FINLEX ® - Säädösmuutosten hakemisto: 65/1994
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Säädösmuutosten hakemisto › 2010 › 65/1994 EtusivuLainsäädäntöOikeuskäytäntöViranomaisetValtiosopimuksetHallituksen esitykset
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Säädösmuutosten hakemisto › 2010 › 65/1994 65/1994
Katso tekijänoikeudellinen huomautus käyttöehdoissa.Hallinnonala: OpetusministeriöVoimaantulo: 01.05.1994Vireillä olevat hallituksen esitykset: HE 29/2013Kumonnut säädökset113/1992111/199228/1972Muutokset1078/2012
Voimaantulo: 01.08.2013; 9 a § 1.6.2013, 32 § kum. 1.5.2013Huomautus: kum. 32 §, muutt. 5 a, 7, 9 a, 14 ja 14 a §:ää932/2012
Voimaantulo: 01.01.2013Huomautus: muutt. 6 §:ää 297/2012
Voimaantulo: 01.08.2012; 7 b §:n 2 mom. ja 17 §:n 4 mom. 1.1.2013675/2011
Voimaantulo: 01.07.2011Huomautus: muutt. 31 §:ää, lis. 30 b § 52/2011
Voimaantulo: 01.08.2011Huomautus: muutt. 5 b, 7, 7 a, 7 b, 15, 17 ja 20 § sekä 3, 16, 16 a ja 25 §:ää 1321/2010
Voimaantulo: 01.01.2011Huomautus: muutt. 32 §:ää712/2010
Voimaantulo: 01.03.2011Huomautus: muutt. 6 §:ää1641/2009
Voimaantulo: 01.08.2010Huomautus: muutt. 6 §:ää1122/2008
Voimaantulo: 01.01.2009Huomautus: muutt. 3 §:ää706/2008
Voimaantulo: 01.01.20091456/2007
Voimaantulo: 01.01.2008Huomautus: muutt. 16 e §:ää1388/2007
Voimaantulo: 01.01.2008792/2007
Voimaantulo: 01.11.2007390/2007
Voimaantulo: 01.10.2007Huomautus: muutt. 32 §:ää361/2007
Voimaantulo: 30.04.2007Huomautus: muutt. 1 §:ää359/2007
Voimaantulo: 01.05.2007Huomautus: muutt. 1 §:ää30/2007
Voimaantulo: 01.05.2007Huomautus: muutt. 39 § ja 46 §:ää1080/2006
Voimaantulo: 01.05.2007Huomautus: muutt. 31 § ja 32 §:ää399/2006
Voimaantulo: 01.11.2006Huomautus: muutt. 1, 11, 14 a ja 19 §:ää408/2005
Voimaantulo: 01.08.2005Huomautus: ks. soveltamisesta voimaantulosäännös1237/2004
Voimaantulo: 01.01.2005Huomautus: muutt. 38 §:ää352/2004
Voimaantulo: 01.06.2004; ks. soveltamisesta voimaantulosäännösHuomautus: muutt. 27 §:ää, lis. 27 a ja 38 a §345/2004
Voimaantulo: 01.08.2004; 56 §:ää sovelletaan 1.1.2005 alkaen1322/2003
Voimaantulo: 01.01.2004Huomautus: muutt. 29 ja 32 §:ää sekä 31 a §744/2003
Voimaantulo: 01.01.2004Huomautus: muutt. 36 §204/2003
Voimaantulo: 01.06.2003Huomautus: muutt. 25 a ja 43 §:ää sekä 41 d §691/2002
Voimaantulo: 01.10.2002434/2002
Voimaantulo: 01.06.2002Huomautus: muutt. L:n 768/2001 voimaantulosäännöstä344/2002
Voimaantulo: 03.05.2002Huomautus: muutt. 40 §1427/2001
Voimaantulo: 01.01.2002768/2001
Voimaantulo: 01.06.2002; ks. A 434/2002Huomautus: muutt. 1 §:ää734/2001
Voimaantulo: 01.01.20021277/2000
Voimaantulo: 01.01.20011099/2000
Voimaantulo: 01.01.200141/2000
Voimaantulo: 01.05.2000; 20 § 1.8.2000623/1999
Voimaantulo: 01.12.1999Huomautus: kum. 43 §305/1999
Voimaantulo: 01.04.1999Huomautus: kum. 33 §, muutt. 32 §:ää636/1998
Voimaantulo: 01.01.1999Huomautus: muutt. 3, 4 ja 7 §:iä1403/1997
Voimaantulo: 01.01.1998Huomautus: muutt. 6 §:ää1117/1997
Voimaantulo: 01.01.1998Huomautus: muutt. 11, 28 ja 31 §:ää; ks. voim.tulosäännös920/1997
Voimaantulo: 01.01.1998710/1997
Voimaantulo: 01.08.1997Huomautus: muutt. 6 §:ää457/1997
Voimaantulo: 01.06.1997341/1997
Voimaantulo: 01.05.199749/1997
Voimaantulo: 01.03.1997Huomautus: ks. soveltamissäännös1133/1996
Voimaantulo: 01.08.1997Huomautus: kum. 6 §:n 8 kohta ja 17 §:n 2 mom.1665/1995
Voimaantulo: 01.01.1996Huomautus: muutt. 6 §:ää1318/1995
Voimaantulo: 01.01.1996940/1995
Voimaantulo: 01.08.1995735/1995
Voimaantulo: 01.09.1995Huomautus: muutt. 43 §:ää260/1995
Voimaantulo: 08.03.1995Huomautus: muutt. 3 §:ää570/1994
Voimaantulo: 01.07.1994Huomautus: muutt. 15 §:ää230/1994
Voimaantulo: 01.05.1994Tämän säädöksen nojalla annettuja säädöksiä1034/20041057/2003257/20031082/2002932/2001931/20011132/20001101/2000634/2000371/20001169/1999930/19981122/19971242/1996448/199633/19961425/19951161/1994272/1994260/1994
›Vakiintuneet säädösnimikkeet ›Ajantasainen lainsäädäntö ›Säädökset alkuperäisinä Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Säädösmuutosten hakemisto › 2010 › 65/1994 Lainsäädäntö


text:
abstrakti työpöydän taustakuva HD
Kotiin / HD / abstrakti työpöydän taustakuva HD
lähettänyt: Jeya marraskuuta 28, 2016 sisään HD Jätä kommentti 2,615 näkymät 0
Tässä on paras kokoelma abstrakti työpöydän taustakuvaksi HD työasemien, Kannettavat, Mobiles Ja Tabletit. täällä DownloadWallpaper.org saat lakhs ilmaisia taustakuvia laitteelle. Kaikki kuvat ovat aikajärjestyksessä, suosio, värejä ja näytön koon ja ar alati päivitetty. valitsevat vapaa taustakuvia yli kahdestakymmenestä luokista sekä Eläimet, Sarjakuva, Flower ja Urheilu. vaikka tyyppi tietokoneen että yksinkertaisesti omistat, voit yksinkertaisesti siirtää korkean resoluution taustakuvan kokoa muutetaan ja rajataan sopivaksi työpöydälle näytön.
Yksinkertaisuuden, valitse Desktopin Koko (esim. 1366×768, 1920×1080, 1024×768 jne.) luettelosta päätöksiä oikeassa paneelissa, ja myös järjestelmä voi valita sinulle kaikkea järjestelmän hyväksyttävän Size Set. Ja muistaa, täällä voit siirtää kasoista ilmaiseksi taustakuvia! Jos Like This abstrakti työpöydän taustakuvaksi HD Collection Anna Tykkää Ja Jaa Facebook.
Edellinen: syntynyt osiris tapetti HD
seuraava: eeppinen puhelimen taustakuvia HD
urheiluauto taustakuva HD
Blue Dragon tapetti
lion taustakuvat HD
viini tapetti HD
Zelda live tapetti
Mark Tremonti The Man jolla sydäntäni ja Korvat taustakuva
Caitlin Wilson tapetti

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD


text:
Riima & Mezzi
Toiveissa marraskuun lopulle
Riima on oma kasvattini, loputtoman utelias ja innokas koira. Harrastuskoirana se on ollut unelmieni täyttymys: toistoja kestävä, äärimmäisen motivoitunut, taistelutahtoinen, sopivan rämäpäinen mutta silti riittävän ohjaajapehmeä. Sillä on hyvä keskittymiskyky eikä sillä koskaan kiihtymisestä huolimatta keitä yli. Riima ei hypi seinille ilman päivittäistä aktivointia ja on arjessa todella helppo, vaikka se osoittaakin jossain tilanteissa terävyyttä. Riima kisaa agilityn kolmosluokassa, ja siinä on todella sitä oikeaa tekemisen meininkiä!
Mezzi on ruotsalainen uros, jota olin seuraillut jo sen nuoruusaikana ja johon sitten törmäsin uudemman kerran tänä kesänä. Se on terveeksi tutkittu, avoin ja tasapainoinen koira agilityvaliovanhemmista. Mezzi on suorittanut ruotsalaisen BPH-luonnetestin hyväksytysti laukauksien kera, ja sen omistaja Annika kuvailee sitä todella mutkattomaksi ja varmaksi koiraksi. Agilityssa kilpailemisen lisäksi Mezzi on kiertänyt näyttelykehiä muun muassa kahden Suomen sertifikaatin arvoisesti.
Sekä Riima että Mezzi ovat perusterveitä koiria. Molemmilla on kaikki hampaat sekä oikea purenta eikä kummallakaan ole havaittu allergioita, yliherkkyyksiä tai ääniarkuutta. Riiman ensimmäiset pennut ovat osoittautuneet loistaviksi harrastuskoirien aluiksi, ja myös nämä pennut lähtevät vain harrastaviin, ensisijaisesti kilpailutavoitteisiin koteihin.
Nyans Somebody's Everything
BPH hyväksytty, laukausvarma
38 cm FIN AVA FI AVA-H POHJ AVA SE AVA SE AVA(H)
Sobelkustens Impressive Ice Floe
MH Leeland Xmas Cracker
tri, HD A
SE AVA Sobelkustens Charming Candyfloss
SE AVA SE AVA(H)
BPH hyväksytty, laukausvarma Artic Blue
Daylight Bright's Guardian Angel
Celebren Moodie
HD A/A ED 0/0
LTV1 SP0 VA0
36 cm Dash'ing Jolly Jumper
LTV0 SP0 VA0
CEA +/+ FI MVA EE MVA Susadan Pharos Pomac
tri, HD A/A ED 0/0
Dash'ing Dark Duchess
mv, HD A/A
Agarwaen Aysla
LTV0 SP0 VA0 C.I.B FI MVA EE MVA LV MVA EE JMVA
Zarvo's U.S Black Wild Card
tri, HD B/B ED 0/0, CEA +/+
Kortikaalinen & posterior polaarinen katarakta
Crimson Light's Truly Divine
blm, HD A/A ED 0/0 LTE 140 +++
Yhdistelmä jalostustietojärjestelmässä

matches: HD HD HD HD HD HD


text:
25 päivänä huhtikuuta 2018 (1)
Asia C-161/17
(Ennakkoratkaisupyyntö – Bundesgerichtshof (liittovaltion ylin yleinen tuomioistuin, Saksa))
Ennakkoratkaisupyyntö – Tekijänoikeus ja lähioikeudet tietoyhteiskunnassa – Yleisölle välittämisen käsite – Internetportaalissa kaikkien internetin käyttäjien saatavilla olevan suojatun teoksen saataviin saattaminen toisessa internetportaalissa – Teoksen kopioiminen palvelimelle ilman tekijänoikeuden haltijan suostumusta
1. Siitä ei ole kovinkaan kauaa, kun kouluissa tehtiin esitelmiä kartonkipapereille, joita oli tapana koristella liimaamalla niihin kirjoissa ja lehdissä julkaistuja valokuvia, painokuvia ja piirroksia. Valmiit esitelmät ripustettiin näytteille oppilaitoksiin (vanhempien iloksi), eikä kartongille liimattujen kuvien tekijöillä ollut tapana vaatia korvausta kuvien käyttämisestä.
2. Myös nykypäivän koululaiset lisäävät nykyteknologiaa käyttäen valokuvia ja piirroksia koulutehtäviinsä sillä erotuksella, että sekä itse työ että siinä käytetyt kuvat ovat digitaalisessa muodossa. Internetissä on miljoonia kuvia, joilla koulutehtävää voidaan täydentää, ja valmiin tehtävän lataaminen internetsivulle kenen tahansa internetin käyttäjän saataville on suhteellisen helppoa.
3. Käsiteltävässä asiassa tapahtui juuri näin. Saksan liittotasavaltaan kuuluvassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa sijaitsevan Waltropin yhtenäiskoulun (Gesamtschule Waltrop) oppilas(2) löysi internetistä valokuvan espanjalaisesta Córdoban kaupungista ja lisäsi valokuvan espanjan kielen oppiaineessa tekemäänsä esitelmään. Esitelmän valmistuttua oppilas latasi sen oppilaitoksen internetsivuille, jolloin kuvan ottanut ammattivalokuvaaja katsoi, että kuvaa oli käytetty ilman hänen suostumustaan ja että hänen tekijänoikeuksiaan oli näin ollen loukattu (kuvaaja pyysi käytön lopettamista ja vahingonkorvauksia).
4. Tässä asiayhteydessä Bundesgerichtshof (liittovaltion ylin yleinen tuomioistuin, Saksa) pyytää unionin tuomioistuinta täsmentämään (verkossa tapahtuvan) yleisön saataviin saattamisen käsitteen rajautumista väitetyn oikeudenloukkauksen yhteydessä. Koska saataviin saattaminen vastaa digitaaliympäristössä ilmausta ”välittäminen”,(3) jota käytetään analogisessa ympäristössä, siihen on sovellettava soveltuvin osin direktiivin 2001/29/EY(4) 3 artiklassa mainittuun välittämisen käsitteeseen liittyvää oikeuskäytäntöä.(5)
5. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa selvittää, kattaako kyseinen käsite Córdoban valokuvan lataamisen palvelimelta ja sijoittamisen oppilaitoksen internetsivuilla olevaan esitelmään. Vaikka ilmauksen ”yleisölle välittäminen” tulkintaa on käsitelty jo useissa unionin tuomioistuimen tuomioissa, joissa unionin tuomioistuimelta on kysytty suojattujen teosten uusista julkaisemistekniikoista ja ‑menetelmistä, käsiteltävä ennakkoratkaisupyyntö osoittaa, ettei kansallisten tuomioistuinten tulkintatarpeita ole täytetty.(6)
6. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin epäilee yhtä unionin tuomioistuimen kehittämää kriteeriä ja tiedustelee varsinaisesti, onko oppilaitoksen internetsivuille ladattu, esitelmään sisältyvä valokuva saatettu ”uuden” yleisön saataviin. Riita-asian ratkaisemiseksi on nähdäkseni otettava kuitenkin huomioon myös tekniikkaan liittyviä muita seikkoja sekä olosuhteet, joissa valokuvateosta on käytetty, ja verrattava näitä muihin mainittuihin oikeuskäytännössä vahvistettuihin perusteisiin.
A. Kansainvälinen oikeus
1. WIPOn tekijänoikeussopimus
7. Maailman henkisen omaisuuden järjestö (WIPO) hyväksyi 20.12.1996 Genevessä WIPOn tekijänoikeussopimuksen, joka tuli voimaan 6.3.2002 ja hyväksyttiin Euroopan yhteisön puolesta neuvoston päätöksellä 2000/278/EY.(7)
8. Sen 1 artiklan 4 kappaleessa velvoitetaan sopimuspuolet noudattamaan Bernin yleissopimuksen 1–21 artiklaa.(8)
2. Bernin yleissopimus
9. Bernin yleissopimuksen 2 artiklan 1 kappaleen sanamuoto on seuraava:
”Sanonta ’kirjalliset ja taiteelliset teokset’ käsittää kaikki kirjallisuuden, tieteen ja taiteen alaan kuuluvat tuotteet, olipa niiden ilmaisutapa ja ‑muoto mikä tahansa, kuten: – – valokuvat ja valokuvaamiseen verrattavalla tavalla valmistetut teokset; – –”
10. Saman yleissopimuksen 11 bis artiklan 1 kappaleen 2 kohdassa määrätään seuraavaa:
”1. Kirjallisten ja taiteellisten teosten tekijöillä on yksinomainen oikeus sallia:
2) teoksen yleisradioinnin välittäminen yleisölle johtimitse tai edelleen yleisradioiminen silloin, kun tämä tapahtuu muun kuin alkuperäisen organisaation toimesta – –”
B. Unionin oikeus. Direktiivi 2001/29
11. Immateriaalioikeuksia koskeva jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentäminen on toteutettu pääasiallisesti direktiivillä 93/98/ETY,(9) jota on sittemmin muutettu ja joka on kumottu direktiivillä 2006/116/EY,(10) jolla on kodifioitu aikaisemmat versiot. Yhdellä näistä muutoksista pyrittiin sääntelemään tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien suojaa niin kutsutussa tietoyhteiskunnassa direktiivillä 2001/29.
12. Direktiivin johdanto-osan 23 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
13. Sen johdanto-osan 31 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
14. Sen johdanto-osan 34 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus säätää tietyistä poikkeuksista ja rajoituksista, esimerkiksi käytöstä opetustarkoituksiin ja tieteellisiin tarkoituksiin, julkisten laitosten kuten kirjastojen ja arkistojen eduksi, uutisten välittämistä ja lainauksia varten, vammaisten käyttöön, yleistä turvallisuutta edistävään käyttöön sekä käyttöön hallinnollisissa ja oikeudellisissa menettelyissä.”
15. Direktiivin 2 artiklassa, jonka otsikko on ”Kappaleen valmistamista koskeva oikeus”, säädetään seuraavaa:
16. Direktiivin 3 artiklan otsikko on ”Oikeus välittää yleisölle teoksia ja oikeus saattaa muu aineisto yleisön saataviin”, ja sen 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
17. Direktiivin 5 artiklan otsikko on ”Poikkeukset ja rajoitukset”, ja sen 3 ja 5 kohdassa säädetään seuraavaa:
C. Kansallinen oikeus. Saksan tekijänoikeuslaki (Urheberrechtsgesetz)(11)
18. Lain soveltamisalaa koskevassa 2 §:ssä mainitaan nimenomaisesti sekä valokuvateokset (Lichtbildwerke) että niitä vastaavilla tavoilla luodut teokset.
19. Lain 52 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Julkaistun teoksen välittäminen yleisölle on sallittua aina, kun välittävä taho ei tavoittele voittoa, yleisö voi osallistua maksutta ja kun teoksen esittämisen tapauksessa yksikään esittävistä taiteilijoista ei saa erityistä korvausta. Välittämisestä on maksettava asianmukainen korvaus. Korvausta ei voida vaatia – – oppilaitosten järjestämistä tapahtumista, siltä osin kuin tällaiseen tapahtumaan voi sen sosiaalisen tai opetuksellisen tarkoituksen vuoksi osallistua vain tarkkaan rajattu määrä henkilöitä.”
20. Valokuvateoksiin sovellettavan 64 §:n mukaisesti tekijänoikeus on voimassa 70 vuotta tekijän kuoleman jälkeen. Sen sijaan muilla valokuvilla, joihin sovelletaan soveltuvin osin 72 §:n 1 ja 2 momentin mukaisesti valokuvateoksille myönnettävää suojaa, oikeudet ovat voimassa 50 vuotta kuvan julkaisemisesta tai ensimmäisestä välittämisestä, jos ensimmäinen välittäminen on tapahtunut aiemmin (72 §:n 3 momentti).
II. Pääasian taustalla olevat tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymys
A. Tosiseikat
21. Ammattivalokuvaaja Dirk Renckhoff nosti Waltropin kaupunkia ja osavaltiota(12) vastaan kanteen, joka koski ennakkoratkaisupyynnön mukaan Córdobaa esittävän valokuvan sisältävän, espanjanryhmän oppilaan tekemän esitelmän julkaisemista Gesamtschule Waltropin internetsivuilla 25.3.2009 lähtien; kyseinen valokuva oli seuraavanlainen:
22. Kuva on otettu osoitteessa ”www.schwarzaufweiss.de” sijaitsevalta sivustolta (joka kuuluu samannimiselle matkailuaiheiselle digitaaliselle lehdelle), ja oppilas on lisännyt kuvan alle viitteeksi mainitun internetsivuston, jolla ei ollut mitään mainintaa valokuvan tekijästä.(13)
23. Renckhoff väittää myöntäneensä valokuvan yksittäisen käyttöoikeuden ainoastaan matkailulehden online-portaalin ylläpitäjille. Hänen mielestään kuvan esittäminen koulun internetsivuilla loukkaa hänen (tekijän)oikeuksiaan, jotka koskevat luvan antamista kappaleen valmistamiseen ja kyseisen kuvan yleisölle välittämiseen.
B. Asian käsittely kansallisissa tuomioistuimissa
24. Renckhoffin nostama kanne hyväksyttiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa osittain, ja osavaltio määrättiin poistamaan valokuva ja maksamaan 300 euroa korkoineen.
25. Molemmat osapuolet valittivat tuomiosta, ja ylioikeus muutti tuomiota ainoastaan kieltämällä kappaleen valmistamisen valokuvasta internetiin sijoittamista varten. Ylioikeuden mukaan kantajalla oli suhteessa osavaltioon UrhG:n 97 §:n 1 momentin mukainen kielto-oikeus välillisen vastuun (Störerhaftung) perusteella.
26. Ylioikeuden tuomiosta valittivat Bundesgerichtshofiin sekä osavaltio (joka vaatii kanteen hylkäämistä kokonaan) että Renckhoff (joka pyytää vaatimustensa hyväksymistä kokonaan).
27. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin epäilee, käsittääkö direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yleisölle välittämisen käsite suojatun teoksen kopioimisen tietokoneelle ja lataamisen koulun internetsivulle unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella.
28. Asian ratkaiseva tuomioistuin katsoo, että suuri osa tarvittavista edellytyksistä täyttyy, jotta riidanalaista tapahtumaa voidaan pitää yleisölle välittämisenä. Se toteaa välittämisestä erityisesti seuraavaa:
– internetsivustolla julkaiseminen ei edellytä teoksen esittäjien ja kohdeyleisön välistä välitöntä fyysistä läheisyyttä(14)
– julkaisemista ei myöskään toteutettu muulla teknisellä tavalla kuin sillä, jolla valokuva ensimmäisen kerran sijoitettiin internetiin, ja
– tarjotessaan koulun internetsivujen käyttäjien saataville valokuvan sisältävän esitelmän, joka ei ilman tätä toimea olisi käyttäjien saatavilla, oppilas ja hänen opettajansa toimivat täysin tietoisina menettelynsä seurauksista.(15)
29. Toisen osan eli yleisön osalta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin myöntää aluksi olevan ”epäselvää, välitettiinkö – – valokuva käsiteltävän asian olosuhteissa koulun internetsivustolla uudelle yleisölle, siis yleisölle, jota tekijänoikeuden haltija ei ottanut huomioon silloin, kun hän antoi luvan alkuperäiseen yleisölle välittämiseen”.(16)
30. Sen lopullisen näkemyksen mukaan ei kuitenkaan ”voida katsoa, että tekijänoikeuden haltija, joka antaa luvan teoksensa sijoittamiseen internetsivustolle, joka on yleisön vapaasti käytettävissä, ottaa tällöin huomioon yleisönä paitsi ne internetin käyttäjät, jotka vierailevat tällä internetsivustolla suoraan tai toiselle sivustolle sijoitetun linkin kautta, myös ne internetin käyttäjät, jotka vierailevat toisella internetsivustolla, jolle hänen teoksensa on sijoitettu ilman hänen lupaansa. Viimeksi mainitut internetin käyttäjät muodostavat siten jaoston käsityksen mukaan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetun uuden yleisön”.
31. Se arvioi myös, että valokuvan kopion tallentamista koulun palvelimelle ja sen myöhempää julkaisemista internetissä koskevan tekijänoikeuden haltijan suostumuksen puuttuminen erottaa tämän asian tilanteista, joissa on käytetty hyperlinkkejä tai kehyslinkkejä.(17) Tämän perusteella Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tekijänoikeudella on etusija suhteessa käyttäjän oikeuteen, joka koskee perusoikeuskirjan 11 artiklassa mainittuja sananvapautta ja tiedonvälityksen vapautta.
32. Se painottaa samoin käyttäjän keskeistä roolia välittämistoimessa: sijoittaessaan teoksen omalle internetsivustolleen ja säilyttäessään sitä siellä käyttäjä päättää teoksen saattamisesta yleisön saataviin sekä saatavillaolon kestosta vastoin kappaleen valmistamista koskevaa tekijän oikeutta. Sitä vastoin internetsivustolle ohjaava hyperlinkki ei tässä tapauksessa toimi, koska teos on irrotettu alkuperäiseltä sivustolta.
33. Se katsoo vielä, että se, että valokuvaa on käytetty voittoa tavoittelematta sijoitettaessa se koulun internetsivulle, ei ole asian kannalta määräävää.(18)
34. Tätä taustaa vasten Bundesgerichtshof päätti esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko toisella internetsivustolla tekijänoikeuden haltijan luvalla kaikkien internetin käyttäjien vapaasti saataviin asetetun teoksen sijoittaminen omalle yleisön saataviin asetetulle internetsivustolle direktiivin [2001/29] 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua yleisön saataviin saattamista, jos teos kopioidaan ensin palvelimelle ja ladataan sieltä omalle internetsivustolle?”
III. Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa ja asianosaisten vaatimukset
35. Ennakkoratkaisupyyntö saapui unionin tuomioistuimen kirjaamoon 31.3.2017.
36. Kirjallisia huomautuksia ovat esittäneet Nordrhein-Westfalenin osavaltio, Italian hallitus ja komissio.
37. Istuntoon, joka pidettiin 7.2.2018, osallistuivat Renckhoffin edustaja sekä osavaltion, Italian hallituksen, Ranskan hallituksen ja komission asiamiehet.
38. Unionin tuomioistuin kehotti asianosaisia ja muita osapuolia esittämään suullisessa käsittelyssä kantansa tuomion GS Media merkityksestä käsiteltävässä asiassa sekä direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan a alakohdan tulkinnasta.
B. Tiivistelmä asianosaisten ja muiden osapuolten lausumista
39. Nordrhein-Westfalenin osavaltio ja Italian hallitus ovat sitä mieltä, ettei asiassa ole tapahtunut minkäänlaista yleisölle välittämistä, sillä oikeuskäytännössä vaaditut edellytykset eivät täyty. Etenkään oppilas ja hänen opettajansa eivät toimineet tarkoituksellisesti eivätkä olleet täysin tietoisia menettelynsä vaikutuksista.(19) Lisäksi valokuvat olivat jo internetin käyttäjien saatavilla matkailulehden verkkoportaalissa, joten kuvan sijoittaminen koulun internetsivuille ei tarjonnut internetin käyttäjille uutta (valokuvan) käyttömahdollisuutta aiempaan verrattuna. Tästäkään syystä asiassa ei ole tapahtunut oikeuskäytännön mukaista uudelle yleisölle välittämistä.(20)
40. Osavaltio esittää, että immateriaalioikeuksien puolustamista koskevan perusoikeuskirjan 17 artiklan 2 kohdan sekä sananvapautta ja tiedonvälityksen vapautta koskevan 11 artiklan ohella on keskenään ristiriidassa olevia etuja arvioitaessa otettava huomioon myös perusoikeuskirjan 14 artiklassa vahvistettu oikeus koulutukseen, jonka nojalla oppilas on sisällyttänyt valokuvan havainnollistaakseen esitelmäänsä. Sen mukaan oikeus luoda portaaleja, samoin kuin linkkejä, edistää internetin hyvää toimintaa, ainakin jos teokset ovat jo valmiiksi vapaasti saatavilla internetissä.
41. Osavaltion näkemys poikkeaa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen näkemyksestä myös käyttäjän roolin osalta. Tässä tapauksessa teos on irrotettu tekijästään, joka on antanut luvan kuvan julkaisemiseen kolmannen osapuolen ylläpitämässä verkkoportaalissa siten, että se on kaikkien internetin käyttäjien saatavilla. Näin toimiessaan tekijä on luopunut vapaaehtoisesti valokuvan käyttöä koskevasta päätösvallastaan. Lisäksi teoksen haltija oli luopunut julkaisemasta tekijänoikeusviittausta, mikä merkitsee sen hyväksymistä, että käyttäjä voi ymmärtää, ettei teosta ole suojattu millään erityisellä oikeudella. Se tuo vielä lopuksi esille, että oppilas ilmoitti työssään valokuvan lähteen, ja korostaa, ettei asiassa tavoiteltu voittoa.
42. Italian hallitus väittää, ettei teosta ollut suojattu internetissä minkään tyyppisellä käyttörajoituksella, joten teos oli rajoituksetta saatavilla. Oppilaalta ja opettajalta ei voitu edellyttää täyttä tietoisuutta toimiensa laittomuudesta, sillä toimet eivät olleet lainvastaisia.
43. Italian hallituksen mielestä kyseessä ei siis ole oikeuskäytännössä tarkoitettu uudelle yleisölle välittäminen(21) eikä oppilaan käyttämä tekniikka poikkea alun perin käytetystä. Se väittää vielä, että alkuperäiseen lupaan sisältyi valokuvan saatavilla oleminen matkailuaiheisessa verkkolehdessä, eikä saatavilla olemista ollut rajattu tiettyyn internetin käyttäjien ryhmään.
44. Komissio katsoo sitä vastoin, että valokuvan julkaiseminen koulun internetportaalissa on yleisölle välittämistä, sillä oikeuskäytännössä edellytetyt vaatimukset täyttyvät: a) siirron kohteena oli suojattu teos,(22) b) välittämisen käsite on ymmärrettävä laajasti niin, että sillä tarkoitetaan kaikkea siirtoa siirtotavasta tai teknisestä prosessista riippumatta,(23) c) tekninen väline voi olla erilainen(24) tai samanlainen,(25) d) yleisön, jonka saataviin teos on saatettu, ei tarvitse välttämättä käyttää teosta tosiasiallisesti(26) ja e) yleisö koostuu määrittämättömästä mutta huomattavasta määrästä potentiaalisia vastaanottajia eikä pienestä ryhmästä asiaan liittyviä henkilöitä.(27)
45. Komissio kiisti kirjallisissa huomautuksissaan, että käsiteltävään asiaan voitaisiin soveltaa hyperlinkkejä koskevaa oikeuskäytäntöä,(28) mutta suullisessa käsittelyssä sen kanta oli paljon lievempi. Se ei väittänyt enää, että – toisin kuin käsiteltävässä asiassa – hyperlinkkien kautta tapahtuvan edelleenohjauksen yhteydessä tekijänoikeuden haltija säilyttää määräysvaltansa. Sen sijaan se esitti, että välittämistä on arvioitava tuomion GS Media tavoin tapauskohtaisesti, ja arvioinnissa on otettava huomioon seikat, jotka liittyvät oppilaan täyteen tietoisuuteen toiminnastaan ja erityisesti siihen, että valokuvan voitiin olettaa olevan vapaasti yleisön saatavilla.
46. Komissio kiinnittää Italian hallituksen tavoin huomiota siihen, että käsiteltävään asiaan voidaan mahdollisesti soveltaa direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeusta, jonka Saksan liittotasavalta on sisällyttänyt UrhG:n 52 §:ään.(29)
47. Renckhoff väitti suullisessa käsittelyssä, ettei tuomiossa GS Media käytettyjä perusteita voida soveltaa käsiteltävään asiaan. Tekijä ei ollut antanut suostumustaan valokuvan sijoittamiseen koulun internetsivustolle, joten tekijältä oli viety oikeus määrätä teoksensa käyttämisestä. Lisäksi kyseisellä internetsivulla käyvät internetin kävijät olivat toisia kuin matkailualan verkkolehden sivustolla kävijät.
48. Renckhoff kiistää Ranskan hallituksen tavoin direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan a alakohdan sovellettavuuden, sillä valokuvan käyttäminen ei ollut pakollista eikä välttämätöntä ja valokuvan sijoittaminen koulun internetsivustolle ylitti pelkän kouluun liittyvän asiayhteyden rajan. Ranskan hallitus lisää, että toiminta oli vastoin kyseisen artiklan 5 kohtaa, sillä teoksen käyttö oli suhteetonta.
49. Ranskan hallitus katsoo lisäksi, että asiassa on kyseessä ennen kaikkea kappaleen valmistamista koskeva oikeus, sillä kuva on kopioitu koulun palvelimelle (direktiivin 2001/29 2 artikla), ja vasta sen jälkeen yleisölle välittämistä koskeva oikeus. Tuomiossa GS Media esitettyjen perusteiden soveltaminen on sen mukaan ristiriidassa tekijänoikeuksien suojan korkean tason varmistamisen kanssa.
IV. Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
A. Alustavat huomautukset
50. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämässä kysymyksessä tarkastellaan yleisölle välittämisen muodostavia seikkoja, sellaisena kuin ne on määritetty unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä.(30) Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämistä huomautuksista voitaisiin päätellä lisäksi, että todellisuudessa se epäilee ainoastaan, saatettiinko valokuva oikeuskäytännössä tarkoitetun uuden yleisön saataviin.(31)
51. Unionin tuomioistuimelle esitetty kysymys ei koske varsinaisesti valokuvan kopiointia koulun tietokoneelle tai palvelimelle eikä sen mahdollista kuulumista direktiivin 2001/29 2 artiklan soveltamisalaan. Kysymyksen näin rajatessani katson, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on päättänyt asianmukaisesti tarkastella nyt käsiteltävää toimintaa yhtenäisenä kokonaisuutena sen sijaan, että purkaisi sen kahdeksi rinnakkaiseksi käsitteeksi (kappaleen valmistaminen ja yleisölle välittäminen).
52. Asialla on kuitenkin merkitystä miljoonien Euroopan koululaisten arkipäivässä, joten ennakkoratkaisun antamiseksi on nähdäkseni paikallaan arvioida muitakin hyödyllisiä seikkoja. Ehdotan siis seuraavaa tarkastelujärjestystä: a) tutkin ensin komission viittauksen siihen, että Córdobaa esittävä kuva katsotaan suojatuksi teokseksi,(32) b) tarkastelen toiseksi yleisölle välittämisen piirteitä sellaisina kuin unionin tuomioistuin on ne vahvistanut, jotta käsitteen mahdollinen soveltaminen riita-asiassa selviäisi, ja c) tutkin lopuksi direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan a alakohdassa säädettyä poikkeusta, joka koskee suojatun teoksen käyttämistä pelkästään opetustarkoituksessa.
B. Tavallisten valokuvien suoja
53. Komission mukaan pääasian asianosaiset ovat yksimielisiä siitä, että kyseessä oleva valokuva täyttää tuomiossa Painer määritetyt edellytykset.(33) Kyseisen tuomion mukaan tavallinen valokuva voi saada tekijänoikeudellista suojaa, ”edellyttäen että tällainen valokuva on tekijänsä sellaisen luovan henkisen työn tulos, joka kuvastaa tekijänsä yksilöllisyyttä ja joka käy ilmi niistä vapaista luovista ratkaisuista, joihin tekijä on päätynyt valokuvaa toteuttaessaan”.(34)
54. Epäilen kuitenkin, ettei pelkkä Córdoban kaupunkia esittävä otos, jota hallitsee roomalainen silta, täytä tuomiossa Painer määritettyjä vaatimuksia (kuvan laadukkuutta tällä toteamuksella aliarvioimatta). Kyseisessä tuomiossa selvitettiin, tarvitsivatko vastaajana olevat päätoimittajat Painerin suostumuksen henkilökuvasta valmistetun luonnoskuvan julkaisemiseen, ”koska tällaisen valokuvan saama suoja on rajoitettu tai olematon sen luovan työn osuuden rajallisuuden vuoksi, johon kyseinen valokuva antoi mahdollisuuden”.(35)
55. Unionin tuomioistuin johti direktiivin 93/98 6 artiklasta(36) tarvittavat perusteet, jotta tuomiossa Painer kyseessä olevalla valokuvalla voitiin katsoa olevan kyseisen direktiivin mukainen pidennetty suoja (70 vuotta post mortem auctoris).
56. Vaikka tavalliset valokuvat eivät täytä direktiivistä 93/98 johdettuja luovuutta koskevia vaatimuksia, ne eivät välttämättä jää tekijänoikeuksien soveltamisalan ulkopuolelle. Näin on siksi, että mainitussa 6 artiklassa säädetään kansallisen lainsäädännön mukaisesta muiden valokuvien suojasta.
57. Ennakkoratkaisupyyntöpäätöksen mukaan UrhG:n 72 §:n 1 ja 2 momentissa suojataan valokuvat (Lichtbilder) soveltamalla niihin valokuvateoksia (Lichtbildwerke) koskevia säännöksiä. On siis merkityksetöntä, onko Renckhoffin ottamalla Córdoban kaupunkia esittävällä kuvalla ominaisuuksia, joita valokuvateoksilta edellytetään Bernin yleissopimuksen ja direktiivin 93/98 mukaisesti, sillä Saksan lainsäädännön mukaan kaikilla valokuvilla on UrhG:ssä tarjottu suoja.(37)
58. Vaikka tällä seikalla saattaisi olla merkitystä riita-asian ratkaisemisen kannalta, jos oikeudenkäynti olisi vireillä jäsenvaltiossa, jossa suoja ei ulotu tavanomaisiin valokuviin, Saksassa niillä on kuitenkin tällainen suoja. Huomiota ei siis tarvitse kiinnittää Renckhoffin valokuvan taiteellisuuteen ja luovuuteen. Näin on ymmärrettävämpää, miksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei ota asiaa esille lainkaan.
C. Yleisölle välittämisen käsite
59. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä on määritetty joukko kyseisen käsitteen kahden osatekijän (välittäminen ja yleisö) tulkintaperusteita.(38) Analysoin näitä perusteita jäljempänä pitäytyen pelkästään niissä, jotka saattavat aiheuttaa enemmän päänvaivaa pääasiassa kyseessä olevien tosiseikkojen kannalta.
60. Yksikään osapuolista ei varsinaisesti kiistä (kansallisissa tuomioistuimissa käsitellyssä riita-asiassa eikä tässä ennakkoratkaisumenettelyssä) sitä, että kun esitelmä, joka sisältää valokuvan Córdobasta, sijoitettiin Gesamtschule Waltropin verkkoportaaliin, siirrettiin suojattu teos käytetystä tekniikasta riippumatta(39) yleisölle, joka ei ollut läsnä paikassa, josta välittäminen sai alkunsa.
61. Olen samaa mieltä kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin: ”valokuvan välittämisessä koulun internetsivustolla teoksen esittäjät eivät olleet fyysisessä ja välittömässä läheisyydessä kyseisellä välittämisellä tavoitettuun yleisöön. Kyseessä on siten välittäminen yleisölle, joka – – kuuluu direktiivin 2001/29/EY 3 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan”. Teos oli siis kyseiseen yleisöön kuuluvien henkilöiden saatavissa, eikä merkitystä ole sillä, käyttivätkö he tätä mahdollisuutta vai eivät.(40)
a) Käyttäjän rooli ja subjektiiviset tekijät
62. Oikeuskäytännössä määritetty välittämistä koskeva ensimmäinen arviointiperuste koskee ”käyttäjän keskeistä roolia ja sen välittämistoimen tarkoituksellisuutta”.(41) Tähän perusteeseen(42) liittyvät myös sekä siirron suorittaneen henkilön toiminnan subjektiiviset tekijät (henkilön edellytetään toimineen täysin tietoisena menettelynsä vaikutuksista) että objektiiviset olosuhteet, sillä toimella on annettava saataville suojattu teos (siten, että ilman välittämistoimea asiakkaat eivät pystyisi nauttimaan levitetystä teoksesta tai se olisi vaikeaa).(43)
63. Unionin tuomioistuin on tarkastellut pariin otteeseen käyttäjän roolia pelkästään objektiiviselta kannalta, eli selvittäen ainoastaan, ettei uudella yleisöllä olisi ollut mahdollisuutta nauttia levitetystä teoksesta ilman kyseisen käyttäjän toimea.(44)
64. Tuomiossa GS Media mainittiin kuitenkin muutamia subjektiivisia tekijöitä, joita pidettiin tarpeellisina sen selvittämiseksi, täyttyikö välittämisen tapauskohtaisessa arvioinnissa edellytys, joka koskee ”käyttäjän keskeistä roolia ja sen välittämistoimen tarkoituksellisuutta”. Tämän perusteella niihin voidaan viitata analyysin tässä vaiheessa.
65. Tältä kannalta katsoen asian ratkaiseva tuomioistuin toteaa oppilaan ja opettajan toimineen täysin tietoisina menettelynsä vaikutuksista, sillä he halusivat antaa esitelmän ja siihen sisältyvän valokuvan koulun internetsivuston käyttäjien saataville, mitä ei olisi tapahtunut ilman heidän toimeaan.(45)
66. Tämä seikka ei kuitenkaan pureudu riittävän syvälle tekijänoikeutta väitetysti loukkaavan toiminnan tutkimisessa. Siinä ei oteta asianmukaisesti huomion etenkään a) valokuvan liitännäistä luonnetta kouluesitelmän osana, b) kyseisen kuvan ”universaalia” saatavuutta sen ollessa ladattuna internetiin tekijänsä suostumuksella niin, että kuka tahansa internetin käyttäjä pystyi sitä tarkastelemaan, eikä c) välittämisen tapahtumista kouluun liittyvässä asiayhteydessä, jossa ei ole asiakkaita eikä tavoitella voittoa. Kutakin näistä kolmesta tekijästä on tarkasteltava erikseen.
1) Teoksen liitännäinen luonne oppilaan esitelmän osana
67. Vaikka voikin olla ilmeistä, että kun oppilas ja hänen opettajansa sijoittavat saksalaisen koulun internetsivulle espanjan kielen oppiaineessa tehdyn esitelmän, heidän tarkoituksenaan ei ole tuoda esille valokuvaa suoraan sellaisenaan, vaan esille tuodaan koko esitelmä, jonka osa riidanalainen kuva Córdobasta on.
68. Tällä teollaan he pyrkivät esittelemään esitelmää espanjan opinnoista kiinnostuneelle (väistämättä rajalliselle) yleisölle, joka ulottuu kyseiseen kouluun, perheisiin, luokkatovereihin ja kavereihin. En siis näe mitään aikomusta ulottaa Córdobaa esittävän valokuvan näkyvyyttä paljon laajemmalle kuin mitä sen sijoittaminen matkailulehden verkkoportaaliin sen ulottaa (verkkoportaalin potentiaalinen yleisö on todennäköisesti suurempi kuin koulun vaatimattomalla internetsivustolla käyvä yleisö).
2) Teoksen haltijan suostumus
69. Valokuvan sijoittaminen koulun internetsivustolle merkitsee väistämättä julkaisemista ilman oikeudenhaltijan suostumusta. Ellei tällaiseen toimintaan liittyviä täydentäviä seikkoja tutkittaisi, voitaisiin siis päätellä tekijänoikeuden loukkauksen arviointia koskevan ensimmäisen edellytyksen täyttyvän.(46)
70. Toisin kuin asiassa GS Media, tässä asiassa on merkityksetöntä, olivatko moititulla tavalla toimineet (oppilas ja hänen opettajansa) tietoisia siitä, että kolmannen suorittama teoksen julkaiseminen internetissä on laitonta. Totean, ettei sillä ole merkitystä, sillä Renckhoffin ottama valokuva oli jo internetissä laillisesti eli Renckhoffin suostumuksella. Nyt onkin aiheellista kysyä, oliko heidän edellytettävä tienneen, että valokuvan kopioimiseksi oppilaitoksen verkkosivuille tarvittiin välttämättä valokuvaajan suostumus. Jos oli, heidän voidaan olettaa ymmärtäneen toimintansa vaikutukset.
71. Unionin tuomioistuin on todennut, että erityisesti yksityishenkilöiden kannalta voi osoittautua vaikeaksi tarkistaa, ovatko internetissä olevien teosten tekijänoikeuden haltijat antaneet luvan niiden julkaisemiseen kyseisillä sivustoilla.(47)
72. Vaikka käsiteltävän asian olosuhteet, sellaisina kuin ne on edellä esitetty, ovat toiset kuin asiassa GS Media (jossa oli kyse toisella internetsivustolla ilman tekijänoikeuksien haltijan suostumusta vapaasti saatavilla oleviin suojattuihin teoksiin ohjaavista hyperlinkeistä), kyseisessä tuomiossa esitetty päättely henkilöiden toiminnan subjektiivisesta puolesta ilman voiton tavoittelua(48) on nähdäkseni sovellettavissa soveltuvin osin nyt käsiteltävään ennakkoratkaisupyyntöön.(49)
73. Tässä asiassa on syytä ottaa esille näistä kaksi seikkaa:
– Yhtäältä on huomautettu, että kun henkilö saattaa suojatun teoksen suoraan internetin käyttäjien saataviin voittoa tavoittelematta, hän ”ei pääsääntöisesti pyri täysin tietoisena menettelynsä seurauksista tarjoamaan asiakkailleen pääsyä teokseen, joka on lainvastaisesti julkaistu internetissä”.
– Toisaalta on painotettu sen merkitystä, että kyseinen teos oli ”jo rajoituksetta saatavilla internetsivustolla, johon hyperlinkki tarjoaa pääsyn”, eli tässä tilanteessa ”kaikilla internetin käyttäjillä oli jo lähtökohtaisesti pääsy kyseiseen teokseen, vaikka hyperlinkkiä ei olisi laitettukaan esille”.(50)
74. Jos kyseisten kahden näkökohdan taustalla vaikuttavat tekijät täyttyvät, saattaa käsiteltävän kaltaisen asian kaltaisissa olosuhteissa olla niin, ettei yleisölle välittämistä ole tapahtunut. Tällaista vaikutusta ei kuitenkaan ole, a) jos tekijänoikeuden haltijat varoittavat, että saataviin saatettu teos on ”lainvastaisesti julkaistu internetissä”,(51) tai b) jos teos annetaan saataviin siten, että asianomaisen internetsivuston käyttäjät voivat ”kiertää rajoitustoimenpiteitä, joita suojatun teoksen sisältävällä sivustolla on toteutettu”.(52) Tällaista vaikutusta ei ole myöskään silloin, kun tekijä on ilmoittanut valokuvansa julkaisemista internetissä suunnittelevalle henkilölle, ettei anna lupaa julkaisemiseen.
75. Kun näitä näkökohtia sovelletaan käsiteltävään asiaan, havaitaan seuraavaa:
– Valokuvan tekijänoikeuksista ei ollut mainintaa matkailulehden internetsivustolla, jolle valokuva oli sijoitettu.(53) Voitiin siis perustellusti ajatella, että kyseessä oli pelkkä matkailumainoksena käytettävä kuva Córdoban kaupungista, joka ei kuulunut suojattujen teosten valvonnan piiriin.
– Valokuva oli helposti saatavilla (sillä siihen ei liittynyt mitään rajoituksia eikä varoituksia)(54) kyseisellä internetsivustolla. Tämä seikka yhdistettynä edelliseen johtaa siihen, että oppilas ja hänen opettajansa ovat voineet olettaa jälleen perustellusti ja asiaa sen tarkemmin tutkimatta, että valokuva oli vapaasti yleisön käytettävissä.
76. Tämä päättely ei nähdäkseni johda osavaltion ehdottamalla tavalla siihen ajatukseen, että tekijä oli luopunut tekijänoikeuksistaan, eikä myöskään siihen, että teos oli vapaasti käytettävissä.
77. Voitiinko kuitenkin ajatella, että valokuvan ottaja oli antanut implisiittisesti suostumuksensa siihen, että kolmannet osapuolet voivat käyttää valokuvaa?(55) Tähänkään tulokseen päätyminen ei ole mielestäni väistämätöntä, kun olettamia käyttäen on nähdäkseni mahdollista tehdä toinen (lopputulokseltaan samanlainen) päätelmä valokuvaajan toiminnasta, jossa hän antaa edellä esitetyllä tavalla luvan teoksensa jakamiseen internetissä.
78. Vastuun jakautuminen tavallisen internetin käyttäjän, jolla ei ole asiaan liittyviä ammatillisia intressejä, ja tekijänoikeuksien haltijan välillä ei voi johtaa systemaattisesti ja yleisesti siihen, että ensin mainitulta vaaditaan suurempaa huolellisuutta kuin viimeksi mainitulta,(56) kun kyse on tekijänoikeuksien suojaamisesta.(57) Minusta ei ole loogista edellyttää tällaiselta käyttäjältä velvollisuutta tutkia, onko internetissä rajoituksetta ja ilman varoituksia löytyvä teos suojattu tekijänoikeudella, kun hän haluaa käyttää teosta opetukseen liittyvässä tarkoituksessa. Näissä olosuhteissa tällainen käyttäjä voi olettaa, ettei tekijä pahastu kyseisten kuvien rajallisesta käytöstä opetustarkoituksessa.
79. Jos näin ei olisi, rajoitettaisiin internetissä olevan valtavan tietomäärän käyttöä. Tällainen rajoittaminen voisi johtaa perusoikeuskirjan 11 artiklassa vahvistettujen sananvapauden ja tiedonvälityksen vapauden heikentymiseen. Käsiteltävässä asiassa kielteiset vaikutukset kohdistuisivat lisäksi perusoikeuskirjan 14 artiklan 1 kohdassa vahvistettuun koulutusta koskevaan oikeuteen.
3) Voiton tavoittelun ja asiakkaiden puuttuminen
80. Oppilaan ja hänen opettajansa toiminnan arvioinnissa kolmas merkityksellinen tekijä on toimiminen voittoa tavoittelematta.(58) Vaikka Bundesgerichtshof pitää tämän seikan merkitystä vähäisenä tulkinnan suhteen,(59) sillä on nähdäkseni enemmän merkitystä.
81. Unionin tuomioistuin on yhdistänyt voiton tavoittelun olettamaan toimimisesta täysin tietoisena teoksen suojatusta luonteesta sekä siitä, ettei teoksen julkaisemiseen internetissä ole annettu lupaa.(60) Vaikkei se ole näin suoraan todennutkaan, voidaan rivien välistä nähdäkseni lukea, että tilanteissa, joissa toiminnalla ei ole tavoiteltu voittoa, on osoitettava tietoisuus teoksen internetiin sijoittamisen lainvastaisuudesta, ja tätä varten on otettava huomioon kaikki kulloinkin kyseessä olevaan tapaukseen liittyvät olosuhteet ja seikat.
82. Kuten edellä juuri todettiin, matkailulehden internetsivulla ei ollut käsiteltävässä tapauksessa mitään valokuvan käyttöön liittyvää varoitusta tai rajoitusta, minkä perusteella oppilas on voinut luulla, ettei valokuvan sijoittamiselle koulun internetsivustolle ollut mitään estettä. Tällaista olettamaa ei voida rinnastaa direktiivin 2001/29 3 artiklan 3 kohdassa kiellettyyn oikeuden sammumiseen, sillä olettama olisi vaikeuksitta kumottavissa. Lisäksi sen avulla voidaan tasapainottaa tekijänoikeutta sekä ”internetin moitteetonta toimintaa ja mielipiteen- ja tiedonvaihtoa kyseisessä verkossa”.(61)
83. Tekijänoikeutta koskevan maininnan puuttuminen ei vahvista väitettä, jonka mukaan oppilas ja opettaja olivat täysin tietoisia teoksen suojatusta luonteesta ja tarpeesta pyytää tekijänoikeuksien haltijalta lupa, vaan päinvastoin heikentää sitä.
84. Lisäksi asiaan liittyvä unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö koskee kaupallista ympäristöä, minkä osoittaa taaja viittaaminen ”asiakkaisiin”. Taustaoletuksena on, että tietty yritys (tai ammattilainen) antaa ilman tekijän suostumusta asiakkailleen mahdollisuuden päästä tiettyyn suojattuun digitaaliseen sisältöön. Sitä vastoin koulumaailmassa(62) ei ole aiheellista puhua ”asiakkaista” sanan kaupallisessa merkityksessä, kun tarkoitetaan oppilaitoksen internetsivustolle sijoitettavan esitelmän kautta valokuvan näkeviä henkilöitä.
85. Nämä kolme tekijää yhdessä (kuvan liitännäisyys kouluesitelmään nähden, valokuvan vapaa saatavuus ilman minkäänlaista mainintaa käyttörajoituksista sekä oppilaan ja opetushenkilöstön toimiminen voittoa tavoittelematta) kallistavat ajatukseni sille kannalle, ettei käsiteltävässä asiassa tapahtunut yleisölle välittämistä unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetussa merkityksessä.
b) Käytetty siirtotapa
86. Ennakkoratkaisupyyntöpäätöksessä arvioidaan seuraavaksi, käyttivätkö oppilas ja hänen opettajansa ladatessaan valokuvan koulun internetsivustolle toista siirtotapaa kuin valmistettaessa valokuvasta kappale matkailulehden verkkoportaaliin tekijän luvalla.
87. Kuten tiedetään, teoksen siirtäminen noudattaen erilaista siirtotapaa kuin alkuperäisessä siirrossa antaa olettaa, että teos on tarkoitettu eri yleisölle, kun taas saman tavan käyttäminen merkitsee sitä, että jatkossa on tutkittava, voidaanko todella puhua uudesta yleisöstä.(63)
88. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, osavaltio ja Italian hallitus väittävät oppilaan käyttäneen samaa siirtotapaa kuin matkailulehti käytti omalla internetsivustollaan. Komissio, joka ei kiistä tavan samanlaisuutta, hylkäsi kirjallisissa huomautuksissaan hyperlinkkejä koskevan oikeuskäytännön sovellettavuuden käsiteltävässä asiassa mutta lievensi kantaansa suullisessa käsittelyssä.
89. Kaikki viittaa nähdäkseni siihen, että kappaleen valmistaminen kuvasta ensin millä tahansa tavalla (olipa kyseessä muistitikku tai tietokone) ja sen myöhempi lataaminen verkkoportaaliin vastaavat samaa siirtotapaa, jota matkailulehti on käyttänyt ladatessaan valokuvan omalle internetsivustolleen.
90. Tätä siirtotapaa käytetään käsiteltävässä asiassa, toisin kuin hyperlinkkien yhteydessä (jossa toimi tapahtuu ainoastaan internetissä), mutta tämä ei muuta välittämistä koskevien edellytysten arviointiperusteita. On siis selvitettävä, onko koulun internetsivustolle sijoitettu teos kohdistettu uudelle yleisölle.(64)
2. Kohteena oleva yleisö
a) Vähimmäismäärä
91. Tarkasteltaessa yleisöä, jolle välittäminen on suunnattu, lähdetään poikkeuksetta liikkeelle määrästä: on täsmennettävä ennen kaikkea, onko kyseessä rajoittamaton määrä potentiaalisia vastaanottajia ja onko näitä henkilöitä varsin huomattava määrä, ja vasta toiseksi on selvitettävä, onko kyseessä uusi yleisö.(65) Tällaisen oikeuskäytännön taustalla oleva logiikka perustuu siihen, ettei siirretyn teoksen vastaanottavista henkilöistä muodostuvaa vähäistä ryhmää voida pitää juridisesti direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna yleisönä.
92. Vähimmäismäärän(66) ylittymisen selvittämiseksi on otettava huomioon teosten saataviin saattamisen kumulatiivinen vaikutus: on arvioitava, monellako henkilöllä on pääsy teoksiin paitsi samanaikaisesti, myös peräjälkeen.(67)
93. Unionin tuomioistuin on todennut, että välittäminen internetsivulla ilman käyttörajoituksia on osoitettu kaikille mahdollisille kyseisen sivuston potentiaalisille käyttäjille (internetin käyttäjille).(68) Avainasemassa onkin objektiivinen tekijä eli siirtotapa, ei niinkään kyseistä siirtotapaa käyttävän henkilön subjektiivinen tahto.
94. Mistään ei käy ilmi, että oppilaan työn sijoittamiseen oppilaitoksen internetsivustolle olisi liitetty käyttörajoituksia (esim. käytön rajoittaminen opetushenkilöstöön, oppilaiden vanhempiin tai oppilaisiin). Jos siis kuka tahansa internetin käyttäjä pystyy vierailemaan sivustolla ja pääsemään suojattuun teokseen (valokuvaan), siirto pystyi kohdistumaan potentiaalisesti suureen määrään henkilöitä eli direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun yleisöön.
b) Yleisön uutuus
95. Tämän perusteen mukaan uutena on pidettävä ainoastaan yleisöä, jolle välitettävä tieto osoitetaan, kun kyseinen yleisö on eri kuin alkuperäisessä siirrossa huomioon otettu yleisö eli kun yleisö voidaan katsoa alkuperäistä kohdeyleisöä ”laajemmaksi”.(69)
96. Siltä osin kuin käsiteltävässä asiassa sekä valokuvan julkaiseminen matkailuaiheisessa verkkolehdessä että sen lataaminen internetsivustolle koulutyönä laaditun esitelmän yhteydessä saattoivat valokuvan kenen tahansa internetin käyttäjän saataviin rajoituksetta, ja kyseinen yleisö, jolle molemmat internetsivut tarjosivat mahdollisuuden pääsyyn, oli kummassakin tapauksessa sama (kaikki internetin käyttäjät).
97. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin epäilee kuitenkin tällaista päättelyä, sillä se katsoo, että a) kun käyttäjä sijoittaa teoksen omalle internetsivustolleen ja säilyttää sitä sillä, on käyttäjällä keskeinen rooli välittämisessä; b) tekijänoikeuksien haltija, joka antaa suostumuksensa teoksensa saattamiseen vapaasti internetsivustolla vierailevan yleisön saataviin, ottaa huomioon ainoastaan kyseisellä verkkosivustolla joko suoraan tai linkin välityksellä käyvät henkilöt, ja c) päinvastaisen väitteen hyväksyminen johtaisi tekijänoikeuksien sammumiseen, mikä on nimenomaisesti kielletty direktiivin 2001/29 3 artiklan 3 kohdassa.
98. Näiden varaumien perusteella ei käsiteltävän asian yleisöä voida nähdäkseni luokitella uudeksi.(70) Unionin tuomioistuin on käyttänyt tässä yhteydessä perusteita, joita se soveltaa poikkeuksetta niin sekä radio- että televisiosignaalien välityksellä välitettäviin teoksiin(71) kuin hyperlinkkien välityksellä välitettäviin teoksiin(72) eli teknisestä alustasta riippumatta. Tällainen yleisö on olemassa yhtäältä, kun teos ei olisi kyseisen yleisön saatavilla ilman käyttäjän suorittamaa toimea, ja toisaalta, kun yleisöä ei ole otettu huomioon annettaessa lupa alkuperäiselle saataviin saattamiselle.(73)
99. Oppilaan ja hänen opettajansa toimen yhteydessä on vaikea ajatella, etteivät koulun internetsivulla käyvät henkilöt voisi käydä samalla tavalla (ja suuremmitta vaikeuksitta) myös matkailulehden internetsivustolla, jolla valokuva Córdobasta alun perin julkaistiin. Internetin käyttäjistä muodostuva yleinen yleisö, joka käy matkailulehden internetsivustolla, on siis sama kuin oppilaitoksen verkkoportaalissa.
100. Koska kuva oli helposti ja laillisesti (eli tekijänoikeuden haltijan suostumuksella) kaikkien internetin käyttäjien saatavilla, ei oppilaan ja hänen opettajansa toiminta voi olla millään tavalla ratkaiseva seikka sen suhteen, että kuva olisi nyt useampien henkilöiden saatavilla.
101. Internetin periaatteena on, että kun internetiin sijoitetut kuvat ovat tekijän suostumuksella vapaasti ja maksutta saatavilla ilman päinvastaiseen viittaavia mainintoja tai varaumia, on mahdotonta määrittää potentiaalisten kävijöiden määrää, luokitella kävijöitä ryhmiin tai väittää, että tekijän suostumus kattaa väin tietyt kävijät.
102. Toistaiseksi on rajoituttu käsittelemään vain käsiteltävässä asiassa olennaista internetin asiayhteyttä, jossa yleisön uutuus on liitetty pikemminkin siihen seikkaan, että tietyn käyttäjäjoukon saataviin saatetaan suojattu teos siten, että kyseinen käyttäjäjoukko pystyy kiertämään alkuperäisellä sivustolla asetettuja rajoituksia. Tällaisessa tilanteessa on taatusti kyse uudesta yleisöstä, ”jota tekijänoikeuden haltijat eivät ole ottaneet huomioon silloin, kun ne antoivat luvan alkuperäiseen välittämiseen”.(74)
103. Käsiteltävässä asiassa ei kylläkään rikottu minkäänlaista suojatoimenpidettä (tällaista ei ollut olemassa) eikä saataville annettu teosta, joka olisi ollut internetissä ilman oikeudenhaltijan lupaa. Näiden kahden objektiivisen tekijän puuttumisen sekä valokuvan sisältäneiden kahden internetsivuston potentiaalisten kävijöiden määrän huomattavan päällekkäisyyden perusteella voidaan todeta, ettei edellä tarkoitettua uudelle yleisölle välittämistä tapahtunut.
104. Kuten olen todennut, tällainen lopputulos ei aiheuta tekijänoikeuden sammumista vastoin direktiivin 2001/29 3 artiklan 3 kohtaa. Kyseessä on pikemminkin looginen seuraus tavasta, jolla valokuvaa koskevien oikeuksien haltija on luopunut oikeuksistaan, minkä tehdessään hän on tiennyt tai hänen olisi pitänyt tietää, että kuvan kopioinnilta suojaavien toimenpiteiden puuttuminen saattaa johtaa siihen, että internetin käyttäjät luulevat kuvan olevan vapaasti yleisön käytettävissä.
105. Näin ollen katson, ettei ole kohtuutonta vaatia, että julkaistessaan teoksensa internetissä itse tai kolmansien välityksellä ammattilainen toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet, myös tekniset toimenpiteet, vähintään ilmaistakseen tekijänoikeutensa ja tahtonsa määrätä teoksensa levittämisestä ja välttää näin päinvastaisen vaikutelman.
106. Katson lisäksi, ettei tällaisen huolellisuuden vaatiminen heikennä valokuvia koskevien oikeuksien haltijoiden suojan korkeaa tasoa (kuvat säilyvät koskemattomina, jos tarvittavat varoitukset lisätään), vaan se edistää tekijänoikeuksien ja internetin käyttäjien perusteltujen etujen välistä tasapainoa internetille ominaisia toimintaperiaatteita vääristämättä.
107. On vielä todettava, ettei oikeudenhaltija menetä koulun internetsivustolla käytetyn valokuvan kappaletta koskevaa määräämisvaltaansa, vaan hän voi vaatia sen poistamista, jos katsoo julkaisemisesta aiheutuvan vahinkoa.
108. Katson siis kaiken edellä esitetyn perusteella, että Bundesgerichtshofin ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava kieltävästi.
D. Opetustarkoituksessa käyttämistä koskeva poikkeus
109. Ehdottamani ratkaisu ei edellytä varsinaisesti direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohtaan koottujen mahdollisten tekijänoikeuksia koskevien poikkeusten käyttämistä, eikä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuinkaan niistä tiedustele.
110. On mahdollista, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pysyy näistä vaiti, koska se on vakuuttunut siitä, ettei käsiteltävän kaltainen tilanne kuulu kyseisten poikkeusten soveltamisalaan sellaisina kuin Saksan lainsäätäjä on ne saattanut kansallisen lainsäädännön osaksi.(75)
111. Perustelujeni täydentämiseksi ja siltä varalta, ettei unionin tuomioistuin noudata ratkaisuehdotustani, on kuitenkin analysoitava direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan soveltamista käsiteltävään asiaan, sillä aikanaan annettavassa tuomiossa voidaan ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle esittää unionin oikeussäännön tulkinnasta hyödyllisiä täsmennyksiä niiden seikkojen lisäksi, jotka liittyvät tiukasti sen esittämään kysymykseen.(76)
112. Direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan nojalla jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksista, jotka koskevat kappaleen valmistamiseen, välittämiseen ja yleisön saataviin saattamiseen liittyviä oikeuksia. Näihin kuuluu suojattujen teosten käyttö yksinomaan opetuksen havainnollistamiseen.(77) Italian hallitus kiinnittää huomiota tarpeeseen soveltaa tätä poikkeusta toissijaisesti, ja komission mukaan Saksa on sisällyttänyt poikkeuksen UrhG:n 52 §:ään.
113. Ellen erehdy, unionin tuomioistuin käsittelee nyt ensimmäistä kertaa a alakohdassa säädettyä poikkeusta. Vaikka poikkeuksia ja rajoituksia on tulkittava oikeuskäytännön mukaan suppeasti siltä osin kuin ne voivat vaikuttaa henkisen työn tuloksia koskevaan suojaan,(78) on pidettävä mielessä, että myös oikeus koulutukseen on vahvistettu perusoikeuskirjan 14 artiklan 1 kohdassa.(79) Tulkinnassa on siis otettava huomioon kohtuullinen tasapaino näiden kummankin oikeuden välillä.
1. Opetustarkoitus
114. Tekijänoikeuksia koskevaa poikkeusta, kun suojattua teosta käytetään ainoastaan opetustarkoituksessa, ei voida rajata kyseisen tarkoituksen mahdollisimman suppeaan tulkintaan, mistä olisi kyse, jos ainoastaan opettajat saisivat käyttää havainnollistavaa aineistoa kurssiensa tai luentojensa sisällössä.
115. Tulkinta, jossa arvostetaan enemmän oikeutta koulutukseen perusoikeuskirjan 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti, voi korostaa oppilaiden aktiivista roolia pelkän passiivisen roolin sijaan ja antaa myös oppilaille mahdollisuuden käyttää tekijänoikeudella suojattuja kuvia samassa opetustarkoituksessa (tai oppimistarkoituksessa) kuin opettajat. Näin edesautetaan opetuksen päätarkoituksen toteutumista: ihmisen persoonallisuuden täyttä kehittämistä. (80)
116. Poikkeus voidaan myöntää muuhunkin kuin pelkkään kappaleen valmistamiseen suojatusta aineistosta sekä internetissä saataviin saattamiseen tieteellisen tutkimuksen havainnollistamiseksi. Kyseisessä säännöksessä nostetaan tieteellisen tutkimuksen havainnollistaminen ja opetuksen edistäminen samalle tasolle, joten poikkeusta voivat hyödyntää sekä oppilaat että opettajat myös korkea-asteen opintoja alemmalla tasolla, kunhan muut poikkeuksen soveltamisedellytykset täyttyvät.
117. Suullisessa käsittelyssä kävi nimittäin ilmi tietynlainen yhteisymmärrys siitä, ettei yleisölle välittämistä (direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä) olisi tapahtunut, jos oppilaan työ olisi ladattu koulun internetsivustolle, jolle pääsy olisi rajoitettu kouluympäristöön. Vaikka pidänkin kyseistä tulkintaa liian suppeana,(81) katson, että siitä käy ilmi opetustarkoituksen ja valokuvan oppilaitoksen internetsivustolle sijoittamisen välinen yhteys.
2. Lähteen ja tekijän nimen merkitseminen
118. Direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan mukaan opetustarkoitusta koskeva poikkeus edellyttää, että lähde ja myös tekijän nimi on mainittava, ”jollei tämä osoittaudu mahdottomaksi”.
119. Oppilaitoksen portaaliin ladattuun työhön sisältyvään valokuvaan oli lisätty sen lehden nimi (Schwarzaufweiss), josta valokuva oli otettu. Oppilas ja opettaja toimivat huolellisesti, eikä heitä voida moittia siitä, ettei valokuvaajan nimeä mainittu, sillä valokuvaajan nimi ei käynyt ilmi kuvan alapuolelta.
3. Ei-kaupallinen tarkoitus
120. Lisäksi direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdassa edellytetään, että suojatun teoksen käyttö opetustarkoituksessa on ”perusteltua tavoiteltavan ei-kaupallisen tarkoituksen vuoksi”.
121. Kuten olen esittänyt, on täysin selvää, että espanjan kielen oppiaineeseen kuuluvan työn sijoittamisella yhtenäiskoulun verkkoportaaliin ei ollut minkäänlaista kaupallista tarkoitusta. Perustelujen osalta voidaan todeta, että internetistä otettujen valokuvien käyttö digitaalisten koulutehtävien yhteydessä on nykyään välttämätöntä tietyssä opetustoiminnassa.
4. Direktiivin 2001/29 5 artiklan 5 kohdan testi
122. Koska valokuvan käyttäminen voi kuulua direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen soveltamisalaan, sen on vielä läpäistävä saman artiklan 5 kohdan testi, jossa on arvioitava poikkeuksen soveltamisen edellytyksiä.(82) Noudatan tässä samaa menetelmää kuin ratkaisuehdotuksessani Stichting Brein.(83)
123. Kun kyseessä on käyttö opetuksen yhteydessä ilman voiton tavoittelua, on ensinnäkin nähdäkseni selvää, ettei käyttö ole ristiriidassa teoksen tavanomaisen hyödyntämisen kanssa (testin toinen peruste). Sijoittamalla kuvan koulun internetsivustolle oppilas ja opettaja eivät kumpikaan (kuten eivät myöskään oppilaitos ja osavaltio) saa mahdollista taloudellista hyötyä, joka johtuisi valokuvan olemisesta internetissä, eivätkä ne saa kaupallisia tuloja tekijän vahingoksi.
124. Muu perusteltu etu (testin kolmas peruste) voisi olla tekijän nimen esillepano tekijän moraalisten oikeuksien valvontaa varten. Moraaliset oikeudet eivät kuitenkaan kuulu direktiivin 2001/29 soveltamisalaan, kuten sen johdanto-osan 19 perustelukappaleessa vahvistetaan.
125. Kaikkein hankalin kohta on testin ensimmäinen peruste, jonka mukaan poikkeuksia sovelletaan vain tietyissä erityistapauksissa.
126. Vaikka käsiteltävä asia on yksi ja ainoa, siihen annettavalla ratkaisulla voi olla merkittävää vaikutusta moniin oppilaisiin ja opettajiin (sekä valokuvaajiin) vastaavissa tilanteissa. Ei nimittäin ole kovinkaan kaukaa haettua olettaa, että tässä kuvatun kaltaista toimintaa esiintyy jäsenvaltioissa päivittäin.
127. Jos tässä tarkastellut olosuhteet ovat käsillä kaikissa tällaisissa tapauksissa, testin viimeisen perusteen tasapainoinen tulkinta, jossa otetaan samalla kertaa huomioon muut perustellut edut (jotka johtuvat käsiteltävässä tapauksessa oikeudesta koulutukseen), voidaan päätellä, ettei samanlaisten tai samankaltaisten toimien määrällä ole vähemmän merkitystä kuin sillä, että toimien asiayhteys on riittävän täsmällinen, jottei käyttö ole ristiriidassa teosten tavanomaisen hyödyntämisen kanssa eikä haittaa perusteettomalla tavalla teokseen liittyviä oikeudenhaltijan perusteltuja etuja. Tällä varauksella kyseessä olisi siis käytännössä sama konkreettinen tapaus.(84)
128. Edellä esitetyn perusteella viime kädessä voitaisiin soveltaa direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeusta.
129. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa Bundesgerichtshofin esittämään ennakkoratkaisukysymykseen seuraavasti:
Se, että valokuvan, joka on ollut matkailulehden internetportaalissa vapaasti ja maksutta kaikkien internetin käyttäjien saatavilla ilman erillistä mainintaa käyttörajoituksista, sisältävä esitelmä sijoitetaan oppilaitoksen internetsivustolle voittoa tavoittelematta ja alkuperäinen lähde mainiten, ei ole tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua yleisön saataviin saattamista.
1 Alkuperäinenkieli: espanja.
2 Jäljempänä joko osavaltio tai Nordrhein-Westfalenin osavaltio.
3 Tuomio 11.9.2014, Eugen Ulmer (C-117/13, EU:C:2014:2196, 42 kohta). Ks. selvitys ilmauksen ”saataviin saattaminen” syntyhistoriasta kansainvälisessä tekijänoikeuslainsäädännössä, josta se siirtyi direktiiviin 2001/29, Walter, M. M., ”Article 3 – Right of communication to the public” teoksessa Walter, M. M. ja Von Lewinski, S., European Copyright Law – A Comentary, Oxford, 2010, s. 978.
4 Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EYVL 2001, L 167, s. 10).
5 Tässä ennakkoratkaisumenettelyssä huomautuksia esittäneet näkevät asian niin ikään näin, sillä niiden väitteet perustuvat välittämistä koskevaan oikeuskäytäntöön.
6 Yhdysvaltalainen valokuvaaja Ansel Adams on todennut, että kaikista pahinta on tarkka kuva epämääräisestä käsitteestä, mikä auttaa ehkä ymmärtämään tätä asioiden sarjaa.
7 16.3.2000 tehty päätös (EYVL 2000, L 89, s. 6).
8 Kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamista koskeva Bernin yleissopimus, Pariisin sopimuskirja 24.7.1971, sellaisena kuin se on muutettuna 28.9.1979 (jäljempänä Bernin yleissopimus).
9 Tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajan yhdenmukaistamisesta 29.10.1993 annettu neuvoston direktiivi (EYVL 1993, L 290, s. 9; jäljempänä direktiivi 93/98).
10 12.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EUVL 2006, L 372, s. 12).
11 9.9.1965 annettu laki (BGBl. I, s. 1273), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 1.9.2017 annetulla lailla (BGBl. I, s. 3346; jäljempänä UrhG).
12 Nordrhein-Westfalenin osavaltio valvoo sen alueellisen julkisyhteisön kouluja, jonka piiriin asianomainen koulu kuuluu ja joka toimii oppilaitoksen henkilökunnan työnantajana.
13 Renckhoffin edustaja ilmoitti suullisessa käsittelyssä, että kyseisen matkailuaiheisen verkkolehden ”painoksessa” ilmoitettiin lehden sisältöä koskevasta tekijänoikeuksien suojasta. Ennakkoratkaisupyyntöpäätöksen tosiseikkoja koskevassa osiossa ei kuitenkaan mainita mitään tästä seikasta. Asian ratkaisevan tuomioistuimen on arvioitava kyseisiä tosiseikkoja tarvittaessa.
14 Ks. tuomio 24.11.2011, Circul Globus Bucureşti (C-283/10, EU:C:2011:772, 35 ja 36 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
15 Ks. mm. tuomio 13.2.2014, Svensson ym. (C-466/12, EU:C:2014:76, 19 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
16 Ks. mm. tuomio 8.9.2016, GS Media, (C-160/15, EU:C:2016:644, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; jäljempänä tuomio GS Media tai asia GS media). Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tulkitsee asian niin, että välittäminen on tapahtunut joka tapauksessa täsmälleen samalla tekniikalla, joten on tutkittava, tapahtuiko välittäminen uudelle yleisölle, koska tämä seikka on toissijainen suhteessa ensin mainittuun.
17 Se viittaa tuomion GS Media 31 ja 45 kohtaan.
18 Sen mielestä ”suojatun teoksen levittämisen kaupallinen luonne ei suinkaan ole merkityksetöntä sen kannalta, pidetäänkö tällaista levittämistä yleisölle välittämisenä – muun muassa tästä levittämisestä maksettavan mahdollisen korvauksen suuruuden määrittämiseksi (ks. tuomio 4.10.2011, Football Association Premier League ym., C-403/08 ja C-429/08, EU:C:2011:631, 204–206 kohta); se ei kuitenkaan ole varmasti ratkaisevaa tämän kannalta (– – tuomio Reha Training, 49 kohta; ks. kuitenkin myös – – tuomio 31.5.2016, GS Media, C-117/15, EU:C:2016:379, 55 kohta)”.
19 Päinvastoin kuin mitä edellytetään tuomiossa GS Media (35 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
20 Osavaltio asettuu toiselle kannalle kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ja katsoo, että käsiteltävässä asiassa on sovellettava hyperlinkkejä ja kehyslinkkejä koskevaa unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, ja se lainaa tuomiota GS Media (52 kohta), 13.2.2014 annettua tuomiota Svensson ym. (C-466/12, EU:C:2014:76, 18 kohta) ja 21.10.2014 annettua määräystä BestWater International (C-348/13, EU:C:2014:2315, 15 kohta).
21 Se lainaa erityisesti 26.4.2017 annettua tuomiota Stichting Brein (C-527/15, EU:C:2017:300, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja 14.6.2017 annettua tuomiota Stichting Brein (C-610/15, EU:C:2017:456, 31 ja 44 kohta; jäljempänä tuomio Stichting Brein II).
22 Ks. tuomio 31.5.2016, Reha Training (C-117/15, EU:C:2016:379, 38 kohta).
23 Se ottaa esille tuomion 4.10.2011, Football Association Premier League ym. (C-403/08 ja C-429/08, EU:C:2011:631, 193 kohta).
24 Tuomio 7.3.2013, ITV Broadcasting ym. (C-607/11, EU:C:2013:147, 26 kohta).
25 Tuomio 21.10.2014, BestWater International (C-348/13, EU:C:2014:2315, 15 kohta).
26 Tuomio 13.2.2014, Svensson ym. (C-466/12, EU:C:2014:76, 19 kohta).
27 Tuomio 31.5.2016, Reha Training (C-117/15, EU:C:2016:379, 41–44 kohta).
28 Ks. erityisesti tuomio 13.2.2014, Svensson ym. (C-466/12, EU:C:2014:76, 26 kohta) ja tuomio GS Media (41 ja 47–51 kohta).
29 Tuomio 11.9.2014, Eugen Ulmer (C-117/13, EU:C:2014:2196, 55 kohta).
30 Ks. kyseisen oikeuskäytännön pääkohdista tuomio Stichting Brein II, 19–34 kohta.
31 Ibidem, tuomion 28 kohta. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ottaa ennakkoratkaisupyyntöpäätöksen 38 kohdassa lähtökohdakseen sen, että oppilaan esitelmän yhteydessä internetiin sijoitettu valokuva tarjotaan uudelle yleisölle.
32 Sen kirjallisten huomautusten 4 kohta.
33 Tuomio 1.12.2011, Painer (C-145/10, EU:C:2011:798).
34 Ibidem, tuomion 99 kohta.
35 Ibidem, tuomion 85 kohta.
36 Kyseisen artiklan mukaan ”valokuvia, joita tekijänsä luovan henkisen työn tuloksina on pidettävä omaperäisinä, suojataan 1 artiklan mukaisesti. Mitään muuta perustetta ei sovelleta määritettäessä, voidaanko niitä suojata. Jäsenvaltiot voivat säätää myös muiden valokuvien suojasta”.
37 Kuten suullisessa käsittelyssä kävi ilmi, käytännössä ero ilmenee suojan kestossa: valokuvateosten suoja-aika on 70 vuotta post mortem auctoris (UrhG:n 64 §), ja tavanomaisten valokuvien suoja-aika rajoittuu 50 vuoteen niiden ensimmäisestä julkaisemisesta (UrhG:n 72 §:n 3 momentti).
38 Ks. luettelo perusteista tuomion Stichting Brein II 19–29 kohdassa.
39 Tuomio 29.11.2017, VCAST (C-265/16, EU:C:2017:913, 42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
40 Ks. direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohdan soveltamisen edellytyksistä 26.4.2017 annettu tuomio Stichting Brein (C-527/15, EU:C:2017:300, 35 ja 36 kohta).
41 Tuomio GS Media, 35 kohta.
42 Sen alkuperä juontuu Bernin yleissopimusta koskevasta ohjekirjasta, jonka perusteella voidaan määrittää, missä määrin teoksen siirtäjän toimella on merkitystä yleisölle, jota tekijä ei ollut ottanut alun perin huomioon.
43 Tuomio Stichting Brein II, 26 kohta.
44 Tuomio 31.5.2016, Reha Training (C-117/15, EU:C:2016:379, 45 ja 46 kohta), jossa ei arvioitu erikseen subjektiivisia tekijöitä, jotka vaikuttavat liittyvän erottamattomasti objektiivisiin tekijöihin.
45 Ks. ennakkoratkaisupyyntöpäätöksen 24 kohta.
46 Tuomio 16.11.2016, Soulier ja Doke (C-301/15, EU:C:2016:878, 34 kohta).
47 Tuomio GS Media, 46 kohta.
48 Käsittelen voiton tavoittelua myöhemmin, mutta asiaa on syytä korostaa jo nyt.
49 Analogian vastustamista perusteellaan väitteellä, jonka mukaan asiassa GS Media oli kyse ainoastaan linkeistä, jotka ohjaavat internetsivustolle, jolla teokset sijaitsevat, kun taas tässä kuva on ladattu omalle sivustolle ja annettu näin suoraan kolmansien saataville. Olen kuitenkin sitä mieltä, ettei tällä erolla ole merkitystä arvioitaessa subjektiivisia tekijöitä ja muita toimintaan liittyviä olosuhteita, joihin tuomiossa GS Media viitataan. Myös komissio myönsi tämän suullisessa käsittelyssä.
50 Tuomio GS Media, 48 kohta.
51 Ibidem, tuomion 49 kohta.
52 Ibidem, tuomion 50 kohta.
53 Ks. tämän ratkaisuehdotuksen alaviite 13.
54 Tekijänoikeuksien haltija olisi voinut toteuttaa toimenpiteitä estääkseen valokuvan kopioinnin käyttämällä jotakin olemassa olevista teknisistä turvakeinoista.
55 Implisiittisen suostumuksen mahdollisuus on hyväksytty 16.11.2016 annetussa tuomiossa Soulier ja Doke (C-301/15, EU:C:2016:878, 35 kohta). Tämän päätelmän lähtökohtana on kuitenkin se, että käyttäjä, joka haluaa käyttää teosta, tuntee tai voi tuntea tekijän, ja käyttäjällä on näin ollen velvollisuus ilmoittaa asiasta tekijälle tosiasiallisesti etukäteen, mitä ei käsiteltävässä asiassa ole tapahtunut. Ks. kyseisen tuomion 38 ja 39 kohta.
56 Tällöin suosittaisiin liikaa tekijänoikeuksien haltijaa, jonka olisi helppo jättää tällaiset seikat huomioimatta luottaen suhteettoman laajaan suojaan. Tällainen liiallinen helppous voisi lisäksi lisätä ristiriitoja käyttäjien kanssa, kun käyttäjät luottavat (ja haluavat uskoa) internetissä saatavilla olevan tiedon avoimuuteen ja vapaaseen saatavuuteen. Oikeudenhaltijalta on siis edellytettävä tiettyä huolellisuutta suojan saadakseen.
57 Ks. voimakkaampi väittämä tällaisen tasapainon puolesta teoksessa Elkin-Koren, N., ”Copyright in a Digital Ecosystem”, Okediji, R. L. (toim.), Copyright Law in an Age of Limitations and Exceptions, Cambridge University press, New York, 2017, s. 132 ja sitä seuraavat sivut, erityisesti s. 159.
58 Unionin tuomioistuimen vastikään antamissa tuomioissa on otettu tämä subjektiivinen seikka huomioon; ks. tuomio 26.4.2017, Stichting Brein (C-527/15, EU:C:2017:300, 49 kohta) ja tuomio Stichting Brein II (46 kohta).
59 Ennakkoratkaisupyynnön 39 kohta.
60 Tuomio GS Media, 51 kohta: ”Kun hyperlinkin laittamisella esille tavoitellaan voittoa, linkin esille laittavalta voidaan odottaa sitä, että hän suorittaa tarvittavat tarkistukset varmistautuakseen siitä, ettei asianomaista teosta ole julkaistu lainvastaisesti sivustolla, johon mainitut hyperlinkit johtavat, jolloin on oletettava, että linkki on laitettu esille täysin tietoisena siitä, että mainittu teos on suojattu ja ettei tekijänoikeuden haltija ole mahdollisesti antanut lupaa teoksen julkaisemiselle internetissä.”
61 Ibidem, tuomion 45 kohta.
62 Tämän perusteen arvioinnin tulos voisi olla toinen, jos koulu perisi maksua vierailemisesta internetsivulla, jolla valokuvan sisältävään esitelmään voidaan tutustua.
63 Tuomio 29.11.2017, VCAST (C-265/16, EU:C:2017:913, 48 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
64 Ibidem, tuomion 50 kohta a contrario sensu.
65 Tuomio 31.5.2016, Reha Training (C-117/15, EU:C:2016:379, 41 kohta); tuomio 29.11.2017, VCAST (C-265/16, EU:C:2017:913, 45 kohta) ja tuomio Stichting Brein II (41 kohta).
66 Näin se on luokiteltu 15.3.2012 annetussa tuomiossa SCF (C-135/10, EU:C:2012:140, 86 kohta).
67 Ibidem, tuomion 87 kohta.
68 Tuomio 29.11.2017, VCAST (C-265/16, EU:C:2017:913, 46 ja 47 kohta) ja tuomio 13.2.2014, Svensson ym. (C-466/12, EU:C:2014:76, 22 kohta).
69 Tätä adjektiivia on käytetty Bernin yleissopimusta koskevassa ohjekirjassa.
70 Tässä yhteydessä saattaisi olla parempi käyttää täydentävän yleisön käsitettä.
71 Tuomio 4.10.2011, Football Association Premier League ym. (C-403/08 ja C-429/08, EU:C:2011:631, 197 ja 198 kohta).
72 Tuomio Stichting Brein II, 44 ja 45 kohta.
73 Tuomio 31.5.2016, Reha Training (C-117/15, EU:C:2016:379, 60 kohta).
74 Tuomio 13.2.2014, Svensson ym. (C-466/12, EU:C:2014:76, 31 kohta).
75 UrhG:n 52a §:ssä erotetaan toisistaan sen 1 momentin pienimuotoiset teokset (Werke geringen Umfangs), joiden välittäminen rajautuu kullekin oppitunnille osallistuviin oppilaisiin, ja 2 momentin teokset (Werke), joihin on saatava joka tapauksessa tekijän suostumus. Tämä säännös on kumottu tekijänoikeuden mukauttamisesta uusiin tietoyhteiskunnan asettamiin vaatimuksiin 1.9.2017 annetun lain (Gesetz zur Angleichung des Urheberrechts an die aktuellen Erfordernisse der Wissensgesellschaft) 1 §:n 7 momentilla (tämä on UrhG:n viimeinen muutos, ja se tuli voimaan 1.3.2018). Säännös on korvattu uudella 60a §:llä, joka koskee sallittua käyttöä opetuksessa, tieteessä ja oppilaitoksissa, ja sen 1 momentissa korvataan sallitun käytön kriteeri, joka koskee muotoa, uudella kriteerillä, joka koskee enimmäisprosenttiosuutta (15 %) teoksesta, jotta kappaleen valmistaminen, levittäminen tai yleisön saataviin saattaminen olisi sallittua. Tätä muutosta ei voida ajallisesti soveltaa nyt käsiteltävään asiaan.
76 Nämä täsmennykset voivat auttaa aikanaan unionin oikeuden täytäntöön panevien kansallisten oikeussääntöjen tulkinnassa.
77 Direktiivin 2001/29 5 artiklan 3 kohdan a alakohta.
78 Tuomio 10.4.2014, ACI Adam ym. (C-435/12, EU:C:2014:254, 22 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
79 Tällaisissa tapauksissa käy väistämättä ilmi oikeuskäytännössä tunnustettu omaisuudensuojan yhteiskunnallinen tehtävä, jonka nojalla kyseistä oikeutta voidaan rajoittaa, kunhan rajoitukset palvelevat yleisen edun mukaisia unionin tavoitteita eikä niillä puututa perusoikeuksiin tavoitellun päämäärän kannalta suhteettomasti ja tavalla, jota ei voida hyväksyä ja jolla loukattaisiin näin suojattujen oikeuksien keskeistä sisältöä. Ks. tuomio 15.1.2013, Križan ym. (C-416/10, EU:C:2013:8, 113 kohta) ja tuomio 12.5.2005, Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia ja ERSA (C-347/03, EU:C:2005:285, 119 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
80 Näin päätarkoitus on tunnustettu vuonna 1948 annetun ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 26 artiklan 2 kohdassa sekä Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen 16.12.1966 antamalla päätöslauselmalla 2200 A (XXI) hyväksytyn ja yleissopimuksen 27 artiklan mukaisesti 3.1.1976 voimaan tulleen taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen 13 artiklan 1 kappaleessa.
81 Koulun internetsivuston ominaisuuksien perusteella en usko, että sillä olisi suurtakaan merkitystä, näytettäisiinkö valokuva oppilaitoksen intranetissä, ekstranetissä vai internetportaalissa: kyseisellä internetsivustolla kävijät olisivat mitä todennäköisimmin samoja kaikissa kolmessa tilanteessa eli oppilaita ja heidän perheenjäseniään tai ystäviään sekä opettajia.
82 Katson kuitenkin aiheelliseksi ehdottaa kaikkien kolmen perusteen kumulatiiviseen luonteeseen perustuvasta, kyseisen testin mekaanisesta soveltamisesta poikkeamista, sillä pidän sen sijaan parempana kunkin perusteen merkityksen painottamista erikseen. Ks. Hilty, R. M., Geiger, Ch. ja Griffiths, J., ”Declaration: A balanced interpretation of the ’three-step test’ in copyright law”, International Review of Intellectual Property and Competition Law, 6/2008, s. 707–713, erityisesti, s. 709.
83 Asia C-527/15, EU:C:2016:938, 73–81 kohta.
84 Ks. vastaava päättelyketju 11.9.2014 annetussa tuomiossa Eugen Ulmer (C-117/13, EU:C:2014:2196, 34 kohta).

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin


text:
Sunrise tapetti HD
Kotiin / luonto / Sunrise tapetti HD
lähettänyt: Jeya toukokuussa 18, 2016 sisään luonto Jätä kommentti 5,037 näkymät 0
Tässä on paras kokoelma Sunrise tapetti HD työasemien, Kannettavat, Mobiles Ja Tabletit. täälläDownloadWallpaper.org saat lakhs ilmaisia taustakuvia laitteelle. Kaikki kuvat ovat aikajärjestyksessä, suosio, värejä ja näytön koon ja ar alati päivitetty. valitsevat vapaa taustakuvia yli kahdestakymmenestä luokista sekä Eläimet, Sarjakuva, Flower ja Urheilu. vaikka tyyppi tietokoneen että yksinkertaisesti omistat, voit yksinkertaisesti siirtää korkean resoluution taustakuvan kokoa muutetaan ja rajataan sopivaksi työpöydälle näytön.
Yksinkertaisuuden, valitse Desktopin Koko (esim. 1366×768, 1920×1080, 1024×768 jne.) luettelosta päätöksiä oikeassa paneelissa, ja myös järjestelmä voi valita sinulle kaikkea järjestelmän hyväksyttävän Size Set. Ja muistaa, täällä voit siirtää kasoista ilmaiseksi taustakuvia! Jos Like This Sunrise taustakuva HD Collection Anna Tykkää Ja Jaa Facebook.
Edellinen: Battlefield taustakuva HD
seuraava: Arctic apinoita tapetti HD
lumi vuoristo taustakuva
täysikuu taustakuva
kala tapetti elää
Fantasy Art tapetti
Rammstein taustakuva HD
ruusut tapetti tumblr
Teollinen Chic tapetti
Soul Eater tapetti hd
kalliokiipeilyä tapetti
Turska tapetti HD
Marvelous Mobile tapetti

matches: HD HD HD HD HD HD HD hd HD


Muu päätös 2562/2014 - Korkein hallinto-oikeus
Etusivu » Päätöksiä » Muita päätöksiä » Muupaatos » Muu päätös 2562/2014
Muu päätös 2562/2014
Valtiontukea koskeva kunnallisvalitusasia (Mikkeli)
Antopäivä: 2.9.2014
Taltionumero: 2562
Diaarinumero: 989/3/12 ja 997/3/12
ECLI-tunniste: ECLI:FI:KHO:2014:T2562
Valtiontukea koskeva kunnallisvalitusasia
1) Osuuskunta Karjaportti (entinen Järvi-Suomen Portti Osuuskunta),
2) Mikkelin kaupunginhallitus
Kuopion hallinto-oikeus 24.2.2012 nro 12/0088/3
Mikkelin kaupunginvaltuusto on 8.12.2008 (§ 153) päättänyt:
- siirtää Järvi-Suomen Portti Osuuskunnan saneerausohjelmaan kuuluvan velan, kokonaismäärältään 281 982,06 euroa, vuodelle 2009 kohdistuvan lyhennyksen 140 991,03 euroa ja vuodelle 2010 kohdistuvan lyhennyksen 140 991,03 euroa maksettavaksi tasasuuruisin erin 93 994,02 euroa vuosina 2011–2013 olemassa olevin velkakirjan mukaisin ehdoin;
- siirtää Järvi-Suomen Portti Osuuskunnan saneerausohjelman mukaisen vakuusvelan, kokonaismäärältään 6 038 982,13 euroa, lyhennykset 1.7.2009, 2.1.2010 ja 1.7.2010, yhteensä 368 542,98 euroa suoritettavaksi viimeistään 1.7.2015, ellei vakuuksien realisoinneista muuta johdu;
- myöntää 2 750 000 euron suuruisen omavelkaisen takauksen Järvi-Suomen Portti Osuuskunnalle Eläkevakuutusyhtiö Tapiolalta otettavalle enintään 6 085 000 euron suuruiselle lainalle sekä
- oikeuttaa kaupunginhallituksen päättämään omavelkaiseen takaukseen liittyvistä yksityiskohtaisista ehdoista.
A on hallinto-oikeuteen tekemässään valituksessa vaatinut, että kaupunginvaltuuston päätös kumotaan ja päätöksen täytäntöönpano kielletään ennen kuin hallinto-oikeus antaa asiassa ratkaisunsa.
Kuopion hallinto-oikeus on päätöksellään 4.2.2009 nro 09/0104/1 kieltänyt kaupunginvaltuuston edellä mainitun päätöksen täytäntöönpanon.
Kuopion hallinto-oikeus on valituksenalaisella päätöksellään kumonnut Mikkelin kaupunginvaltuuston päätöksen 8.12.2008 § 153.
Hallinto-oikeus on vuonna 2009 antamansa täytäntöönpanokieltoa koskevan päätöksen perusteluissa todennut, että mikäli komissio toteaa, että asiassa ei ole kyse perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta tuesta tai että perustamissopimuksessa tarkoitettu tuki soveltuu yhteismarkkinoille, tilanne voidaan arvioida tuolloin uudelleen.
Kun otetaan huomioon se, että Järvi-Suomen Portti Osuuskunta (nykyisin Osuuskunta Karjaportti) on jäljempänä selostetuin tavoin peruuttanut takausta koskevan hakemuksensa ja tämän johdosta valitus on osittain menettänyt merkityksensä sekä se, että Euroopan komissio ei ole vielä tähän päivämäärään mennessä antanut omaa ratkaisuaan komissiossa vireillä olevaan asiaan C 12/2009, on hallinto-oikeus päättänyt antaa tässä asiassa ratkaisun.
Mikkelin kaupungin 3.3.2010 hallinto-oikeudelle toimittamasta lisäselvityksestä ilmenee, että Järvi-Suomen Portti Osuuskunnan hallitus on päättänyt peruuttaa rahoitusjärjestelyyn liittyvän takaushakemuksensa. Järvi-Suomen Portti Osuuskunta on ilmoittanut kaupunginhallitukselle 23.12.2009, että se on järjestänyt rahoituksensa muulla tavoin eikä myönnetty takaus ole enää tarpeellinen Järvi-Suomen Portti Osuuskunnalle.
Kaupunginhallitus on ilmoituksen johdosta 22.2.2010 § 83 päättänyt, että muun ohella kaupunginvaltuuston päätöstä 8.12.2008 § 153 ei laiteta täytäntöön siltä osin kuin se koskee Mikkelin kaupungin antamaa takausta Järvi-Suomen Portti Osuuskunnalle.
Koska Järvi-Suomen Portti Osuuskunta on peruuttanut takausta koskevan hakemuksensa ja luopunut siten hakemasta takausta, hallinto-oikeus on kumonnut valtuuston päätöksen 8.12.2008 § 153 siltä osin kuin se koskee takausta.
Lyhennyserien maksupäivämäärien siirrot
Kaupunginhallituksen päätöksen 22.2.2010 § 83 selostusosasta ilmenee, että päätöksen 8.12.2008 § 153 muut rahoitusjärjestelyt on tarkoitettu jätettäväksi voimaan.
Mainituissa rahoitusjärjestelyissä on kysymys siitä, että kaupunginvaltuusto on päättänyt:
- siirtää Järvi-Suomen Portti Osuuskunnan saneerausohjelmaan kuuluvan velan, kokonaismäärältään 281 982,06 euroa, vuodelle 2009 kohdistuvan lyhennyksen 140 991,03 euroa ja vuodelle 2010 kohdistuvan lyhennyksen 140 991,03 euroa maksettavaksi tasasuuruisin erin 93 994,02 euroa vuosina 2011–2013 olemassa olevin velkakirjan mukaisin ehdoin ja
- siirtää Järvi-Suomen Portti Osuuskunnan saneerausohjelman mukaisen vakuusvelan, kokonaismäärältään 6 038 982,13 euroa, lyhennykset 1.7.2009, 2.1.2010 ja 1.7.2010, yhteensä 368 542,98 euroa suoritettavaksi viimeistään 1.7.2015, ellei vakuuksien realisoinneista muuta johdu.
A on vedonnut valituksessaan muun ohella siihen, että valtuuston päätös vääristää kilpailua ja todennut, että päätös mahdollisesti rikkoo Euroopan unionin valtiontukisäännöksiä.
Valtiontuesta on säädetty Euroopan unionin toiminnasta annetun sopimuksen 107–109 artikloissa. Vastaavat säännökset olivat EY:n perussopimuksessa 30.11.2009 saakka artikloissa 87–89. Säännökset koskevat kaikkia toimenpiteitä, joissa julkinen sektori myöntää yrityksille tukea tai muuta taloudellista etua. Myös kuntien myöntämä tuki kuuluu säännösten soveltamisen piiriin. Yrityksinä pidetään kaikkia taloudellista toimintaa harjoittavia yksikköjä niiden oikeudellisesta muodosta riippumatta.
Sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan, jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
Tuen myöntäminen on siten lähtökohtaisesti kiellettyä silloin, kun Euroopan unionin toiminnasta annetun sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaiset kaikki edellytykset täyttyvät. Tuki on näin ollen kiellettyä silloin, kun kaikki neljä seuraavaa edellytystä täyttyy;
1) julkisia varoja kanavoituu yrityksiin,
2) etu on valikoiva eli se kohdistuu vain tiettyihin yrityksiin tai tuotannonaloihin,
3) toimenpide vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla edellä mainittuja tahoja ja
4) toimenpide vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
Suunnitellusta tukitoimenpiteestä on sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaan ilmoitettava Euroopan komissiolle ennakkoon eikä tukitoimenpidettä saa toteuttaa ennen kuin komissio on antanut toimenpiteelle hyväksyntänsä.
Tässä tapauksessa Mikkelin kaupunki on ilmoittanut aikomansa toimenpiteen Euroopan komissiolle jälkikäteen. Euroopan komissio on 8.4.2009 päättänyt aloittaa Euroopan unionin toiminnasta annetun sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisen muodollisen tutkintamenettelyn (asia C 12/2009) koskien Järvi-Suomen Portti Osuuskunnalle myönnettyjä tukia vuodesta 2000 lähtien. Euroopan komissio on 15.12.2009 päättänyt laajentaa tutkintamenettelyä sekä kehottanut Suomea toimittamaan tuen arvioimiseksi tarpeellisia tietoja. Samalla päätöksellään Euroopan komissio on muistuttanut Suomea Euroopan unionin toiminnasta annetun sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan lykkäävästä vaikutuksesta (niin sanottu stand still -periaate).
Hallinto-oikeuden arvion mukaan kysymyksessä olevien lyhennysten maksupäivien siirroilla osuuskunnan on mahdollista saada toimenpiteen johdosta korkohyötyä, jota se ei ilman järjestelyä saisi. Siirtojen voidaan arvioida vaikuttavan myös siten, että Mikkelin kaupungilta voi jäädä järjestelyn johdosta saamatta korkotuloja. Julkisten varojen ohjautuminen yksityiseen yritykseen toimenpiteen johdosta ei ole näin ollen poissuljettavissa. Toimenpide on valikoiva, koska se kohdistuu ainoastaan kyseiseen yritykseen. Toimenpiteen voidaan myös arvioida vääristävän tai uhkaavan vääristää kilpailua suosimalla kysymyksessä olevaa yritystä. Osuuskunnan toimiala (elintarviketeollisuus) huomioiden toimenpiteellä voi lisäksi olla vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Euroopan unionin toiminnasta annetun sopimuksen 107 artiklassa mainitun kielletyn valtiontuen mahdollisuus ei näin ollen ole poissuljettavissa Mikkelin kaupungin asiassa esittämän selvityksen perusteella.
Mikkelin kaupunki ei ole esittänyt asiassa myöskään selvitystä siitä, että kysymyksessä olisi vähämerkityksinen tuki ja että asiassa olisi noudatettu vähämerkityksistä tukea koskevia menettelyjä tai että asiassa olisi kysymys markkinataloudessa järkevästi toimivan sijoittajan eli markkinataloussijoittajaperiaatteen mukaisesta toiminnasta. Myöskään selvitystä siitä, että asiassa olisi kysymys Euroopan unionin oikeusjärjestyksen tarkoittamasta vaikeuksiin ajautuneen yrityksen ainutkertaisesta pelastamista, ei ole esitetty. Valtiontuen mahdollisuus ei ole näin ollen poissuljettavissa myöskään näillä perusteilla. Mikkelin kaupunki ei ole esittänyt hallinto-oikeudelle muutakaan sellaista hyväksyttävää selvitystä, jonka perusteella kielletyn valtiontuen mahdollisuus olisi poissuljettavissa.
Euroopan komissio ei ole antanut ratkaisuaan asiassa C 12/2009 hallinto-oikeuden tämän kunnallisvalitusasian ratkaisupäivään mennessä. Valtuuston valituksenalaisen päätöksen laillisuutta ei voida arvioida siten senkään valossa, että Euroopan komissio olisi lainvoimaisella päätöksellään katsonut toimenpiteen olevan sallittu tai muutoin soveltuvan yhteismarkkinoille.
Valtuuston päätöstä tehtäessä eikä myöhemminkään ole näin ollen luotettavasti selvitetty valtiontukimääräysten ja -säännösten mahdollista soveltavuutta lyhennysten maksupäivien siirtojen osalta. Näin ollen, ja koska kunnan on valtiontukiviranomaisena huolehdittava valtiontukea koskevien säännösten ja määräysten noudattamisesta, valtuuston päätös on kuntalain 90 §:n 2 momentissa tarkoitetulla tavalla virheellisessä järjestyksessä syntynyt. Valtuuston päätös on siten kumottava myös tältä osin.
Asian näin päättyessä hallinto-oikeus ei ota kantaa valittajan muihin valituksessaan esittämiin valitusperusteisiin.
1. Osuuskunta Karjaportti (entinen Järvi-Suomen Portti Osuuskunta, jäljempänä Karjaportti) on valituksessaan vaatinut, että valituksenalainen hallinto-oikeuden päätös kumotaan ja A velvoitetaan korvaamaan Karjaportin oikeudenkäyntikulut laillisine viivästyskorkoineen erikseen esitettävän laskun mukaisesti.
Karjaportti on perustellut vaatimuksiaan muun ohella seuraavasti:
Valituksenalaisella kaupunginvaltuuston päätöksellä ei ole annettu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea Karjaportille. Valtiontukiartiklojen tarkoituksena on estää kilpailun vääristyminen säilyttämällä markkinoiden tasapaino. Niillä ei rajoiteta julkisoikeudellisen toimijan mahdollisuutta toimia tavanomaisen markkinatoimijan tavoin. Toimenpide on valtiontukea vain, jos väitetyn tuen saaja saa toimenpiteestä sellaista taloudellista etua, jota se ei olisi saanut tavanomaisten markkinoilla sovellettavien ehtojen mukaan.
Unionin tuomioistuimet ja komissio soveltavat markkinaehtoisuutta arvioidessaan niin sanottua markkinataloussijoittajaperiaatetta. Tarkastelussa tutkitaan, olisiko yksityinen sijoittaja samoissa olosuhteissa toiminut samoin kuin väitetyn valtiontuen antaja.
Mikkelin kaupunki on päätöksellään myöntänyt Karjaportille lykkäystä lyhennyserien maksupäiviin. Päätöksen mahdollistamaa kokonaisratkaisua takaisinmaksuaikataulusta ei kuitenkaan ole tehty, vaan eräpäiviä on tosiasiassa lykätty lyhyemmissä erissä Karjaportin vuosina 2009–2011 tekemien rahoitusesitysten perusteella.
Rahoitusesitykset ovat koskeneet samoin ehdoin sekä Mikkelin kaupunkia että Finnvera Oyj:tä ja yksityisiä velkojia. Kaikkien kysymyksessä olevien velkojien saatavien eräpäiviä on siirretty samalla tavoin. Kaupungin toiminta ei ole poikennut yksityisten velkojien toiminnasta, eikä Karjaportti ole markkinataloussijoittajaperiaatteen mukaan saanut valtiontukea.
Hallinto-oikeus on katsonut eräpäivien siirroilla Karjaportin saaneen korkohyötyä. Lyhennyserien maksupäivien lykkäämisellä ei kuitenkaan ole puututtu koronmaksuvelvollisuuteen tai velkapääomiin tavalla, joka poikkeaisi siitä, mihin yksityiset velkojat ovat samassa yhteydessä sitoutuneet. Karjaportti ei ole saanut järjestelystä valtiontueksi katsottavaa korkohyötyä eikä se ole saanut velkoja anteeksi.
Hallintolainkäyttölain oikeudenkäyntikulujen korvausvelvollisuutta koskevien säännösten perusteella olisi kohtuutonta, että Karjaportti joutuisi pitämään oikeudenkäyntikulut vahinkonaan asiassa, jossa oikeudenkäynti on aiheutunut hallinto-oikeudelle tehdystä perusteettomasta valituksesta.
2. Mikkelin kaupunginhallitus on valituksessaan vaatinut, että hallinto-oikeuden valituksenalainen päätös kumotaan ja Mikkelin kaupunginvaltuuston päätös 8.12.2008 (§ 153) saatetaan voimaan.
Kaupunginhallitus on uudistanut asiassa aikaisemmin esittämänsä ja perustellut vaatimustaan muun ohella seuraavasti:
Mikkelin kaupunginvaltuusto on tehnyt päätöksensä lyhennyserien maksupäivien lykkäyksestä edellyttäen, että kaikki yksityiset rahoittajat ovat järjestelyssä mukana. Rahoitusesitykset ovat koskeneet yhtäläisin ehdoin Mikkelin kaupunkia, Finnveraa ja yksityisiä velkojia. Järjestely on markkinaehtoinen. Yksityiset rahoittajat ovat arvioineet järjestelyn markkinataloudellisesti perustelluksi ja ottaneet siihen osaa. Osuuskunnan ei ole ollut mahdollista saada sellaista etua, jota se ei olisi voinut saada tavallisissa markkinaolosuhteissa.
Hallinto-oikeuden mukaan kaupungilta on voinut jäädä saamatta korkotuloja järjestelyn johdosta. Kaupunki ei ole missään vaiheessa luopunut vaatimasta korkoa velkojen pääomalle. Lyhennyserien maksupäivien siirtämisellä ei ole puututtu koronmaksuvelvollisuuteen. Alkuperäisten eräpäivien ja kaupunginvaltuuston päättämien uusien eräpäivien välinen aika ei ole ollut korotonta velalliselle. Kaupunki ei ole menettänyt korkotuloja, vaan päinvastoin korkotuloille on ollut peruste katkeamatta koko laina-ajalta. Osuuskunta ei ole saanut järjestelystä valtiontueksi katsottavaa korkohyötyä eikä se ole saanut velkoja anteeksi.
A on antanut asiassa selitykset Karjaportin ja Mikkelin kaupunginhallituksen valituksista. Selityksissä on kiistetty Karjaportin oikeudenkäyntikuluvaatimukset ja esitetty lisäksi, ettei Karjaportti ole asianosainen. Karjaportti on velvoitettava korvaamaan A:n oikeudenkäyntikulut. Kaupunginvaltuusto on ylittänyt toimivaltansa päättäessään takauksen antamisesta Karjaportille.
Karjaportti on antanut asiassa vastaselityksen, jossa on kiistetty A:n oikeudenkäyntivaatimus ja esitetty muun ohella seuraavaa:
Karjaportin valitus koskee hallinto-oikeuden päätöstä, jolla on kumottu Mikkelin kaupunginvaltuuston päätös Karjaportin lainojen lyhennyserien maksupäiviä koskevista järjestelyistä. Hallinto-oikeus on kuullut Karjaporttia, mikä osoittaa sillä olevan asianosaisasema asiassa. Karjaportin kotipaikka on Mikkeli. Karjaportti on kuntalaissa tarkoitettu kunnan jäsen. Karjaportti ei ole tehnyt kaupunginvaltuuston päätöksestä valitusta, koska valtuuston päätös on ollut sille myönteinen. Karjaportilla on oikeus valittaa hallinto-oikeuden päätöksestä sekä asianosaisuuden että kunnan jäsenyyden perusteella.
Oikeudenkäynti on aiheutunut A:n hallinto-oikeudessa esittämästä ilmeisen perusteettomasta vaatimuksesta. A on myös ilmeisen perusteettomasti vastustanut Karjaportin valitusta. Ei ole kohtuutonta, että A joutuu pitämään oikeudenkäyntikulunsa vahinkonaan.
Mikkelin kaupunginhallitus on antanut vastaselityksen.
A 16.10.2012 päivätyssä tietopyynnössään pyytänyt saada itselleen Karjaportin valituksen liitteinä B-L olevat rahoitusesitykset.
Karjaportti on antanut tietopyynnön johdosta lausuman.
A on antanut Karjaportin lausumasta selityksen.
Mikkelin kaupunginhallitus on antanut selityksen A:n tietopyynnöstä ja Karjaportin sen johdosta antamasta lausumasta.
Korkein hallinto-oikeus on 13.8.2014 asiassa antamallaan välipäätöksellä osaksi hylännyt A:n tietopyynnön ja osaksi oikeuttanut A:n saamaan tiedot pyynnön kohteina olleista Karjaportin valituksen liitteistä.
Merkinnät korkeimmassa hallinto-oikeudessa
Komissio on 12.6.2012 antanut päätöksen Suomen Osuuskunta Karjaportin hyväksi toteuttamista toimenpiteistä asiassa SA.27420 (C 12/2009) (ex N 19/2009).
Päätös on koskenut muun ohella Suomen 15.1.2009 päivätyllä kirjeellä tekemää ilmoitusta Karjaportille takauksen ja velkojen uudelleenjärjestelyn muodossa myönnettävästä pelastamistuesta. Komission muodollinen tutkintamenettely on koskenut ilmoitettuja toimenpiteitä ja useita muita aikaisemmin toteutettuja toimenpiteitä.
Päätöksen 4 artiklassa on lueteltu Suomen Karjaportin hyväksi toteuttamat valtiontukitoimenpiteet, jotka on pantu täytäntöön Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti eivätkä ne sovellu sisämarkkinoille. Artikla 4 sisältää muun ohella velkojen uudelleenjärjestelyn vuodesta 2009. Päätöksen 5 artiklan 1 kohdan mukaan Suomen on perittävä 4 artiklassa tarkoitettu tuki takaisin.
Takaisinperintää koskeva Karjaportin valitus
Mikkelin kaupunginhallitus on 11.3.2013 (§115) ja 8.4.2013 (§155) tehnyt päätökset valtiontuen takaisinperinnästä komission edellä mainitun päätöksen 4 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden osalta.
Osuuskunta Karjaportin valitus Kuopion hallinto-oikeuden päätöksestä 15.10.2013 nro 13/00413/3, joka koskee viimeksi mainittuja kaupunginhallituksen takaisinperintäpäätöksiä, käsitellään korkeimmassa hallinto-oikeudessa omana asianaan (dnro 3560/3/13). Tähän toiseen asiaan liittyvät asiakirjat ovat olleet korkeimman hallinto-oikeuden käytettävissä nyt kysymyksessä olevia asioita dnro 989/3/12 ja 997/3/12 ratkaistaessa.
1. Korkein hallinto-oikeus on tutkinut asian. Osuuskunta Karjaportin ja Mikkelin kaupunginhallituksen valitukset hylätään. Hallinto-oikeuden päätöksen lopputulosta ei muuteta.
2. Osuuskunta Karjaportin ja A:n oikeudenkäyntikulujen korvaamista koskevat vaatimukset hylätään.
Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisilla tuomioistuimilla ja komissiolla on toisiaan täydentävät ja erilliset tehtävät valvoa sitä, noudattavatko jäsenvaltiot niille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) valtiontukiartikloissa asetettuja velvoitteita. Kansallisen tuomioistuimen velvollisuutena on muun ohella varmistaa, ettei velvoitetta ilmoittaa valtiontuista etukäteen komissiolle ole rikottu (esimerkiksi asia C-368/04, Transalpine Ölleitung, 37 ja 38 kohta viittauksineen).
SEUT 108 artiklan 3 kohdan mukainen ilmoitusvelvollisuus koskee valtiontuen myöntämistä tai muuttamista tarkoittavaa suunnitelmaa. Artiklan saman kohdan mukaan ehdotettuja toimenpiteitä ei saa toteuttaa ennen kuin menettelyssä on annettu lopullinen komission päätös.
Mikkelin kaupunginvaltuusto on 8.12.2008 tehnyt päätöksen kysymyksessä olevasta rahoitusjärjestelyistä. Kaupunginvaltuuston päätöksen tarkoittamat toteutettavaksi aiotut toimenpiteet on vasta jälkikäteen 15.1.2009 ilmoitettu Euroopan komissiolle. Mikkelin kaupunginhallitus on vielä ilmoituksen tekemisen jälkeen 19.1.2009 (§ 48) erikseen päättänyt kaupunginvaltuuston valituksenalaisen päätöksen täytäntöönpanosta. Hallinto-oikeus on sittemmin päätöksellään 4.2.2009 kieltänyt täytäntöönpanon.
Hallinto-oikeudelle asiassa antamassaan selityksessä kaupunginhallitus on ilmoittanut, että sen tiedossa on ollut valtiontukisääntelyyn liittyvät seikat ennen kaupunginvaltuuston päätöksen tekemistä. Kuitenkin Karjaportin taloudellinen tilanne on kaupunginhallituksen selityksen mukaan ollut sellainen, että se on edellyttänyt nopeita toimenpiteitä kaupungin päätöksenteolta eikä Karjaportin esittämässä aikataulussa ehditty tehdä SEUT:ssa edellytettyä ilmoitusta komissiolle taikka odottaa tuen hyväksymistä.
Komissio on 8.4.2009 päättänyt aloittaa SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun muodollisen tutkintamenettelyn asiassa. Komissio on 15.12.2009 päättänyt laajentaa tutkintamenettelyä ja muun ohella huomauttanut SEUT 108 artiklan 3 kohdan lykkäävästä vaikutuksesta.
Asiassa ei ole esitetty sellaista selvitystä, jonka perusteella voitaisiin sulkea pois se mahdollisuus, että kysymyksessä olevaan järjestelyyn sisältyy kiellettyä valtiontukea. Valtuuston päätöstä tehtäessä ei ole luotettavasti selvitetty valtiontukimääräysten ja -säännösten soveltuvuutta. Kun kunnan on valtiontukiviranomaisena huolehdittava valtiontukea koskevien säännösten ja määräysten noudattamisesta, valituksenalainen Mikkelin kaupunginvaltuuston päätös on syntynyt kuntalain 90 §:n 2 momentissa tarkoitetulla tavalla virheellisessä järjestyksessä.
Asian näin päättyessä ja kun otetaan huomioon hallintolainkäyttölain 74 §, Osuuskunta Karjaportille ei ole määrättävä maksettavaksi korvausta oikeudenkäyntikuluista korkeimmassa hallinto-oikeudessa.
Asian ovat ratkaisseet presidentti Pekka Vihervuori sekä hallintoneuvokset Anne E. Niemi, Eija Siitari, Tuomas Lehtonen ja Outi Suviranta. Asian esittelijä Mia Ekman.