text:
19 päivänä huhtikuuta 2016 ( *1 )
”Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Euroopan unionin perusoikeuskirja — Direktiivi 2000/78/EY — Ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaate — Direktiivin vastainen kansallinen säännöstö — Yksityisen mahdollisuus saattaa valtio vastuuseen unionin oikeuden rikkomisesta — Yksityisten välinen oikeusriita — Eri oikeuksien ja periaatteiden keskinäinen arviointi — Oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteet — Kansallisen tuomioistuimen asema”
Dansk Industri (DI), Ajos A/S:n puolesta, edustajanaan advokat M. Eisensee,
Karsten Eigil Rasmussenin kuolinpesä, edustajanaan advokat A. Andersen,
Tanskan hallitus, asiamiehinään J. Bering Liisberg ja M. Wolff,
Saksan hallitus, asiamiehenään B. Beutler,
Alankomaiden hallitus, asiamiehinään M. Bulterman ja M. Gijzen,
Euroopan komissio, asiamiehinään M. Clausen ja D. Martin,
Ennakkoratkaisupyyntö koskee yhtäältä yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (EYVL 2000, L 303, s. 16) 2 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan a alakohdan sekä 6 artiklan 1 kohdan ja toisaalta ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaatteen sekä oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa ovat vastakkain Dansk Industri (DI), Ajos A/S:n (jäljempänä Ajos) puolesta, ja Karsten Eigil Rasmussenin kuolinpesä ja joka koskee sitä, että Ajos on kieltäytynyt myöntämästä Rasmussenille irtisanomiskorvausta.
Direktiivin 2000/78 1 artiklan mukaan direktiivin ”tarkoituksena on luoda yleiset puitteet uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumiselle työssä ja ammatissa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen toteuttamiseksi jäsenvaltioissa”.
Direktiivin 6 artiklassa säädetään seuraavaa:
erityisten työhönpääsyä ja ammatillista koulutusta koskevien ehtojen sekä työehtojen, myös irtisanomis- ja palkkaehtojen, käyttöön ottaminen nuorille ja ikääntyville työntekijöille sekä työntekijöille, joilla on huollettavia, heidän työelämään pääsynsä tukemiseksi tai heidän suojelunsa varmistamiseksi,
ikään, ammatilliseen kokemukseen tai palveluajan pituuteen liittyvien vähimmäisehtojen asettaminen työhönpääsylle tai tiettyjen työhön liittyvien etujen saaminen,
Työnantajien ja toimihenkilöiden välisistä oikeussuhteista annetun lain (lov om retsforholdet mellem arbejdsgivere og funktionærer (funktionærloven), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiaan; jäljempänä toimihenkilölaki), 2a § sisältää irtisanomiskorvauksesta seuraavat säännökset:
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää, että Tanskan kuningaskunta on saattanut direktiivin 2000/78 osaksi kansallista oikeusjärjestystään muun muassa syrjinnän kieltämisestä työmarkkinoilla annetun lain muuttamisesta 7.4.2004 annetulla lailla nro 253 (lov nr. 253 om ændring af lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet m.v.) ja muun muassa syrjinnän kieltämisestä työmarkkinoilla annetun lain muuttamisesta 22.12.2004 annetulla lailla nro 1417 (lov nr. 1417 om ændring af lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet m.v.).
Kyseisen 7.4.2004 annetun lain nro 253, sellaisena kuin se on muutettuna (jäljempänä syrjintäkieltolaki), 1 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
Syrjintäkieltolain 2 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
Rasmussen tuli 25.5.2009 työnantajansa Ajosin irtisanomaksi 60 vuoden iässä. Muutamaa päivää myöhemmin hän irtisanoutui Ajosin palveluksesta ja sopi tämän kanssa päättävänsä työnsä vuoden 2009 kesäkuun lopussa. Hänet otettiin myöhemmin toisen yrityksen palvelukseen.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että koska Rasmussen oli ollut Ajosin palveluksessa 1.6.1984 lähtien, hänellä oli lähtökohtaisesti oikeus suuruudeltaan kolmen kuukauden palkkaa vastaavaan irtisanomiskorvaukseen toimihenkilölain 2a §:n 1 momentin nojalla. Oli kuitenkin niin, että koska hän oli palvelussuhteensa päättyessä 60-vuotias ja hänellä oli oikeus työnantajan maksamaan vanhuuseläkkeeseen sen järjestelmän perusteella, johon hän oli liittynyt ennen kuin hän täytti 50 vuotta, toimihenkilölain 2a §:n 3 momentin säännöksen, sellaisena kuin sitä on tulkittu vakiintuneessa kansallisessa oikeuskäytännössä, perusteella hänellä ei ollut oikeutta kyseiseen korvaukseen, vaikka hän Ajosilta irtisanouduttuaan pysyikin työmarkkinoilla.
Maaliskuussa 2012 Dansk Formands Forening ‑niminen ammattijärjestö nosti Rasmussenin nimissä Ajosia vastaan kanteen, jossa vaadittiin toimihenkilölain 2a §:ssä säädetyn kolmen kuukauden palkkaa vastaavan irtisanomiskorvauksen maksamista. Kyseinen ammattijärjestö vetosi tässä yhteydessä unionin tuomioistuimen 12.10.2010 antamaan tuomioon Ingeniørforeningen i Danmark (C‑499/08, EU:C:2010:600).
Sø- og Handelsretten (meri- ja kauppaoikeusasioita käsittelevä tuomioistuin) hyväksyi 14.1.2014 Rasmussenin kuolinpesän tämän nimissä esittämän vaatimuksen kyseisen irtisanomiskorvauksen maksamisesta. Kyseinen tuomioistuin katsoi, että tuomion Ingeniørforeningen i Danmark (C‑499/08, EU:C:2010:600) perusteella toimihenkilölain 2a §:n 3 momentti on direktiivin 2000/78 vastainen, ja totesi, että mainitun 2a §:n aiempi kansallinen tulkinta on ikään perustuvan syrjinnän kieltoa koskevan unionin oikeuden yleisen periaatteen vastainen.
Ajos on valittanut tästä ratkaisusta Højesteretiin (ylin tuomioistuin) ja vedonnut siihen, että toimihenkilölain 2a §:n 3 momentin tulkitseminen tuomiossa Ingeniørforeningen i Danmark (C‑499/08, EU:C:2010:600) tulkittujen säännösten mukaisesti merkitsisi contra legem ‑tulkintaa. Se väittää myös, ettei kyseisen lain 2a §:n 3 momentissa säädetyn kaltaista selkeää ja yksiselitteistä säännöstä voida jättää soveltamatta ikään perustuvan syrjinnän kieltoa koskevan unionin oikeuden yleisen periaatteen perusteella, sillä muutoin voitaisiin loukata luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteita.
Muistutettuaan, että käsiteltävässä asiassa on kyse yksityisten välisestä oikeusriidasta, jonka yhteydessä direktiivin 2000/78 säännöksillä ei voida katsoa olevan välitöntä oikeusvaikutusta, ja että toimihenkilölain 2a §:n 3 momentin tulkitseminen unionin oikeuden mukaisesti olisi vastoin kansallista oikeuskäytäntöä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, voiko työntekijä vedota ikään perustuvan syrjinnän kieltoa koskevaan unionin oikeuden yleiseen periaatteeseen yksityistä työnantajaansa vastaan pakottaakseen tämän maksamaan Tanskan oikeudessa säädetyn irtisanomiskorvauksen, vaikka kyseinen työnantaja on kansallisen oikeuden mukaisesti vapautettu tällaisesta maksuvelvollisuudesta. Niinpä käsiteltävään asiaan liittyy kansallisen tuomioistuimen mukaan myös kysymys siitä, missä määrin unionin oikeuden kirjoittamaton periaate voi olla esteenä sille, että yksityinen työnantaja voi vedota kyseisen periaatteen vastaiseen kansalliseen lainsäännökseen.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mielestä tätä tarkastelua varten on tarpeen selvittää, onko ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleisellä periaatteella sama sisältö ja sama ulottuvuus kuin direktiivillä 2000/78 vai säädetäänkö tässä direktiivissä laajemmasta suojasta ikään perustuvaa syrjintää vastaan.
Jos direktiivissä annettu suoja ei ole ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleisen periaatteen antamaa suojaa laajempi, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan on kysyttävä myös, voidaanko tätä periaatetta soveltaa välittömästi yksityisten välisissä suhteissa, kuten tuomiosta Mangold (C‑144/04, EU:C:2005:709) ja tuomiosta Kücükdeveci (C‑555/07, EU:C:2010:21) sen mielestä ilmenee, ja miten kyseisen periaatteen välitöntä soveltamista on arvioitava suhteessa oikeusvarmuuden periaatteeseen ja siihen liittyvään luottamuksensuojan periaatteeseen.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy lisäksi, onko unionin oikeuden mukaista, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa kansallinen tuomioistuin arvioi ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleistä periaatetta suhteessa oikeusvarmuuden periaatteeseen ja luottamuksensuojan periaatteeseen ja päättelee, että oikeusvarmuuden periaate on ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleiseen periaatteeseen nähden ensisijainen ja että siksi työnantajan ei kansallisen oikeuden mukaisesti tarvitse maksaa irtisanomiskorvausta.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy tässä yhteydessä vielä, voidaanko tällaisessa arvioinnissa ottaa huomioon se, että työntekijä voi mahdollisesti vaatia Tanskan valtiolta korvausta siitä, että Tanskan lainsäädäntö ei sovi yhteen unionin oikeuden kanssa.
Tässä tilanteessa Højesteret (ylin tuomioistuin) on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
Onko ikään perustuvan syrjinnän kieltoa koskeva unionin oikeuden yleinen periaate esteenä Tanskan lainsäädännön kaltaiselle säännöstölle, jonka mukaan työntekijöillä ei ole oikeutta irtisanomiskorvaukseen, jos heillä on oikeus työnantajan maksamaan vanhuuseläkkeeseen sellaisen eläkejärjestelmän perusteella, johon he ovat liittyneet ennen kuin he ovat täyttäneet 50 vuotta, ja jos näin on, vaikuttaako asiaan se, päättävätkö työntekijät pysyä työmarkkinoilla vai jäädä eläkkeelle?
Onko unionin oikeuden mukaista, että työntekijän ja yksityisen työnantajan välisessä asiassa, jonka kohteena on irtisanomiskorvauksen maksaminen silloin, kun työnantajalla kansallisen lainsäädännön nojalla ensimmäisessä kysymyksessä kuvatun mukaisesti ei ole korvauksen maksamisvelvollisuutta, mutta tämä tilanne ei ole yhteensoveltuva ikään perustuvan syrjinnän kieltoa koskevan unionin oikeuden yleisen periaatteen kanssa, tanskalainen tuomioistuin arvioi periaatetta ja sen välitöntä oikeusvaikutusta suhteessa oikeusvarmuuden periaatteeseen ja siihen liittyvään luottamuksensuojan periaatteeseen sekä päätyy arviointinsa perusteella siihen tulokseen, että oikeusvarmuuden periaate on ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaatteeseen nähden ensisijainen, ja siksi työnantajan ei kansallisen oikeuden mukaisesti tarvitse maksaa irtisanomiskorvausta? Lisäksi halutaan selvittää, onko sen mahdollisuuden huomioon ottaminen merkityksellistä, että työntekijä voi tietyissä olosuhteissa vaatia valtiolta korvausta, jos Tanskan lainsäädäntö on yhteensoveltumaton unionin oikeuden kanssa.”
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, jonka käsiteltävänä on yksityisten välinen oikeusriita, tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään pääasiallisesti, onko ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleistä periaatetta tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan työntekijöillä ei ole oikeutta irtisanomiskorvaukseen, jos heillä on oikeus työnantajan maksamaan vanhuuseläkkeeseen sellaisen eläkejärjestelmän perusteella, johon he ovat liittyneet ennen kuin he ovat täyttäneet 50 vuotta, riippumatta siitä, päättävätkö työntekijät pysyä työmarkkinoilla vai jäädä eläkkeelle.
Tähän kysymykseen vastaamiseksi on ensin muistutettava, että ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleinen periaate, joka direktiivissä 2000/78 konkretisoidaan, pohjautuu, kuten mainitun direktiivin johdanto-osan ensimmäisestä ja neljännestä perustelukappaleesta ilmenee, erilaisiin kansainvälisiin asiakirjoihin ja jäsenvaltioiden yhteiseen valtiosääntöperinteeseen (ks. tuomio Mangold, C‑144/04, EU:C:2005:709, 74 kohta ja tuomio Kücükdeveci, C‑555/07, EU:C:2010:21, 20 ja 21 kohta). Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee myös, että kyseistä periaatetta, joka on nyt vahvistettu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artiklassa, on pidettävä unionin oikeuden yleisenä periaatteena (ks. tuomio Mangold, C‑144/04, EU:C:2005:709, 75 kohta ja tuomio Kücükdeveci, C‑555/07, EU:C:2010:21, 21 kohta).
Seuraavaksi on täsmennettävä, että koska itse direktiivissä 2000/78 ei vahvisteta ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleistä periaatetta vaan siinä ainoastaan konkretisoidaan tämä periaate työssä ja ammatissa, direktiivissä annettu suoja ei ole mainitun periaatteen antamaa suojaa laajempi. Direktiivin antaessaan Euroopan unionin lainsäätäjän tarkoituksena on ollut määritellä tarkempi kehys helpottamaan yhdenvertaisen kohtelun periaatteen konkreettista toteuttamista ja erityisesti määrittää periaatteesta eri poikkeusmahdollisuuksia rajaamalla nämä siten, että niiden soveltamisalasta annetaan selvempi määritelmä.
Lopuksi on lisättävä, että jotta ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleistä periaatetta voidaan soveltaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaiseen tilanteeseen, tämän tilanteen on vielä kuuluttava direktiivissä 2000/78 säädetyn syrjintäkiellon alaan.
Tässä yhteydessä on riittävää palauttaa mieleen, että – kuten unionin tuomioistuin jo on katsonut – koska toimihenkilölain 2a §:n 3 momentissa suljetaan yleisesti pois irtisanomiskorvauksen maksaminen kokonaiselle työntekijöiden ryhmälle, se vaikuttaa direktiivin 2000/78 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuihin näiden työntekijöiden irtisanomisehtoihin (tuomio Ingeniørforeningen i Danmark, C‑499/08, EU:C:2010:600, 21 kohta). Tästä seuraa, että pääasiassa kyseessä oleva kansallinen säännöstö kuuluu unionin oikeuden soveltamisalaan ja siis ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleisen periaatteen soveltamisalaan.
Niinpä on todettava, että kun otetaan huomioon se, että unionin tuomioistuin on jo katsonut, että direktiivin 2000/78 2 artiklaa ja 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä nyt käsiteltävässä ennakkoratkaisupyynnössä tarkoitetun kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan yksin sen vuoksi, että työntekijöillä on oikeus vanhuuseläkkeeseen, jota heidän työnantajansa maksaa sen eläkejärjestelmän nojalla, johon työntekijät ovat liittyneet ennen kuin he ovat täyttäneet 50 vuotta, he eivät voi saada irtisanomiskorvausta, jonka tarkoituksena on tukea yli 12 vuotta yrityksen palveluksessa olleiden työntekijöiden työhön paluuta (tuomio Ingeniørforeningen i Danmark, C‑499/08, EU:C:2010:600, 49 kohta), sama pätee yhdenvertaisen kohtelun perusperiaatteeseen, josta ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleinen periaate on vain erityinen ilmaus.
Ensimmäiseen kysymykseen on vastattava edellä esitetyn perusteella, että ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleistä periaatetta, sellaisena kuin se on konkretisoituna direktiivillä 2000/78, on tulkittava siten, että se on myös yksityisten välisessä oikeusriidassa esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan työntekijöillä ei ole oikeutta irtisanomiskorvaukseen, jos heillä on oikeus työnantajan maksamaan vanhuuseläkkeeseen sellaisen eläkejärjestelmän perusteella, johon he ovat liittyneet ennen kuin he ovat täyttäneet 50 vuotta, riippumatta siitä, päättävätkö työntekijät pysyä työmarkkinoilla vai jäädä eläkkeelle.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee toisella kysymyksellään pääasiallisesti, onko unionin oikeutta tulkittava siten, että se mahdollistaa silloin, kun asian kannalta merkityksellisen kansallisen säännöksen on todettu olevan ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleisen periaatteen vastainen, että yksityisten välistä oikeusriitaa käsittelevä kansallinen tuomioistuin arvioi kyseistä periaatetta suhteessa oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteisiin ja katsoo, että viimeksi mainittuja periaatteita on pidettävä ensin mainittuun periaatteeseen nähden ensisijaisina. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii tässä asiayhteydessä myös sitä, voiko se tässä punninnassa ottaa huomioon vai onko sen otettava huomioon se, että jäsenvaltioilla on velvollisuus korvata vahinko, joka yksityisille on aiheutunut direktiivin 2000/78 kaltaisen direktiivin virheellisestä saattamisesta osaksi kansallista oikeusjärjestystä.
Tässä yhteydessä on ensinnäkin muistutettava vakiintuneesta oikeuskäytännöstä, jonka mukaan kansallisten tuomioistuinten asiana on silloin, kun niiden on ratkaistava yksityisten välinen oikeusriita, jossa ilmenee, että kyseessä oleva kansallinen lainsäädäntö on unionin oikeuden vastainen, turvata unionin oikeuden määräyksiin ja säännöksiin perustuva yksityisten oikeussuoja ja taata mainittujen määräysten ja säännösten täysi vaikutus (ks. vastaavasti tuomio Pfeiffer ym., C‑397/01–C‑403/01, EU:C:2004:584, 111 kohta ja tuomio Kücükdeveci, C‑555/07, EU:C:2010:21, 45 kohta).
Vaikka onkin totta, että siltä osin kuin kyse on yksityisten välisestä oikeusriidasta, unionin tuomioistuin on katsonut vakiintuneesti, että direktiivillä ei sellaisenaan voida luoda velvoitteita yksityiselle oikeussubjektille eikä siihen näin ollen sellaisenaan voida vedota tällaista henkilöä vastaan (ks. mm. tuomio Marshall, 152/84, EU:C:1986:84, 48 kohta; tuomio Faccini Dori, C‑91/92, EU:C:1994:292, 20 kohta ja tuomio Pfeiffer ym., C‑397/01–C‑403/01, EU:C:2004:584, 108 kohta), unionin tuomioistuin on kuitenkin myös katsonut toistuvasti, että direktiivistä jäsenvaltioille seuraava velvoite saavuttaa direktiivissä säädetty tulos sekä niiden velvoite toteuttaa kaikki yleis- tai erityistoimenpiteet, jotka ovat aiheellisia tämän velvoitteen täyttämisen varmistamiseksi, sitovat kaikkia jäsenvaltioiden viranomaisia, myös tuomioistuimia niiden toimivallan rajoissa (ks. vastaavasti mm. tuomio von Colson ja Kamann, 14/83, EU:C:1984:153, 26 kohta ja tuomio Kücükdeveci, C‑555/07, EU:C:2010:21, 47 kohta).
Tästä seuraa, että kun kansalliset tuomioistuimet soveltavat kansallista oikeutta, jota niitä on pyydetty tulkitsemaan, niiden on otettava huomioon kaikki kyseisen oikeuden säännöt ja sovellettava siinä hyväksyttyjä tulkintamenetelmiä voidakseen tulkita sitä mahdollisimman pitkälle kyseessä olevan direktiivin sanamuodon ja tarkoituksen mukaisesti, jotta direktiivissä tarkoitettu tulos saavutettaisiin ja SEUT 288 artiklan kolmatta kohtaa noudatettaisiin (ks. mm. tuomio Pfeiffer ym., C‑397/01–C‑403/01, EU:C:2004:584, 113 ja 114 kohta ja tuomio Kücükdeveci, C‑555/07, EU:C:2010:21, 48 kohta).
Unionin tuomioistuin on tosin katsonut, että periaatteella, joka koskee kansallisen oikeuden tulkintaa unionin oikeuden mukaisesti, on tietyt rajat. Niinpä kansallisen tuomioistuimen velvollisuutta tukeutua unionin oikeuteen, kun se tulkitsee ja soveltaa asiaan liittyviä kansallisen oikeuden säännöksiä, rajoittavat yleiset oikeusperiaatteet, eikä kyseinen velvollisuus voi olla perustana kansallisen oikeuden contra legem ‑tulkinnalle (ks. tuomio Impact, C‑268/06, EU:C:2008:223, 100 kohta; tuomio Dominguez, C‑282/10, EU:C:2012:33, 25 kohta ja tuomio Association de médiation sociale, C‑176/12, EU:C:2014:2, 39 kohta).
Tässä asiayhteydessä on täsmennettävä, että vaatimus unionin oikeuden mukaisesta tulkinnasta sisältää kansallisille tuomioistuimille velvollisuuden muuttaa tarvittaessa vakiintunutta oikeuskäytäntöä, jos se perustuu sellaiseen kansallisen oikeuden tulkintaan, joka ei sovi yhteen direktiivin tavoitteiden kanssa (ks. vastaavasti tuomio Centrosteel, C‑456/98, EU:C:2000:402, 17 kohta).
Niinpä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei voi pääasiassa katsoa pätevästi, että sen on mahdoton tulkita kyseessä olevaa kansallista säännöstä unionin oikeuden mukaisesti vain sen takia, että se on vakiintuneesti tulkinnut kyseistä säännöstä merkityksessä, joka ei sovi yhteen unionin oikeuden kanssa.
Näiden täsmennysten jälkeen on vielä lisättävä, että vaikka kansalliselle tuomioistuimelle, jonka käsiteltäväksi on saatettu oikeusriita, joka koskee ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleistä periaatetta, sellaisena kuin se on konkretisoituna direktiivillä 2000/78, todella olisikin mahdotonta tulkita kansallista oikeutta mainitun direktiivin mukaisesti, sen velvollisuutena on kuitenkin turvata toimivaltansa rajoissa unionin oikeuteen perustuva yksityisten oikeussuoja ja taata unionin oikeuden täysi vaikutus jättämällä tarvittaessa soveltamatta kaikki kyseisen periaatteen vastaiset kansallisen lainsäädännön säännökset (tuomio Kücükdeveci, C‑555/07, EU:C:2010:21, 51 kohta).
Lisäksi tuomion Association de médiation sociale (C‑176/12, EU:C:2014:2) 47 kohdasta ilmenee, että ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaate antaa yksityisille subjektiivisen oikeuden, johon voidaan vedota sellaisenaan ja joka velvoittaa yksityistenkin välisissä oikeusriidoissa kansalliset tuomioistuimet jättämään soveltamatta kansallisia säännöksiä, jotka eivät ole kyseisen periaatteen mukaisia.
Niinpä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana on nyt käsiteltävässä asiassa jättää soveltamatta kyseessä olevaa kansallista säännöstä, jos se katsoo, että sen on mahdoton tulkita säännöstä mainitun periaatteen mukaisesti.
Toiseksi siitä, mitä velvoitteita yksityisten välistä oikeusriitaa käsittelevälle kansalliselle tuomioistuimelle seuraa luottamuksensuojan periaatteesta, on korostettava, ettei kansallinen tuomioistuin voi tukeutua kyseiseen periaatteeseen soveltaakseen edelleen kansallista oikeussääntöä, joka on vastoin ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleistä periaatetta, sellaisena kuin se on konkretisoituna direktiivillä 2000/78.
Luottamuksensuojan periaatteen soveltaminen ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kaavailemassa merkityksessä tarkoittaisi nimittäin todellisuudessa unionin tuomioistuimen omaksuman tulkinnan vaikutusten ajallista rajoittamista, koska tällä tavoin kyseistä tulkintaa ei voitaisi soveltaa pääasiassa.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tulkinnalla, jonka unionin tuomioistuin SEUT 267 artiklassa sille annettua toimivaltaa käyttäen antaa unionin oikeudelle, selvennetään ja täsmennetään tarvittaessa unionin oikeuden merkitystä ja ulottuvuutta niin, että unionin tuomioistuimen tulkinnasta ilmenee, miten unionin oikeutta pitää tai olisi pitänyt tulkita ja soveltaa sen voimaantulosta lähtien. Tästä seuraa, että lukuun ottamatta täysin poikkeuksellisia olosuhteita, joista ei kuitenkaan ole väitetty olevan kyse nyt käsiteltävässä asiassa, tuomioistuinten on sovellettava näin tulkittua unionin oikeutta sellaisiinkin oikeussuhteisiin, jotka ovat syntyneet ja jotka on perustettu ennen tulkintapyynnöstä annettua tuomiota, jos edellytykset unionin oikeuden soveltamista koskevan asian käsittelylle toimivaltaisissa tuomioistuimissa muuten täyttyvät (ks. mm. tuomio Gmina Wrocław, C‑276/14, EU:C:2015:635, 44 ja 45 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Luottamuksensuojaan ei myöskään missään tapauksessa voida vedota siinä tarkoituksessa, että yksityinen, jonka nostama kanne on saanut unionin tuomioistuimen tulkitsemaan unionin oikeutta siten, että se on esteenä kyseessä olevalle kansalliselle oikeussäännölle, ei saisi tällaista tulkintaa hyväkseen (ks. vastaavasti tuomio Defrenne, 43/75, EU:C:1976:56, 75 kohta ja tuomio Barber, C‑262/88, EU:C:1990:209, 44 ja 45 kohta).
Tämän tuomion 19 kohdassa mainitusta ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen pohdinnasta puolestaan on korostettava, että nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan työntekijän kaltaisten yksityisten, joilla on unionin oikeuteen perustuva subjektiivinen oikeus, mahdollisuus vaatia korvausta silloin, kun heidän oikeuksiaan on loukattu jäsenvaltion syyksi luettavalla unionin oikeuden rikkomisella (ks. vastaavasti tuomio Francovich ym., C‑6/90 ja C‑9/90, EU:C:1991:428, 33 kohta ja tuomio Brasserie du pêcheur ja Factortame, C‑46/93 ja C‑48/93, EU:C:1996:79, 20 kohta), ei voi kyseenalaistaa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen velvollisuutta asettaa direktiivin 2000/78 mukainen kansallisen oikeuden tulkinta etusijalle tai – jos tällainen tulkinta osoittautuu mahdottomaksi – jättää soveltamatta ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleisen periaatteen, sellaisena kuin se on konkretisoituna mainitulla direktiivillä, vastaista kansallista säännöstä, eikä kyseinen mahdollisuus voi myöskään johtaa siihen, että kansallinen tuomioistuin antaa käsiteltävänään olevan oikeusriidan yhteydessä etusijan kansallista oikeutta noudattaneen yksityisen, tässä tapauksessa työnantajan, luottamuksensuojalle.
Toiseen kysymykseen on vastattava kaiken edellä esitetyn perusteella, että unionin oikeutta on tulkittava siten, että direktiivin 2000/78 soveltamisalaan kuuluvaa yksityisten välistä oikeusriitaa käsittelevän kansallisen tuomioistuimen velvollisuutena on silloin, kun se soveltaa kansallisen oikeutensa säännöksiä, tulkita niitä siten, että niitä voidaan soveltaa mainitun direktiivin mukaisesti, tai – jos tällainen direktiivin mukainen tulkinta on mahdotonta – jättää tarvittaessa soveltamatta kutakin ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleisen periaatteen vastaista kansallisen oikeuden säännöstä. Oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteet tai yksityisen, joka katsoo kärsineensä vahinkoa unionin oikeuden vastaisen kansallisen säännöksen soveltamisesta, mahdollisuus saattaa asianomainen jäsenvaltio vastuuseen unionin oikeuden rikkomisesta, eivät voi kyseenalaistaa mainittua velvollisuutta.
Ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleistä periaatetta, sellaisena kuin se on konkretisoituna yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetulla neuvoston direktiivillä 2000/78/EY, on tulkittava siten, että se on myös yksityisten välisessä oikeusriidassa esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan työntekijöillä ei ole oikeutta irtisanomiskorvaukseen, jos heillä on oikeus työnantajan maksamaan vanhuuseläkkeeseen sellaisen eläkejärjestelmän perusteella, johon he ovat liittyneet ennen kuin he ovat täyttäneet 50 vuotta, riippumatta siitä, päättävätkö työntekijät pysyä työmarkkinoilla vai jäädä eläkkeelle.
Unionin oikeutta on tulkittava siten, että direktiivin 2000/78 soveltamisalaan kuuluvaa yksityisten välistä oikeusriitaa käsittelevän kansallisen tuomioistuimen velvollisuutena on silloin, kun se soveltaa kansallisen oikeutensa säännöksiä, tulkita niitä siten, että niitä voidaan soveltaa mainitun direktiivin mukaisesti, tai – jos tällainen direktiivin mukainen tulkinta on mahdotonta – jättää tarvittaessa soveltamatta kutakin ikään perustuvan syrjinnän kiellon yleisen periaatteen vastaista kansallisen oikeuden säännöstä. Oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteet tai yksityisen, joka katsoo kärsineensä vahinkoa unionin oikeuden vastaisen kansallisen säännöksen soveltamisesta, mahdollisuus saattaa asianomainen jäsenvaltio vastuuseen unionin oikeuden rikkomisesta, eivät voi kyseenalaistaa mainittua velvollisuutta.

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin


Ampuma-aselain (1/1998) 110 a §:ssä tarkoitettu ampuma-aseen valmistus-, täydennys- ja tuontimerkintä katsotaan tehdyksi näkyvään paikkaan myös, jos se on luettavissa ampuma-aseesta purkamalla ase käyttäjän tekemäksi tarkoitetun huollon yhteydessä.
6) kaupan pidettävien, säilytettävien, valmistettavien, korjattavien, muunneltavien, kaupallisesti muutettavien, vaihdettavien, vuokrattavien ja välitettävien ampuma-aseiden tyyppi ja toimintatapa sekä aseen osien, patruunoiden ja erityisen vaarallisten ammusten ja kaasusumuttimien laji.
1) hankittujen, säilytettävien ja luovutettujen ampuma-aseiden lukumäärä, tyyppi, toimintatapa ja kaliiperi sekä valmistus- tai täydennysmerkintä, sarja- tai tunnistenumero sekä tiedossa oleva tehtaan merkki ja malli tai mallinumero;
2) hankittujen, säilytettävien, valmistettujen, korjattavien, muunnettavien, muutettavien ja luovutettujen tehokkaiden ilma-aseiden lukumäärä, piipun pienin sisähalkaisija sekä valmistus- tai täydennysmerkintä, sarja- tai tunnistenumero sekä tiedossa oleva tehtaan merkki ja malli tai mallinumero;
3) hankittujen, valmistettujen, korjattavien, muunnettavien, muutettavien tai säilytettävien ja luovutettujen aseen osien lukumäärä, laji, piipun tai putken kaliiperi sekä valmistus- tai täydennysmerkintä, sarja- tai tunnistenumero sekä tiedossa oleva tehtaan merkki ja malli tai mallinumero;
4) hankittujen, valmistettujen, tai säilytettävien ja luovutettujen patruunoiden ja erityisen vaarallisten ammusten määrä, laji ja kaliiperi;
5) hankittujen, valmistettujen tai säilytettävien ja luovutettujen kaasusumuttimien lukumäärä, laji ja pitoisuus;
6) edellä kohdissa 1–5 tarkoitettujen esineiden hankkimis-, valmistamis-, korjaamis-, tuonti-, siirto-, muuttamis- tai muuntamisaika;
7) edellä kohdissa 1–5 tarkoitettujen esineiden korjattavaksi ja säilytettäväksi ottamisaika sekä palauttamisaika.
A:lla 892/2019 muutettu 12 § tulee voimaan 1.3.2020. Aiempi sanamuoto kuuluu:
1) valmistettujen, hankittujen, säilytettävien ja luovutettujen patruunoiden ja erityisen vaarallisten ammusten määrä, laji ja kaliiperi;
2) hankkimis-, säilytettäväksi ottamis- ja luovutusaika;
3) luovuttajan ja luovutuksensaajan oikeutta pitää hallussa patruunoita tai erityisen vaarallisia ammuksia tai asealan elinkeinolupaa koskevat tiedot.
A:lla 892/2019 muutettu 13 § tulee voimaan 1.3.2020. Aiempi sanamuoto kuuluu:
Ampuma-aseiden, aseen osien, patruunoiden tai erityisen vaarallisten ammusten valmistamiseen oikeutetun ase-elinkeinonharjoittajan pitämään tiedostoon merkitään: (26.5.2011/572)
14 § on kumottu A:lla 11.7.2019/892 ja tulee voimaan 1.3.2020. Aiempi sanamuoto kuuluu:
Ampuma-aseiden ja aseen osien korjaamiseen ja muuntamiseen oikeutetun ase-elinkeinonharjoittajan pitämään tiedostoon merkitään: (26.5.2011/572)
15 § on kumottu A:lla 11.7.2019/892 ja tulee voimaan 1.3.2020. Aiempi sanamuoto kuuluu:
Ase-elinkeinonharjoittaja voi pitää 12–14 §:ssä tarkoitettuja tiedostoja merkitsemällä tiedot erilliseen kirjaan tai automaattisen tietojenkäsittelyn avulla laadittuun tiedostoon. Jos tiedot on merkitty automaattisen tietojenkäsittelyn avulla laadittuun tiedostoon, tiedosto on esitettävä poliisin vaatimuksesta paperitulosteena sekä luovutettava lupaviranomaiselle paperitulosteena, kun asealan elinkeinolupa raukeaa tai jos se peruutetaan.
1) asealan kaupan harjoittaminen, ampuma-aseiden vaihtaminen, vuokraaminen, välittäminen ja kaupallinen säilyttäminen;
L ammatillisesta peruskoulutuksesta 630/1998 on kumottu L:lla ammatillisesta koulutuksesta 531/2017.
2) asealan elinkeinoluvan haltija tai muu työnantaja, jonka palveluksessa hakija on;
Kaasusumuttimen ja tehokkaan ilma-aseen kaupallista tuontilupaa haetaan kirjallisesti. Hakemuksessa on mainittava: (5.11.2015/1305)
1) hankitun, valmistetun, lainaksi annetun tai muunnetun ampuma-aseen tyyppi, toimintatapa ja kaliiperi sekä aseessa oleva valmistus- tai täydennysmerkintä, sarja- tai tunnistenumero sekä tiedossa oleva tehtaan merkki ja malli tai mallinumero;
2) hankitun, valmistetun, lainaksi annetun tai muunnetun tehokkaan ilma-aseen piipun pienin sisähalkaisija ja sarja- tai tunnistenumero sekä tiedossa oleva tehtaan merkki ja malli tai mallinumero;
3) hankitun, valmistetun, lainaksi annetun tai muunnetun aseen osan laji, piipun tai putken kaliiperi sekä osassa oleva valmistus- tai täydennysmerkintä, sarja- tai tunnistenumero sekä tiedossa oleva tehtaan merkki ja malli tai mallinumero.
5) asekeräilijän hyväksyntä;
6) patruunoiden ja erityisen vaarallisten ammusten aiottu säilytyspaikka ja -tapa.
1) aseen osan laji, piipun tai putken kaliiperi sekä valmistus- tai täydennysmerkintä sekä tiedossa oleva tehtaan merkki, malli tai mallinumero ja sarjanumero;
2) tehokkaan ilma-aseen piipun pienin sisähalkaisija sekä tiedossa oleva tehtaan merkki, malli tai mallinumero sekä sarja- tai tunnistenumero;
3) korvataanko hankitulla aseen osalla ampuma-aseeseen pysyvästi kuuluva aseen osa vai ei;
4) deaktivoidun ampuma-aseen valmistus- tai täydennysmerkintä sekä tiedossa oleva tehtaan merkki, malli tai mallinumero ja sarjanumero sekä deaktivointitodistuksen numero ja päivämäärä;
5) luovuttajan nimi ja henkilötunnus tai yritys- ja yhteisötunnus;
6) luovutusaika.
1 § - Ampuma-aseen pituuden mittaaminen1 a § - Ampuma-aseen sarja- ja tunnistenumero1 b § - Merkintöjen tekeminen1 c § - Asetuksen soveltaminen tehokkaisiin ilma-aseisiin2 § - Deaktivoitu ampuma-ase3 § - Ampuma-aseen ja aseen osan hävittäminen 4 § - Panssarin lävistämiseen suunniteltu ja valmistettu patruuna 5 § - Räjähtävällä ammuksella varustettu patruuna 6 § - Sytyttävällä ammuksella varustettu patruuna 7 § - Reikäpäinen ammus 8 § - Laajeneva ammus 9 § - Toisiaan vastaavat aseen osat10 § - Asealan elinkeinoluvan hakeminen 11 § - Asealan elinkeinolupaa koskeva todistus12 § - Asealan elinkeinoluvan haltijan ilmoittamat yksilöintitiedot12 § - Kaupan harjoittamiseen tai säilyttämiseen oikeutetun ase-elinkeinonharjoittajan velvollisuus pitää tiedostoa13 § - Patruunoita ja erityisen vaarallisia ammuksia koskeva tiedostonpito 13 § - Valmistamiseen oikeutetun ase-elinkeinonharjoittajan velvollisuus pitää tiedostoa14 § 14 § - Korjaamiseen tai muuntamisen oikeutetun ase-elinkeinonharjoittajan velvollisuus pitää tiedostoa15 § 15 § - Ase-elinkeinonharjoittajan pitämän tiedoston muoto16 § - Vastuuhenkilöä koskeva selvitys16 a § - Vastuuhenkilön koe17 § - Aseenkäsittelyluvan hakeminen 18 § - Aseenkäsittelylupaa koskeva todistus 19 § - Kaupallisen ennakkosuostumuksen hakeminen 20 § - Kaupallista ennakkosuostumusta koskeva todistus 21 § - Kaupallisen tuontiluvan hakeminen 22 § - Kaupallista tuontilupaa koskeva todistus 23 § - Kaasusumuttimen ja tehokkaan ilma-aseen tuontiluvan hakeminen (5.11.2015/1305) 24 § - Kaasusumuttimen kaupallista tuontilupaa koskeva todistus 25 § - Kaupallisen siirtoluvan hakeminen 26 § - Kaupallista siirtolupaa koskeva todistus26 a § - Määräaikaisen kaupallisen siirtoluvan hakeminen26 b § - Määräaikaista kaupallista siirtolupaa koskeva todistus26 c § - Määräaikaisen kaupallisen siirtoluvan nojalla tehtävää siirtoa koskeva ilmoitus27 § - Kaupallisen kauttakuljetusluvan hakeminen 28 § - Kaupallista kauttakuljetuslupaa koskeva todistus (5.11.2015/1305) 29 § - Kaasusumuttimen kaupallisen vientiluvan ja kaasusumuttimen kaupallisen kauttakuljetusluvan hakeminen 30 § - Kaasusumuttimen kaupallista vientilupaa ja kaupallista kauttakuljetuslupaa koskeva todistus31 § - Maahanjääntitodistus 32 § - Maahanjääntitodistuksen hakeminen 33 § - Euroopan ampuma-asepassin hakeminen 34 § - Euroopan ampuma-asepassin sisältö 35 § - Yksityisen ennakkosuostumuksen hakeminen 36 § - Yksityistä ennakkosuostumusta koskeva todistus 37 § - Yksityisen tuontiluvan hakeminen 38 § - Yksityistä tuontilupaa koskeva todistus 39 § - Yksityistä tuontilupaa koskeva selvitys 40 § - Yksityisen siirtoluvan hakeminen 41 § - Yksityistä siirtolupaa koskeva todistus42 § - Tullin kaupallista tuontia koskeva ilmoitusvelvollisuus42 a § - Tullin yksityistä tuontia koskeva ilmoittamisvelvollisuus43 § - Aseluvan hakeminen43 a § - Aseen ja aseen osan yksilöintitietojen ilmoittaminen44 § - Aselupaa koskeva todistus ja säilytysohje44 a § - Asevastaavalle annettavan hyväksynnän hakeminen44 b § - Asevastaavalle annettua hyväksyntää koskeva todistus44 c § 44 d § - Aktiivinen ampumaurheilu, -harrastus ja -harjoittelu44 e § - Aktiivinen loukku- tai luolapyynti45 § - Ulkomailla asuvalle annettavan hankkimisluvan hakeminen46 § - Ulkomailla asuvalle annettavaa hankkimislupaa koskeva todistus44–49 §50 § - Rinnakkaisluvan hakeminen 51 § - Rinnakkaislupaa koskeva todistus51 a § - Kaasusumutinluvan hakeminen51 b § - Kaasusumutinlupaa koskeva todistus52 § - Asekeräilijälle annettavan hyväksynnän hakeminen53 § - Asekeräilijälle annettua hyväksyntää koskeva todistus54 § 55 § - Ampumatarvikeluvan hakeminen 56 § - Ampumatarvikelupaa koskeva todistus57 § - Suostumuksen hakeminen 58 § - Suostumusta koskeva todistus59 § - Aseen osasta, tehokkaasta ilma-aseesta ja deaktivoidusta ampuma-aseesta tehtävän ilmoituksen sisältö ja muoto60 § 61 § - Luovutusilmoituksen sisältö 62 § - Poliisin haltuun väliaikaisesti otetut ampuma-aseet, aseen osat, patruunat ja erityisen vaaralliset ammukset63 § - Valtiolle menetetyiksi tuomitut ja valtion omistukseen tulleet ampuma-aseet, aseen osat, patruunat ja erityisen vaaralliset ammukset64 § - Todistuksen kaksoiskappale65 § 65 a § - Ampuma-aselautakunta66 § - Tarkemmat säännöksetMuutossäädösten voimaantulo ja soveltaminen:7.2.2002/101:9.10.2003/851:17.12.2009/1121:26.5.2011/572:5.11.2015/1305:16.11.2017/747:11.7.2019/892:


text:
Seksi Opetusvideo Homo Suomi24 Oulu Chat / Vapaa Homoseksuaali
26 January, 2018 by Thelma Placek
Porno de sexo gratis tias con mama porno viejas folladoras porno mamadas porno español es. con negros desnudos super pollas videos de porno videos pornos travestis españolas follando japonesas playas nudistas follando con porn petardas asiaticas peliculas porno tetas naturales follando putas gratis bideos de mujeres tetonas ama de masajes porno español videos sexo en publico porno videos de trios gratis maduritas videos las mas putas videos famosas follando videos porno de viejos xxx trio follando duro nekane porno gratis asiaticas rumanas xxx porno xxx rubias tetonas follando en castellano videos porno gais follando ribias 19 amater tetonas gorditas españolas maduras gordas gratis putas gratis sasha grey sexo con maduros follando blancas cumlauder en la playa masage porno maduritas porn follada xexo videos gratis video porno abuela enfermeras follando xx porn madura embarazadas desnudas porno italianas gang bang tube hd travestis cordoba julia de porno de parejas cleopatra xxx hd porno entre mujeres haciendo pajas intercambio parejas calientes follando gratis hd tias buenas xxx gold sexo viejas xxx amater tube gordita follada romantica enanas moms xxx gratis negras gordas gratis videos de travestis gratis descargar videos masajes porno maduras videos porno de viejas tetonas videos sexo maduras foyando haciendo el culo phorno nenas calientes xxx hd 1080 videos de parejas follando videos porno en español gratis videos lesbianas en la folla a tope madura cumlowder videos sexo lesvico embarazada porno español porno españoles erotico latinas maduras cachondas videos latinos animacion porno español xxx gratis lesbico gratis polla jesse jane anal gratis de cumlouder porno castellano gratis grandes xxx hentai x peliculas porno duro chochos rubios desnudos porno hd videos españoles xxx viejos gordas follando porno chicas haciendo pajas españolas follando xxx porno españoles travestis porno hd porn chat mujeres chupando pollas grandes ver videos xxx maduras xxx videos porno gratis de mujeres maduras x-art negras porno madre hentai3d video porno español coños x anal gratis de enanas latinas calientes cumlouder hd videos travestis porno amaters maduras negras porno tias buenas xxx mujeres maduras xxx gratis coño quiero ver pelicula porno prono gratis videos x shizuka desnuda sofia rose porno de sexo gratis maduras videos pornos de asiaticas rubias hd conchas peludas vodeos xxx tríos porno poprno sexo hd xxx corrida vaginal videos de lesbianas porno anal porno free videos porno gratis trios bisexuales porn ver video vídeos porno de sexso gratis ver video porno chica xxx tetonas videos gratis xxx sexo vidio videos pornos sexo gratis orgias amater porno de maduras pelis porno de lucia xxx videos porno es.
con porno mujeres follando sexo asiatico porn free videos porno gratis follando abuelas videos porno duros milf madre se folla a su madre porno. con jovenes follando viejasfollando porno de porno travesti webcam gratis videos de españolas videos porno gratis en castellano web cam porno gratis follar videos maduras tetonas latinas follandose muy peludos blanca nieves porno maduras tube osos vidios porno trios art porn abuelas gordos follando actrices porno nekane sweet porno para chicas porn hd primera vez anal gratis de lesvianas gratis eroticos pelis xxx cumloader xxx hd porn videos gratis en castellano porno de lesbianas porno videos porno gartis videos eroticos gratuitos mujeres maduras haciendo el culo porn free video hentai folla en español videos maduritas pprno videos lesvicos gratis mayores follando porno tran sexo por no gratis de putas muy porno mamadas cachondas pareja española follando mujeres hermosas desnudas porno españolas porno xxx porno maduritas videos xxx xxx ver videos trabestis pajinas porno extremo porno xxx rubias hd nenas calientes chicas orinando sexo gratis porno gordas tetonas mujeres maduras xxx gratis anal españoles gratis polla por el mejor porno enanas porno playa video porno de mujeres porno gordas follando pollas gigantes chicas amateur porno sado xxx videos porno tetas gratis maduritas tetonas videos porno gratis hentaixxx videos viejas muy porno españolas follando vídeos porno casting porno anal porno porno gordas quiero ver porno transesual maduras gratis abuelas videos porno pelirojas pollas videos porno gratis pornotube vídeos porno gratis de polla negra intercambios de rubias xxx corrida anal videos porno casting español porno de chicas porno parejas videos porno x videos x free videos putas maduras super porno jenna jamenson las mejores actrices porno de asiaticas sexo anal en castellano porno maduraa maduritas.
Seksi homo vantaa sex kauppa
Onks tääl ketää kiinostuneita fistauksesta? Vai täytyykö tyytyä vain Saksan rajalliseen tarjontaan? Meikään vetoavat vanhemmat, vatsakkaat, viiksekkäät mutta kuitenkin voimakkaat miehenköriläät. Minkäverran siilinjärven alueella on v homoja? Olen kuullut että siellä on rajua me. Mulla on sellainen pieni vesipumppu suolen tyhjennystä varten. Ettekö tykkää naisten pyllyistä ja sukuelimestä ollenkaan? Ennen pidin itseäni heterona mutta huomasinkin olev. Irstaat arabimiehet Kuulun niihin, jotka ovat lääpällään irstaisiin arabimiehiin. Ja ennen kaikkea missä - Egyptissäkö? Olet poistumassa sivulta jota olet muokannut. Minkäverran siilinjärven alueella on v homoja?

matches: hd hd hd hd hd hd hd hd hd hd hd hd


text:
12 päivänä syyskuuta 2019 (*)
Ennakkoratkaisupyyntö – Teollis- ja tekijänoikeudet – Tekijänoikeus ja lähioikeudet – Direktiivi 2001/29/EY – 2 artiklan a alakohta – Teoksen käsite – Teosten suojaaminen tekijänoikeudella – Edellytykset – Yhteensovittaminen mallisuojan kanssa – Direktiivi 98/71/EY – Asetus (EY) N:o 6/2002 – Vaatteet
Asiassa C‑683/17,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Supremo Tribunal de Justiça (ylin tuomioistuin, Portugali) on esittänyt 21.11.2017 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 6.12.2017, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Prechal sekä tuomarit F. Biltgen, J. Malenovský (esittelevä tuomari), C. G. Fernlund ja L.S. Rossi,
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 12.12.2018 pidetyssä istunnossa esitetyn,
– Cofemel – Sociedade de Vestuário, SA, edustajinaan I. Bairrão ja J. P. de Oliveira Vaz Miranda de Sousa, advogados,
– G-Star Raw CV, edustajinaan A. Grosso Alves ja G. Paiva e Sousa, advogados,
– Portugalin hallitus, asiamiehinään L. Inez Fernandes, M. Figueiredo ja P. Salvação Barreto,
– Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, asiamiehinään S. Brandon ja Z. Lavery, avustajanaan J. Moss, barrister,
– Euroopan komissio, asiamiehinään J. Samnadda, B. Rechena ja F. Wilman,
kuultuaan julkisasiamiehen 2.5.2019 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
1 Ennakkoratkaisupyyntö koskee tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY (EYVL 2001, L 167, s. 10) 2 artiklan a alakohdan tulkintaa.
2 Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Cofemel – Sociedade de Vestuário, SA (jäljempänä Cofemel) ja G-Star Raw CV (jäljempänä G-Star) ja joka koskee tekijänoikeuksien, joihin G-Star on vedonnut, kunnioittamista.
3 Kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamista koskevan Bernin yleissopimuksen (Pariisin sopimuskirja 24.7.1971), sellaisena kuin se on muutettuna 28.9.1979 (jäljempänä Bernin yleissopimus), 2 artiklan 7 kappaleessa määrätään muun muassa seuraavaa:
”[Tällä yleissopimuksella perustetun liiton maat] voivat lainsäädännössään määrätä sovelletun taiteen teoksia sekä teollista muotoilua ja teollisia malleja koskevien lakiensa soveltamisalan samoin kuin näiden teosten, muotoilun tuotteiden ja mallien suojaamisen edellytykset. Teokset, joita niiden alkuperämaassa suojataan vain muotoilun tuotteina tai malleina, saavat toisessa liittomaassa vain sellaista erityissuojaa, jota tuossa maassa annetaan muotoilun tuotteille tai malleille; ellei tuossa maassa tällaista erityissuojaa anneta, suojataan näitä teoksia kuitenkin taiteellisina teoksina.”
4 Maailman henkisen omaisuuden järjestö (WIPO) hyväksyi Genevessä 20.12.1996 WIPOn tekijänoikeussopimuksen, joka hyväksyttiin Euroopan yhteisön puolesta 16.3.2000 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2000/278/EY (EYVL 2000, L 89, s. 6; jäljempänä WIPOn tekijänoikeussopimus).
6 Direktiivin 2001/29 johdanto-osan 60 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Tässä direktiivissä säädetty suoja ei saisi vaikuttaa muiden alojen kansalliseen tai yhteisön lainsäädäntöön, joka koskee esimerkiksi teollisoikeuksia – –”
7 Kyseisen direktiivin 2–4 artiklan otsikot ovat ”Kappaleen valmistamista koskeva oikeus”, ”Oikeus välittää yleisölle teoksia ja oikeus saattaa muu aineisto yleisön saataviin” ja ”Levitysoikeus”. Kyseisillä säännöksillä asetetaan jäsenvaltioille muun muassa velvollisuus taata tekijöille yksinoikeus sallia tai kieltää kappaleen valmistaminen teoksistaan (2 artiklan a alakohta), yksinoikeus sallia tai kieltää teostensa välittäminen yleisölle (3 artiklan 1 kohta) ja yksinoikeus sallia tai kieltää niiden levittäminen (4 artiklan 1 kohta).
8 Mainitun direktiivin 9 artiklassa, jonka otsikko on ”Muiden säännösten edelleen soveltaminen”, säädetään, että direktiivi ei vaikuta muita aihealueita koskeviin säännöksiin. Kyseisen artiklan useissa kieliversioissa, muun muassa saksan-, englannin-, espanjan-, ranskan- ja italiankielisissä versioissa, täsmennetään, että näihin aihealueisiin kuuluvat muun muassa patentit, tavaramerkit, mallit ja hyödyllisyysmallit. Mainitun artiklan portugalinkielisessä versiossa puolestaan viitataan patentteja, tavaramerkkejä ja hyödyllisyysmalleja koskeviin aihealueisiin mainitsematta malleja.
Direktiivi 98/71
9 Mallien oikeudellisesta suojasta 13.10.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/71/EY (EYVL 1998, L 289, s. 28) johdanto-osan kahdeksannessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Koska tekijänoikeuslainsäädäntöä ei ole yhdenmukaistettu, on tärkeää vahvistaa rekisteröityjen mallien suojaamista koskevan erityislainsäädännön ja tekijänoikeuslainsäädännön antaman kaksinkertaisen suojan periaate, samalla kun jäsenvaltioille jätetään oikeus päättää tekijänoikeudellisen suojan laajuudesta ja siitä, millä edellytyksillä tätä suojaa annetaan”.
10 Kyseisen direktiivin 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Määritelmät”, a alakohdassa täsmennetään, että ilmaisulla ”malli” tarkoitetaan ”tuotteen tai sen osan ulkomuotoa, joka johtuu tuotteen ja/tai sen koristelun piirteistä, erityisesti linjoista, ääriviivoista, väreistä, muodosta, pintarakenteesta ja/tai materiaalista”.
11 Mainitun direktiivin 17 artiklassa, jonka otsikkona on ”Suhde tekijänoikeuteen”, säädetään seuraavaa:
12 Yhteisömallista 12.12.2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 6/2002 (EUVL 2002, L 3, s. 1) johdanto-osan 32 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Koska tekijänoikeutta koskevaa lainsäädäntöä ei ole täysin yhdenmukaistettu, on tärkeää vahvistaa yhteisömallin ja tekijänoikeuden antaman suojan samanaikaisen soveltamisen periaate, samalla kun jäsenvaltioille jätetään oikeus päättää tekijänoikeudellisen suojan laajuudesta ja siitä, millä edellytyksillä tätä suojaa annetaan.”
13 Kyseisen asetuksen 3 artiklan a alakohdassa määritellään ilmaisu ”malli” samalla tavoin kuin direktiivin 98/71 1 artiklan a alakohdassa.
14 Mainitun asetuksen 96 artiklan, jonka otsikko on ”Suhde muihin kansallisiin suojamuotoihin”, 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
15 Tekijänoikeuksista ja lähioikeuksista annettu laki (Código de Direito de Autor e dos Direitos Conexos) sisältää muun muassa 2 §:n, jonka otsikko on ”Omaperäiset teokset” ja jossa säädetään seuraavaa:
”Kirjallisuuden, tieteen ja taiteen alan henkisiä luomuksia ovat lajista, ilmaisumuodosta, ansiokkuudesta, käytetystä viestintävälineestä ja tarkoituksesta riippumatta muun muassa seuraavat:
16 G-Star ja Cofemel ovat kaksi yhtiötä, jotka suunnittelevat, valmistavat ja myyvät vaatteita.
17 G-Star on 1990-luvulta lähtien käyttänyt oikeudenhaltijana tai yksinoikeuden antavien lisenssisopimusten nojalla tavaramerkkejä G-Star, G-Star Raw, G-Star Denim Raw, GS-Raw, G-Raw ja Raw. Kyseisillä tavaramerkeillä suunniteltuihin, valmistettuihin ja myytyihin vaatteisiin sisältyvät muun muassa ARC-niminen farkkuhousumalli sekä ROWDY-niminen huppari- ja t-paitamalli.
18 Cofemel suunnittelee, valmistaa ja myy niin ikään farkkuhousuja, huppareita ja t-paitoja tavaramerkillä TIFFOSI.
19 G-Star nosti 30.8.2013 portugalilaisessa alimman oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen, jolla se vaati, että Cofemel velvoitetaan lopettamaan G-Starin tekijänoikeuksien loukkaaminen ja luopumaan vilpillisestä kilpailusta sitä vastaan, korvaamaan tästä aiheutunut vahinko ja maksamaan uuden rikkomisen tapauksessa G-Starille päivittäinen uhkasakko rikkomisen lakkaamiseen saakka. G-Star vetosi kanteessaan muun muassa siihen, että tietyt Cofemelin valmistamat farkkuhousu-, huppari- ja t-paitamallit olivat samankaltaisia kuin sen ARC- ja ROWDY-mallit. G-Star väitti myös, että viimeksi mainitut vaatteet olivat omaperäisiä luovan henkisen työn tuloksia ja että niitä oli tästä syystä pidettävä tekijänoikeudella suojattavina ”teoksina”.
20 Cofemel puolustautui väittämällä muun muassa, että mainittuja vaatteita ei voida luokitella tällaista suojaa saaviksi ”teoksiksi”.
21 Alimman asteen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi G-Star oli saattanut asian, hyväksyi osittain G-Starin kanteen ja määräsi Cofemelin muun muassa lopettamaan G-Starin tekijänoikeuksien loukkaamisen, maksamaan tälle rahasumman, joka vastaa kyseisten tekijänoikeuksien vastaisesti valmistettujen vaatteiden myynnistä saatua voittoa, ja maksamaan tälle uuden rikkomisen tapauksessa päivittäisen uhkasakon.
22 Cofemel valitti kyseisestä tuomiosta Tribunal da Relação de Lisboaan (Lissabonin ylioikeus, Portugali), joka pysytti tuomion. Tällaiseen päätelmään päätyäkseen kyseinen tuomioistuin katsoi aluksi, että tekijänoikeudesta ja lähioikeuksista annetun lain 2 §:n 1 momentin i kohta oli direktiivin 2001/29, sellaisena kuin sitä on tulkittu 16.7.2009 annetussa tuomiossa Infopaq International (C‑5/08, EU:C:2009:465) ja 1.12.2011 annetussa tuomiossa Painer (C‑145/10, EU:C:2011:798), valossa ymmärrettävä siten, että tekijänoikeussuojaa saavat soveltavan taiteen teokset, teollismallit ja muotoiluteokset sillä edellytyksellä, että ne ovat omaperäisiä eli että ne ovat tekijänsä luovan henkisen työn tuloksia, eikä niiltä kuitenkaan edellytetä erityistä esteettistä tai taiteellista arvoa. Lisäksi mainittu tuomioistuin katsoi, että nyt käsiteltävässä asiassa G-Starin ARC- ja ROWDY-vaatemallit olivat tekijänoikeussuojaa saavia teoksia. Lopuksi se totesi, että tietyt Cofemelin valmistamat vaatteet loukkasivat G-Starin tekijänoikeuksia.
23 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin eli Supremo Tribunal de Justiça (ylin tuomioistuin, Portugali), jonka käsiteltäväksi asia on saatettu Cofemelin valituksella, katsoo ensimmäiseksi, että ensinnäkin on näytetty toteen, että valituksessa kyseessä olevat G-Starin vaatemallit ovat joko G-Starin palkkaamien suunnittelijoiden tai sen lukuun toimivien ja sille tekijänoikeutensa sopimuksilla siirtäneiden suunnittelijoiden suunnittelemia. Toiseksi kyseiset vaatemallit ovat muotimaailmassa innovatiivisiksi tunnustetun suunnittelu- ja valmistamistyön tulos. Kolmanneksi niihin sisältyy useita erityispiirteitä (kolmiulotteinen muoto, osien kokoonpano, tiettyjen osien sijoittelu jne.), jotka Cofemel on osittain toistanut tavaramerkillään myytävien vaatteiden suunnittelussa.
24 Toiseksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää, että tekijänoikeudesta ja lähioikeuksista annetun lain 2 §:n 1 momentin i kohdassa sisällytetään selvästi soveltavan taiteen teokset, teollismallit ja muotoiluteokset tekijänoikeussuojaa saavien teosten luetteloon, mutta siinä ei täsmennetä, millaista omaperäisyyttä suojan kohteiden luokitteleminen tällaisiksi teoksiksi edellyttää. Se toteaa myös, että tästä kysymyksestä, joka on G-Starin ja Cofemelin välisen oikeudenkäynnin keskiössä, ei vallitse yksimielisyyttä Portugalin oikeuskäytännössä eikä oikeuskirjallisuudessa. Tästä syystä se pohtii, onko 16.7.2009 annetussa tuomiossa Infopaq International (C‑5/08, EU:C:2009:465) ja 1.12.2011 annetussa tuomiossa Painer (C‑145/10, EU:C:2011:798) omaksutun tulkinnan valossa katsottava, että tekijänoikeussuojaa sovelletaan tällaisiin teoksiin samoin kuin mihin tahansa kirjallisiin ja taiteellisiin teoksiin eli sillä edellytyksellä, että ne ovat omaperäisiä siinä mielessä, että ne ovat tekijänsä luovan henkisen työn tuloksia, vai voidaanko tällaisen suojan antamisen edellytykseksi asettaa tietty esteettinen tai taiteellinen arvo.
25 Tässä tilanteessa Supremo Tribunal de Justiça on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1) Onko unionin tuomioistuimen direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohdalle antama tulkinta esteenä kansalliselle lainsäädännölle, tässä tapauksessa Portugalin tekijänoikeuksista ja lähioikeuksista annetun lain 2 §:n 1 momentin i kohdalle, jonka mukaan tekijänoikeuksien suoja koskee soveltavan taiteen teoksia, malleja tai teollisen muotoilun tuloksena syntyneitä teoksia, jotka antavat käytännöllisestä käyttötarkoituksestaan riippumatta esteettiseltä kannalta katsottuna erityisen, omaleimaisen visuaalisen vaikutelman ja joiden omaperäisyys on keskeinen suojan myöntämisen edellytys tekijänoikeuksien alalla?
2) Onko unionin tuomioistuimen direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohdalle antama tulkinta esteenä kansalliselle lainsäädännölle, tässä tapauksessa [Portugalin tekijänoikeuksista ja lähioikeuksista annetun lain] 2 §:n 1 momentin i kohdalle, jossa myönnetään tekijänoikeuksien suoja soveltavan taiteen teoksille, malleille tai teollisen muotoilun tuloksena syntyneille teoksille, jos ne erityisen tiukan taiteellista luonnetta koskevan arvioinnin perusteella sekä kulttuuripiireissä ja ‑instituutioissa vallitsevat käsitykset huomioon ottaen ovat niin ansiokkaita, että niitä voidaan pitää ’taiteellisina luomuksina’ tai ’taideteoksina’?”
26 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään pääasiallisesti, onko direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohtaa tulkittava siten, että se on esteenä sille, että kansallisessa lainsäädännössä annetaan pääasiassa kyseessä olevien vaatemallien kaltaisille malleille tekijänoikeussuojaa sillä perusteella, että ne antavat käytännöllisestä käyttötarkoituksestaan riippumatta esteettiseltä kannalta katsottuna erityisen, omaleimaisen visuaalisen vaikutelman.
27 Direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohdan mukaan jäsenvaltioiden on säädettävä, että tekijöillä on yksinoikeus sallia tai kieltää kappaleiden valmistaminen teostensa osalta.
28 Käsite ”teos”, johon kyseisessä säännöksessä viitataan, sisältyy myös direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohtaan ja 4 artiklan 1 kohtaan, jotka koskevat teoksen tekijän yksinoikeuksia yleisölle välittämisen ja levittämisen osalta, sekä kyseisen direktiivin 5, 6 ja 7 artiklaan, joista ensimmäinen koskee poikkeuksia tai rajoituksia, joita näihin yksinoikeuksiin voidaan tehdä, ja kaksi viimeistä teknisiä toimenpiteitä ja tietoja koskevia toimenpiteitä, joilla varmistetaan mainittujen yksinoikeuksien suoja.
29 Kuten unionin tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, kaikissa kyseisissä säännöksissä tarkoitettu käsite ”teos” on unionin oikeuden itsenäinen käsite, jota on tulkittava ja sovellettava yhtenäisesti ja joka edellyttää kahden kumulatiivisen osatekijän täyttymistä. Yhtäältä kyseinen käsite merkitsee sitä, että on olemassa suojan kohde, joka on omaperäinen siinä mielessä, että se on tekijänsä luovan henkisen työn tulos. Toisaalta teokseksi voidaan luokitella vain elementtejä, joita voidaan pitää ilmauksena tällaisesta luovasta henkisestä työstä (ks. vastaavasti tuomio 16.7.2009, Infopaq International, C‑5/08, EU:C:2009:465, 37 ja 39 kohta ja tuomio 13.11.2018, Levola Hengelo, C‑310/17, EU:C:2018:899, 33 ja 35–37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
30 Ensimmäisen osatekijän osalta on todettava unionin tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenevän, että jotta kyseistä kohdetta voidaan pitää omaperäisenä, on samalla välttämätöntä ja riittävää, että se heijastaa tekijänsä yksilöllisyyttä ilmentämällä tämän vapaita luovia ratkaisuja (ks. vastaavasti tuomio 1.12.2011, Painer, C‑145/10, EU:C:2011:798, 88, 89 ja 94 kohta ja tuomio 7.8.2018, Renckhoff, C‑161/17, EU:C:2018:634, 14 kohta).
31 Sitä vastoin silloin, kun kohteen valmistamisen sanelevat sellaiset tekniset seikat, säännöt tai rajoitteet, jotka eivät jätä tilaa luomisen vapaudelle, kyseistä kohdetta ei voida pitää niin omaperäisenä, että se voisi muodostaa teoksen (tuomio 1.3.2012, Football Dataco ym., C‑604/10, EU:C:2012:115, 39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
32 Edellä 29 kohdassa mainitun toisen osatekijän osalta on mainittava unionin tuomioistuimen todenneen, että direktiivissä 2001/29 tarkoitettu teoksen käsite edellyttää välttämättä sellaisen suojan kohteen olemassaoloa, joka voidaan tunnistaa riittävän tarkasti ja objektiivisesti (ks. vastaavasti tuomio 13.11.2018, Levola Hengelo, C‑310/17, EU:C:2018:899, 40 kohta).
33 Yhtäältä tekijänoikeuteen luonnostaan kuuluvien yksinoikeuksien suojasta huolehtivien viranomaisten on voitava tietää selvästi ja täsmällisesti tällaiset suojan kohteet. Sama koskee kolmansia, joita vastaan kyseisen suojan kohteen tekijän vaatimaan suojaan voidaan vedota. Toisaalta on tarpeen, että suojan kohteen tunnistamisprosessista suljetaan pois kaikki oikeusvarmuudelle vahingolliset subjektiiviset seikat, mikä edellyttää sitä, että suojan kohde ilmaistaan objektiivisesti (ks. vastaavasti tuomio 13.11.2018, Levola Hengelo, C‑310/17, EU:C:2018:899, 41 kohta).
34 Kuten unionin tuomioistuin on korostanut, edellytettävää täsmällisyyden ja objektiivisuuden vaatimusta ei täytä sellainen tunnistaminen, joka perustuu pääasiallisesti kyseessä olevaa kohdetta tarkastelevan henkilön väistämättä subjektiivisiin tuntemuksiin (ks. vastaavasti tuomio 13.11.2018, Levola Hengelo, C‑310/17, EU:C:2018:899, 42 kohta).
35 Jos kohteella on edellä 30 ja 32 kohdassa mainitut ominaisuudet ja se muodostaa näin ollen teoksen, sen on tässä ominaisuudessa saatava direktiivin 2001/29 mukaista tekijänoikeussuojaa, ja on otettava huomioon, ettei kyseisen suojan laajuus riipu suojan kohteen tekijän käytettävissä olevan luomisvapauden asteesta eikä se ole näin ollen vähäisempi kuin minkä tahansa kyseisen direktiivin soveltamisalaan kuuluvan teoksen saama suoja (ks. vastaavasti tuomio 1.12.2011, Painer, C‑145/10, EU:C:2011:798, 97–99 kohta).
36 Kun kyseinen oikeuskäytäntö otetaan huomioon, ensimmäiseen kysymykseen annettava vastaus edellyttää ensinnäkin sen määrittämistä, voidaanko mallit yleisesti luokitella direktiivissä 2001/29 tarkoitetuiksi ”teoksiksi”.
37 Tältä osin on aluksi todettava, että Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan 2 kohdan mukaan teollis- ja tekijänoikeudet turvataan.
38 Kyseisen määräyksen sanamuodosta seuraa, että henkisenä omaisuutena pidettävää kohdetta tai aineistoa suojataan unionin oikeuden perusteella. Sitä vastoin siitä ei seuraa, että suojan kohteiden tai aineistojen taikka niiden ryhmien olisi saatava samanlaista suojaa.
39 Niinpä unionin lainsäätäjä on antanut erilaisia johdettuun oikeuteen kuuluvia toimia, joilla on tarkoitus varmistaa teollis- ja tekijänoikeuksien – ja muun muassa yhtäältä direktiivissä 2001/29 tarkoitetulla tekijänoikeudella suojattujen teosten sekä toisaalta joko jossakin jäsenvaltiossa tai jonkin jäsenvaltion osalta rekisteröitäviin malleihin sovellettavan direktiivin 98/71 tai unionin tasolla suojattaviin malleihin sovellettavan asetuksen N:o 6/2002 soveltamisalaan kuuluvien mallien – suoja.
40 Näin toimiessaan unionin lainsäätäjä katsoi, että mallina suojattuja kohteita ei lähtökohtaisesti voida samaistaa direktiivillä 2001/29 suojattavina teoksina pidettäviin suojan kohteisiin.
41 Tämä lainsäädännöllinen ratkaisu on sopusoinnussa Bernin yleissopimuksen kanssa, jonka 1–21 artiklaa unionin, joka ei tosin ole kyseisen yleissopimuksen sopimuspuoli, on kuitenkin noudatettava WIPOn tekijänoikeussopimuksen, jonka sopimuspuoli se on, 1 artiklan 4 kappaleen nojalla (ks. vastaavasti tuomio 13.11.2018, Levola Hengelo, C‑310/17, EU:C:2018:899, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
42 Bernin yleissopimuksen 2 artiklan 7 kappaleessa nimittäin sallitaan se, että mainitun yleissopimuksen sopimuspuolet myöntävät teollisille malleille suojaa, joka on kyseisen yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvien kirjallisten ja taiteellisten teosten saamaan suojaan nähden erityistä, erilaista ja mahdollisesti yksinomaista, sekä määrittävät tällaisen suojan edellytykset. Samalla kyseisessä määräyksessä ei myöskään suljeta pois sitä, että nämä kaksi suojaa voivat olla päällekkäisiä.
43 Unionin lainsäätäjä on tässä yhteydessä valinnut järjestelmän, jonka mukaan malleille tarkoitettu suoja ja tekijänoikeussuoja eivät sulje pois toisiaan.
44 Mallien osalta direktiivin 98/71 17 artiklan ensimmäisessä virkkeessä nimittäin säädetään, että kyseisen direktiivin mukaisesti jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion osalta rekisteröityä mallia koskevalla oikeudella suojattu malli voidaan suojata myös kyseisen jäsenvaltion tekijänoikeuslain nojalla siitä päivästä lähtien, jona malli on luotu tai saatettu johonkin muotoon. Saman artiklan toisessa virkkeessä täsmennetään, että kukin jäsenvaltio määrää näin myönnettävän suojan laajuuden ja edellytykset sekä vaadittavan omaperäisyyden. Unionin tasolla suojattujen mallien osalta asetuksen N:o 6/2002 96 artiklan 2 kohdassa säädetään järjestelmästä, joka vastaa direktiivin 98/71 17 artiklaan perustuvaa järjestelmää.
45 Näitä kahta säännöstä on tarkasteltava direktiivin 98/71 johdanto-osan kahdeksannen perustelukappaleen ja asetuksen N:o 6/2002 johdanto-osan 32 perustelukappaleen valossa, joissa mainitaan nimenomaisesti yhtäältä mallisuojan ja toisaalta tekijänoikeussuojan ”samanaikaisen soveltamisen” periaate.
46 Tekijänoikeuden osalta direktiivin 2001/29 9 artiklasta, jonka otsikko on ”Muiden säännösten edelleen soveltaminen” ja jota on tulkittava siten, että huomioon otetaan muun muassa sen kaikki kieliversiot (ks. vastaavasti tuomio 4.2.2016, C & J Clark International ja Puma, C‑659/13 ja C‑34/14, EU:C:2016:74, 122 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) ja sen johdanto-osan 60 perustelukappale, seuraa, että mainittu direktiivi ei vaikuta muilla aloilla voimassa oleviin kansallisiin tai unionin säännöksiin ja siten muun muassa malleja koskeviin säännöksiin.
47 Niinpä direktiivissä 2001/29 pidetään ennallaan mallien alalla voimassa olevat säännökset ja niiden sisältö, mukaan lukien edellä 45 kohdassa mainittu ”samanaikaisen soveltamisen” periaate.
48 Kaikkien kyseisten säännösten perusteella on katsottava, että mallit voidaan luokitella direktiivissä 2001/29 tarkoitetuiksi ”teoksiksi”, jos ne täyttävät edellä 29 kohdassa mainitut kaksi vaatimusta.
49 Tässä tilanteessa on vielä tutkittava toiseksi, voidaanko kyseisten vaatimusten kannalta ”teoksina” pitää pääasiassa kyseessä olevan kaltaisia vaatemalleja, jotka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan antavat käytännöllisestä käyttötarkoituksestaan riippumatta esteettiseltä kannalta katsottuna erityisen, omaleimaisen visuaalisen vaikutelman, kun otetaan huomioon se, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen pohdinnat koskevat sitä, onko tällainen esteettinen omaperäisyys direktiivissä 2001/29 säädetyn suojan saamisen keskeinen peruste.
50 Tältä osin on aluksi täsmennettävä, että yhtäältä mallisuojalla ja toisaalta tekijänoikeussuojalla on perustavanlaatuisesti erilaiset tavoitteet ja niihin sovelletaan erilaisia järjestelmiä. Kuten julkisasiamies esittää pääasiallisesti todennut ratkaisuehdotuksensa 51 ja 55 kohdassa, mallisuojan tarkoituksena on suojata suojan kohteita, jotka ovat uusia ja yksilöitävissä mutta joilla on myös käytännöllinen käyttötarkoitus ja jotka soveltuvat massatuotantoon. Lisäksi on mainittava, että tällaisen suojan soveltamisajan on oltava rajallinen mutta samalla riittävän pitkä kyseisten kohteiden suunnittelun ja valmistuksen edellyttämien investointien kannattavuuden mahdollistamiseksi, eikä se saa rajoittaa kohtuuttomasti kilpailua. Tekijänoikeuteen liitetty suoja, jonka kesto on huomattavasti pidempi, on puolestaan varattu suojan kohteille, jotka on aiheellista luokitella teoksiksi.
51 Näistä syistä – ja kuten julkisasiamies myös toteaa ratkaisuehdotuksensa 52 kohdassa – tekijänoikeussuojan myöntäminen mallina suojatulle kohteelle ei voi johtaa siihen, että näiden kahden suojan tavoitteet ja tehokkuus vaarantuvat.
52 Tästä seuraa, että vaikka mallisuoja ja tekijänoikeussuoja voidaan unionin oikeuden nojalla myöntää samanaikaisesti samalle kohteelle, tällainen samanaikaisuus on mahdollinen vain tietyissä tilanteissa.
53 Tältä osin on mainittava yhtäältä, että kuten sanan ”esteettinen” tavanomaisesta merkityksestä ilmenee, mallin mahdollisesti antama esteettinen vaikutelma perustuu jokaisen sitä tarkastelevan henkilön saamaan luonnostaan subjektiiviseen vaikutelmaan kauneudesta. Niinpä tällaisen subjektiivisen vaikutelman perusteella ei sellaisenaan voida katsoa, että kyseessä olisi edellä 32–34 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitettu riittävän täsmällisesti ja objektiivisesti tunnistettavissa oleva suojan kohde.
54 Toisaalta on tosin totta, että esteettiset näkökohdat ovat osa luovaa toimintaa. Yksin sen perusteella, että malli antaa esteettisen vaikutelman, ei kuitenkaan voida ratkaista, onko kyseinen malli tekijänsä valinnanvapautta ja yksilöllisyyttä heijastava luovan henkisen työn tulos ja täyttääkö se näin ollen edellä 30 ja 31 kohdassa tarkoitetun omaperäisyyden vaatimuksen.
55 Tästä seuraa, että sillä, että pääasiassa kyseessä olevien vaatemallien kaltaiset mallit antavat käytännöllisestä käyttötarkoituksestaan riippumatta esteettiseltä kannalta katsottuna erityisen, omaleimaisen visuaalisen vaikutelman, ei voida perustella sitä, että tällaisia malleja olisi pidettävä direktiivissä 2001/29 tarkoitettuina ”teoksina”.
56 Kaiken edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että kansallisessa lainsäädännössä annetaan pääasiassa kyseessä olevien vaatemallien kaltaisille malleille tekijänoikeussuojaa sillä perusteella, että ne antavat käytännöllisestä käyttötarkoituksestaan riippumatta esteettiseltä kannalta katsottuna erityisen, omaleimaisen visuaalisen vaikutelman.
57 Kun otetaan huomioon ensimmäiseen kysymykseen annettu vastaus, toiseen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.
Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY 2 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että kansallisessa lainsäädännössä annetaan pääasiassa kyseessä olevien vaatemallien kaltaisille malleille tekijänoikeussuojaa sillä perusteella, että ne antavat käytännöllisestä käyttötarkoituksestaan riippumatta esteettiseltä kannalta katsottuna erityisen, omaleimaisen visuaalisen vaikutelman.

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin