelle kuitenkin on, että siinä ei mainita tuomareiden nimiä, vaan niitä piti erikseen kysyä hovioikeuden kirjaamosta!Lapsen seksuaali- tai hyväksikäyttörikosten asianomistajien nimet sen sijaan ovat salassapidettäviä.Tuomion tai päätöksen johtopäätösosa eli tuomiolauselma on aina julkinen, eli ratkaisun lopputulos ja sen lainkohdat kuuluvat ehdottoman julkisuusvaatimuksen piiriin, samoin ne rikosnimikkeet, joista syytetty on tuomittu.Niitä tietoja, jotka lain mukaan on ilmoitettava tuomiolauselmasssa, ei voida kätkeä perusteluihin, jotka kenties on määrätty salaisiksi. Joskus tätäkin "jippoa" tuomioistuimet ovat - tietenkin - yrittäneet!
"Jos salaus on myös asiantuntijoiden turvallisuuskysymys. On ollut juuri tietoa asiantuntijoiden painostuksesta liittyen todistamisiin. Kyseessähän sanottiin olleen erittäin vaikea ja laaja tutkinta, ja oikeuttakin käyttiin todella pitkään".Asiantuntijoiden tai todistajien henkilölllisyyden salaaminen suljetuin ovin tapahtuneen oikeusjutun vireillä ollessa on eri asia kuin ko. henkilöiden nimien julkistaminen oikeuden lopullisessa tuomiossa ja niistä tiedon saaminen! Kun jutun käsittely on päättynyt, ei asiantuntijan/todistajan painostuksesta tms. voine enää olla kysymys.
Anonyyminä todistaminen ei ole (vielä) Suomessa mahdollista.
Kiitos blogisti tuosta tiedosta, että todistajien nimet ovat saatavissa erikseen pyydettäessä.Mutta on tää kumma juttu. Eikö olisi hyvä käytäntö, että tuomioistuin kertoisi yleisölle edes sen tiedon, että todistajien nimet voi erikseen pyytää tuomioistuimelta?Mutta tää kokonaisuus siis mättää nyt pahasti. Demokraattisen valvonnan sijaan, kansalaisten edellytetään erikseen pyytävän oikeudelta nimiluetteloita.Ei oo ihan kohdallaan tuo 'open court' -menettely.Anu Suomela keskiviikkona, heinäkuuta 03, 2013
Olisi hauska tietää, aiheuttaisiko todistajien nimien tiedusteleminen hovioikeudesta jonkinlaista "nikottelua"!Todistajien nimien pitäisi ilmetä hovioikeuden tuomioon kirjoitetusta erityisestä todisteluettelosta tai -liitteestä, joten ne olisi teknisesti helppo siitä "poimia".
Blogisti kirjoitti: ”Iät ja ajat on lähdetty - ja täysin syystä - siitä periaatteesta, että ylimmän tuomioistuimen tuomio on asiassa "viimeinen sana" aivan siitä riippumatta, onko tuomio äänestypäätös 4-1 tai 3-2. eli äänetysratkaisu on tässä mielessä yhtä "arvokas" kuin KKO:n yksimielinenkin tuomion. Äänestysratkaisua on noudatettava siinä missä yksimielistäkin tuomiota.Jouduttaisiin oikeusturvan ja lainkäytön ennustettavuuden kannalta aivan mahdottomiin tilanteisiin, jos KKO.n tuomiota - äänetysratkaisua tai yksimielistä - voitaisiin vaatia "uusintakäsittelyyn" vain sen takia, että halutttaisiin nähdä, mihin lopputuokseen jokin muu viiden tuomarin kokoonpanoa samassa asiassa päätyisi!”Oma tuomioni KHO:sta pitkäaikaisen moitteettomasti hoitamani viran menettämisestä liittyen esimiesasemassa olevan seksuaalirikokseen(siitä esimiehen esimieskavereille ilmoittamiseen) on järkyttävä oikeusmurha. Eikö blogisti yrittäisi siis purkaa tälläistäkaan päätöstä? Käräjäoikeuden tuomion 1 v ja 10 kk saaneen korkean virkamiehen mahdollisuutta jatkaa virassaan ei edes asetettu kyseenalaiseksi, sen sijaan minun ilmoitettuani hänen kahdelle esimiehelleen tähän liittyneestä rikosepäilystä, minut irtisanottiin välittömästi ilman varoitusta tai huomautusta. Nyt tämä kyseinen korkea virkamies on jäänyt eläkkeelle ja minä, kahden opiskelevan nuoren äiti, olen loppuikäni työttömänä!! Häntä ei edes kuultu viraston kuulemisessa minua irtisanottaessa eikä KHO:ssakaan. Jos ajateltaisiin kuten blogisti yllä, ei oikeutta olisi mahdollista saada ”oikeusturvan ja lainkäytön ennustettavuuden” vuoksi!!Luottamusmies ei irtisanomiskuulemisessa nähnyt ainoaa todistetta jolla minut irtisanottiin. Ei myöskään asianajajani (ammattijärjestön osoittama) Butzowilta. Onko oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin toteutunut?
Anonyymin edellä mainitsema oma tapaus on valitettava. Olen selostanut sitä joskus vuosi pari sitten blogissani laajasti. Anonyymi sekoittaa hiukka asioita. Tuomiopurkua on toki mahdollisuus periaatteessa hakea aina, mutta purkuun voidaan suostua vain laissa mainituilla tiukoilla edellytyksillä. Anonyymin siteeraamassa lausumassani en tarkoittanut purkua, vaan tilannetta, jossa vaaditaan, että esim. KKO:ssa tai KHO:ssa ratkaistu asia tulisi "noin vain" eli ilman purun edellytyksiä voida ottaa uudessa kokoonpanossa tutkittavaksi. Se ei tietenkään ole mahdollista.Anonyymin tapauksessa haettiin KHO:n päätöksen purkua ja purkuhakemukseen liitteenä oli kahden oman alansa tunnetun professorin lausunnot, joissa yksiselitteisesti katsottiin, että purettavaksi vaadittu KHO:n päätös perustui aivan ilmeisesti väärään lain soveltamiseen.KHO tutki purkuhakemuksen, mutta ei niukasti ja hyvin fasadinomaisesti perustellussa päätöksesssään tosiasiallisesti juuri "korviaan lotkauttanut" hakemukselle ja sen perusteluille eikä em. professoreiden lausuntoja edes mainittu perusteluissa!Mitä tähän voisi sanoa? Oikeus eli tuomioistuin on joskus (aika usein) todella, ei vain sokea, vaan myös kuuro ihmisten asioille ja valituksillle. Valitukset, valituslupahakemukset, purkuhakemukset jne. tuntuvat päätösten perustelemattomuudesta tai niukoista perusteluista päätellen kaikuvan kuuroille korville. Menettelyn koettu oikeudenmukaisuus ja oikeudentunto näyttäytyy tällaisessa lainkäytössä toteutumattomana haavena.
Blogijuttu, johon edellä viittasin, löytyy numerosta 653/22.12.2012 "Virkamiehen irtisanominen, VTV ja KHO".
Hovioikeuden salailumentaliteetista - edes tuomareiden nimiä ei ilmoiteta oma-aloitteisesti - muistuu mieleen uutinen, jonka mukaan Ben Zyskowicz on äskettäin jälleen ärähtänyt "perusoikeusfundamentalisteille" tapauksesta, jossa katsotiin, että menettely, jossa potilas kutsutaan tarveyskeskukseen laboratorioon nimeltä mainiten siten, että sivulliset kuuluvat nimen, on lainvastainen. Pitäisikö potilaiden odottaa kutsua lääkärin vastaanotolle pussi päässä, kysyy BZ.http://www.hs.fi/politiikka/Zyskowicz+ärähti+virkamiehille+Lääkärin+vastaanotolle+pussi+päässä/a1372730191946
Anonyymi edellä: "Eli tuosta ylläolevasta voisi vetää sen johtopäätöksen että klapiin jäänyt dna tunniste on täytynyt olla siinä jo ennen kuin poliisit ovat tulleet paikalle. Näin minä asian ymmärtäisin."Ehkäpä KRP:n tutkija, jonka dna on klapissa, onkin tekijä. Ja mitä ovat ne Jukka S. Lahden Porvoon poliisiasemalle ennen kuolemaansa soittamat puhelut? Miten on mahdollista, ettei puheluiden vastaanottajaa poliisiasemalla ole saatu selville. Poliisin ja syyttäjien mielestä epäselvissä asioissa on toki tuomittava syytetyn vahingoksi, sehän on selvä.
Niin, ehkäpä myös tässä murhajutussa vaaka näytön arvioinnissa kallistuu langettavan tuomion puolelle paljon puhutulla ja mystisellä perusteella "kokonaisarviointi": vaikka mikään yksittäinen todiste ei puhuisi syytetyn syyllisyyden puolesta, niin näytön kokonaisarviointi - siis kun lasketaan heikot todisteet yhteen - kallistaa vaa' an syyllisyyden puolelle!Näinhän se taitaa (käytännössä) mennä tämä todistusharkinta, vaikka oppikirjoissa miten aivan muuta yritetäänkin opettaa.
Tästä AA:n tapauksesta tulee mieleeni aikoinaan se kuuluisa "Niko"-pojan tapaus, jossa isää syytettiin insestistä ja perhehelvetti oli valmis. Vasta EIT:n käsittelyn jälkeen tuli "oikeutta"?Siinä oli myös liuta "asiantuntijoita" ja koko "näyttö" perustui joihinkin piirrustuksiin ja ns. "asiantuntijalausuntoihin"..
Ruotsissa - ainakin Gotlannin käräjäoikeudessa - seksuaalirikosjutun tuomio voidaan julkaista netissä! Tästä voisivat suomalaiset tuomioistuimet ottaa mallia.http://motpedofilerisverige.files.wordpress.com/2013/02/avgdok-6.pdfGotlannin käräjäoikeuden laamanni Mikael Mellqvist on muuten ahkera bloggaaja.
Halko on peräisin krp:n puistosta. Pojat ovat keinuneet siinä, ennen kuin se kaadettiin ja myytiin ulvilan halkoliikkeelle. Nim. L.H. Hoppu
Jensille oli annettu lista juristeista ja hän valitsi Hakasen. Hakanen on yrittänyt auttaa väitettyihin tekoihin syytöntä Kukkaa, jos kolmea nuorinta lasta päätettiin uskoa ja vanhimman lapsen todistelua ei pidetty uskottavana, ei voi kuin todeta "juntteja riittää meillä Suomessa" Tuomio on käsittämötön, tökerö teko tuomareilta. Lapset pitää saada tutkia ja haastatella uudelleen, asuttuaan ensin uudelleensijoitettuna puolueettomassa sijoituksessa, erossa toisistaan. Jos totuudella olisi merkitystä, olisi tähän suostuttu jo kauan sitten. Vaikuttaa siltä, että on helpompaa antaa tuomiot kahdelle syyttömälle, kuin nähdä se vaiva, että lapset tutkittaisiin uudelleen ajan kanssa. Kumpaakaan avustajaa ei voi mitenkään aliarviouda. Kyllä tämä ceissi on niin härski oikeuslyttäys ja runttaus, että tuomio on annettu "pelisalissa", oikeussali on ihan väärä ilmaisu.
Eikun se on Porvoon Poliisin kuuluisa "kuulusteluhalko(tm)".Siksi siinä varmaankin on sen krp:n tyypin dna:ta? ;)
Mutta, blogisti, eikö perustelu tuon epämääräisen kokonaisharkintaklausuulin jälkeen ole aika kattavaa?En pysty kopioimaan selostetta tähän. Olisikohan se julkaistu jossain?
JV kirjoitti: "Gotlannin käräjäoikeuden laamanni Mikael Mellqvist on muuten ahkera bloggaaja".Oli. Lopetti bloggaamisen noin vuosi sitten.
Vai jo lopetti, nuori mies vielä! Mutta eihän tämä aina niin herkkuva toki ole...
"Mutta, blogisti, eikö perustelu tuon epämääräisen kokonaisharkintaklausuulin jälkeen ole aika kattavaa?"Perustelut ja tuomiosta laadittava julkinen seloste ovat kyllä kaksi eri asiaa! Jos tuomiota ei ole perusteltu tarkemmin kuin mitä hovioikeuden selosteesta ilmenee, niin kyllä perustelut ovat silloin todella puutteelliset!Tuomiosta laadittava seloste tai tiedote ei koskaan korvaa tuomion perusteluja.
Mielestäni julkinen perustelu oli erinomainen ja ymmärrän hyvin miksi oikeusoppineet ovat sitä kehuneet. Toivottavasti saamme murha-case:nkin aikanaan yhtä hyvän selosteen kun hovin edellinen. Siinä nimittäin oli suorastaan ristiriidassa jotkin perustelut niin keskenään kuin todisteidenkin suhteen. Toki sen selvemmin huomasi vain jos on perehtynyt todisteaineistoon.
Kävin Turun ho:n sivuilla ja sieltä en löytänyt viitettäkään Auerin ja Kukan tuomioon. Mistä voisi blogata tuon julkisen selosteen?
Asiasta kolmanteen, Kalske hakee valituslupaa korkeimmasta, aivan kuten arvelinkin, eli Kanerva ja kummpanit saavat edelleen roikkua löyhässä hirressä, vaikka suureen ääneen julistivatkin syyttömyyttään ja totesivat keissin olevan lopullisesti ohi. Ei kannattaisi nuolaista ennenkuin tipahtaa. Jostain syystä herrat olivat satavarmoja ettei valituslupaa haeta eikä ainakaan myönnetä.
Blogistin kirjoituksessa 653/ vuosi 2012, selostetun KHO-tapauksen naisuhrille sanoisin:Noissa olosuhteissa kannattaisi olla tyytyväinen että on päässyt irti hullujenhuoneen kaltaisesta työpaikasta ja kannattaisi ottaa siltä kannalta että on päässyt eläkkeelle ja voi toteuttaa itseään.Uhri voi toteuttaa itseään esimerkiksi virkistymällä järjestötoiminnan ja kansalaistoiminnan parissa, ja huolehtimalla perheestään, ja ajamalla julkisuudessakin asioita joita kokee tärkeiksi ja joista tietää paljon ja omaa kokemusta joka antaa perspektiiviä ja joista kokonaisuuksista yleisönkin olisi hyvä tietää....Työpaikka jossa esimiehinä ovat esimerkiksi hullujenhuoneen johtohullut, ei ole pitämisen arvoinen. Yleisö ymmärtää ehkä turhan harvoin, että maassamme on luonnostaan joukko sellaisia työpaikkoja.Itse olen sitä mieltä että maassamme tulisi olla sopiva oikeudellinen mekanismi, jolla mielenvikaiset ja kierosti epäoikeudenmukaiset tuomarit saataisiin sujuvasti viraltapanoon.
Anu Suomela on kovin huolissaan epätasapainoisesta oikeusjärjestelmästä, jossa syyttäjällä on resurssiylivoima. Itse en olisi. Syyttäjäpuolen pitää koota joskus lähes olemattoman vähäisistä todisteista näyttö, jolla syyllisyys voidaan osoittaa. Syytetty voi taas istua vaikka tuppisuuna tai vinoilla oikeudelle (kuten Jari "the bigforest" Isometsä)vaikka tietää tasan tarkkaan miten asiat ovat olleet. Tässä Ulvilankin tapauksessa kaikki syyttäjäpuolen näyttö ja siis resursointi ovat valuneet näillä näkymin hukkaan, kun Anneli asianajajineen on voinut tyytyä kertoilemaan tarinoita (ns.Ulvila-legendaa)ikkunan kautta liihoittelevasta näkymättömästä hahmosta, joka kantaa omenankuorimaveistä mukanaan. Siispä kyllä siellä pitää paukkuja olla, jos tavoitteena on, että edes jokunen syllinen joutuu joskus vastuuseen tekosistaan.
Anonyymin logiikka horjuu pahemman kerran!Jos Auerin puolustuksen väitteet olisivat anonyymin kuvailemalla tavalla "tuulesta temmattuja", ei syyttäjiä tietenkään tarvittaisi useampia eikä VKSV:a ja Matti Nissistä apuun, vaan syyttäjän hommat voisi kevyesti hoitaa joku vastavalmistunut syyttäjänplanttu!
Seppo-agentti lainasi tavaroita Annelin kotoa. Lainasiko Sepe halkoja? Nim. L.H. Hoppu
- Osa oikeudenkäyntiaineistosta viittaa selvästi Auerin syyllisyyteen- Osa oikeudenkäyntiaineistosta viittaa selvästi ulkopuoliseen tekijäänOnko totuus sellainen, että Auer on tehnyt teon jonkun (vielä tuntemattoman) kanssa yhdessä?
754. Lisiä oppiin veropetostuomion purkamisen edel...
753. Kesäistä jutunjuurta
752. Ruotsin korkein oikeus: Veropetostuomio puret...
751. Räjähdysherkkiä aiheita
750. KKO 2013:58. Valtio tuomittiin korvausvastuus...
749. KKO 2013:59: veropetossyytteen tutkintaa kosk...
748. Hovioikeuden seloste Anneli Auerin ym. tuomio...
747. Uutta tietoa Ulvilan surmajutun leväperäisest...

matches: KKO KKO KKO Tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin KKO KKO


text:
HD kanavat - tuki.dna.fi - DNA
Kaikki ilmaiset hd kanavat lopettivat toimimasta eikä löydy enää
kanavahaussakaan. Ostin juuri teiltä DNA TV hubin. Aikaisemmin toimivat kyllä.
Onkohan vika mahdollisesti talon antennissa? Liikaa lunta kenties?
Mika 28 Tam Ilmoita asiaton sisältö
Kyseessä on siis antennitalous? Ovatko HD-kanavat aikaisemmin toimineet hubilla vai jollain toisella laitteella?
Kannattaa aluksi kokeilla antennin johdon irrottamista hetkeksi aikaa seinästä ja laitteesta. Kun kytkennät ovat kunnossa niin tee tarvittaessa kanavahaku uudelleen. Myös hubin ja DNA TV:n päivitykset on hyvä tarkistaa.
Kyllä antennitalous. Aikaisemmin toimi hubilla mut nyt ei löydy ollenkaa hd kanavii. Ilmaisia siis. Päivitykset ovat ajantasalla. Antennijohto irrotettu ja laitettu takas. Tehty uusi kanavahaku. Ei muutosta
Jos kanavia ei löydy ollenkaan kanavalistaan niin vika on mitä luultavammin antennikaapelissa, antennin suuntauksessa tai vahvistimessa. Ihan ensin kannattaa vielä testata toimivuus toisella johdolla jos mahdollista. Kanavien toimivuus kannattaa myös kokeilla suoraan television kautta, ilmn hubia.
Tarvittaessa olethan yhteydessä suoraan asiakaspalveluumme, että pääsemme selvittämään tilannetta tarkemmin, kiitos.
Kokeilin toisella piuhalla ei tulosta. Kokeilin antennia suoraan telkkariin, ei löytänyt mitään hd/maksukanavia. Pitänee kait kysästä miten naapurissa. Asun siis rivitalossa. Taloantennin päälle on kerääntynyt lunta.
Muut kanavat siis toimii, mutta ei maksukanavat ja mitkään HD-kanavat? DNA:n VHF antennista tulee esim. Ylen HD kanavat ja Nelonen HD tulee Digitalta, jos mikään näistä ei näy, täytyy olla paikallinen vika, tosin erikoista, että muut kanavat sitten näkyy...
Pitää myöskin huomata, että Nelonen HD ei näy läheskään kaikkialla.
Nelonen HD näkyy B-nipun näkyvyysalueella.
Yle hd:t, mtv3 hd ym. ilmais hd:t mitkä täällä on näkynyt niin katosivat yht'äkkiä.
Noi (Yle hd:t, mtv3 hd ) on DNA:n VHF kanavia ja lumi voi hyvinkin häiritä niitä.
Näkyykö se Nelonen HD (tai onko se koskaan näkynyt), se tulee Digitalta ja pitäisi näkyä, kuten muutkin maksukanavat, jotka tulee Digitalta, vaikka VHF-antennissa olisikin ongelmia.
Tosin puhut "antennista", kyllä siellä varmaan useampi niitä on tolpassa?
Toisaalta ota yhteyttä taloyhtiöön, sen ongelmahan se lumi tai vaikka mahdollinen vahvistinongelmakin on.
Joo useampi antenni löytyy. Nelonen hd ei oo koskaan näkynyt. Veikkaan et lumi häirittee nytten signaalia

matches: hd hd HD HD HD HD hd hd HD hd


Nietzsche lyhyesti: 2009
Objektiivisuus ja Nietzschen poststrukturalismi
Nietzschen tietoteorialla on ollut merkittävä vaikutus jälkistrukturalistisen ajattelun taustavirroissa. Filosofiassaan Nietzsche käy läpi jälkistrukturalistisen ajattelun keskeiset elementit, kuten "toimijan", minän tai egon hajottamisen sekä merkityksen rakentumisen tulkitsijasta itsestään käsin ei ulkopuolisesta "objektiivisesta" tekstistä. Nietzsche myös painottaa filosofiassaan useiden erilaisten ja ristiriitaisten tulkintojen tekemisen tärkeyttä. "Tahto systematisoida on rehellisyyden puutetta" (Epäjumalat osa 1 §26).
Nietzsche hajottaa jälkistrukturalistisilla tulkinnoillaan strukturalistisen yhtenäisyyden, jonka mukaan merkitykset ovat sosiaalisesti ja kulttuurisesti tuotettuja. Nietzsche ei kiellä, etteikö näin voisi olla tai etteikö useimmat tarvitsisi tällaista uskoa maailmasta, mutta hänelle maailma on enemmän omien subjektiivisten merkitysten kautta rakentunut. Jokainen elää omassa merkitystodellisuudessaan. Jokainen tulkitsee luonnontekstin omalla tavallaan ja objektiivista "luontoa" ei ole olemassa.
”Luonto = Maailma mielikuvana, siis erehdyksenä” (Inhimillistä... osa 1 §19).
Koska emme voi saada luontoon tai maailmaan Jumalan tai enkelten perspektiiviä katoaa tulkinnoiltamme pohja pois. Jokainen tulkinta perustuu erheelle ja ei ole mitään rajoitusta siihen miten monella eritavalla voimme maailmaa tulkita. Maailma on dionyysinen moninaisuus, million tai multitude ja pohjimmiltaan maailmalla ei ole mitään struktuuria. Kaikki maailmassa oleva "rakenne" perustuu vain ihmismielen hetkelliseen kuvitelmaan kyvystä rakentaa pysyvää tietoa.
”Se astraalinen järjestys, jossa me elämme, on poikkeus; tämä järjestys ja sen edellyttämä melkoinen kesto on taas tehnyt mahdolliseksi poikkeusten poikkeuksen: orgaanisen elämän muodostumisen. Kokonaisluonteeltaan maailma sitä vastoin on ikuisesti kaaos (…) ja koko soittoautomaatti toistaa iäti veisuansa, jota ei koskaan saa sanoa sävelmäksi (…) Elävä on vain kuolleen eräs laji, ja hyvin harvinainen laji (…) Milloin saamme luonnosta poistettua kaiken jumalallisen? Milloin saamme käydä luonnollistamaan itseämme, ihmisiä, puhtaalla, jälleen löydetyllä, jälleen lunastetulla luonnolla!” (Iloinen tiede §109.)
Miksi maailma on kaaos?
1) Nietzschelle maailma on kaaos, koska se on jatkuvassa tulemisen tilassa. Ihmisen pyrkimys saada tietoa minästä, tahdosta tai maailmasta perustuu romanttiseen oletukseen, että maailma voitaisiin pysäyttää ja ikään kuin lukita muuttumattomat oliot ja ilmiöt tutkijan lasikuvun alle ja sitä kautta julistaa ne pysyviksi ja ikuisiksi. Platonin ideain maailma kuvastaa tätä pyrkimystä. Toisaalta Hegulikin tajusi kyseisen pointin ja ilmaisi sen vertauksellaan Minervan pöllöstä. (ks. wikipedia :)).
2) Maailma ei koostu erillisistä olioista tai Kantin "olioista sinänsä" vaan ilmiöt ja oliot ovat toisiinsa limittyneitä, kiinnittyneitä ja tulevat määritellyiksi osana ympäristöään tai kontekstiaan. Koska ei ole olemassa irrallisia ilmiöitä ja olioita vaan ne kiinnittyvät aina ympärillään olevaan kontekstiin, ei olioita tai ilmiöitä voida tämän vuoksi irroittaa tutkijan lasikuvun alle, sillä lasikupu luo tutkittavalle kohteelle uuden ympäristön ja sitä kautta ilmiön tai olion "objektiivinen" totuus jää tavoittamatta.
Nietzschelle maailma on siis kaaos sen vuoksi, että se on jatkuvassa tulemisen tilassa ja siksi, että kokonaisuus ei ole leikattavissa paloiksi. Tämän vuoksi Nietzschen filosofiassa Herakleitos asettuu kunnia-arvoiseen asemaan, koska hänen filosofiassaan maailman virtaamisen ajatus esiintyy selkeimmin ensimmäisen kerran. Nietzschelle maailma on kaaoksen virtaa.
Miten sitten saada tietoa kaaoksesta?
Kysymys on tärkeä ja kuuluu modernin maailman ongelmiin. Nietzschen poststrukturalistinen lähtökohta eroaa kuitenkin moderneista pyrkimyksistä. Nietzschen huomio keskittyy tarkastelemaan kysyjää. Nietzsche kääntää kysymyksen muotoon: mikä on se vietti tai voima, joka saa kyseisen ihmisen janoamaan tietoa? Miksi juuri tietoa tai totuutta? Miksi ei mieluummin erhettä?
Nietzschelle jokainen maailmantulkinta puolestaan ilmentää tulkitsijan terveydentilaa mielenterveyden näkökulmasta. Nietzsche arvottaa ihmisiä ja tulkintoja mielenterveyden kriteerein. Terveyttä lisäävät ylhäiset tulkinnat ilmentävät ihmisen kohoamista. Sairautta lisäävät tulkinnat ilmentävät taantumusta ja alhaisuutta. Pyrkimys objektiiviseen merkitysten maailmaan on Nietzschelle puolestaan erittäin alhaista. "Nykyaikainen ’objektiivisuus’ on huonoa makua, se on epäylhäistä par excellence” (EJ §6 59).
Miksi pyrkimys objektiiviseen totuuteen on alhaista?
1) Mahdottomuuden takia. Nietzschelle objektiivisuuteen pyrkivä ihminen on ainakin jossain määrin itsestään vieraantunut olento. Hän etsii totuutta itsensä ulkopuolelta ja yrittää tavoittaa moninaisuudesta yhden suuren totuuden. Koska jumalallista totuutta ei ole, on etsijä tuskainen. Objektiiviseen totuuteen pyrkivä ihminen ilmentää Nietzschelle ihmistä, joka ei kykene tulemaan toimeen maailman arvoituksellisen\"naisellisen" luonteen kanssa ja vaarana on, että etsijästä kuoriutuu ulos epistemologinen nihilisti. Kun epistemologinen nihilismi yhdistetään hyvään tahtoon ei toimija voi tehdä yhtään mitään. Tällöin käy kuten Platonin kuvaamalle Kratylokselle. Kratylos vaan istuu ja heiluttelee sormeaan, koska totuudesta ei voida puhua.
2) Pyrkimys objektiivisuuteen on pyrkimystä taistella "luonnon moraalista imperatiivia" vastaan. Mikä sitten on luonnon imperatiivi - ”Homo natura. Tahto valtaan.” (Wille zur... §391). Luonnon moraalinen imperatiivi eli tahto valtaan opettaa perspektiivin supistamista "ja siis tavallaan tyhmyyttä elämän- ja kasvunedellytyksenä" (Hyvän ja... §188). Luonnon "moraali" on päin vastainen kuin tieteen, siis tieteelliseksi omaksitunnoksi muuntuneen kristillisyyden, objektiivinen "moraali". Moninaisuuden maailmassa pyrkimys objektiivisuuteen on tätä kautta perspektiivin pirstomista ja moninaisuuteen hukkumista. Se on oleskelua käsitteiden ja loogisten proseduurien parissa, jolloin persoonavaisto turmeltuu persoonamattomaksi. Se on aivan liian suurta 'objektiivisuutta' eli yksilöintressin heikentymistä, tasapainottomuutta ja "itsekkyyden" menettämistä (Antikristus §20).
3) Tieteellinen\objektiivinen totuus jättää maailman kylmäksi ja rumaksi. Objektiivinen näkökulma on ulkopuolinen ja kosmologinen ja näistä syistä älytön\mieletön\Sinnlosig. Objektiivisesta näkökulmasta elämä on vain schopenhauerilaista tarpeetonta sattumaa. "Kaikkeuden laidalla sattui olemaan tähti, jonka ympärillä planeettamme pyöri. Planeetalla muutamia älykkäitä olentoja, jotka aikanaan kuolivat ja sen perään tähtikin sammui. Tämän jälkeen oli niinkuin mitään ei olisi koskaan tapahtunutkaan." (Totuudesta ja... §1.)
Nietzschelle objektiivisen totuuden etsintään liittyy siis jonkinasteista patologisuutta, joka johtaa masennukseen. Näiden patologisten piirteiden takia Nietzsche asettaa itse totuuden tahdon kyseenalaiseksi. Jos maailma perustuu pakosti erheille, miksi ei voitaisi kunnioittaa sitä voimaa joka synnyttää nämä erheet enemmän kuin sitä voimaa, joka pyrkii poistamaan kaikki erheet. Arvojen uudelleen arvottamisen kautta Nietzsche hyökkää erityisesti sitä modernin maailman pyrkimystä vastaan, jonka nojalla yritetään askel askeleelta paljastaa jokaikinen maailman osanen. Nietzschelle objektiivisuudessa kyse on patologisesta tiedon halusta löytää vastauksia kysymyksiin, jotka pakenevat ihmisymmärrystä. Ihmiseläin ei vain ole valmistettu tietoa varten, koska ihminen ei pääse käsiksi jumalallisiin merkityksiin ja tarkoituksiin. Nietzschelle ei ole Derridan ohella olemassa viimeistä kielen referenttiä tai merkitsijää, joka sitoisi kielen maailmaan.
Toisaalta tiede ei voi olla Nietzschelle myöskään koskaan täysin arvovapaata, vaan se nojaa aina graniittiselle perustukselle - ”lujalle ja graniittiselle tietämättömyyden perustukselle”. Näin ollen ”tietämisentahto” on perustanut ”toisen paljon valtavamman tahdon, ei-tietämisen, epävarman, epätoden tahtomisen perustukselle! Ei sen vastakohtana, vaan – sen hienonnuksena!” (Hyvän... §24.) ”Ankarasti arvosteltaessa ei ole mitään ’edellytyksetöntä’ tiedettä, sellaisen ajatus on mahdoton, paralooginen: ensin täytyy aina olla jokin filosofia, jokin ’usko’ jotta tiede saa siitä suunnan, tarkoituksen, rajan, menetelmän, olemassaolon oikeuden. (Sen joka ymmärtää asian päinvastoin, sen joka esimerkiksi yrittää asettaa filosofian ’ankarasti tieteelliselle perustukselle’ on sitä varten ensin asetettava sekä filosofia että itse totuuskin seisomaan päällään”). (Moraalin alku... osa 3 §24.) Tiedekin tarvitsee ”jotakin arvoja luovaa mahtia jonka palveluksessa sillä on lupa uskoa itseensä” (emt. osa 3 §25).
Nietzschen kritiikki tiedeinstituutiota kohtaan vaikuttaa heppoiselta. Ei kai se nyt ole ongelma, jos erilaisia ilmiöitä yritetään mallintaa ja kuvata tieteellisin välinein ja ilmentää sekä löytää "naisesta sinänsä" joitain relatiivisen symmetrisiä tai toistuvia piirteitä. Jos fyysikko tutkii atomeja ja niiden liikettä ei se tarkoita, että hänen maailmansa muuttuisi pelkiksi kylmiksi atomeiksi. Lääkärin puolisokin lienee jotain muuta kuin verta, lihaa ja suonenpätkiä (toivottavasti). Nietzschen kritiikissä objektiivista tietoa kohtaan on myös se ongelma, että Nietzschen täytyy kritisoida sitä omien tietolähteidensä valossa, jotka puolestaan perustuvat Nietzschen subjektiivisille psykologisoinneille siitä mikä on hyvästä ihmiselle, siis objektiivisesti tulkitulle yksilölle. Se myönnettäköön, että jotain patologista liittynee henkilöihin joiden täytyy uskon tai jonkin muun kautta voittaa tai kadottaa maailmaan liittyvä epävarmuus ja myös henkilöihin, jotka elävät eräänlaisessa jatkuvassa identiteetin diffuusiotilassa, jolloin ihmisen persoonassa ei ole mitään jatkuvuutta ja hän on suorastaan skitsofreeninen ja siksi myös pahoinvoiva. Schopenhauerilainen pessimismi ja nihilismi ovat myös ihmisen mielenterveyttä heikentäviä tekijöitä, jolloin ihmisen voidaan sanoa vieraantuneen kosmologisen näkökulmansa takia elämästä. Kysymys kuuluu kuitenkin edelleen: Nietzsche, missä on ongelma?
Jos Nietzsche todella olisi ajatellut, että tiede olisi vain tahdon valtaan hienonnus ei ongelmaa olisikaan olemassa. Tällöin pyrkimys tieteelliseen objektiivisuuteen olisi vain maailmaa vääristävien kategorioiden, käsitteiden ja sääntöjen luomista. Näiden avulla taas voimme helpommin organisoida moninaisuuden massaa ja saada tahdon valtaan kautta muotoja ja pintoja maailmaan, joka pakenee kaikkia määrittely-yrityksiä. Tahto valtaan synnyttää siis esineitä ja ilmiöitä, jotka ovat suhteellisen kestäviä ja suhteellisen samankaltaisia, jotta voimme tulla toimeen ja tiede on vain tämän maailman voiman käsikassara. Yritys nähdä maailma ja todellisuus strukturoimattomana tulemisen kaaoksena, millainen se todella on, johtaisi ihmisen tuhoon. Jokainen struktuuri väärentää todellisuutta, mutta erhe on elämän ehto.
Tätä kautta voidaankin todeta, että Nietzschelle pyrkimys objektiivisuuteen on alhaista ainoastaan hänen arvojensa kautta. Kyse ei ole tietoteoreettisista pulmista, vaan mielenterveydellisistä seikoista. Nietzsche on filosofiassaan vakuuttunut, että pyrkimys objektiivisuuteen ja "viisauteen" johtavat masennukseen. Nietzschelle tuo pyrkimys on elämälle vastakkaista, sillä silloin pyritään ylittämään perspektiiviset arviointimme ja sen seurauksena on heikentynyt tarkoituksen luomisen voima (Wille ... §608). Koska Nietzschelle ”objektiivinen ihminen on (…) tavallisesti ihminen vailla substanssia ja sisällystä, ’itsetön’ ihminen" ... eikä "siis myöskään mitään naisille soveliasta, in parenthesi", tulee pyrkimystä objektiivisuuteen välttää. Elämää säilyttäviin voimiin kuuluvat sen sijaan kyky unohtaa ja kyky vajota tietämättömyyteen.
"On paljon, mitä en kerta kaikkiaan halua tietää. - Viisaus piirtää tiedollekin rajat." (Epäjumalat osa 1 §5.)
Nietzschen painotus on selviö. All work and no play makes Nietzsche a dull philosophist. Ainakin välillä täytyy osata ottaa rennommin. Siksipä siis, mene siitä bailaamaan ja lopeta tämän Nietzsche-tulkinnan objektiivisuuteen pyrkivän blogin lukeminen. Hus ulos siitä!
Lähettänyt Tapio Valta klo 23.41 Ei kommentteja:
Lähettänyt Tapio Valta klo 6.36 Ei kommentteja:
Haastattelu Nietzschen kanssa 30.9.1888.
Aloitat Moraalin alkuperän toteamuksella, että ”me emme tunne toisiamme, me tietävät, emme tunne itseämmekään: siihen on täysi syy. Me emme ole etsineet itseämme,—kuinka voisikaan sattua että me jonakin päivänä löytäisimme itsemme?” Samassa teoksessa kirjoitat kreikkalaisten aatelisista, että he ovat "totuudellisia". Totuudellisuuden juureen on kreikkalaisilla ollut käytössä oma sanansa esthlos (esJloV), joka merkitsi "ihmistä joka on, on reaalinen, todellinen, tosi". Filosofiasi yksi keskeisimmistä elementeistä on tavoittaa tämä todellinen olemus. Todellisen olemuksen ihmiset ovat ylhäisiä, aitoja, totuudellisia, yksitulkintaisia. Niin Zarathustra kuin yli-ihmisetkin ovat aitoja itselleen.
Tämän täytyy siis tarkoittaa, että olet ainakin jonkin sortin essentialisti. Ihmisellä on olemassa essentia ja kun ihminen löytää oman essentiansa tulee hän jollain tavalla täydelliseksi tai pikemmin täydeksi, eheäksi. Aito ihminen ei koe vieraantuneisuutta, vaan hän tietää tasan tarkkaan mitä hänen tulee elämällään tehdä.
Kysymykseni kuuluu: miten aidoksi ihmiseksi tullaan? Miten ihminen tulee itsekseen?
Koska kyse on essentialismista ei kukaan voi tulla omaksi itsekseen noudattamalla vieraita määräyksiä tai ohjeita. Essentia ei siis löydy, jos joku ulkoapäin kertoo tai pakottaa yksilön toimimaan haluamallaan tavalla. Lyhyesti sanottuna, essentia ei löydy moraalista eikä perinteestä, sillä ne ovat yksilölle vieraita ja ulkoisia. En siis usko, että arvoja ja päämääriä voitaisiin tehokkaasti ulkoapäin istuttaa yksilöön, jonka essentia muovautuisi noudattamaan niiden lakia. Opettajat eivät voi kertoa miten essentia löytyy. Opettajat voivat ainoastaan vapauttaa yksilön etsimään omaa essentiaa.
Kysymys kuului: miten ihminen tulee itsekseen? eikä, että miten ihminen ei tule itsekseen, joten jätäppä Heideggerilainen jargon ja kerro miten ihminen tulee itsekseen? Miten ihminen tavoittaa oman essentiansa?
Kuten tunnettua, Platon ymmärtää ihmisen olemuksen eräällä tapaa universaalina. On olemassa ihmisessentia, jonka kaikki ihmiset jakavat ja hyvän yhteiskunnan tavoitteena on realisoida tuo essentia. Essentialismini eroaa kuitenkin Platonin käsityksestä. Ei ole olemassa universaalia ihmisessentiaa, vaan ihminen voi ainoastaan tavoittaa oman yksilöllisen essentiansa.
Hey, come on. Tuon nyt tietää jo kaikki. Kerro nyt miten sen yksilöllisen essentian löytää?
Kuten tunnettua, jotta voisimme saavuttaa oman essentiamme meidän tulisi olla yhteydessä totuuteen, as in, jumalalliseen totuuteen. Tällöin maailman perustan tulisi olla reaalinen tai suorastaan realistinen eikä konstruktionistinen. Maailmasta tuntuu kuitenkin puuttuvan jumalallinen päämäärä ja kaikki arvorakenteet tuntuvat olevan ihmisarvioitsijan luomuksia. Jos ne ovat vain luomuksia, eikä niiden sisältä kajasta jumalallinen valo, emme voi tavoittaa ihmisolemuksemme essentiaa. Konstruktionismi tarkoittaa, että myös Zarathustra on skeptikko ja vapaalle hengelle "jokainen usko itse on itsensäkieltämisen, itsestäänvieraantumisen ilmaisu”.
Tuo nyt tuli jo selväksi Platonin yhteydessä. Näyttää siltä, ettei sinulta Nietzsche-parka taida löytyä vastausta miten sen essentian oikein löytää. Miten Zarathustra voi olla yhtä aikaa aito ja skeptikko?
Kuten tunnettua, Zarathustra on skeptikko vain suhteessa ulkoiseen uskoon. Yhteiset uskomukset, uskonnot ja moraalilait vieraannuttavat ihmisen itsestään. Zarathustra on skeptikko suhteessa ulkoiseen. Essentiassa on se ikävä puoli, ettei sitä voi tavoittaa, jos sitä etsii kuumeisesti ulkopuolelta tai Jumalasta. Ihminen, joka kulkee ulkoisen ohjeen tai käskyn vietävänä ei ole oma itsensä. Näin ollen ei tule välittää mitä naapuritkin mahtaa ajatella, vaan tärkeintä on, että oma polku löytyy omasta itsestä.
Essentia löytyy yksilön sisältä, hänen omista "tuntemattomista laeistaan". Näin ollen ”jokaisen on järjestettävä oma kaaoksensa ’ajattelemalla takaisin itseensä’, omia todellisia tarpeitaan.” Oman essentian löytämisessä auttaa kun ymmärtää edes mitä on tähän asti rakastanut ja mikä on kohottanut yksilön sielua. Näitä asioita tutkimalla voi löytyä fundamentaalinen laki tai voima, joka on manifestoitunut näillä eri tavoilla ja nyt paljastuu kantajalleen. Sillä tämä tosi essentia, joka on kaikkien tekojesi taustalla, toimii eräällä tapaa verhon takana. Se on piilossa itseltäsi. Se on korkealla yläpuolellasi tai sen moninaisuuden yläpuolella minä tällä hetkellä itseäsi pidät. Essentiasi on olemassa, mutta et ole vielä sitä tavoittanut. Mahdollisuus on kuitenkin kasvaa, viedä elämänsiemeniä ylöspäin, jättää tämänhetkinen apinamainen olemuksesi ja kurkoittaa kohti yli-ihmistä.
Vai, että essentia on piilossa syvällä sisällä. Entäpä ajatus konstruktionismista. Eikö essentia voi olla myös konstruoitu? Mitä se kaikki puhe ihmisestä taideteoksena muuten oikein oli?
Nyt menee kyllä vähän sivuraiteille, mutta totta se on. Välillä tuntuu myös siltä, ettei sitä essentiaa muuten löydy kuin luomalla se itse. Näin ollen ”ihmisessä ovat luoja ja luomus yhdessä”. Tämä taas tarkoittaa, että ”ihmisessä on ainetta, katkelmaa, yltäkylläisyyttä, savea, lokaa, mielettömyyttä, kaaosta; mutta myös luojaa, muovaajaa, vasaran-kovuutta, katselijan-jumalaisuutta ja seitsemättä päivää”. Tässä kohtaa syljettää heikot ihmiset, joiden sääli ”kohdistuu ’luomukseen ihmisessä’, siihen, mikä on pakotettava muotoon, murrettava, taottava, revittävä, poltettava, hehkutettava, puhdistettava, – siihen, minkä välttämättömästi täytyy kärsiä ja pitää kärsiä.”
Maailma nyt vaan on sellainen, että ”sitä käsketään, joka ei kykene olemaan kuuliainen itsellensä” ja selvää on, että ”käskeminen on vaikeampaa kuin kuuliaisuus”, sillä ”käskiessään elävä aina uskaltautuu itse alttiiksi. Niin vielä silloin, se kun käskee itseänsä: vielä silloinkin sen täytyy hyvittää käskemisensä. Oman lakinsa tuomariksi ja kostajaksi ja uhriksi sen täytyy tulla.” Uhri on toisaalta liian vahva sana. Paremminkin voisi sanoa, että "minä tuhlaan, mitä minulle lahjoitetaan, minä tuhatkätinen tuhlaaja: kuinka saisinkaan sanoa sitä – uhraamiseksi!” Koko homma on kuitenkin vaivan väärti, sillä "viimein, kun teos on valmis, käy ilmi, että suurta ja pientä on vallinnut ja muovannut muotoon saman maun pakko: onko maku ollut hyvä tai huono, merkitsee vähemmän kuin luullaan,—riittää, kun se on maku!"
Tällöin tunteet on alistettu yhden korkeamman tunteen ja päämäärän palvelukseen. Tällöin yksilöllä on suljettu sydän ja vapaa henki. Tällöin tunteet "rakastavat meitä hyvinä palvelijoina ja menevät vapaaehtoisesti sinne mikä palvelee meitä parhaiten.”
Muistan kyllä mitä aikaisemmin totesin opettajista, että he voivat olla ainoastaan vapauttajiamme, mutta taideteoksen kannalta olen tullut vähän toisiin aatoksiin, sillä aikaisemmin mainitsemani vapaus pissii silmille, kun en oikein ole löytänyt sittenkään itseäni. Näin ollen on olemassa vapautta, jollaista en tarkoita. Näyttää nimittäin siltä, että "nykyisenlaisina aikoina on vain kohtalokasta joutua vaistojensa varaan. Nämä vaistot ovat ristiriitaisia, häiritsevät toisiaan, joskus jopa tuhoavat. Koulutuksen järkevyys vaatisi, että rautaisessa paineessa edes yksi näistä vaistosysteemeistä halvaannutettaisiin, jotta toinen pääsisi valtaan, vahvistuisi, kehittyisi valtiaaksi. Nykyään yksilö olisi ensin tehtävä mahdolliseksi karsimalla hänet: mahdollisella tarkoitan eheää…” Joka tapauksessa ”voimakkuuteen tarvitaan pakko; muuten ei voimakkaiksi tulla koskaan.” Se nyt vaan on niin, ettei ”yksilöllä ei saa olla valinnanvapautta: joko ylhäällä—tai alapuolella, kuten mato, pilkattuna, kukistettuna, tallattuna. Täytyy vastustaa tyranneja tullakseen tyranniksi, siis vapaaksi.”
Näin ollen taideteos vaatii ulkoisen tyrannin.
Tuo nyt kuulostaa vähän karulta ja vielä olevan ristiriidassa aiemman sanotun kanssa. Eikö tosiaan ole helpompaa tietä? Eikö oma essentia tai tahto voisi kuitenkin löytyä jotenkin sieltä sisältä, ilman, että tarvitsisi tuolla tavoin itseä piiskata? Eikö essentia voisi löytyä ilman, että vietit on pakotettava väkivaltaisesti hierarkiaan? Sitä paitsi, tuo ei kuulosta oikeastaan enää kovinkaan essentialistiselta, eikä mielestäni eroa oikeastaan millään tavalla ulkoiselta pakottamiselta. Itse asiassa se on ulkoista pakottamista par excellence.
Totta turiset kuomaseni. Ajatukset taideteoksesta kuuluvat heikkoihin hetkiini, jolloin konstruktionistinen perspektivismi kummittelee mielessäni. Minussa on vähän sellaista vikaa, etten tahdo oikein itsekkään uskoa itseeni. Välillä tuntuu, että "’jokainen on itselleen kaukaisin’—tämän tietävät kaikki munaskuiden tutkijat, ikäväkseen; ja lause ’tunne itsesi!’ on, jonkun jumalan suussa ja ihmisille tarkoitettuna, melkein ilkeyttä." Loppujen lopuksi ajattelen kuitenkin, että ongelmani piilee juuri tässä pohjattomassa reflektion suossa. ”Me näet jäämme välttämättä itsellemme vieraiksi, emme ymmärrä itseämme, meidän täytyy erehtyä itsestämme, meille kuuluu ikiajoiksi lause ’Jokainen on itselleen etäisin’—itseemme nähden me emme ole ’tietäviä’”. Ja näin ollen, koska essentiamme sijaitsee syvällä sisällämme, mietin, että "mitä varten ylimalkaan tietoisuutta, kun se on enimmäkseen tarpeeton?”
Ihminen on pohjimmiltaan eheä, mutta tietoisuus rikkoo aitouden ja eheyden ja sen seurauksena ihminen on hukassa. Tietoisuuden alkuperä taas juontaa juurensa laumaan ja laumavaistoon, josta se on vuosisatojen kuluessa laajentunut ja laajenee yhä. Tietoisuus on siis laumaominaisuus ja se kääntää omaperäiset ajatuksemme laumaperspektiiviin eli siihen mikä on ei minää. Eheys piilee siinä, että yksilö kykenee edes joskus sulkemaan silmänsä ja korvansa tuolta tietoisuuden laumaperspektiiviltä ja on yhteydessä omiin vaistoihin. Tarvitaan siis tervettä itsekkyyttä ja on unohdettava altruistiset ideaalit, että ylipäätään on jotain tavoiteltavaa elämässä yleensä. On myös pidettävä mielessä, että "siinä missä nosce te ipsum veisi tuhoon, voivat itsensä unohtaminen, itsensä väärin ymmärtäminen, itsensä vähätteleminen, ahdasmielisemmäksi tuleminen ja keskinkertaistuminen edustaa järjen ääntä." On järkevää olla ainakin välillä vähän ns. "pihalla".
Muodon takominen vasaralla ei oikein toiminut kohdalleni, joten olen ajatellut tätä "pihalla" oloa vähän enemmänkin. "Pihalla" olo voisi toimiakin, mutta vain sillä ehdolla, että ”tietoisuuden pinta (tietoisuus itsessäänkin on pinta) on pidettävä täysin puhtaana erilaisista välttämättömistä pakoista. Itseään täytyy varjella jopa suurilta sanoilta ja yleviltä asenteilta! Mikä tahansa niistä voi johtaa siihen, että vaisto ’ymmärtää oman olemuksensa’ (sich versteht) liian varhaisessa vaiheessa. Määrääväksi tarkoitettu, järjestystä luova ’ihanne’ kasvaa kaiken aikaa mielen syvyyksissä. Se ottaa ohjat käsiinsä ja johtaa ihmisen erehdysten tieltä vähitellen takaisin oikealle polulle. Se synnyttää yksilöllisiä ominaisuuksia ja kykyjä, jotka jonain päivänä vielä osoittautuvat korvaamattomiksi täydellisyyden saavuttamisen kannalta. Se ei hiiskahdakaan tärkeimmästä tehtävästä, ’päämäärästä’, ’tavoitteesta’ tai ’tarkoituksesta’ luodessaan ihmiselle tavoitteen saavuttamisessa tarvittavia, apuvälineinä toimivia kykyjä yhden toisensa perästä.”
Vähän tietoisuuden tabula rasaa ja jo alkaa tahdosta nousta päämääriä ja tavoitteita. Jälkeenpäin sitten oikeastaan vasta tietää mitä on tullut tehtyä.
Näyttää siltä, että itseksi tullaan vähän niinkuin itsestään ja ajan kanssa. Näyttää siltä, että ihminen tietää vasta jälkikäteen kuka hän on ja elämä on jatkuvaa muutosta. Miten siis sen essentian kanssa oikein on. Voiko oman essentian tavoittaa? Ja mitä aiot tehdä nyt ja tulevaisuudessa kun oma elämänkertakin tuli kirjoitettua?
Kyllä se vaan niin on, että lapsena oli kuitenkin parasta olla. Ei tarvinnut pähkäillä elämän päämääriä, vaan ne tuli luonnostaan. Lapsella on omanlaisensa essentia. Näin ollen mies on saavuttanut kypsyyden, kun "on jälleen saavuttanut sen vakavuuden, jossa eli lapsena leikkiessään”. Lapseksi minunkin täytyy tulla; omaehtoiseksi ja itsestään vieriväksi pyöräksi. Lapsissa nähkääs on se salaisuus, etteivät ne liikaa reflektoi ja märehdi omaa itseä. Ne ovat mitä ovat. Tämän tajusin jo toisaalta kirjoittaessani Zarathustran kolmannen osan ja todetessani, että ”minä palaan ikuisesti tähän samaan samaiseen elämään, suurimmassa ja myös pienimmässä, jälleen opettaakseni kaikkien olevaisten ikuista paluuta, – – jälleen puhuakseni sanan suuresta Maan- ja ihmisen-keskipäivästä, jälleen julistaakseni ihmisille yli-ihmisen. Minä puhuin sanani, minä säryn sanaani: se on minun ikuisen kohtalon tahto, ¬– julistajana minä hukun! Nyt on tullut hetki mailleen menevän siunata itsensä. Näin – päättyy Zarathustran mailleenmeno.”
Tuon jälkeen jaksoin vielä viiden vuoden ajan yrittää nostaa yli-ihmisiä rinnalleni. Vielä viiden vuoden ajan jaksoin opettaa: ”Aukene ja heitä minulle kalasi ja kiilto-äyriäisesi! Parhaalla syötilläni minä tänään pyydän itselleni kaikkein ihmeellisimmät ihmis-kalat! – itse onneni minä heitän ulos kaikkiin avaruuksiin ja kaukaisuuksiin, nousun, keskipäivän [Yli-ihmisten esiinmarssi] ja mailleenmenon |Nietzschen yli-ihmisyys] välillä, nähdäkseni, eivätkö monet ihmiskalat opi tempomaan ja pyristelemään minun onnestani. Kunnes heidän, kun he tarttuvat minun teräviin salakoukkuihini, täytyy nousta ylös minun korkeuteeni, kaikkein kirjavimpien syvänteen-kivikalojen kaikkein pahanilkisimmän ihmistenkalastajan tykö. Se minä näet olen syvimmässäni ja alusta alkaen, vetävä, luoksevetävä, ylösvetävä, ylentävä, kasvattaja, jalostaja ja kurissapitäjä, joka ei suotta kerran sanonut itselleen: ’Tule siksi, joka olet!’ Tulkoot siis ihmiset nyt ylös minun tyköni: sillä minä odotan vielä merkkejä, jotka ilmoittavat, että minun mailleenmenoni aika on tullut; minä itse en vielä huku, niinkuin minun täytyy, ihmisten joukkoon.”
Nyt on kuitenkin aika painua unholaan ja vaipua lapsen maailmaan.
Vain reilu pari kuukautta haastattelunsa jälkeen joulukuun 8. päivä 1888 lähettämässään sähkösanomassa Nietzsche totesi, että hän sai ”omalletunnolleen viimeinkin rauhan”. Tämän jälkeen kirjeissä ei enää ollut kovinkaan paljon tolkkua ja Nietzschen sanottiin vain hakkaavan pianoa vuokrahuoneeseen ja koputtelevan kadulla ihmisiä olkapäälle oppilastakissaan samalla sanoen latinaksi: ”Onko kaikki hyvin? Olen Jumala, tämä farssi on minun luomukseni”. Ilmeisesti Nietzsche siis löysi lopulta sielulleen rauhan ja tavoitti julistamansa yli-ihmisyyden.
Lähettänyt Tapio Valta klo 11.00 Ei kommentteja:
Miten konstruktionisti voi saada tietoa todellisuudesta ja mikä on Nietzschen ratkaisu tietoteoreettisiin ongelmiin?
Yksi Nietzschen filosofian kipupisteistä palautuu hänen tietoteoreettisiin pohdintoihinsa. Nietzschen ongelmana on löytää metodi, jonka avulla tavoitettaisiin elämismaailmassa olevat merkitykset. Nietzschen tehtävänä on selvittää siis mikä ihmisiä liikuttaa. Mitä ovat ne motiivit, jotka ihmisiä liikuttavat. Tutkimalla elämismaailman merkityksiä hän toivoo pääsevänsä käsiksi siihen mikä on arvokasta. Kysyessään mikä on todellista, Nietzsche kysyy samalla mikä on arvokasta.
Miten merkityksiin sitten päästään käsiksi? Miten voin tietää, mitä toinen ihminen todella tarkoittaa?
Jos tulkinnassa keskitytään pelkästään formaaliin ilmiasuun, joudumme ongelmiin. Yksi ja sama merkitys voidaan tuottaa lukemattomilla eri tavoilla. Merkitys on näin ollen sidoksissa asiayhteyteen, lausuntatapaan ja ennen kaikkea henkilöön, joka merkityksen lausuu. Tulkitessaan ilmiötä, tulkitsija joutuu nojaamaan siihen mitä hän uskoo tai arvelee lausujan haluavan tarkoittaa. Tulkintaa ohjaa ennen kaikkea yksilön oma henkilöhistoria tai perspektiivi, josta yksilö ilmiöitä tarkastelee. Tulkintaan vaikuttaa myös kulttuurinen kehys, joka sitoo henkilöitä samaan tulkintahorisonttiin. Samalla kuitenkin yksilöiden henkilöhistorioiden ollessa erilaisia ja kulttuurin ollessa pluralistinen, joutuu tarkastelija tulkitsemaan merkityksiä omaan perspektiiviinsä suljettuna, pluralististen perspektiivien maailmassa.
Näin tarkastelija tippuu konstruktionistiseen kehään, jossa todellisuus muuttuu näennäiseksi. Tarkastellessaan merkitysrakenteita ja ilmiöitä tarkastelija lukee tai tulkitsee "todellisuuden" oman mielteensä mukaiseksi, koska hän ei voi ylittää omaa tulkintahorisonttiaan ja päästä käsiksi todellisuuteen siis "naiseen sinänsä". Näin tarkastelija ikään kuin luo oman sosiaalisen todellisuutensa ja värjää maailman omilla merkitysrakenteillaan. Tämän takia Nietzschelle, jokainen ihminen on tarantella omassa verkossaan ja pakottaa tulkinnoillaan maailmaan merkityksiä, joita se ei todellisuudessa tunnista. Tämän takia meitä kaikkia ohjaa tahto valtaan, sillä tulkitessamme maailmaa yksilöt pakottavat siihen arvoja ja asenteita, jotka perustuvat yksilöiden omiin perspektiiveihin eivätkä yksilöiden yhteiseen perspektiiviin. Tulkitessaan maailmaa yksilö maalaa sitä omaksi kuvakseen. Päämäärät, ihanteet, ideaalit, arvot ja ihmiskäsitykset ovat Nietzschelle aina voitokkaimpien makuarvostelmien julkilausumia.
"Mies loi naisen - mutta mistä? Jumalansa kylkiluusta - omasta 'ideaalistaan'..."
Konstruktionistisen kehän ongelma on yksi Nietzschen filosofian hankalimmista paloista. Ensinnäkin Nietzsche käyttää sitä kritiikin välineenä ja syyttää muita filosofeja heidän tarantellamaisista ratkaisuistaan. Nietzschelle filosofiaa niin kuin mitä muuta tahansa inhimillistä toimintaa ei ohjaa tahto tietoon, vaan tahto valtaan, jolloin filosofit langettavat omat näkemyksensä ja arvotuksensa maailmaan. Filosofi on tyranni, joka luo maailman omaksi kuvakseen. Näin ollen filosofin päämääränä ei ole tieto, vaan tieto toimii vallan välineenä. Julistaessaan kaikkia ihmisiä koskevia päämääriä ja luodessaan niiden pohjalle moraalisia oppejaan filosofit eivät kertovat enemmän omasta itsestään kuin maailmasta.
"Ei ihminen pyri onnellisuuteen, ainoastaan englantilainen tekee niin"
Toiseksi: jotta vallitsevien tyrannimaisten arvojen ja käsitysten alta päästäisiin eroon, tarvitaan vapaita henkiä, jotka murtavat dogmaattisia kahleita. Moraalin dogmaattiset kahleet täytyy rikkoa siksi, ettei Nietzschen korkein arvo eli perspektiivisyys katoa. Nietzschelle Platonin, Kantin ja kristillisen maailman dogmatiikka kääntää totuuden päälaelleen, sillä objektiivisella on Nietzschelle aina vain vähän arvoa. Yksilön kohdalla tämä on sitä ensimmäistä nuoruutta, kun yksilöstä tulee kriittinen omia käsityksiään kohtaan. Ensimmäiseen nuoruuteen kuuluu, että yksilö soimaa itseään omasta typeryydestään ja alkaa kyseenalaistamaan omia arvojaan ja käsityksiään päästäkseen kohti objektiivista totuutta.
Kolmas vaihe on kun yksilö ymmärtää myös totuuden tavoittelun olleen "nuoruutta". Ihminen on suljettuna omaan tarantellan verkkoonsa, eikä siitä ole kuin yksi perin vaarallinen ulospääsy. Jos yksilö tavoittelee yksin totuutta eikä osaa arvostaa maailman näennäistä luonnetta, ei elämää olisi ollenkaan olemassa. (Passiivisella)nihilistillä ei ole arvoperspektiiviä ja nihilismi on tietoisuusaffektimme ilmaus.
Kaikista puutteistaan huolimatta perspektiivinen maailmamme on ainoa mikä meillä on olemassa. Tämän johdosta Nietzsche ajattelee, ettei totuudelle tai totuuden tavoittelulle voida antaa kaikkia arvoja ylittävää arvoa, sillä emme pääse käsiksi totuuteen eli "naiseen sinänsä". Näin ollen Nietzsche ratkaisee konstruktionismin kehän sanomalla, ettei tulkitseminen toisten ihmisten ja perspektiivien näkökulmasta ole oikeastaan mahdollista ja parempi vaihtoehto on avoimesti myöntää, että tarkastelija lisää aina oman merkityksensä tarkasteltavaan kohteeseen. Jokaisella on omanlaisensa totuus ja siihen on tyydyttävä. Tämän vuoksi Nietzsche ei kaipaa myöskään filosofialleen seuraajia ja hirvittävintä olisi jos hänet joskus julistettaisiin pyhimykseksi.
Nietzschelle affektimme/viettimme tulkitsevat maailmaa ja tietoisuus on vain yksi, erittäin pinnallinen ja vaarallinen, osa viettiemme kokonaisuutta. Tämän takia epistemologia tulisi korvata "perspektiivisellä affektien teorialla (johon kuuluu affektien hierarkia)" (Der Wille zur Macht §462). Nietzschelle epistemologia on arkipsykologiaa, jossa filosofeja tarkastellaan kysymällä "mihin keskinäiseen arvojärjestykseen hänen sisimmät vietit ovat sijoitetut" (Hyvän ja Pahan tuolla puolen §6). Epistemologia on Nietzschelle siis eräällä tapaa turhaa tai ainakin siihen sisältyy suuria vaaroja. Epistemologian sijaan tulisi kunnioittaa elämän perspektiivistä luonnetta ja taustalla arvoja synnyttävää tahtoa valtaan.
Onko sitten oikeita ja vääriä tulkintoja? Eikö meillä pitäisi kuitenkin olla jonkinlaisia kriteerejä sille, mikä tulkinnoista pitää parhaiten yhtä todellisuuden kanssa?
Nietzschelle ihminen etsii totuutta tehdäkseen moraalistahyvää. Nietzsche ei kuitenkaan ole kovinkaan kiinnostunut yhteisestä hyvästä. Nietzschen vapaa henki esittää oman arvionsa maailmasta, joka on ilmausta hänen tahdostaan valtaan ja sellaiseksi se myös saa jäädä. Erilaisten tulkintojen välillä käydään poliittisia kamppailuja ja voitokkain tahto valtaa todellisuuden omakseen. Näin ollen Nietzsche ei ole kovinkaan kiinnostunut tulkintojen ja todellisuuden vastaavuudesta, koska hän on hyvin skeptinen sen suhteen, että "naiseen sinänsä", joka Nietzschelle käytännössä tarkoittaa jumalasta lähtöisin olevaa totuutta, päästäisiin käsiksi. Tässä suhteessa Nietzsche edustaa valtio-opin näkökulmaa, jolloin kiinnostus siirtyy totuuden tavoittelusta erilaisiin tulkintoihin "todellisuudesta".
Nietzschelle voitokkain näkökulma sanelee todellisuuden eli arvorakenteet ja päämäärät. Valistususkoon kasvatettujen yksilöiden on vaikeaa ymmärtää, että Nietzschelle logiikka, matematiikka, Kantin synteettiset a priori -arvostelmat moraalilakeineen ynnä muut ihmisen kategoriat ovat vain "fysiologisia vaatimuksia tietynlaisen elämän voimassa pitämiseksi" (Hyvän ja Pahan tuolla puolen §3). Nietzschelle elämä on aina ilmausta valtasuhteista, joissa yhdenlainen elämä elää toisenlaisen kustannuksella. Nietzschelle arvojen "todellisuus" on ihmisille luoksepääsemätön ja yksilön hyvälle terveydelle vääjäämätön pakko.
Mielenkiintoisesti Nietzsche ajatteli omasta ajastaan, että todellisuus/nainen on paljastumassa talouskasvuksi. Mikä on taloudellista on todellista ja mikä on todellista on taloudellista.
”Missä ikinä teollinen henki on voittanut sotilaallisen ja aristokraattisen hengen, siinä nainen nyt tavoittelee kauppa-apulaisen taloudellista ja oikeudellista itsenäisyyttä: ’nainen kauppa-apulaisena’ seisoo muodostuvan nykyaikaisen yhteiskunnan portilla” (Hyvän ja Pahan tuolla puolen §239).
Lähettänyt Tapio Valta klo 1.54 Ei kommentteja:
Lähettänyt Tapio Valta klo 1.13 Ei kommentteja:
Lähettänyt Tapio Valta klo 23.59 2 kommenttia:
On tullut jo sanottua, että Nietzschelle maailma ja luonto ovat itsessään arvoista vapaita olioita. Arvon käsite tulee maailmaan vasta ihmisen myötä. Jokin on arvokasta vasta sen jälkeen kun joku ihminen katsoo sen olevan tavoittelemisen arvoista. Arvot ovat siis ihmisen luomia konstruktioita.
Tarkoittaako konstruktionismi arvorelativismia?
Uskallan väittää, ettei ainakaan Nietzschelle. Nietzschen lähtökohtana on, että 1. ihmismieli (Sinn/tahto valtaan) luo maailmaan arvot. 2. Maailma koostuu lukuisista ja erilaisista ihmismielistä ja 3. näin ollen ei ole olemassa universaalia ihmismieltä, vaan moninaisten mielten poliittinen kokonaisuus. Kyse on makuasioista ja Nietzschelle vain makuasioista voidaan kiistellä, sillä muita ei ole.
Relativismin ongelma ei tainnut tulla kuitenkaan vielä ratkaistua. Miten tulisi suhtautua esimerkiksi P-E Auvisen näkemyksiin maailmasta tarkoituksettoman sattuman tuloksena ja ihmisarvon mitättömyydestä. Jos nihilisti Auvinen katsoi elämän olevan arvotonta ja tahtoi yhteiskunnan, jossa vahvimmat määräisivät ja alistaisivat heikompia, jotta he voisivat kokea olevansa arvokkaita edes suhteessa alempiin ihmisiin, niin miten Nietzsche voisi konstruktionistisesta lähtökohdastaan vakuuttaa P-E Auvisen olevan väärässä? Olisin taipuvainen vastaamaan, että ei mitenkään. Konstruktionistisesta näkökulmasta kyse on makuasioista ja maku ratkaisee. Nietzsche voi kuitenkin sanoa Auviselle, että sinulla on poikkeuksellisen huono maku ja viime kädessä tehdä asialle jotain, mutta Nietzsche ei voi vedota mihinkään absoluuttiin näin tehdessään, vaan toiminta perustuu tahtoon valtaan. Nietzsche tahtoo omille mielteilleen valtaa ja samalla maalaa todellisuutta näköisekseen, jos hänen mielteensä maailmasta voittaa Auvisen näkemyksen. Nietzschelle kyse ei ole hyvästä ja pahasta, vaan poliittisesta toiminnasta, jossa maailmaan synnytetään arvoja.
Jos kyse ei ole hyvästä ja pahasta, eikö kyse ole silloin arvorelativismista?
Tässä vaiheessa Nietzsche puhaltaisi mielestäni viimeistään pelin poikki ja toteaisi, ettei itse kysymys ole oikeutettu. Kysymys arvorelativismista perustuu jo lähtökohtaisesti väärään olettamukseen maailmasta tai ainakin se on yhteismitaton konstruktionistisen lähtökohdan kanssa. Arvorelativismin käsite ei tavoita mitään, koska se ei keskustele samalla "maaperällä". Se ei keskustele samalla "maaperällä", koska se olettaa, että maailmassa olisi jokin "maaperä", jonka jälkeen keskustelun arvorelativismista voisi aloittaa. Nietzsche kuitenkin julistaa, ettei tuota "maaperää" ole vaan yhteiskunta on aina rakennettu heikon jään päälle ja sen vuoksi yhteiskunta on alati vaarassa upota pohjattomaan mereen. Maailma on sosiaalinen konstruktio ja arvot ovat ihmismielen tuotteita. Se, ettei ole universaalia ihmismieltä tekee asioista hassunhauskoja ja joskus kovin kivuliaita.
Tässä vaiheessa kysyjä ymmärtää jo perääntyä, mutta vain kääntyäkseen uuteen hyökkäykseen. Eikö kuitenkin maata voisi löytää jalkojen alle esimerkiksi sensitiivisyydestä hyville perusteille. Eikö Nietzsche voisi olla yhtä mieltä siitä, että yleisen oikeustajun mukaisesti ihmisellä on kyky tai herkkyys jakaa yhteisiä arvokkaiksi näkemiään asioita muiden kanssa ja olla siis sensitiivinen hyville perusteille?
Filosofiassaan Nietzsche ei juurikaan käsittele tämänkaltaisia kysymyksiä, eikä esimerkiksi analyyttisen filosofian lähestymistapaa, jossa erilaisille arvoille haetaan abstrahoituja järkiperäisiä perusteita. Omalla tavallaan Nietzsche kuitenkin etsii analyyttisen filosofian tapaan usein käytettyä sensitiivisyyttä hyville perusteluille, mutta hän tarkentaa katseensa yksilöön ja tutkii moraalia yksilön terveyden näkökulmasta. Analyyttisen filosofian sensitiivisessä maailmassa, kuten vaikkapa Rawlsin abstrahoinnissa yksilöt eivät tunne kateutta tai mustasukkaisuutta, vaan toimivat yksin järjen ohjaamina sensitiivisesti hyviä perusteluja kuunnellen.
Mutta eihän abstrahoinneissa olekaan kyse aktuaalisesta maailmasta vaan arvoihanteista joihin pyrkiä. Kyse on tavoiteltavista päämääristä ja yrityksistä vakuuttaa kuulijoita noiden päämäärien hyvistä seuraamuksista. Eikö Nietzsche voisi olla samaa mieltä esimerkiksi sellaisista länsimaisen maailman kulmakivistä kuin tasa-arvo ja demokratia?
Tässä vaiheessa homma menee mielenkiintoiseksi. Nietzschen näkemykset demokratian rappiollisuudesta, altruistisen ihanteen hirvittävyydestä ja ihmisten eriarvoisuudesta ovat saaneet aikaan hyvin kyseenalaisen maineen. Nietzsche ei siis näytä olevan kovinkaan sensitiivinen vallitsevien arvojen perusteille. Kiinnostavaa on kysyä, miksi ei?
Lähettänyt Tapio Valta klo 4.39 2 kommenttia:
Lähettänyt Tapio Valta klo 23.39 2 kommenttia: