Säännöt - Suomen Petanque-Liitto
Yhdistyksen, jota näissä säännöissä kutsutaan liitoksi, nimi on Suomen Pétanque-Liitto SP-L ry, ruotsiksi Finlands Pétanque-Förbund rf. Kansainvälisissä yhteyksissä liiton nimestä voidaan käyttää ranskankielistä muotoa Fédération Finlandaise de Pétanque. Liiton kotipaikka on Helsinki ja virallinen kieli suomi.
Liiton tarkoituksena on kehittää ja valvoa pétanque-pelin harrastusta Suomessa ja olla valtakunnallisena yhdyssiteenä niille yhdistysrekisteriin merkityille yhdistyksille, jotka näiden ja omien sääntöjensä edellyttämin tavoin harrastavat pétanque-nimistä kuulapeliä ja jotka näiden sääntöjen mukaisesti on hyväksytty liiton jäseniksi. Tarkoituksensa toteuttamiseksi liitto
1. järjestää pétanque-pelitoimintaa
2. tekee pétanque-pelin alalla valistus-, koulutus- ja tiedotustyötä
3. myötävaikuttaa pétanque-peliä harrastavien yhdistysten perustamiseen ja jäsenseurojen toiminnan tehostamiseen
4. laatii näiden sääntöjen määräämin tavoin pétanque-kilpailuissa ja liiton muussa toiminnassa noudatettavat säännöt sekä valvoo niiden noudattamista
5. edustaa jäseniään kotimaassa ja ulkomailla sekä pitää yhteyttä vastaaviin ulkomaisiin järjestöihin
6. johtaa ja valvoo jäsentensä kilpailutoimintaa Suomessa ja ulkomailla
7. päättää liiton osallistumisesta kansainvälisiin kisoihin ja edustuksesta niissä
8. myöntää jäsenseurojen järjestettäväksi suomenmestaruus- ja muut arvokilpailut ja päättää niiden järjestämistavat
9. kiinnittää ehdotusten, hakemusten ja aloitteiden avulla viranomaisten ja muiden tahojen huomiota pétanque-pelin harjoittamisen edellytysten parantamiseen
Toimintansa tukemiseksi liitto voi järjestää juhla- ja huvitilaisuuksia, harjoittaa kustannus, radio- ja TV-toimintaa, ylläpitää majoitus- ja ravitsemusliikkeitä sekä harrastaa bingotoimintaa, järjestää arpajaisia ja yleisiä varainkeräyksiä, ottaa vastaan testamentteja ja lahjoituksia, omistaa ja ylläpitää pétanque-pelissä tarvittavia laitoksia sekä välittää jäsenilleen liikuntavälineitä ja -asusteita.
Liitto voi omistaa toimintaansa varten tarpeellista irtainta ja kiinteää omaisuutta.
Liiton tarkoituksena ei ole voiton tai muun taloudellisen edun hankkiminen liiton toimintaan osallisille eikä liiton toiminta saa muutoinkaan muodostua luonteeltaan pääasiassa taloudelliseksi.
§ 3 Liiton varsinaiset jäsenet
Liiton varsinaiseksi jäseneksi voi päästä rekisteröity yhdistys, jonka toimintaan liittyy pétanque-pelin pelaaminen, joka toimii liiton tarkoitusperien toteuttamiseksi sekä sitoutuu noudattamaan liiton toiminta- ja kilpailusääntöjä ja liittokokouksen ja -hallituksen tekemiä päätöksiä.
Uudet jäsenet hyväksyy liittohallitus. Jäsenanomus on tehtävä kirjallisesti ja anomukseen on liitettävä yhdistyksen säännöt sekä todistus siitä, että seura on merkitty yhdistysrekisteriin.
§ 4 Jäsenmaksut
Syysliittokokous vahvistaa jäsenmaksun suuruuden ja kantotavan vuosittain. Liiton jäsenille myöntämät pelaajalisenssit ovat voimassa vain jos jäsenyhdistys on maksanut jäsenmaksun.
Liiton jäsenille myöntämät pelaajalisenssit ovat voimassa vain jos jäsenyhdistys on maksanut liiton jäsenmaksun.
§ 5 Liitosta eroaminen
Jäsen voi erota liitosta tekemällä siitä lainmukaisen ilmoituksen. Eroaminen tulee voimaan sen kalenterivuoden lopussa, jonka aikana eroamisesta on ilmoitettu. Eroaminen ei vapauta jäsenyhdistystä suorittamasta kuluvan vuoden jäsenmaksuvelvollisuuttaan.
Liittohallitus katsoo jäsenen eronneeksi, jos tämä on jättänyt jäsenmaksunsa kuluvalta ja heti sitä edeltävältä vuodelta maksamatta.
§ 6 Sitoutuminen antidopingtoimintaan
Liitto ja sen jäsenet ovat sitoutuneet kulloinkin voimassa olevaan Suomen Antidopingtoimikunnan dopingsäännöstöön ja sitä kautta Kansainvälisen Olympiakomitean ja kansainvälisen liiton dopingsäännöstöön sekä Euroopan Neuvoston dopingin vastaisen yleissopimuksen, pohjoismaisen antidopingsopimuksen sekä Suomen allekirjoittamien muiden kansainvälisten antidopingsopimusten mukaisiin sääntöihin.
§ 7 Kurinpitotoimet
Liittohallitus voi erottaa liiton jäsenen, jos tämä ei täytä näiden sääntöjen mukaisia velvollisuuksia tai jos tämä toimii tai sallii jäsentensä toimia vastoin liiton tarkoitusta.
Päätös erottamisesta voidaan tehdä joko määräajaksi tai ainaiseksi. Päätös tulee voimaan heti ja sen katsotaan tulleen asianomaisen tietoon viisi (5) päivää sen jälkeen, kun päätös on lähetetty sille kirjatussa kirjeessä.
Liittohallitus voi päättää myös kurinpitotoimista ja niiden yhteydessä annettavista rangaistuksista, joista määrätään tarkemmin vahvistetuissa kilpailusäännöissä.
Tämän pykälän mukaisista liittohallituksen päätöksistä saa valittaa urheilun oikeusturvalautakunnalle sen mukaan kun siitä on erikseen määrätty urheilun oikeusturvalautakunnan säännöissä.
§ 8 Kunniajäsenet
Liittokokous voi liittohallituksen esityksestä kutsua ansiokkaasti liiton puheenjohtajana toimineita henkilöitä kunniapuheenjohtajiksi ja liiton hyväksi toimineita henkilöitä kunniajäseniksi.
Liiton pyrkimyksiä edistäville tai edistäneille henkilöille liittohallitus voi myöntää ansiomerkkejä tai muita huomionosoituksia
§ 9 Kannatusjäsenet
Liiton kannatusjäsenenä voi olla henkilö tai oikeuskelpoinen yhteisö, joka maksaa liittokokouksen vahvistaman vuosittaisen tai kertakaikkisen jäsenmaksun.
§ 10 Liiton toimielimet
Liiton ylintä päätösvaltaa käyttää liittokokous. Muita liiton toimielimiä ovat liittohallitus, sen asettama työvaliokunta sekä mahdollisesti muut valiokunnat.
§ 11 Varsinainen liittokokous
Liitolla on vuosittain kaksi varsinaista liittokokousta. Kevätkokous pidetään maaliskuussa ja syyskokous marraskuussa. Varsinaiset liittokokoukset kutsuu koolle liittohallitus, joka määrää niiden tarkemman ajan ja paikan.
Asiat, jotka jäsen haluaa saada varsinaisen liittokokouksen käsiteltäväksi, on esitettävä kirjallisesti liittohallitukselle kevätliittokokoukselle viimeistään tammikuussa ja syysliittokokoukselle viimeistään syyskuussa.
Hallituksen on lähetettävä jäsenille varsinainen kokouskutsu kirjallisena vähintään kaksi (2) viikkoa ennen kokousta. Kutsuun on liitettävä kokouksen asiamateriaali.
§ 12 Ylimääräinen liittokokous
Ylimääräinen liittokokous voidaan pitää edellisen liittokokouksen päätöksen perusteella tai jos liittohallitus pitää sitä tarpeellisena.
Lisäksi ylimääräinen liittokokous pidetään, jos vähintään yksi kymmenesosa (1/10) liiton äänioikeutetuista jäsenistä sitä kirjallisesti liittohallitukselta vaatii määrätyn asian käsittelemiseksi.
Ylimääräinen kokous on pidettävä neljän (4) viikon kuluessa siitä, kun vaatimus on tullut liittohallituksen tietoon. Kutsun lähettämisessä noudatetaan mitä edellä on todettu varsinaisen liittokokouksen kutsun lähettämisestä.
§ 13 Asioiden päättäminen liittokokouksessa
Liittokokouksessa on jokaisella varsinaisella jäsenellä äänioikeus, jonka suuruus riippuu jäsenyhdistyksen myymien aikuislisenssien määrästä. Mikäli lisenssejä on vähintään 10 kpl saa jäsenyhdistys kolme (3) ääntä. Alle 10 myytyä aikuislisenssiä oikeuttaa kahteen (2) ääneen. Äänimäärän kannalta ratkaisevaa on lisenssien määrä liittokokoukseen ilmoittauduttaessa.
Mikäli jäsenyhdistys ei ole täyttänyt 4 §:ssä määrätyllä tavalla jäsenmaksuvelvollisuuttaan, se menettää äänioikeutensa siihen asti kunnes jäsenmaksu on maksettu.
Kokousedustajalla on oltava oman jäsenyhdistyksensä antama valtakirja ja hän voi edustaa vain yhtä jäsenyhdistystä.
Jäsenyhdistyksellä voi olla kokouksessa yhtä monta edustajaa kuin sillä on ääniä.
Kokouksessa on läsnäolo- ja puheoikeus liittohallituksen jäsenillä, liiton toimi- ja luottamushenkilöillä, kannatusjäsenillä sekä kunniajäsenillä. Kokouksen puheenjohtajalla on oikeus antaa läsnäolo- ja puheoikeus myös muille paikalla olijoille.
Läsnäolo-oikeus on jäsenyhdistysten muilla jäsenillä.
Liittokokouksessa ratkaistaan asiat yksinkertaisella äänten enemmistöllä, ellei näissä säännöissä ole jonkin asian ratkaisemisesta toisin määrätty.
Äänten mennessä tasan voittaa se mielipide, johon kokouksen puheenjohtaja on yhtynyt.
Liittokokouksen päätökset tulevat voimaan kokouksen päättyessä.
Vaalissa tasatulos ratkaistaan uudella, tasan olevien ehdokkaiden välisellä äänestyksellä ja ellei eroa synny, vaali ratkaistaan arvalla.
Liittokokous päättää kansallisiin ja kansainvälisiin liittoihin liittymisestä ja niistä eroamisesta. Päätöstä täytyy kannattaa kaksi kolmasosaa (2/3) kaikista äänestyksessä annetuista äänistä.
§ 14 Kevätkokous
1. valitaan kokoukselle puheenjohtaja, sihteeri, kaksi ääntenlaskijaa ja kaksi pöytäkirjan tarkastajaa
2. todetaan läsnäolijat ja äänioikeutetut edustajat
4. esitetään liittohallituksen laatima toimintakertomus edelliseltä toiminta vuodelta
5. esitetään tilinpäätös ja toiminnantarkastajien tai tilintarkastajien lausunto
6. päätetään tilinpäätöksen vahvistamisesta, vastuuvapauden myöntämisestä liittohallitukselle ja muille tilivelvollisille. Jos vastuuvapautta ei myönnetä on liittokokouksen tehtävä päätös jatkotoimenpiteistä
7. käsitellään muut liittohallituksen esittämät ja jäsenten näiden sääntöjen määräämässä järjestyksessä esittämät asiat.
§ 15 Syyskokous
1. valitaan kokoukselle puheenjohtaja, sihteeri, neljä (4) ääntenlaskijaa ja kaksi pöytäkirjan tarkastajaa
4. Vahvistetaan liiton matkustussääntö
5. määrätään toiminnantarkastajien tai tilintarkastajien palkkioiden korvausperusteet
6. valitaan liittohallituksen puheenjohtaja kahdeksi seuraavaksi toimintavuodeksi
7. valitaan liittohallituksen varsinaiset jäsenet erovuoroisten tilalle. Valitaan kaksi varajäsentä seuraavaksi toimintavuodeksi
8. valitaan yksi toiminnantarkastaja tai tilintarkastaja ja yksi varahenkilö tarkastamaan liiton seuraavan toimintavuoden tilejä ja hallintoa. Liiton toiminnantarkastaja tai tilintarkastaja tai varahenkilö ei voi toimia liiton toimihenkilönä eikä muissa luottamustoimissa
9. päätetään jäseniltä seuraavana toimintavuotena perittävistä liittymis- ja jäsenmaksuista, käsitellään liittohallituksen laatimat seuraavan vuoden ja pitkäntähtäyksen toimintasuunnitelmat, jotka sisältävät seuraavan vuoden arvokilpailukalenterin ja talousarvion seuraavalle vuodelle sekä päätetään niiden hyväksymisestä
10. käsitellään muut liittohallituksen esittämät ja jäsenten näiden sääntöjen määräämässä ajassa esittämät asiat.
§ 16 Liittohallituksen kokoonpano
Liittohallitukseen kuuluvat liiton syyskokouksessa kaheksi kalenterivuodeksi kerrallaan valitsema puheenjohtaja, jota kutsutaan liiton puheenjohtajaksi, sekä kuusi (6) kahdeksi kalenterivuodeksi kerrallaan valittua varsinaista jäsentä ja kaksi yhdeksi kalenterivuodeksi kerrallaan valittua varajäsentä.
Varsinaisista jäsenistä on vuosittain erovuorossa kolme (3) jäsentä.
Varajäseniksi valitaan varsinaisten jäsenten äänestyksessä kaksi seuraavaksi eniten ääniä saanutta.
Jos liittohallituksen jäsen eroaa ensimmäisen toimintavuoden aikana valitaan seuraavassa liittokokouksessa uusi jäsen omassa vaalissa jäljellä olevaksi toiminta-ajaksi.
§ 17 Liittohallituksen järjestäytyminen
Liittohallitus valitsee toimintavuodeksi kerrallaan varapuheenjohtajan, sihteerin, taloudenhoitajan ja työvaliokunnan sekä tarpeelliseksi katsomansa muut valiokunnat.
Varapuheenjohtajan tulee olla liittohallituksen jäsen.
§ 18 Liittohallituksen kokoontuminen
Liittohallituksen kutsuu koolle puheenjohtaja tai hänen estyneenä ollessaan varapuheenjohtaja. Liittohallitus on päätösvaltainen, kun läsnä on puheenjohtaja tai varapuheenjohtaja ja vähintään kolme (3) liittohallituksen jäsentä.
Liittohallituksen kokouksessa ratkaistaan asiat yksinkertaisella äänten enemmistöllä. Äänten mennessä tasan voittaa se mielipide, johon kokouksen puheenjohtaja on yhtynyt. Vaalissa tasatuloksen ratkaisee arpa.
§ 19 Liittohallituksen tehtävät
Liittohallituksen tehtävänä on hoitaa liiton asioita lain ja näiden sääntöjen sekä liittokokouksen päätösten mukaisesti.
Erityisesti liittohallituksen tehtävänä on:
1. ottaa ja erottaa liiton toimihenkilöt ja määrätä talousarvion puitteissa heidän palkkansa
2. vastata liiton toiminnasta ja taloudesta sekä tilinpidosta
3. valmistella liittokokoukselle näiden sääntöjen edellyttämät tai muuten liittokokoukselle käsiteltäväksi tulevat asiat
4. pitää liiton jäsenluetteloa ja huolehtia viranomaisille tehtävistä ilmoituksista
5. hoitaa liiton tiedotusta ja yhteydenpitoa muihin kansallisiin ja kansainvälisiin liittoihin.
§ 20 Valiokunnat
Työvaliokuntaan kuuluu liiton puheenjohtaja ja vähintään kaksi liittohallituksen keskuudestaan valitsemaa jäsentä, sen toimikausi kestää kalenterivuoden.
Työvaliokunta valmistelee hallituksen kokouksia, valvoo hallituksen tekemien päätösten toimeenpanoa sekä hoitaa hallituksen sille antamia tehtäviä ja juoksevia asioita.
Muissa valiokunnissa tulee olla vähintään yksi hallituksen jäsen.
Valiokunnat suorittavat liittohallituksen niille erikseen antamat tehtävät.
Valiokunta on päätösvaltainen kun vähintään puolet sen jäsenistä on läsnä.
§ 21 Liiton nimen kirjoittaminen
Liiton nimen kirjoittaa liittohallituksen puheenjohtaja tai varapuheenjohtaja yhdessä jonkun liittohallituksen jäsenen kanssa, aina kaksi yhdessä.
Oikeus liiton nimen kirjoittamiseen on erikseen henkilöllä, jolla on siihen liiton antama henkilökohtainen valtuutus.
§ 22 Tilikausi ja tilintarkastus
Liiton tilikausi ja toimintavuosi on kalenterivuosi. Liittohallituksen on jätettävä tilinpäätös ja muut tarpeelliset asiakirjat toiminnantarkastajille tai tilintarkastajille helmikuun 15. päivään mennessä. Toiminnantarkastajien tai tilintarkastajien on annettava hallitukselle kirjallinen lausunto viimeistään kaksi viikkoa ennen kevätkokousta.
§ 23 Sääntöjen muuttaminen
Näihin sääntöihin voidaan tehdä muutoksia liittokokouksessa, mikäli siitä on ilmoitettu kokouskutsussa. Ehdotus sääntöjen muuttamisesta hyväksytään, mikäli sitä kannattaa vähintään kolme neljäsosaa (3/4) äänestyksessä annetuista äänistä.
Muutetut säännöt tulevat voimaan, kun ne on merkitty yhdistysrekisteriin.
§ 24 Liiton purkaminen
Päätös liiton purkamisesta voidaan tehdä liittokokouksessa, mikäli siitä on ilmoitettu kokouskutsussa. Ehdotus liiton purkamisesta hyväksytään, mikäli sitä kannattaa kahdessa, vähintään kuukauden välein pidetyssä liittokokouksessa, kummassakin vähintään kolme neljäsosaa (3/4) äänestyksessä annetuista äänistä. Mikäli liitto purkautuu, sen jäljelle jääneet varat käytetään liiton tarkoituksen toteuttamiseen purkautumisesta päättäneen jälkimmäisen liittokokouksen tarkemmin määräämällä tavalla.
§ 25 Muut määräykset
Muilta osin noudatetaan voimassa olevia yhdistyslain säännöksiä.
Päivitetys hyväksytty Patentti- ja rekisterihallituksessa 30.7.2012
Hyväksytty syysliittokokouksessa Kouvolassa 28.11.2004
Merkitty yhdistysrekisteriin 24.11.1982
Petanque-lehti
Kilpailusäännöt 261117.pdf (501 kB)
Liiton kilpailusäännöt (hyväksytty syysliittokokouksessa 26.11.2017)
kv-pelisaannöt.pdf (77 kB)
Kansainväliset pelisäännöt
ammuntakilpailu.pdf (23 kB)
Ammuntakilpailun säännöt
© 2018 Suomen Petanque-Liitto


text:
EU-tuomioistuin: vetoomusvaliokuntaa on pidettävä rekisterinpitäjänä - - Tietosuojavaltuutetun toimisto
EU-tuomioistuin: vetoomusvaliokuntaa on pidettävä rekisterinpitäjänä
15.7.2020 16.04
EU-tuomioistuin on linjannut ratkaisussaan, että jäsenvaltion osavaltion parlamentin vetoomusvaliokuntaa on pidettävä EU:n yleisen tietosuoja-asetuksen mukaisena rekisterinpitäjänä, jos se määrittää yksin tai yhdessä muiden kanssa henkilötietojen käsittelyn tarkoituksen tai keinot. Rekisteröidyillä, jotka ovat esittäneet vetoomuksen valiokunnalle, on siis pääsääntöisesti oikeus saada pääsy heitä koskeviin henkilötietoihin.
EU-tuomioistuimen ratkaisu koskee tapausta, jossa kansalainen on esittänyt Saksan Hessenin osavaltion parlamentin vetoomusvaliokunnalle pyynnön saada pääsy omiin tietoihinsa, jotka valiokunta oli tallentanut hänen vetoomuksensa käsittelyn yhteydessä. Hessenin osavaltion parlamentin puhemies hylkäsi pyynnön sillä perusteella, että vetoomusmenettely on parlamentaarinen tehtävä ja että parlamentti ei kuulu EU:n yleisen tietosuoja-asetuksen soveltamisalaan.
Kansalainen nosti puhemiehen päätöksestä kanteen Wiesbadenin tuomioistuimessa (Verwaltungsgericht Wiesbaden, Saksa). Wiesbadenin tuomioistuin näkee, että vaikka Saksan oikeudessa ei anneta rekisteröidylle oikeutta saada pääsyä henkilötietoihin tällaisten vetoomusten yhteydessä, voisi rekisteröity vedota yleiseen tietosuoja-asetukseen oikeuden käyttämiseksi. Se tulkitsee, että rekisteröidyn oikeutta saada pääsy tietoihinsa ei ole perusteita evätä, jos Hessenin osavaltion parlamentin vetoomusvaliokuntaa voidaan pitää tietosuoja-asetuksen laajasti määrittelemänä viranomaisena ja näin ollen rekisterinpitäjänä.
Vetoomusvaliokunnan henkilötietojen käsittely kuuluu tietosuoja-asetuksen soveltamisalaan
Wiesbadenin tuomioistuin esitti asiasta ennakkoratkaisupyynnön Euroopan unionin tuomioistuimelle. Unionin tuomioistuin toteaa ratkaisussaan, että siltä osin kuin jäsenvaltion osavaltion parlamentin vetoomusvaliokunta määrittää yksin tai yhdessä muiden kanssa käsittelyn tarkoituksen ja keinot, tätä valiokuntaa on pidettävä tietosuoja-asetuksessa tarkoitettuna rekisterinpitäjänä.
Vetoomusvaliokunnan suorittama henkilötietojen käsittely kuuluu siis asetuksen ja erityisesti kyseisestä rekisteröidyn oikeudesta säätävän artiklan soveltamisalaan.
EU:n tuomioistuin katsoo erityisesti, että sen käytettävissä olevasta asiakirja-aineistosta ei ilmene, että Hessenin osavaltion parlamentin vetoomusvaliokunnan toimintaa koskisivat jotkin tietosuoja-asetuksessa säädetyt poikkeukset. Vaikka kyseisen vetoomusvaliokunnan toiminta on luonteeltaan julkista ja parlamentaarista, se on myös poliittista ja hallinnollista.
Wiesbadenin tuomioistuin esitti samalla myös toisen ennakkoratkaisukysymyksen omasta riippumattomuudestaan ja puolueettomuudestaan. EU:n tuomioistuin näkee, että Wiesbadenin tuomioistuimen esittämien seikkojen perusteella ei itsessään voi päätellä, että se ei olisi riippumaton.
Euroopan unionin tuomioistuimen tiedote: The Petitions Committee of the Parliament of a Federated State of a Member State is subject to the General Data Protection Regulation (9.7.2020)
Asian tunnus: C-272/19 VQ v Land Hessen
EU-oikeus ennakkoratkaisut

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin


text:
Yle Teema & Fem 14.01.2020
00.00 Paksut pariskunnat
5/6. Koetta on jäljellä enää kaksi kuukautta. Jane ja Morten kamppailevat yhä parisuhdeongelmien kanssa ja tekevät äkkiä dramaattisen päätöksen. Ditte ja Dietmar saavat etelänmatkalle mukaan terveellisen ruokailun ohjeet. Ditte joutuu kuitenkin myöntämään, ettei kukaan ole täydellinen, sillä kukapa voisi vastustaa jäätelöä ja olutta? Martin on pudottanut kokeessa eniten painoaan. Camilla kuitenkin torjuu hänet jatkuvasti, kun hän yrittää osoittaa rakkautta ja huolenpitoa. Voisiko pariterapeutti kannustaa Camillaa? Tanskalainen realitysarja. HD
00.42 Paksut pariskunnat
5/10. Miksi kaali ei oikein maistu meille, vaikka se on niin terveellistä? Tina selvittää, kannattaako kaalia syödä päivittäin. Adam esittelee herkullisia kaaliruokia. Ruokamakasiini tutkii tanskalaisen ruokakulttuurin myyttejä. (U) HD
09.00 Ensimmäiset ruotsalaiset
Jääkiteiden voima. Millaisia mahdollisuuksia ja uhkia lumeen ja jäähän kätkeytyy? Esittelyssä jäätie tukkirekalle ja työtä jäänmurtajalla. Kuulemme myös lumivyörystä selvinneen Jennyn tarinan. 2/4. HD
2/3. Matkailuauto on pakattu, ja sen nokka suunnataan kohti Norjan Elverumia. Siellä sijaitsee Pohjolan paras romanikulttuurin museo. Robin tutustuu samalla poikansa kanssa puukkonäyttelyyn. (U) HD
S03E02. Severin vierailee Ålesundissa, missä tyttöystävä Jelena asuu. Hän ystävystyy Jelenan kahden koiran kanssa. Koirat lähtevät innoissaan Severinin mukaan metsään, mutta pienet käpälät väsyvät pian. (U) HD
12.00 Siperian Jeesus
Vissarioniitit asustavat Siperian taigalla ja uskovat että heidän salaperäinen johtajansa Vissarion, entinen liikennepoliisi nimeltä Sergei, on uudestisyntynyt Jeesus. O: Jaak Kilmi & Arbo Tammiksaar (U) HD
13.15 Vivian Maierin salaisuus
Jännittävä dokumenttielokuva 1900-luvun parhaaksi katuvalokuvaajaksi väitetystä salaperäisestä naisesta, joka kuoli tuntemattomana erakkona vuonna 2009 ja on nyt taidemaailman sensaatio. (Finding Vivian Maier, USA 2013) (U).
14.35 Yöperhosten salattu maailma
Luontodokumentti yöperhosista pohjoiselta napapiiriltä päiväntasaajalle. KK&O: Hannes Vartiainen ja Pekka Veikkolainen. T: Pohjankonna, 2015. (U) HD
15.05 Isä Matteon tutkimuksia: Sydänsuruja
S06E20. Kapteeni Tommasi löytää tutkimastaan rikostapauksesta huolestuttavia yhtymäkohtia omaan parisuhdekriisiinsä. (U)
16.00 Milanon naisten paratiisi: Pettäjän tie
S03E152. Marta pohtii ovatko Andreinan tunteet aitoja vai käyttääkö hän vain Umbertoa hyväkseen kostotarkoituksessa. Gabriella joutuu tunteiden vuoristorataan. HD
17.10 Mittatilaustyönä: Kultaseppä
17.25 Apua, meille syntyy vauva
S02E06. Mette ja Micky odottavat kovasti toivottua vauvaa, mutta ilon keskellä Micky saa huolestuttavan tiedon. Hvidovren sairaalassa selviää, kuinka Lauran kivuttoman synnytyksen niksit toimivat. (U)
Tänään katsotaan sarjoja Lumileikkejä, Ei noin sekä Viiru ja Pesonen. Lisäksi kuullaan kaksi laulua sarjoista Sukkahittimittarit ja Hupsulit. HD
20.30 Arkistojen salat: Eva Braun sai Hitleriltä lahjaksi elokuvakameran
Sillä hän kuvasi värifilmille mm. voitonparaatin Ranskan valloituksen jälkeen. Erityisen kiintoisia ovat Braunin filmit Hitleristä vieraineen Berghofin huvilalla. (U) HD
1/6. Pelolla ja väkivallalla 1900-lukua hallinneet diktaattorit jättivät peruuttamattoman jälkensä ihmiskunnan historiaan. Sissitaistelijana varttunut Kim II Sung onnistui luomaan Pohjois-Koreasta maailman kontrolloiduimman valtion, jonka julma diktatuuri on kestänyt jo kolmen sukupolven ajan.
21.55 Rakastunut rampa
(1975) Joel Lehtosen romaaniin perustuva kotimainen elokuva, josta Leena Uotila ja Vesa-Matti Loiri saivat Jussi-palkinnot vuonna 1976. O: Esko Favén HD
23.10 Heviä kohtuun
23.23 Upea kakku!

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD


text:
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Ajantasainen lainsäädäntö › Vuosi 2003 › 6.6.2003/423 EtusivuLainsäädäntöOikeuskäytäntöViranomaisetValtiosopimuksetHallituksen esityksetJulkaisut
Kokeile myös tarkennettua hakua ja asiasanastoa. Katso ohjeet. Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Ajantasainen lainsäädäntö › Vuosi 2003 › 6.6.2003/423 Seurattu SDK 287/2017 saakka.
6.6.2003/423	Dokumentin versiot
Katso tekijänoikeudellinen huomautus käyttöehdoissa.Eduskunnan päätöksen mukaisesti säädetään:1 lukuYleiset säännökset1 §KansalliskieletSuomen kansalliskielet ovat suomi ja ruotsi.2 §Lain tarkoitusTämän lain tarkoituksena on turvata perustuslaissa säädetty jokaisen oikeus käyttää tuomioistuimessa ja muussa viranomaisessa omaa kieltään, joko suomea tai ruotsia.Tavoitteena on, että jokaisen oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja hyvään hallintoon taataan kielestä riippumatta sekä että yksilön kielelliset oikeudet toteutetaan ilman, että niihin tarvitsee erikseen vedota.Viranomainen voi antaa parempaa kielellistä palvelua kuin tässä laissa edellytetään.3 §Lain soveltamisalaTätä lakia sovelletaan tuomioistuimissa ja muissa valtion viranomaisissa, kunnallisissa viranomaisissa, itsenäisissä julkisoikeudellisissa laitoksissa sekä eduskunnan virastoissa ja tasavallan presidentin kansliassa (viranomainen), jollei erikseen toisin säädetä.Eduskuntatyössä käytettävistä kielistä säädetään perustuslaissa ja eduskunnan työjärjestyksessä (40/2000).Jollei asianomaisissa laeissa muuta säädetä, tätä lakia ei sovelleta:1) yliopistoihin, joiden kielistä säädetään yliopistolaissa (645/1997);2) evankelis-luterilaiseen kirkkoon, jonka kielistä säädetään kirkkolaissa (1054/1993); eikä3) ortodoksiseen kirkkokuntaan, jonka kielistä säädetään ortodoksisesta kirkkokunnasta annetussa laissa (521/1969).Lain soveltamisesta liikelaitoksiin ja yhtiöihin sekä yksityisiin säädetään 24 ja 25 §:ssä sekä 33 §:n 4 momentissa ja 34 §:ssä.Ks. Suomen perustusL 731/1999 51 §, Eduskunnan työjärjestys 40/2000 76 § ja KirkkoL 1054/1993 3 luku 5 §. YliopistoL 645/1997 on kumottu L:lla 559/2009, ks. YliopistoL 558/2009 11 §. L ortodoksisesta kirkkokunnasta 521/1969 on kumottu L:lla 985/2006, ks. L ortodoksisesta kirkosta 985/2006 97 §.4 §Muut kieltä koskevat säännöksetTämän lain lisäksi erityislainsäädännössä säädetään muun ohella:1) opetuskielestä, kielestä oppiaineena ja tutkintokielestä koulutusta koskevassa lainsäädännössä;2) sivistystoimintaan liittyvistä kielellisistä oikeuksista yleisradiotoimintaa, teattereita, kuvaohjelmia, kirjastoja, nuorisotyötä ja liikuntaa koskevassa lainsäädännössä;3) potilaan ja sosiaalihuollon asiakkaan kielellisistä oikeuksista terveydenhuolto- ja sosiaalilainsäädännössä;4) esitutkinnassa, oikeudenkäynnissä ja ulosottomenettelyssä käytettävästä kielestä esitutkintaa, oikeudenkäyntiä ja ulosottoa koskevassa lainsäädännössä; sekä (29.4.2016/325)5) julkisyhteisöjen henkilöstöltä vaadittavasta kielitaidosta siitä annetussa lainsäädännössä.5 § (12.12.2014/1039)Kielellinen jaotusKielellisen jaotuksen perusyksikkö on kunta. Kunta on joko yksikielinen tai kaksikielinen. Valtioneuvoston asetuksella säädetään joka kymmenes vuosi virallisen tilaston perusteella, mitkä kunnat ovat kaksikielisiä ja mikä on näiden kuntien enemmistön kieli sekä mitkä kunnat ovat suomen- tai ruotsinkielisiä yksikielisiä kuntia.Kunta on säädettävä kaksikieliseksi, jos kunnassa on sekä suomen- että ruotsinkielisiä asukkaita ja vähemmistö on vähintään kahdeksan prosenttia asukkaista tai vähintään 3 000 asukasta. Kaksikielinen kunta on säädettävä yksikieliseksi, jos vähemmistö on alle 3 000 asukasta ja sen osuus on laskenut alle kuuden prosentin. Kunnan valtuuston esityksestä valtioneuvoston asetuksella voidaan säätää kunta kaksikieliseksi, vaikka kunta muuten olisi yksikielinen. Tällaisen valtioneuvoston asetuksen voimassaolo päättyy 1 momentissa tarkoitetun valtioneuvoston asetuksen voimassaolon päättyessä.Jos kuntajakoa muutetaan, on samalla päätettävä muutoksen vaikutuksesta kuntien kielelliseen asemaan. Jos kaksikielinen kunta tulee kuntajaon muutoksen johdosta osaksi sellaista uutta kuntaa, joka 2 momentin nojalla olisi säädettävä yksikieliseksi, on uusi kunta kuitenkin kaksikielinen. Tällaisen kunnan kielellistä asemaa ei voida muuttaa 1 momentin nojalla annetulla valtioneuvoston asetuksella.6 §Yksi- ja kaksikielinen viranomainenTässä laissa tarkoitetaan:1) yksikielisellä viranomaisella valtion viranomaista, jonka virka-alueeseen kuuluu ainoastaan samankielisiä kuntia, sekä yksikielisen kunnan viranomaista samoin kuin kuntayhtymän viranomaista, jos kuntayhtymään kuuluu ainoastaan samankielisiä kuntia; sekä2) kaksikielisellä viranomaisella valtion keskushallintoviranomaista ja muuta viranomaista, jonka virka-alueeseen kuuluu erikielisiä kuntia tai vähintään yksi kaksikielinen kunta, ja kaksikielisen kunnan viranomaista sekä kuntayhtymän viranomaista tai kuntalain (410/2015) 51 §:ssä tarkoitettua kuntien yhteistä toimielintä, jos kuntayhtymässä tai kuntien yhteistoiminnassa on erikielisiä kuntia taikka vähintään yksi kaksikielinen kunta. (10.4.2015/412)Viranomaisen alueellisen yksikön tai muun alueellisen organisaation kielellinen asema määräytyy sen virka-alueen kielellisen aseman mukaan. Erityisistä syistä voidaan virka-alueen kielivähemmistön tarpeita varten perustaa yksikielisiä yksiköitä tai osastoja.7 §Ahvenanmaata koskevat kielisäännöksetAhvenanmaan maakuntaa koskevat kielisäännökset sisältyvät Ahvenanmaan itsehallintolakiin (1144/1991).8 §Saamen kieliSaamen kielen käyttämisestä viranomaisissa ja julkiselle vallalle kuuluvaa tehtävää muutoinkin hoidettaessa säädetään erikseen.9 §Muut kieletOikeudesta käyttää viranomaisissa muita kieliä kuin suomen, ruotsin ja saamen kieltä säädetään oikeudenkäyntiä, hallintomenettelyä ja hallintolainkäyttöä koskevassa lainsäädännössä, koulutusta koskevassa lainsäädännössä, terveydenhuolto- ja sosiaalilainsäädännössä sekä muussa eri hallinnonaloja koskevassa lainsäädännössä.2 lukuOikeus käyttää suomea ja ruotsia viranomaisissa10 §Yksityishenkilön kielelliset oikeudet viranomaisissaValtion viranomaisessa ja kaksikielisessä kunnallisessa viranomaisessa jokaisella on oikeus käyttää suomea tai ruotsia. Viranomaisen on lisäksi järjestettävä asiassa kuultavalle mahdollisuus tulla kuulluksi omalla kielellään, suomeksi tai ruotsiksi.Yksikielisessä kunnallisessa viranomaisessa käytetään kunnan kieltä, jollei viranomainen pyynnöstä toisin päätä tai jollei muualla laissa toisin säädetä. Jokaisella on kuitenkin oikeus käyttää omaa kieltään ja tulla kuulluksi omalla kielellään viranomaisen aloitteesta vireille tulevassa asiassa, joka välittömästi kohdistuu hänen tai hänen huollettavansa perusoikeuksiin tai joka koskee viranomaisen hänelle asettamaa velvoitetta.11 §Oikeushenkilön kielelliset oikeudet viranomaisissaYhtiöllä, yhdistyksellä ja muulla oikeushenkilöllä on, noudattaen soveltuvin osin yksityishenkilön kielellisistä oikeuksista annettuja säännöksiä, oikeus viranomaisessa asioidessaan käyttää pöytäkirjakieltään, joko suomea tai ruotsia. Yhtiöjärjestyksensä tai sääntöjensä mukaan kaksikielisen oikeushenkilön on kuitenkin tuomioistuimessa ja muussa viranomaisessa käsiteltävässä asiassa vastattava sillä kielellä, jolla asia on pantu vireille.3 lukuAsian käsittelykieli viranomaisissa12 §Asian käsittelykieli hallintoasiassaHallintoasian käsittelykielenä on kaksikielisessä viranomaisessa asianosaisen kieli. Jos asianosaiset ovat erikielisiä tai jos kaikki asianosaiset eivät asian vireille tullessa ole viranomaisen tiedossa, viranomainen päättää käytettävästä kielestä asianosaisten oikeutta ja etua silmällä pitäen. Jos kielivalintaa ei voida tehdä tällä perusteella, käytetään viranomaisen virka-alueen väestön enemmistön kieltä. Yksikielinen viranomainen käyttää viranomaisen kieltä käsittelykielenä hallintoasiassa, jollei viranomainen asianosaisten oikeutta ja etua silmällä pitäen päätä toisen kielen käyttämisestä.13 §Asian käsittelykieli hallintolainkäyttöasiassaHallintolainkäyttöasian käsittelykieleen sovelletaan, mitä 12 §:ssä säädetään asian käsittelykielestä hallintoasiassa.Hallintoriita-asiassa, jossa asianosaisina ovat viranomainen ja yksityishenkilö, käytetään kaksikielisessä tuomioistuimessa asian käsittelykielenä yksityishenkilön kieltä. Jos kaikki asianosaiset ovat viranomaisia, käytetään vireille panevan viranomaisen kieltä, jollei toisen kielen käyttäminen vastapuolen oikeutta ja etua silmällä pitäen ole perusteltua.Hallintoriita-asiassa käytetään yksikielisessä tuomioistuimessa asian käsittelykielenä virka-alueen kieltä, jollei tuomioistuin asianosaisten oikeutta ja etua silmällä pitäen päätä toisen kielen käyttämisestä.14 §Asian käsittelykieli rikosasiassaRikosasiassa käytetään kaksikielisessä tuomioistuimessa asian käsittelykielenä vastaajan kieltä. Jos vastaajat ovat erikielisiä tai jos vastaajan kieli ei ole suomi tai ruotsi, tuomioistuin päättää asian käsittelykielestä asianosaisten oikeutta ja etua silmällä pitäen. Jos kielivalintaa ei voida tehdä tällä perusteella, käytetään tuomioistuimen virka-alueen väestön enemmistön kieltä.Yksikielisessä tuomioistuimessa käytetään asian käsittelykielenä tuomioistuimen virka-alueen kieltä, jollei tuomioistuin asianosaisten oikeutta ja etua silmällä pitäen päätä toisen kielen käyttämisestä.Mitä 1 ja 2 momentissa säädetään, koskee soveltuvin osin myös syyttäjäviranomaisia. Esitutkinnassa käytettävästä kielestä säädetään esitutkintalaissa (805/2011). (22.7.2011/834)15 §Asian käsittelykieli riita-asiassaRiita-asiassa käytetään kaksikielisessä käräjäoikeudessa asian käsittelykielenä asianosaisten kieltä. Jos asianosaiset ovat erikielisiä eivätkä sovi käytettävästä kielestä, tuomioistuin päättää käytettävästä kielestä asianosaisten oikeutta ja etua silmällä pitäen. Jos kielivalintaa ei voida tehdä tällä perusteella, käytetään tuomioistuimen virka-alueen väestön enemmistön kieltä.Yksikielisessä käräjäoikeudessa käytetään tuomioistuimen virka-alueen kieltä, jollei tuomioistuin asianosaisten oikeutta ja etua silmällä pitäen päätä toisen kielen käyttämisestä.16 §Asian käsittelykieli hakemusasiassaMitä 15 §:ssä säädetään, sovelletaan myös hakemusasioihin ja muiden kuin rikos- ja riita-asioiden käsittelyyn käräjäoikeudessa.Jos asiassa on vain yksi asianosainen, käytetään kaksikielisessä tuomioistuimessa hakijan kieltä ja yksikielisessä tuomioistuimessa sovelletaan, mitä 15 §:n 2 momentissa säädetään.16 a § (25.8.2016/689)Asian käsittelykieltä koskevat poikkeukset eräissä tapauksissaKaksikieliseen tuomioistuimeen perustetussa kieliosastossa käytetään 13–16 §:ssä säädetyn estämättä asian käsittelykielenä tuomioistuimen virka-alueen väestön vähemmistön kieltä, jollei tuomioistuin asianosaisten oikeuden ja edun huomioon ottaen päätä virka-alueen väestön enemmistön kielen käyttämisestä. 17 §Muutoksenhakuasian käsittelykieli hovioikeudessa ja korkeimmassa oikeudessaHovioikeudessa ja korkeimmassa oikeudessa käytetään muutoksenhakuasian käsittelykielenä asiassa alemmassa asteessa käytettyä kieltä, jollei tuomioistuin asianosaisten oikeutta ja etua silmällä pitäen toisin päätä.18 §Oikeus tulkkaukseenJos jollakulla on lain mukaan oikeus käyttää omaa kieltään, mutta viranomaisen kieli tai asian käsittelykieli on toinen, viranomaisen on järjestettävä maksuton tulkkaus, jollei se itse huolehdi tulkkauksesta tai jollei 2 momentista muuta johdu.Asianosaisen, joka 15 ja 16 §:ssä tarkoitetussa asiassa haluaa tulkkausta, on huolehdittava tulkkauksesta itse ja omalla kustannuksellaan, jollei tuomioistuin asian laadun huomioon ottaen päätä toisin.4 lukuToimituskirjan ja muun asiakirjan kieli19 §Tuomion, päätöksen ja muun asiakirjan kieliTuomio, päätös ja muu viranomaisen 12–17 §:n mukaisessa asiassa annettava asiakirja laaditaan asian käsittelykielellä.Asian valmisteluun ja käsittelyyn liittyvät asiakirjat voidaan viranomaisen harkinnan mukaan laatia osittain suomen ja osittain ruotsin kielellä. Päätös ja tuomio on kuitenkin annettava yksikielisenä.Ilmoituksissa, kutsuissa ja kirjeissä, jotka lähetetään asianosaiselle tai sille, jolle lain mukaan on ilmoitettava vireillä olevasta tai vireille tulevasta asiasta, kaksikielisen viranomaisen on asian käsittelykielestä riippumatta käytettävä vastaanottajan kieltä, jos se on tiedossa tai kohtuudella selvitettävissä, taikka sekä suomea että ruotsia.20 §Oikeus toimituskirjan ja muun asiakirjan käännökseenJos haastehakemus, tuomio, päätös, pöytäkirja tai muu asiakirja on laadittu toisella kuin asianosaisen kielellä, valtion viranomaisen ja kaksikielisen kunnallisen viranomaisen on, jollei 2 momentista muuta johdu, annettava asianosaiselle pyynnöstä maksuton virallinen käännös näistä asiakirjoista siltä osin kuin asia koskee hänen oikeuttaan, etuaan tai velvollisuuttaan.Asianosaisen, joka 15 ja 16 §:ssä tarkoitetussa asiassa haluaa käännöksen, on huolehdittava tästä itse ja omalla kustannuksellaan, jollei tuomioistuin asian laadun huomioon ottaen päätä toisin.Yksikielisen kunnallisen viranomaisen on pyynnöstä annettava asianosaiselle maksuton virallinen käännös toimituskirjasta asiassa, joka tulee vireille viranomaisen aloitteesta ja joka välittömästi kohdistuu asianosaisen tai hänen huollettavansa perusoikeuksiin tai joka koskee viranomaisen hänelle asettamaa velvollisuutta.21 §Toimituskirjan ja muun asiakirjan virallinen käännösVirallisella käännöksellä tarkoitetaan tässä laissa viranomaisen tai virallisen kääntäjän tekemää suomen- tai ruotsinkielistä käännöstä.Tämän lain mukaan annettu virallinen käännös toimituskirjasta on voimassa alkuperäisenä.Jos virallisessa käännöksessä ilmenee käännösvirhe, viranomaisen on korjattava se, jollei korjaaminen ole ilmeisen tarpeetonta. Asianosaiselle on tällöin annettava maksutta korjattu toimituskirja.22 §Toimituskirjan ja muun asiakirjan antaminen vieraalla kielelläSuomen viranomaisen ulkomaille tai ulkomaalaiselle annettava taikka maan ulkopuolella käytettäväksi aiottu toimituskirja tai muu asiakirja voidaan antaa muulla kuin suomen tai ruotsin kielellä, jollei erikseen toisin säädetä.Jos muulla kielellä annettu toimituskirja tai muu asiakirja koskee toisen oikeutta, etua tai velvollisuutta ja tällä tämän lain mukaan muuten olisi oikeus saada se suomen tai ruotsin kielellä, on hänelle pyynnöstä annettava siitä maksuton virallinen käännös.5 lukuKielellisten oikeuksien turvaaminen23 §Viranomaisen velvollisuus toteuttaa kielellisiä oikeuksiaViranomaisen tulee toiminnassaan oma-aloitteisesti huolehtia siitä, että yksityishenkilön kielelliset oikeudet toteutuvat käytännössä.Kaksikielisen viranomaisen tulee palvella yleisöä suomeksi ja ruotsiksi. Viranomaisen tulee sekä palvelussaan että muussa toiminnassaan osoittaa yleisölle käyttävänsä molempia kieliä.Kaksikielisen viranomaisen tulee yhteydenotoissaan yksityishenkilöihin ja oikeushenkilöihin käyttää näiden kieltä, suomea tai ruotsia, jos se on tiedossa tai kohtuudella selvitettävissä, taikka molempia.24 §Liikelaitoksen sekä valtion ja kunnan yhtiön kielelliset palvelutValtion liikelaitoksen sekä sellaisen palvelua tuottavan yhtiön, jossa valtiolla taikka yhdellä tai useammalla kaksikielisellä kunnalla taikka erikielisillä kunnilla on määräämisvalta, on annettava palvelua ja tiedotettava suomeksi ja ruotsiksi toiminnan laadun ja asiayhteyden edellyttämässä laajuudessa ja tavalla, jota kokonaisuutena arvioiden ei voida pitää yhtiön kannalta kohtuuttomana. Valtion liikelaitoksen hoitaessa viranomaistehtävää siihen sovelletaan, mitä tässä laissa säädetään viranomaisesta.Sen lisäksi, mitä 1 momentissa säädetään, liikelaitosten ja yhtiöiden on noudatettava, mitä niiden harjoittamassa toiminnassa annettavasta kielellisestä palvelusta erikseen säädetään.25 §Yksityisten kielellinen palveluvelvollisuusJos julkinen hallintotehtävä on lailla tai lain nojalla säädetty yksityiselle, sitä koskee sen hoitaessa tätä tehtävää, mitä tässä laissa säädetään viranomaisesta. Jos tehtävän vastaanottaja määräytyy viranomaisen päätöksen tai muun toimenpiteen taikka viranomaisen ja vastaanottajan välisen sopimuksen perusteella, viranomaisen on varmistettava, että tehtävää hoidettaessa annetaan tämän lain mukaista kielellistä palvelua. Tämä tulee myös varmistaa viranomaisen antaessa muun kuin julkisen hallintotehtävän yksityisen hoidettavaksi, jos tämän lain edellyttämän palvelutason ylläpitäminen sitä vaatii.6 lukuViranomaisten työkieli26 § (25.8.2016/689)Valtion viranomaisten työkieliValtion viranomainen käyttää työkielenään virka-alueen väestön enemmistön kieltä, jollei toisen kielen tai molempien kielten taikka erityisestä syystä vieraan kielen käyttäminen ole tarkoituksenmukaisempaa. Edellä 1 momentissa säädetyn estämättä, kaksikieliseen tuomioistuimeen perustetulla kieliosastolla käytetään työkielenä tuomioistuimen virka-alueen väestön vähemmistön kieltä.27 §Viranomaisten kirjeenvaihtoValtion viranomaisten välisessä kirjeenvaihdossa käytetään suomen kieltä, jollei vastaanottava tai lähettävä viranomainen ole yksikielisesti ruotsinkielinen tai jollei muusta syystä ole tarkoituksenmukaisempaa käyttää ruotsin kieltä tai muuta kieltä.Valtion viranomaisen on lähettäessään kirjelmiä kunnalle käytettävä kunnan kieltä, jos kyseessä on yksikielinen kunta ja molempia kieliä, jos kyseessä on kaksikielinen kunta, jollei 3 momentista muuta johdu. Lähettäessään kirjelmiä yliopistoille, ammattikorkeakouluille ja muille oppilaitoksille valtion viranomaisten on käytettävä vastaanottajan kieltä. (28.6.2013/480)Pyytäessään ja antaessaan lausunnon asiassa, jossa annetaan toimituskirja tai muu asianosaiselle annettava asiakirja, valtion ja kunnan viranomaisen on käytettävä asian käsittelykieltä. Yksikielinen viranomainen saa kuitenkin antaa lausuntonsa omalla kielellään. Asiaa käsittelevän viranomaisen on tällöin asianosaisen pyynnöstä annettava lausunnosta maksuton virallinen käännös.28 § (10.4.2015/412)Monijäseniset toimielimetValtioneuvoston sekä valtion komitean, toimikunnan, työryhmän ja vastaavan toimielimen jäsenellä sekä kaksikielisen kunnan ja kuntayhtymän toimielimen ja 6 §:n 1 momentin 2 kohdassa tarkoitetun kuntien yhteisen toimielimen jäsenellä on oikeus käyttää suomea tai ruotsia kokouksessa sekä pöytäkirjaan tai mietintöön liitettävässä kirjallisessa lausunnossa tai mielipiteessä. Jos toimielimen muu jäsen ei ymmärrä suullista puheenvuoroa, se on pyynnöstä hänelle lyhyesti selostettava.29 § (10.4.2015/412)Kunnalliset kokouskutsut, pöytäkirjat ja hallintosäännötKaksikielisen kunnan ja kuntayhtymän valtuuston tai yhtymäkokouksen sekä 6 §:n 1 momentin 2 kohdassa tarkoitetun kuntien yhteisen toimielimen kokouskutsu ja pöytäkirja on laadittava suomen ja ruotsin kielellä. Kaksikielisen kunnan ja kuntayhtymän muiden toimielinten kokouskutsujen ja pöytäkirjojen kielestä päättää kunta tai kuntayhtymä ottaen huomioon sen, että luottamushenkilöiden mahdollisuus täyttää tehtävänsä turvataan ja että kunnan asukkaiden tiedonsaantitarpeesta huolehditaan.Kaksikielisen kunnan ja kuntayhtymän hallintosääntö ja vastaavat säännöt on annettava suomen ja ruotsin kielellä.7 lukuLainsäädännössä sekä yleisessä tiedottamisessa käytettävät kielet30 §Lait ja muut sitovat normit (12.8.2011/950)Lait säädetään ja julkaistaan suomen ja ruotsin kielellä. Myös asetukset ja viranomaisten oikeussäännöt annetaan molemmilla kansalliskielillä.Lakien ja muiden säädösten julkaisemisesta säädetään perustuslaissa sekä Suomen säädöskokoelmaa ja viranomaisten määräyskokoelmia koskevassa lainsäädännössä.Kansainvälisten sopimusten sekä säädöksissä viitattavien standardien kielestä säädetään erikseen.Yleissitovien työehtosopimusten julkaisukielestä säädetään työehtosopimuksen yleissitovuuden vahvistamisesta annetussa laissa (56/2001). (12.8.2011/950)31 §Säädösehdotukset ja mietinnötMinisteriön sekä valtion komitean, toimikunnan, työryhmän tai vastaavan toimielimen säädösehdotukset ja niihin liittyvät mietinnöt julkaistaan suomeksi. Julkaisuun otetaan myös ruotsinkielinen tiivistelmä ja säädösehdotuksen ruotsinkielinen teksti.Jos asianomaisen ministeriön harkinnan mukaan mietinnöllä on huomattava merkitys maan ruotsinkieliselle väestölle, se on julkaistava kokonaisuudessaan ruotsiksi. Samoin säädösehdotus tai mietintö, joka koskee yksinomaan Ahvenanmaan maakuntaa tai jolla on erityisen suuri merkitys maakunnalle, on julkaistava kokonaisuudessaan ruotsiksi.Jos säädösehdotuksella tai mietinnöllä on merkitystä pääasiassa ruotsinkieliselle väestölle tai Ahvenanmaan maakunnalle, se voidaan julkaista ruotsiksi siten, että julkaisuun otetaan suomenkielinen tiivistelmä ja säädösehdotuksen suomenkielinen teksti.32 §Viranomaisten tiedottaminenValtion ja kunnallisen viranomaisen yleisölle suunnatussa tiedottamisessa on kaksikielisessä kunnassa käytettävä suomen ja ruotsin kieltä. Asianomaisen ministeriön on huolehdittava siitä, että yksilön hengen, terveyden ja turvallisuuden sekä omaisuuden ja ympäristön kannalta oleellinen tieto annetaan koko maassa molemmilla kansalliskielillä.Kaksikielisen viranomaisen ilmoitukset, kuulutukset ja julkipanot sekä muut yleisölle annettavat tiedotteet tulee antaa suomen ja ruotsin kielellä.Viranomaisten laatimien selvitysten, päätösten tai muiden vastaavien tekstien julkaiseminen ei velvoita kääntämään niitä sellaisinaan. Viranomaisen tulee kuitenkin huolehtia sekä suomen- että ruotsinkielisen väestön tiedonsaantitarpeista.33 §Kilvet ja paikannimet sekä julkinen liikenneViranomaisten kaksikielisessä kunnassa asettamien kilpien, liikennemerkkien ja muiden yleisölle suunnattujen vastaavien opasteiden tekstien on oltava suomen- ja ruotsinkielisiä, jollei kansainvälisen käytännön mukaisesti käytetä pelkästään vierasta kieltä tai jollei ole kysymys yksikielisestä toimintayksiköstä. Jos uusi kunta tulee kaksikieliseksi kuntajaon muutoksen johdosta, voidaan kuitenkin kunnan sillä alueella, joka aikaisemmin oli yksikielinen, edelleen käyttää yksikielisiä kadun- ja tiennimien kilpiä. Viranomaisten muut kuin kadun- ja tiennimiä koskevat kilvet ja opasteet on muutettava kaksikielisiksi viimeistään kahden vuoden kuluttua kuntajaon muutoksen voimaantulosta lukien. Tieliikennelainsäädännössä tarkoitettujen liikennemerkkien ja ohjauslaitteiden tekstit on muutettava kaksikielisiksi viimeistään viiden vuoden kuluttua kuntajaon muutoksen voimaantulosta lukien. (28.6.2013/480)Teiden ja katujen liikennemerkkien sekä muiden liikenteen ohjauslaitteiden kielistä säädetään tarkemmin tieliikennelainsäädännössä.Viranomaisten asettamissa kilvissä käytettävistä paikannimistä voidaan säätää valtioneuvoston asetuksella. Ennen asetuksen antamista on hankittava Kotimaisten kielten keskuksen lausunto. (28.6.2013/480)Julkisessa liikenteessä matkustajille suunnatuissa kilvissä ja tiedotteissa käytettävistä kielistä voidaan säätää valtioneuvoston asetuksella.34 §Kulutushyödykkeestä annettavat tiedotKun myytävään tuotteeseen on lain mukaan merkittävä kauppatavan mukainen nimi, tuoteseloste, käyttöohje tai varoitus, on tekstin yksikielisessä kunnassa myytävässä tuotteessa oltava ainakin sen kunnan kielellä ja kaksikielisessä kunnassa myytävässä tuotteessa ainakin suomen ja ruotsin kielellä. Annettaessa tässä tarkoitettuja tietoja suomen ja ruotsin kieltä on kohdeltava tasapuolisesti.8 lukuKielellisten oikeuksien edistäminen ja seuranta35 §Toimenpiteet kielellisten oikeuksien edistämiseksiJulkisen vallan on perustuslain mukaisesti huolehdittava maan suomen- ja ruotsinkielisen väestön sivistyksellisistä ja yhteiskunnallisista tarpeista samanlaisten perusteiden mukaan.Hallintoa järjestettäessä tulee pyrkiä yhteensopiviin aluejaotuksiin, joissa turvataan suomen- ja ruotsinkielisen väestön mahdollisuudet saada palveluja omalla kielellään samanlaisten perusteiden mukaan.Viranomaisten tulee toiminnassaan vaalia maan kielellistä kulttuuriperintöä ja edistää molempien kansalliskielten käyttämistä. Jos olosuhteet sitä edellyttävät, julkisen vallan on ryhdyttävä erityistoimenpiteisiin kansalliskieliin liittyvien sivistyksellisten tai yhteiskunnallisten tarpeiden turvaamiseksi.36 §Valvonta ja seurantaJokainen viranomainen valvoo omalla toimialallaan tämän lain noudattamista.Oikeusministeriö seuraa tämän lain täytäntöönpanoa ja soveltamista sekä antaa suosituksia kansalliskieliä koskevaan lainsäädäntöön liittyvissä kysymyksissä. Tarvittaessa ministeriön tulee tehdä aloitteita ja ryhtyä muihin toimenpiteisiin havaitsemiensa epäkohtien korjaamiseksi.37 §Hallituksen kertomus kielilainsäädännön soveltamisesta (17.1.2014/18)Valtioneuvosto antaa vaalikausittain eduskunnalle kertomuksen kielilainsäädännön soveltamisesta ja kielellisten oikeuksien toteutumisesta sekä tarpeen mukaan muistakin kielioloista. (17.1.2014/18)Kertomuksessa käsitellään suomen ja ruotsin kielen lisäksi ainakin saamen kieltä, romanikieltä ja viittomakieltä.9 lukuErinäiset säännökset38 §Suomen ulkomaanedustustotSuomen ulkomaanedustustoihin sovelletaan tämän lain säännöksiä kaksikielisestä viranomaisesta, jonka enemmistön kieli on suomi. Kunniakonsulaateissa tätä lakia ei kuitenkaan sovelleta.Tarkempia säännöksiä vieraiden kielten käyttämisestä edustustoissa voidaan antaa valtioneuvoston asetuksella.39 §Puolustusvoimien joukko-osastot ja komentokieliPuolustusvoimien joukko-osastojen kieli on suomi. Vähintään yksi joukko-osasto on kuitenkin ruotsinkielinen. Muita ruotsinkielisiä joukko-osastoja sekä joukkoyksikköjä samoin kuin kaksikielisiä yksikköjä voidaan tarpeen vaatiessa perustaa siten kuin puolustusvoimista annetussa lainsäädännössä säädetään.Asevelvollisen oikeudesta tulla määrätyksi joukko-osastoon, jonka opetuskieli on hänen äidinkielensä, suomi tai ruotsi, säädetään asevelvollisuuslaissa (1438/2007). Suomen- ja ruotsinkielisen siviilipalvelusvelvollisen oikeudesta suorittaa siviilipalveluksensa äidinkielellään säädetään siviilipalveluslaissa (1446/2007). (28.12.2007/1453)Puolustusvoimien komentokieli on suomi.40 § (27.11.2009/954)Vankeinhoidon kieliSen estämättä, mitä 6 §:ssä säädetään, ovat vankeusrangaistusten täytäntöönpanosta ja tutkintavankeuden toimeenpanosta vastaavat yksiköt yksikielisesti suomenkielisiä.Oikeusministeriön asetuksella voidaan 1 momentissa tarkoitettuihin yksikköihin perustaa yksi tai useampi ruotsinkielinen tai kaksikielinen osasto.41 §Tarkemmat säännöksetTarkemmat säännökset tämän lain täytäntöönpanosta annetaan valtioneuvoston asetuksella.10 lukuVoimaantulo- ja siirtymäsäännökset42 §VoimaantuloTämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2004.Tällä lailla kumotaan 1 päivänä kesäkuuta 1922 annettu «kielilaki» (148/1922) siihen myöhemmin tehtyine muutoksineen.Ennen tämän lain voimaantuloa voidaan ryhtyä lain täytäntöönpanon edellyttämiin toimenpiteisiin.43 §SiirtymäsäännöksetEnnen tämän lain voimaantuloa annetussa muussa laissa taikka asetuksessa olevan viittauksen tällä lailla kumottuun kielilakiin katsotaan tämän lain voimaantulon jälkeen tarkoittavan viittausta tähän lakiin.Ennen tämän lain voimaantuloa vireille tulleisiin asioihin sovelletaan edelleen tämän lain voimaan tullessa voimassa olleita säännöksiä, jollei viranomainen asianosaisten oikeutta ja etua silmällä pitäen muuta päätä.Virka- ja itsehallintoalueiden kielellisestä jaotuksesta vuosina 2003–2012 annettu valtioneuvoston asetus (1174/2002) on voimassa asetuksessa säädetyn voimassaoloajan loppuun siltä osin kuin se koskee kuntien kielellistä asemaa, minkä jälkeen annetaan uusi valtioneuvoston asetus kuntien kielellisestä asemasta tämän lain 5 §:n 1 momentin nojalla.Tämän lain 34 §:ssä tarkoitetut kulutushyödykkeitä koskevat tekstit on saatettava tämän lain mukaisiksi viiden vuoden kuluessa lain voimaantulosta.HE 92/2002, PeVM 9/2002, EV 269/2002Muutossäädösten voimaantulo ja soveltaminen:19.8.2005/631:Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä syyskuuta 2005.HE 230/2004, LaVM 5/2005, EV 70/200528.12.2007/1453:Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2008.HE 140/2007, TyVM 9/2007, EV 132/200727.11.2009/954:Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2010.HE 92/2009, LaVM 13/2009, EV 149/200922.7.2011/834:Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2014.HE 222/2010, LaVM 44/2010, EV 374/201012.8.2011/950:Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä lokakuuta 2011.HE 329/2010, TyVM 17/2010, EV 309/201028.6.2013/480:Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2013.Maanmittauslaitos ylläpitää 1 päivänä tammikuuta 2013 voimassa olleita kuntarajoja koskevaa kartastoa.HE 31/2013, HE 53/2013, HaVM 11/2013, EV 95/201317.1.2014/18:Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä helmikuuta 2014.HE 62/2013, PeVM 5/2013, EV 211/201312.12.2014/1039:Tämä laki tulee voimaan15 päivänä joulukuuta 2014.HE 206/2014, PeVM 4/2014, EV 176/201410.4.2015/412:Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä toukokuuta 2015.HE 268/2014, HaVM 55/2014, EV 348/201429.4.2016/325:Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä kesäkuuta 2016.HE 137/2015, LaVM 3/2016, EV 31/201625.8.2016/689:Tämä laki tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2017. HE 7/2016, LaVM 8/2016, EV 99/2016
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Ajantasainen lainsäädäntö › Vuosi 2003 › 6.6.2003/423 Lainsäädäntö

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin


text:
Nainen hakee seuraa hd 3d porn
Com - the best free porn videos on internet, free. Salaista seksi seuraa netin pornovideot thai hieronta myyrmäki eroottinen nainen - Speed suomi Netin pornovideot sexy treffit - Bloggernet Leikit ja fetissit netin pornovideot / Iskuri tarinat Palvelemme laajoilla aukioloajoilla ja olemme avoinna myös viikonloppuna. Ilmainen Mobiili suomeksi aikuisten pornovideoita tyttäret yle x 12 Uusin: Pillun nuoleminen seksitreffit kuopio sexiä paras pornoelokuva seksiseuraa lappi raisio free sexgames vaginan tyydytys banaani piillu taka vittuinen nainen uutisjuontajan rinnat.
Kiitos tämä monimuotoisuus, voit ei vain nauttia panoseuraa tampere www cumfiesta katsella mielenkiintoisia ja jännittäviä videoita, mutta myös saada tietoa, joka. Olemme yrittäneet kerätä sinulle porno videoita eri tyylilajit: piilotettu kamera, hardcore, iso, tissit, hieronta, musta, lihava, äidit, julma ja monet muut. Buy Banner Place in, finland! Jätä Vastaus Peruuta vastaus Sähköpostiosoitettasi ei julkaista. Seksi seuraa turku pikkarit myy - Seksiliike sex Thai hieronta salo seksikäs skottiruutuhame hentai - Seksiliike sex Potnoa ja sylitanssi salo seksi-suomi 24 erroottinen mature seksivideos. Yle Areena - Suomen suurin netti- tv ja radio. Kategoria: Sex massage, siitä huolimatta hänestä ei koskaan tullut ihan huippuhyppäjä. Ilmaista por sex shop jyväskylä - Nässjö Erotisk. Dating lappi ja todellinen orgasmi.
Postitettu 07.12.2017 07.12.2017 vuoteen nainen hakee seuraa hd 3d porn
me hd milf suomalaiset, two hot girls rubbing clits together! Seksikäs amatöri jalat kuvia. Org seksilinja seksitreffit galleria alastonkuvat free hentai siskon kanssa tantra hämeenlinna citysauna jyväskylä eroottiset kertomukset finland sex work caroline hieronta thai sampopankki mobiili anopilta pillua sexi novelli puh seksi kidutus sihteeriopisto escorts porn rakel liekki pori sexwork girls sukupuolitautitestit helsinki seksi oulu seksiseuraa virosta prepaid.
Nainen hakee seuraa hd 3d porn - Nainen Etsii Seuraa
0 Comments, hd sex seksitreffit nainen etsii miestä aksess raahe. Anal, lesbo Ammottava Lelut. Minun kanssani voit rentoutua ja tuntea itsesi mieheksi. Sex shop porno anopilta tampere. Vapaan sivistystyön koulutukset ja kymppiluokka, vapaan sivistystyön koulutukset ja kymppiluokka Jyväskylän kristillinen opisto. Milf ser for menn heinola, mature escorts nainen seksi, alastongalleria porno sivustot. Salaista seksiseuraa hd 3d porn - Salaista seuraa.
Sex mature massage seksi fantasiat
Asian nuru massage tallinn escort service
Nainen haluaa miestä anime porn pics
Poppers kauppa kokemuksia tampere sex shop

matches: hd hd hd hd hd hd


Jätehuoltoon liittymiskehotus: Vakituinen asuminen (507-406-1-163) | Mikkeli
Kokous 6.5.2020
Jätehuoltoon liittymiskehotus: Vakituinen asuminen (507-406-1-163)
Mikkelin seudun ympäristölautakunta, kokous 6.5.2020
§ 30 Jätehuoltoon liittymiskehotus: Vakituinen asuminen (507-406-1-163)
MliDno-2020-651
Henna Halinen, ympäristötarkastaja, henna.halinen@mikkeli.fi
Kymen jätelautakunta on lähettänyt Mikkelin seudun ympäristölautakunnalle tiedoksi Kymen jätelautakunnan päätöksen (ote pöytäkirjasta 26.9.2019 § 30), jossa jätelautakunta pyytää jätehuollon valvovaa viranomaista (Mikkelin seudun ympäristölautakunta) antamaan valvontamääräyksen niille kiinteistölle, jotka eivät ole noudattaneet Kymen jätelautakunnan määräystä liittää Mäntyharjun kunnassa sijaitsevaa kiinteistöä jätelain edellyttämään järjestettyyn jätehuoltoon.
Kymen jätelautakunnan asiakkailleen antaman ohjeistuksen mukaan jätehuoltoon liitytään pääsääntöisesti kiinteistön omalla astialla. Toisena vaihtoehtona on liittyä jätehuoltoon lähinaapurin kanssa yhteiseen astiaan ja muodostaa nk. kimppa.
Velvoittavista viranhaltijapäätöksistä huolimatta kiinteistön haltija ei ole liittynyt järjestettyyn jätehuoltoon määräaikaan 31.5.2019 mennessä.
Jätteen/kiinteistön haltija on saanut Mikkelin seudun ympäristöpalveluilta kehotuksen noudattaa Kymen jätelautakunnan päätöstä viipymättä, mutta kuitenkin viimeistään 15.11.2019 mennessä ja liittää vakituinen asunto jätehuoltoon.
Muistutus on toistettu kaksi kertaa ja kerrottu, että mikäli määräystä ei noudateta, jatketaan asian käsittelyä Mikkelin seudun ympäristölautakunnassa. Ympäristölautakunta toistaa liittymismääräyksen ja voi jätelain (646/2011) 129 §:n nojalla asettaa määräyksen tehostamiseksi uhkasakon.
Jätteen/kiinteistön haltijan (AP) on määrätty liittämään kiinteistö (507-406-1-163) jätehuoltoon joko ilmoittautumalla Kymenlaakson Jäte Oy:lle kiinteistökohtaisen keräykseen tai yhteisastiaan (Kymenlaakson Jäte Oy, Ekokaari 50, 46860 Keltakangas, p. (05) 744 34 00).
AP:lle on Kymen jätelautakunnan jätehuoltopäällikön päätöksessä kerrottu perusteet kiinteistön liittämisestä jätehuoltoon (liite).
Jätteen haltijan (AP:n) tulee noudattaa Kymen jätelautakunnan päätöstä viipymättä viimeistään 30.6.2020 ja liittää vakituisen asunnon kiinteistö (507-406-1-163) jätehuoltoon.
Samalla Mikkelin seudun ympäristölautakunta asettaa uhkasakon (500 euroa) määräyksen tehostamiseksi. (Jätelaki 646/2011 § 129).
Mikkelin seudun ympäristölautakunta pyytää, että Kymen jätelautakunta ilmoittaa ko. kiinteistön jätehuoltotilanteen määräajan umpeuduttua Mikkelin seudun ympäristöpalveluille (ymparistopalvelut@mikkeli.fi).
AP saantitodistuksella, Kymen Jätelautakunta, Kymenlaakson Jäte Oy
Liite Ympltk Huomautuskirje Kymen jätelautakunta.pdf (pdf, 141 kt)
Tähän päätökseen haetaan muutosta valittamalla hallinto-oikeuteen.
Tähän päätökseen saa jätelain (646/2011) 138 §:n perusteella hakea muutosta:
se, jonka oikeutta tai etua asia saattaa koskea,
elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus ja toiminnan vaikutusalueen kunnan ympäristönsuojeluviranomainen.
Valitus on toimitettava valitusviranomaiselle viimeistään valitusajan viimeisenä päivänä ennen valitusviranomaisen virka-ajan päättymistä.
Mikäli päätös lähetetään tiedoksi tavallisena kirjeenä, katsotaan asianosaisen saaneen tiedon seitsemäntenä päivänä kirjeen lähettämisestä, jollei muuta näytetä. Käytettäessä tavallista sähköistä tiedoksiantoa katsotaan asianosaisen saaneen tiedon päätöksestä kolmantena päivänä viestin lähettämisestä, jollei muuta näytetä.
§ 25 Terveysvalvonnan johtajan, ympäristöpalvelujen johtajan sekä ympäristöpäällikön viranhaltijapäätökset, tiedoksi
§ 27 Ympäristölupa asfalttijätteen hyödyntämiselle maarakentamisessa; Mikkelin kaupunki, Suonsaarentie 2, Mikkeli
§ 28 Ympäristölupa asfalttijätteen hyödyntämiselle katurakentamisessa; Mikkelin kaupunki, Metsurinraitti, Mikkeli
§ 29 Ympäristöluvan rauettaminen SEO Hirvensalmen Huoltamo Oy
§ 31 Jätehuoltoon liittymiskehotus; loma-asunto (507-403-6-35)
§ 32 Maa-aines- ja ympäristölupa; Puttonen Pasi, Anttola, Mikkeli
§ 33 Ilmoituksenvaraisen toiminnan muutos (115 a §), KorpiFarmi Oy:n eläinsuoja, Kangasniemi
§ 34 Yleiset uimarannat Mikkelin seudun ympäristöpalvelujen alueella uimakaudella 2020
§ 35 Väliaikainen lisäys ympäristönsuojelun delegointeihin lautakunnalta viranhaltijoille
§ 36 Talouden seuranta 1-3/2020/Mikkelin seudun ympäristölautakunta
§ 37 Toisen valvontaeläinlääkärin viran perustaminen
§ 38 Eläinlääkäripalvelujen markkinoilla olo ja kirjanpidon eriyttäminen


text:
KHO:2016:202 - Korkein hallinto-oikeus
Etusivu » Päätöksiä » Vuosikirjapäätökset » Vuosikirjapaatos » KHO:2016:202
KHO:2016:202
Ylimääräinen muutoksenhaku – Purku – Vakuutusoikeus – Menettelyvirhe – Velvollisuus esittää ennakkoratkaisupyyntö unionin tuomioistuimelle – Opintotuki – Ulkomailla suoritettavat opinnot – Ulkomailla pitkään asunut Suomen kansalainen – Integroituminen Suomen yhteiskuntaan
Vuosikirjanumero: KHO:2016:202
Antopäivä: 15.12.2016
Taltionumero: 5338
Diaarinumero: 1057/3/14
ECLI-tunniste: ECLI:FI:KHO:2016:202
Suomen kansalainen A oli hakenut Suomesta opintotukea Yhdistyneessä kuningaskunnassa suoritettavia opintoja varten. Tätä edeltävästi pitkään muissa EU:n jäsenvaltioissa asunut A oli vedonnut muun ohella siihen, että hänen vakinainen asuinpaikkansa oli nyt Suomessa ja että hänen yhteytensä Suomeen olivat voimakkaammat kuin hänen siteensä mihinkään muuhun maahan. Kansaneläkelaitoksen opintotukikeskus oli hylännyt A:n opintotukihakemuksen, koska hänellä ei ollut ollut kotikuntaa Suomessa vähintään kahden vuoden ajan opintojen alkamista edeltävän viiden vuoden aikana. Opintotuen muutoksenhakulautakunta ja vakuutusoikeus olivat hylänneet A:n valituksen opintotukikeskuksen päätöksestä.
A haki korkeimmalta hallinto-oikeudelta vakuutusoikeuden päätöksen purkamista. Hakemuksessaan A katsoi vakuutusoikeuden tehneen menettelyvirheen, kun se ei ollut esittänyt unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntöä siitä, oliko unionin oikeutta tulkittava siten, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 20 ja 21 artikla ovat esteenä asiaan sovellettavan Suomen opintotukilain 1 §:n 4 momentin (345/2004) kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään asumisaikaa koskevasta edellytyksestä.
Korkein hallinto-oikeus katsoi, että kun otettiin huomioon unionin tuomioistuimen vakiintunut oikeuskäytäntö, A:n yhteydestä Suomeen esitetty selvitys, jäsenvaltioille integraatiota yhteiskuntaan koskevien arviointiperusteiden valinnassa kuuluva laaja harkintavalta sekä se, että integraation asteen arviointi kuuluu yksinomaan kansalliselle tuomioistuimelle, vakuutusoikeus ei ollut menetellyt virheellisesti, kun se ei ollut pyytänyt unionin tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa. Asian käsittelyssä ei siten ollut vakuutusoikeudessa tapahtunut menettelyvirhettä, joka olisi olennaisesti voinut vaikuttaa päätökseen, joten purkuhakemus oli hylättävä.
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 20 ja 21 artikla sekä 267 artikla 1 kohta
Vakuutusoikeuslaki 19 § 1 momentti
Opintotukilaki 1 § 4 momentti (345/2004)
Kotikuntalaki 2 § ja 5 § 1 momentti
Vakuutusoikeus 3.12.2013 nro 6383/2009/3984
Kansaneläkelaitoksen opintotukikeskus on päätöksellään 30.4.2007 hylännyt A:n opintotukihakemuksen University of Cambridgessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa suoritettaviin opintoihin, koska A:lla ei ole ollut vakinaista kotikuntaa Suomessa vähintään kahden vuoden ajan opintojen alkamista edeltävän viiden vuoden aikana.
Opintotuen muutoksenhakulautakunta on päätöksellään 26.8.2008 DNRO 2275/10/07 hylännyt A:n valituksen sekä hänen vaatimuksensa oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Opintotuen muutoksenhakulautakunta on perustellut päätöstään pääasian osalta seuraavasti:
Kotikuntalain mukaan henkilöllä, joka on muuttanut asumaan ulkomaille yhtä vuotta pidemmäksi ajaksi, ei ole kotikuntaa Suomessa. Kotikunta voi kuitenkin olla Suomessa, jos henkilöllä on elinolosuhteidensa perusteella kiinteämpi yhteys Suomeen kuin ulkomaiseen asuinmaahansa.
Hallituksen esityksessä kotikuntalaiksi (HE 104/93 vp) todetaan, että sen selvittäminen, onko henkilöllä elinolosuhteidensa perusteella kiinteämpi yhteys Suomeen kuin ulkomaiseen asuinpaikkaan, on tehtävä kussakin yksittäistapauksessa erikseen. Säännöksen soveltamisala on tarkoitettu suppeaksi. Pelkkä ulkomailla opiskelun määräaikaisuus ei kuitenkaan ole riittävä syy, vaan tämän lisäksi edellytetään elinolosuhteisiin liittyvää yhteyttä Suomeen. Kyseessä voi olla esimerkiksi perhe- tai sukulaisuussuhde, asunnon ominaisuuksiin ja asumiseen liittyvät seikat sekä henkilön työsuhteeseen ja toimeentuloon liittyvät seikat. Säännöksessä tarkoitettuja tilanteita, joissa kotikunta elinolosuhteiden perusteella voisi säilyä Suomessa, saattaisi olla esimerkiksi silloin, kun henkilö oleskelee ulkomailla yhtä vuotta pidempään hoitotoimenpiteen, määräaikaisen työsuhteen, opintojen tai vapaa-ajanvieton johdosta ja palaa tämän jälkeen välittömästi takaisin Suomeen. Kotikunnan ei kuitenkaan yleensä voitaisi katsoa olevan Suomessa enää silloin, kun yhtäjaksoinen ulkomailla asuminen kestää pitkään. Käytännössä rajaksi saattaisi muodostua esimerkiksi kolme vuotta.
Väestörekisteritietojen mukaan A:lla on ollut oleskelukunta ulkomailla ajalla 24.6.1996–5.11.2000 ja kotikunta ulkomailla ajalla 6.11.2000–5.7.2006. A on hakenut opintotukea koko opiskeluajalle 26.9.2006 lukien opintoihinsa University of Cambridge -nimisessä oppilaitoksessa Isossa-Britanniassa.
A ei ole esittänyt selvitystä, jonka perusteella hänellä voitaisiin katsoa olleen noin kymmenen vuotta kestäneestä ulkomailla oleskelustaan huolimatta elinolosuhteidensa perusteella kiinteämpi yhteys Suomeen kuin ulkomaiseen asuinmaahansa. Koska A:lla ei ole ollut kotikuntaa Suomessa vähintään kahden vuoden ajan opintojen alkamista edeltävän viiden vuoden aikana, eikä A:n oleskelua ulkomailla voida pitää tilapäisenä, hän ei ole oikeutettu saamaan opintotukea.
Opintotuen muutoksenhakulautakunta toteaa, että A:n asiassa opintotukea koskeva kielteinen päätös ei ole millään tavoin rajoittanut A:n mahdollisuutta saada koulutusta Suomessa tai ulkomailla. Opintotuki puolestaan ei ole sosiaaliturvaan verrattava etuus, johon Suomen kansalaisella olisi subjektiivinen oikeus ulkomailla suoritettavien opintojen osalta. Siltä osin kuin A vaatii opintotuen muutoksenhakulautakuntaa pyytämään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua siitä, onko Suomen opintotukilain asumisvaatimuksen katsottava valituskirjelmässä esitetyistä syistä olevan Euroopan yhteisön lainsäädännön kanssa ristiriidassa, opintotuen muutoksenhakulautakunta toteaa, että A:n asiassa opintotukea koskeva kielteinen päätös ei ole millään tavoin rajoittanut A:n mahdollisuutta saada koulutusta Suomessa tai ulkomailla. Opintotuki ei ole sosiaaliturvaan verrattava etuus, johon Suomen kansalaisella olisi subjektiivinen oikeus ulkomailla suoritettavien opintojen osalta.
Opintotuen muutoksenhakulautakunta katsoo, ettei päätökseen sovellettu opintotukilain 1 § ole ristiriidassa vapaasta liikkuvuudesta annettujen Euroopan yhteisön asetusten kanssa. Opintotuen muutoksenhakulautakunta ei katso tarpeelliseksi pyytää asiasta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen lausuntoa.
Opintotuen muutoksenhakulautakunnan soveltamat oikeusohjeet
Opintotukilaki (65/1994) 1 § 4 momentti
Kotikuntalaki (201/1994) 5 §
Vakuutusoikeus on hylännyt A:n opintotuen muutoksenhakulautakunnan päätöksestä tekemän valituksen.
Vakuutusoikeus on perustellut päätöstään seuraavasti:
Vakuutusoikeus katsoo, ettei asiassa ole tarvetta pyytää Euroopan unionin tuomioistuimen ennakkoratkaisua.
Vakuutusoikeus hyväksyy opintotuen muutoksenhakulautakunnan päätöksen perustelut.
Vakuutusoikeus toteaa lisäksi, että opintotukilain 1 §:n 4 momentissa säädetty kotikuntaedellytys opintotuen saamiselle ulkomailla suoritettavia opintoja varten asettaa liikkumisvapauttaan käyttävän Suomen kansalaisen tietyissä tilanteissa huonompaan asemaan sellaiseen Suomen kansalaiseen nähden, joka ei liikkumisvapauttaan käytä, ja siten välillisesti rajoittaa hänen oikeuttaan liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella. Euroopan unionin tuomioistuimen (aikaisemmin Euroopan yhteisöjen tuomioistuin) oikeuskäytännöstä ilmenee (mm. 11.7.2002 annettu tuomio asiassa C-224/98, 15.3.2005 annettu tuomio asiassa C-209/03, 11.9.2007 annettu tuomio asiassa C-287/05, 23.10.2007 annettu tuomio asioissa C-11/06 ja C-12/06 sekä 14.6.2012 annettu tuomio asiassa C-542/09), että tukien myöntämisedellytyksiä, jotka rajoittavat liikkumisvapautta, voidaan kuitenkin pitää oikeutettuina, jos ne perustuvat objektiivisiin, yleistä etua koskeviin ja kyseessä olevien henkilöiden kansalaisuudesta riippumattomiin syihin ja jos ne ovat oikeassa suhteessa kansallisessa oikeudessa hyväksyttävästi tavoiteltuihin päämääriin. Edellytyksiä on pidetty oikeasuhtaisina, kun niillä voidaan toteuttaa tavoiteltu päämäärä ja kun niillä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän päämäärän saavuttamiseksi. Esimerkiksi opiskelusta koituvan taloudellisen rasituksen on katsottu voivan olla riittävän painava peruste oikeuttamaan edellytyksen yhteiskuntaan integroitumisesta.
Ulkomailla harjoitettaviin opintoihin myönnettävän opintotuen myöntämisedellytyksellä, jonka mukaan henkilöllä on täytynyt olla kotikuntalaissa tarkoitettu kotikunta Suomessa vähintään kahden vuoden ajan opintojen alkamista edeltävän viiden vuoden aikana, varmistetaan tuen hakijan yhteiskuntaan integroituminen tuen hakuhetkellä.
Kotikuntalain mukaan henkilön kotikunta on pääsääntöisesti se kunta, jossa hän asuu. Ulkomaille muuttamisesta huolimatta henkilöllä voi kotikuntalain 5 §:n mukaan edelleen olla kotikunta Suomessa, jos hänellä elinolosuhteidensa perusteella on kiinteämpi yhteys Suomeen kuin ulkomaiseen asuinmaahansa. Henkilö, jolla on ollut kotikunta Suomessa, ei siis pelkästään ulkomailla oleskelun vuoksi menetä oikeuttaan ulkomailla harjoitettaviin opintoihin myönnettävään opintotukeen, jos hänellä on edelleen ollut elinolosuhteisiin liittyvä yhteys Suomeen.
A on muuttanut Italiaan vuonna 1996 ja asunut siellä vuoteen 2006 saakka, jolloin hän on palannut Suomeen. A on siirtynyt Italian sosiaaliturvan piiriin vuonna 2000. Pitkään kestäneen Italiassa asumisen ja Italian sosiaaliturvan piiriin siirtymisen perusteella A:lle on katsottava syntyneen kiinteämpi yhteys Italiaan kuin Suomeen. Siten Suomella voidaan katsoa olevan oikeus edellyttää A:lta riittävää uudelleen integroitumista Suomeen ennen opintotuen myöntämistä ulkomailla suoritettavia opintoja varten.
Mainituilla perusteilla vakuutusoikeus katsoo, etteivät opintotukilain 1 §:n 4 momentissa asetetut edellytykset, joilla varmistetaan tuen hakijan tietynasteinen integroituminen Suomeen tuen hakuhetkellä, kyseessä olevissa olosuhteissa perusteettomasti rajoita henkilön oikeutta liikkua ja oleskella Euroopan unionin jäsenvaltioiden alueella eikä lainkohdan soveltaminen siten ole ristiriidassa Euroopan yhteisön oikeuden kanssa.
Vakuutusoikeuden soveltamat oikeusohjeet
Kotikuntalaki 5 §
Asian ovat ratkaisseet vakuutusoikeuden jäsenet Olli Olanterä, Kaius Vuoristo ja Noora Paajanen, joka on myös esitellyt asian.
A on 31.3.2014 korkeimpaan hallinto-oikeuteen saapuneessa hakemuksessaan vaatinut, että vakuutusoikeuden päätös puretaan.
Asiassa on tapahtunut menettelyvirhe, joka on voinut olennaisesti vaikuttaa päätökseen. Vakuutusoikeus on ratkaissut asian tulkitsemalla Euroopan unionin oikeutta pyytämättä SEUT 267 artiklan kolmannessa kohdassa edellytetyllä tavalla unionin tuomioistuimelta ennakkoratkaisua. Kyseisestä asiasta ei ole unionin tuomioistuimen ratkaisukäytäntöä, jonka perusteella tulkintaa voitaisiin pitää niin selvänä, että se olisi voitu ratkaista ennakkoratkaisua pyytämättä sellaisessa kansallisessa tuomioistuimessa, jonka päätökseen ei saa hakea muutosta.
Vakuutusoikeus on viitannut päätöksessään joihinkin Euroopan unionin tuomioistuimen päätöksiin. Vakuutusoikeus katsoi, etteivät opintotukilain 1 §:n 4 momentissa asetetut edellytykset, joilla asetetaan edellytys tuen hakijan tietynasteisesta integroitumisesta Suomeen tuen hakuhetkellä, kyseessä olevissa olosuhteissa rajoita henkilön oikeutta liikkua ja oleskella Euroopan unionin jäsenvaltioissa eikä lainkohdan soveltaminen siten ole ristiriidassa Euroopan yhteisön oikeuden kanssa.
Vakuutusoikeus katsoi myös, että A:lle on katsottava syntyneen kiinteämpi yhteys Italiaan kuin Suomeen. A on kuitenkin muuttanut vakinaisesti pois Italiasta eikä hänellä enää olisi kiinteää yhteyttä yhteenkään jäsenvaltioon, vaikka hän oleskelee ja asuu koko ajan Euroopassa.
Vakuutusoikeuden viittaamissa tuomioissa ei ole ollut kysymys tilanteesta, jota voitaisiin suoraan soveltaa nyt puheena olevaan tilanteeseen. Vakuutusoikeus tosin viittaa joihinkin keskeisiin oikeuskäytännössä esitettyihin periaatteisiin ja soveltaa niitä esillä olevaan tapaukseen, mutta vakuutusoikeus ei ole ottanut huomioon tapauksen yksilöllisiä tekijöitä.
Vakuutusoikeuden päätöksessä ei ole myöskään viitattu uusimpaan oikeuskäytäntöön, kuten 18.7.2013 annettuun tuomioon C‑523/11 ja C‑585/11, Prinz ja Seeberger. Tässä tuomiossa SEUT 20 ja SEUT 21 artiklan on katsottu olevan esteenä Saksan lainsäädännölle, jonka mukaan toisessa jäsenvaltiossa suoritettaviin opintoihin yli vuodeksi myönnettävälle opintotuelle on asetettu yksi ainoa edellytys: hakijalla on täytynyt olla kyseisessä laissa tarkoitettu vakinainen asuinpaikka Saksassa vähintään kolmen vuoden ajan ennen mainittujen opintojen aloittamista. Kyseisessä tuomiossa katsotaan, että pelkkään asumiseen perustuva edellytys saattaa sulkea opintotuen ulkopuolelle opiskelijoita, joilla on kuitenkin riittävä yhteys saksalaiseen yhteiskuntaan. Vastaaviin periaatteisiin viitataan myös vakuutusoikeuden mainitsemissa tuomioissa C‑11/06 ja C‑12/06, Morgan ja Bucher ja C‑224/98, D’Hoop.
Kansaneläkelaitos on antanut lausunnon, jossa on todettu muun ohella seuraavaa:
Kansaneläkelaitoksen toimivaltaan ei kuulu ottaa kantaa esitettyyn vakuutusoikeuden menettelyvirheeseen. Korkeimpaan hallinto-oikeuteen toimitetussa hakemuksessa ei ole esitetty sellaisia uusia perusteita, jotka vaikuttaisivat A:n oikeuteen saada opintotukea ulkomailla suoritettaviin opintoihin. Asia on ratkaistu sisällöllisesti oikein Kansaneläkelaitoksessa ja muutoksenhakuasteissa.
A on oleskellut ulkomailla ajalla 24.6.1996–5.11.2000, ja hänellä on ollut kotikunta ulkomailla ajalla 6.11.2000–5.7.2006. A:n kotikunta on ollut Suomessa 6.7.2006 alkaen. A aloitti opintonsa University of Cambridgessä syyslukukaudella 2006, jolloin hän myös anoi opintotukea. A ei ole kuulunut Suomen sosiaaliturvan piiriin aikana, jolloin hänellä oli kotikunta ulkomailla.
On ilmeistä, että purkuhakemuksen taustalla on 1.8.2016 voimaan tuleva opintotukilain 1 §:n 4 momentin muutos, jossa opintotuen myöntämisen edellytyksiä ulkomailla harjoitettaviin opintoihin muutetaan siten, että opiskelijalla on oikeus opintotukeen myös, jos hänellä on elinolosuhteisiin liittyvä kiinteä yhteys Suomeen. Opintotukilain muutokseen liittyvän hallituksen esityksen (HE 40/2015 vp) yleisperusteluissa todetaan, että Euroopan unionin tuomioistuimen ratkaisukäytännön perusteella nykyistä opintotukilain 1 §:n 4 momenttia voidaan pitää luonteeltaan liian ehdottomana, eikä se ota riittävästi huomioon muita seikkoja, jotka voivat kuvata tosiasiallisen liitynnän astetta opintotuen hakijan ja suomalaisen yhteiskunnan välillä. Kotikuntalaki on antanut mahdollisuuden määritellä kotikunnan henkilön tosiasiallisen asumisen lisäksi myös henkilön perhesuhteisiin, toimeentuloon tai muihin vastaaviin seikkoihin liittyvän kiinteän yhteyden perustella. Tämä on kuitenkin edellyttänyt, että henkilöllä on ollut kiinteämpi yhteys Suomeen kuin toiseen maahan.
Kansaneläkelaitoksen käsityksen mukaan vakuutusoikeus on päätöksessään olevien perusteluiden mukaisesti ottanut huomioon unionin tuomioistuimen ratkaisukäytännöstä ilmeneviä periaatteita soveltaessaan kansallista lainsäädäntöä. Kansaneläkelaitoksen ja muutoksenhakuasteiden päätökset ovat päätöksentekohetkellä voimassa olleen lain, vakiintuneen soveltamiskäytännön ja tapaukseen sovellettavissa olleiden unionin tuomioistuimen ratkaisujen mukaisia. Mainittu opintotukilain 1 §:n 4 momentin muutos selkeyttää kiinteän yhteyden arvioimista opintotukioikeuden kannalta verrattuna aiempaan, jolloin sovellettiin pelkästään kotikuntalain säännöksiä. Uutta säännöstä ei luonnollisestikaan voida varsinaisesti soveltaa purkuhakemuksen tapaukseen, mutta huomioon ottaen säännöksen taustalla vaikuttavat seikat, sen voidaan katsoa ilmentävän niitä periaatteita, joiden soveltamisesta viime kädessä A:nkin tilanteessa on kysymys. Kansaneläkelaitoksen käsityksen mukaan A:lla ei ole ollut selkeästi kiinteää yhteyttä Suomeen, kun otetaan huomioon hänen ulkomailla oleskeluaikansa ja erityisesti se, että hän palasi Suomeen hyvin lyhyeksi ajaksi ennen lähtöään opiskelemaan.
A on antanut vastaselityksen, jossa on todettu muun ohella seuraavaa:
Kotikunnan määrittelyn osalta Kansaneläkelaitoksen lausunto on oikea. Ratkaisu kotikunnasta olisi voinut olla toinenkin, mutta Kela ei alkanut operoida kotikuntalain harkinnanvaraisilla perusteilla, vaan teki ratkaisunsa maistraatin merkinnän perusteella. On kuitenkin muun ohella sosiaaliturvan koordinoinnin ja monien muiden seikkojen takia järkevää, ettei kotikunta ole muussa valtiossa kuin siinä missä henkilö asuu. Kotikuntaratkaisulla ei kuitenkaan ratkaista sitä, mihin valtioon henkilö on eniten integroitunut.
On totta, että asumisaikojen mittaamisella saavutetaan objektiivinen lopputulos. Se ei kuitenkaan mittaa henkilön integroitumista Suomeen. Niissä unionin tuomioistuimen tuomioissa, joihin purkuhakemuksessa on viitattu, ei ole hyväksytty pelkkiin asumis- ja opiskeluaikoihin perustuvia kriteereitä opintotuen ja siihen verrattavien etuuksien saamisedellytyksinä. 31.7.2016 saakka voimassa olleen Suomen opintotukilain edellytykset, jotka koskevat muissa EU-maissa opiskelevia henkilöitä, operoivat pelkästään asumisajoilla.
Vaikka unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö osoitti, etteivät näin yksinkertaiset kriteerit ole riittäviä osoittamaan sellaista yhteiskuntaan integroitumista, mitä tuensaajalta voidaan edellyttää, vakuutusoikeus teki väkisin johtopäätöksensä, jotta se ei olisi joutunut pyytämään ennakkoratkaisua. Koska oikeuskäytäntö osoitti, että EU:n jäsenvaltion kansallinen lainsäädäntö, joka nojautuu samanlaisiin kriteereihin kuin Suomen lainsäädäntö, on ristiriidassa unionin oikeuden kanssa, ei vakuutusoikeus olisi saanut tehdä omia johtopäätöksiään, vaan sen olisi pitänyt noudattaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 267 artiklaa ja pyytää ennakkoratkaisua unionin tuomioistuimelta.
Purkuhakemus on jätetty aikana, jolloin opintotukilain muutos tuskin oli vielä vireillä. Lainmuutoksen perustelut ovat samat kuin purkuhakemuksessa. Uuden lain perusteella on ilmeistä, että A:n kaltaisessa tilanteessa oleva henkilö saisi opintotukea. On myös selvää, ettei EU-oikeus ole muuttunut sitten A:n opiskeluajan. Vakuutusoikeus on tehnyt menettelyvirheen, joka on voinut olennaisesti vaikuttaa päätökseen, joten päätös on purettava.
Korkein hallinto-oikeus hylkää hakemuksen.
Asiassa on kysymys siitä, onko vakuutusoikeuden päätös purettava sen vuoksi, että vakuutusoikeudessa A:n opintotuen muutoksenhakulautakunnan päätöksestä tekemää valitusta käsiteltäessä on tapahtunut menettelyvirhe, joka on voinut olennaisesti vaikuttaa päätökseen, kun asiassa ei ole pyydetty Euroopan unionin tuomioistuimelta ennakkoratkaisua.
Menettelyä koskevat kansalliset säännökset
Vakuutusoikeuslain 19 §:n 1 momentin mukaan korkein hallinto-oikeus voi purkaa vakuutusoikeuden päätöksen, jos asian käsittelyssä vakuutusoikeudessa on tapahtunut menettelyvirhe, joka on voinut olennaisesti vaikuttaa päätökseen. Päätöksen purkamisesta on tällöin muutoin voimassa, mitä siitä säädetään hallintolainkäyttölaissa. Vakuutusoikeuslain 19 §:n 2 momentin mukaan muutoin vakuutusoikeuden toimivaltaan kuuluvassa asiassa ei sovelleta hallintolainkäyttölain 11 luvun säännöksiä ylimääräisestä muutoksenhausta.
Hallintolainkäyttölain 63 §:n 1 momentin 1 kohdan mukaan päätös voidaan purkaa, jos asiassa on tapahtunut menettelyvirhe, joka on voinut olennaisesti vaikuttaa päätökseen. Pykälän 2 momentin mukaan päätöstä ei saa purkaa, ellei se loukkaa yksityisen oikeutta tai julkisen edun katsota vaativan päätöksen purkamista.
Aineellisoikeudelliset kansalliset säännökset esitöineen
Opintotukilain 1 §:n 4 momentin (345/2004), sellaisena kuin sitä sovelletaan tähän asiaan, mukaan ulkomailla harjoitettaviin opintoihin opintotukea myönnetään Suomen kansalaiselle, jolla on ollut kotikuntalaissa tarkoitettu kotikunta Suomessa vähintään kahden vuoden ajan opintojen alkamista edeltävän viiden vuoden aikana ja jonka oleskelua ulkomailla voidaan pitää tilapäisenä.
Kotikuntalain 2 §:n 1 momentin ensimmäisen virkkeen mukaan henkilön kotikunta on jäljempänä tässä laissa säädetyin poikkeuksin se kunta, jossa hän asuu. Pykälän 2 momentin mukaan, sellaisena kuin sitä sovelletaan tähän asiaan, jos henkilöllä on käytössään useampia asuntoja tai jos hänellä ei ole käytössään asuntoa lainkaan, hänen kotikuntansa on se kunta, jota hän perhesuhteidensa, toimeentulonsa tai muiden vastaavien seikkojen johdosta itse pitää kotikuntanaan ja johon hänellä on edellä mainittujen seikkojen perusteella kiinteä yhteys. Pykälän 3 momentin mukaan, jos henkilön omaa käsitystä kotikunnastaan ei ole voitu selvittää, hänen kotikuntansa on se kunta, johon hänellä on katsottava olevan kiintein yhteys asumisensa, perhesuhteidensa, toimeentulonsa ja muiden vastaavien seikkojen johdosta.
Kotikuntalain 5 §:n 1 momentin mukaan henkilöllä, joka on muuttanut asumaan ulkomaille yhtä vuotta pitemmäksi ajaksi, ei ole kotikuntaa Suomessa. Kotikunta voi kuitenkin olla Suomessa, jos henkilöllä on elinolosuhteidensa perusteella kiinteämpi yhteys Suomeen kuin ulkomaiseen asuinmaahansa.
Kotikuntalain säätämiseen johtaneen hallituksen esityksen (HE 104/1993 vp, s. 26) lakiehdotuksen 5 §:n 1 momenttia koskevissa yksityiskohtaisissa perusteluissa todetaan muun ohella, että sen selvittäminen, onko henkilöllä elinolosuhteidensa perusteella kiinteämpi yhteys Suomeen kuin ulkomaiseen asuinpaikkaan, on tehtävä kussakin yksittäistapauksessa erikseen. Selvittämiseen voidaan ryhtyä luonnollisesti vasta sitten, kun henkilö on ilmoittanut oman käsityksensä asumisestaan. Säännöksen soveltamisala on tarkoitettu suppeaksi. Pelkkä ulkomailla oleskelun määräaikaisuus ei kuitenkaan ole säännöksen mukaan riittävä syy, vaan tämän lisäksi edellytetään elinolosuhteisiin liittyvää yhteyttä Suomeen. Kyseessä voi olla esimerkiksi perhe- ja sukulaisuussuhde, asunnon ominaisuuksiin ja asumiseen liittyvät seikat sekä henkilön työsuhteeseen tai toimeentuloon liittyvät seikat. Säännöksessä tarkoitettuja tilanteita, joissa kotikunta elinolosuhteiden perusteella voisi säilyä Suomessa, saattaisi olla käsillä silloin, kun henkilö oleskelee ulkomailla yhtä vuotta pitempään hoitotoimenpiteen, määräaikaisen työsuhteen, opintojen tai vapaa-ajanvieton johdosta ja palaa tämän jälkeen välittömästi takaisin Suomeen. Kotikunnan ei kuitenkaan säännöksen mukaan yleensä voitaisi katsoa olevan Suomessa enää silloin, kun yhtäjaksoinen ulkomailla asuminen kestää pitempään. Käytännössä rajaksi saattaisi muodostua esimerkiksi kolme vuotta.
Hallintovaliokunta on sanotusta hallituksen esityksestä antamassaan mietinnössä (HaVM 27/1993 vp, s. 5) todennut ehdotuksesta kotikuntalain 5 §:n 1 momentiksi, että säännöksessä tarkoitettu tilanne, jossa kotikunta elinolosuhteiden perusteella voi säilyä Suomessa, on esimerkiksi kyseessä silloin, kun henkilö oleskelee ulkomailla yhtä vuotta pitempään opintojen johdosta ja palaa tämän jälkeen välittömästi Suomeen. Toteamuksella ei ole tarkoitus muuttaa lakiehdotuksen 5 §:n 1 momentin yksityiskohtaisia perusteluita.
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (jäljempänä SEUT) 267 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan Euroopan unionin tuomioistuimella on toimivalta antaa ennakkoratkaisu perussopimusten tulkinnasta sekä unionin toimielimen, elimen tai laitoksen säädöksen pätevyydestä ja tulkinnasta. Artiklan kolmannen kohdan mukaan, jos tällainen kysymys tulee esille sellaisessa kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävänä olevassa asiassa, jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, tämän tuomioistuimen on saatettava kysymys Euroopan unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi.
SEUT 21 artiklan 1 kohdan mukaan jokaisella unionin kansalaisella on oikeus vapaasti liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella, jollei perussopimuksissa määrätyistä tai niiden soveltamisesta annetuissa säännöksissä säädetyistä rajoituksista ja ehdoista muuta johdu.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin (nykyään ja jäljempänä myös unionin tuomioistuin) on todennut, että vaikka kansallisilla tuomioistuimilla, joiden päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, on velvollisuus saattaa rajoituksetta niiden käsiteltävänä olevat tulkintaa koskevat kysymykset yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, yhteisöjen tuomioistuimen tulkintaratkaisu voi kuitenkin tehdä velvollisuuden merkityksettömäksi. Näin on erityisesti silloin, kun esitetty kysymys on asiallisesti samanlainen kuin kysymys, josta on jo annettu ennakkoratkaisu vastaavassa tapauksessa. Velvollisuutta voi vastaavasti rajoittaa se, että yhteisöjen tuomioistuin on vakiintuneessa oikeuskäytännössään jo ratkaissut kyseisen oikeuskysymyksen, olipa näihin ratkaisuihin johtaneiden menettelyjen luonne mikä tahansa, ja vaikka riidanalaiset kysymykset eivät olisi täsmälleen samanlaisia (ks. asia 283/81, CILFIT, tuomio 6.10.1982, 13 ja 14 kohta).
Unionin tuomioistuin on useissa tuomioissaan ottanut kantaa siihen, millä edellytyksillä opintotukea kansalaisilleen myöntävät jäsenvaltiot voivat rajoittaa kansalaistensa oikeutta saada opintotukea toisessa jäsenvaltiossa suoritettaviin opintoihin. Kysymys on SEUT 21 artiklassa jokaiselle unionin kansalaiselle tunnustetuista vapauksista liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella.
Unionin tuomioistuimen mukaan kansallinen lainsäädäntö, jolla tietyt oman maan kansalaiset asetetaan huonompaan asemaan pelkästään sen vuoksi, että he ovat käyttäneet vapauttaan liikkua ja oleskella toisessa jäsenvaltiossa, on SEUT 21 artiklan 1 kohdassa jokaiselle unionin kansalaisille tunnustettuja vapauksia koskeva rajoitus. Mahdollisuudet, jotka perussopimuksessa annetaan unionin kansalaisten liikkumisen osalta, eivät nimittäin saisi täyttä vaikutustaan, jos niiden käyttäminen voitaisiin tehdä jäsenvaltion kansalaiselle vähemmän houkuttelevaksi sillä tavalla, että hänen oleskelulleen jossain toisessa jäsenvaltiossa asetetaan esteitä hänen lähtövaltionsa lainsäädännössä, joka on hänelle epäedullinen pelkästään sen vuoksi, että hän on käyttänyt näitä mahdollisuuksiaan (ks. yhdistetyt asiat C‑11/06 ja C‑12/06, Morgan ja Bucher, tuomio 23.10.2007, 25 ja 26 kohta; yhdistetyt asiat C‑523/11 ja C‑585/11, Prinz ja Seeberger, tuomio 18.7.2013, 27 ja 28 kohta sekä asia C‑220/12, Thiele Meneses, tuomio 24.10.2013, 22 ja 23 kohta).
Unionin oikeudessa ei aseteta jäsenvaltioille minkäänlaista velvollisuutta säätää opintotukijärjestelmästä jossakin toisessa jäsenvaltiossa suoritettavia opintoja varten. Kun jäsenvaltio säätää opintotukijärjestelmästä, jossa opiskelijat voivat saada opintotukia siinä tapauksessa, että he opiskelevat jossain toisessa jäsenvaltiossa, jäsenvaltion on kuitenkin huolehdittava siitä, että näiden tukien myöntämistavat eivät luo perusteetonta rajoitusta SEUT 21 artiklassa määrätylle oikeudelle liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella (em. yhdistetyt asiat Morgan ja Bucher, 28 kohta; em. yhdistetyt asiat Prinz ja Seeberger, 30 kohta sekä em. asia Thiele Meneses, 25 kohta).
Unionin tuomioistuin on todennut, että jäsenvaltiolla voi olla oikeus sen välttämiseksi, että toisesta jäsenvaltiosta tuleville opiskelijoille toimeentuloa varten myönnettävien tukien myöntämisestä koituu kohtuuton kustannus, jolla saattaisi olla vaikutuksia niiden tukien kokonaismäärään, joita kyseinen valtio voi myöntää, myöntää toimeentuloa varten tukea ainoastaan sellaisille opiskelijoille, jotka ovat osoittaneet integroituneensa kyseisen jäsenvaltion yhteiskuntaan jossain määrin. Jos on olemassa vaara siitä, että jäsenvaltio joutuisi vastaamaan tällaisesta kohtuuttomasta kustannuksesta, samankaltaiset huomiot voivat lähtökohtaisesti soveltua siihen, että jäsenvaltio myöntää opintotukea opiskelijoille, jotka haluavat opiskella muissa jäsenvaltioissa (em. yhdistetyt asiat Morgan ja Bucher, 43 ja 44 kohta; em. yhdistetyt asiat Prinz ja Seeberger, 36 kohta sekä em. asia Thiele Meneses, 35 kohta).
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan näytön, jota jäsenvaltio vaatii integroitumiseen perustuvan tosiasiallisen yhteyden olemassaolon osoittamiseksi, ei pidä olla luonteeltaan pois sulkeva siten, että siinä asetetaan aiheettomasti etusijalle sellainen osatekijä, joka ei välttämättä kuvasta hakijan ja kyseisen jäsenvaltion välisen yhteyden tosiasiallista ja todellista astetta, ja suljetaan pois kaikki muut kuvaavat osatekijät (em. yhdistetyt asiat Prinz ja Seeberger, 37 kohta ja em. asia Thiele Meneses, 36 kohta). Jäsenvaltiolla on laaja harkintavalta tällaista yhteyttä koskevien arviointiperusteiden vahvistamisessa (em. asia Thiele Meneses, 37 kohta).
Unionin tuomioistuin on todennut, että esimerkiksi vakinaiseen asuinpaikkaan perustuva ainoa edellytys saattaa sulkea tuen ulkopuolelle opiskelijoita, jotka eivät tosin ole asuneet jäsenvaltiossa yhtäjaksoisesti tiettyä ajanjaksoa juuri ennen ulkomailla opiskelun aloittamista, mutta joilla on kuitenkin riittävä yhteys jäsenvaltion yhteiskuntaan. Näin voi olla silloin, kun opiskelijalla on kyseisen jäsenvaltion kansalaisuus ja hän on käynyt siellä koulua pitkään, tai muiden tekijöiden, kuten muun muassa perhesiteiden, työssäkäynnin, kielitaidon tai muiden yhteiskunnallisten tai taloudellisten siteiden, perusteella (em. yhdistetyt asiat Prinz ja Seeberger, 38 kohta ja em. asia Thiele Meneses, 38 kohta). Esimerkiksi vakinaista asuinpaikkaa koskeva edellytys saattaa olla samalla sekä liian poissulkeva että liian satunnainen, kun sillä suositaan aiheettomasti tekijää, joka ei välttämättä kuvaa integroitumisen astetta jäsenvaltion yhteiskuntaan ajankohtana, jolloin tukihakemus tehdään. Kansallinen tuomioistuin on ainoana toimivaltainen arvioimaan tosiseikkoja, joten sen on arvioitava tuen hakijan ja jäsenvaltion välillä mahdollisesti olevat yhteydet (em. yhdistetyt asiat Prinz ja Seeberger, 39 ja 40 kohta sekä em. asia Thiele Meneses, 40 ja 41 kohta).
Suomen kansalainen A on hakenut Suomesta opintotukea Yhdistyneessä kuningaskunnassa suoritettavia opintoja varten. Tätä edeltävästi pitkään muissa unionin jäsenvaltioissa asunut A on vedonnut muun ohella siihen, että hänen vakinainen asuinpaikkansa on nyt Suomessa ja että hänen yhteytensä Suomeen ovat voimakkaammat kuin hänen siteensä mihinkään muuhun maahan.
Asiaan sovellettavan opintotukilain 1 §:n 4 momentin (345/2004) mukaan ulkomailla harjoitettaviin opintoihin voidaan myöntää opintotukea Suomen kansalaiselle, jolla on ollut kotikuntalaissa tarkoitettu kotikunta Suomessa vähintään kahden vuoden ajan opintojen alkamista edeltävän viiden vuoden aikana ja jonka oleskelua ulkomailla voidaan pitää tilapäisenä. Kotikuntalaki puolestaan lähtee siitä, että henkilön kotikunta on hänen asuinkuntansa. Ulkomaille yhtä vuotta pitemmäksi ajaksi muuttaneella henkilöllä voi kuitenkin olla kotikunta Suomessa, jos hänellä on elinolosuhteidensa perusteella kiinteämpi yhteys Suomeen kuin ulkomaiseen asuinmaahansa. Lain esitöiden mukaan tätä yhteyttä arvioitaessa voidaan ottaa huomioon muun ohella perhe- ja sukulaisuussuhteet, asunnon ominaisuuksiin ja asumiseen liittyviä seikkoja sekä henkilön työsuhteeseen tai toimeentuloon liittyviä seikkoja.
A on katsonut vakuutusoikeuden tehneen menettelyvirheen, kun se ei ole esittänyt unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntöä siitä, onko unionin oikeutta tulkittava siten, että se on esteenä asiaan sovellettavan Suomen opintotukilain 1 §:n 4 momentin kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään asumisaikaa koskevasta edellytyksestä.
Korkein hallinto-oikeus toteaa, että opintotuki ei ole sellainen etuus, jonka saamiseen syntyisi oikeus yksinomaan kansalaisuuden perusteella. Asiaan sovellettavassa opintotukilain 1 §:n 4 momentissa säädetään opintotuen myöntämiseksi ulkomailla harjoitettaviin opintoihin kotikuntaa koskeva ajallinen edellytys, joka muistuttaa läheisesti edellä mainituissa unionin tuomioistuimen tuomioissa käsiteltyjä asuinpaikkaa ja asumisaikaa koskevia edellytyksiä. Erotuksena kyseisissä tuomioissa kyseessä olleista kansallisista lainsäädännöistä kotikuntalaki kuitenkin mahdollistaa sen, että ulkomailla asuva Suomen kansalainen voi tietyin edellytyksin säilyttää kotikunnan edelleen Suomessa. Arvioitaessa ulkomailla asuvan henkilön yhteyttä Suomeen voidaan henkilön tosiasiallisen asumisen ohella ottaa huomioon senkaltaisia tekijöitä, joita on edellytetty edellä mainitussa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä. Nämä tekijät eivät liity ainoastaan henkilön asuinpaikkaan, vaan ne koskevat myös hänen muita elinolosuhteitaan, jotka ilmentävät hänen siteitään ja integroitumistaan yhteiskuntaan. Tätä arviointia ei muuta se, että opintotukilain 1 §:n 4 momenttia on sittemmin muutettu siten, että nyt voimassa olevassa opintotukilain 1 §:n 4 momentissa (1402/2015) säädetään nimenomaisesti, että opintotukea voidaan myöntää henkilölle, jolla on elinolosuhteiden perusteella kiinteä yhteys Suomeen.
Vaikka vakuutusoikeuden on tullut asiaa ratkaistessaan ottaa huomioon Euroopan unionin oikeus ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö, sen arvioiminen, minkälainen yhteys A:lla on ollut Suomeen sillä hetkellä, kun hän on hakenut opintotukea, on kuulunut yksinomaan vakuutusoikeudelle. Kuten kotikuntalain esitöissä on todettu, sen selvittämiseen, onko henkilöllä elinolosuhteidensa perusteella kiinteämpi yhteys Suomeen kuin ulkomaiseen asuinpaikkaansa, voidaan ryhtyä vasta sitten, kun henkilö on ilmoittanut oman käsityksensä asumisestaan. Vakuutusoikeus on siten arvioinut yhteyden olemassaoloa A:n esiin tuomien seikkojen valossa.
Opintotuen muutoksenhakulautakunta on päätöksessään todennut muun ohella, ettei A ole esittänyt selvitystä, jonka perusteella hänellä voitaisiin katsoa olleen noin kymmenen vuotta kestäneestä ulkomailla oleskelustaan huolimatta elinolosuhteidensa perusteella kiinteämpi yhteys Suomeen kuin ulkomaiseen asuinmaahansa. Vakuutusoikeus on hyväksynyt muutoksenhakulautakunnan perustelut ja todennut lisäksi, että A on muuttanut Italiaan vuonna 1996 ja asunut siellä vuoteen 2006 saakka, jolloin hän on palannut Suomeen. A on siirtynyt Italian sosiaaliturvan piiriin vuonna 2000. Pitkään kestäneen Italiassa asumisen ja Italian sosiaaliturvaan siirtymisen perusteella A:lle on katsottava syntyneen kiinteämpi yhteys Italiaan kuin Suomeen.
Kun otetaan huomioon unionin tuomioistuimen vakiintunut oikeuskäytäntö, tässä asiassa A:n yhteydestä Suomeen esitetty selvitys, jäsenvaltioille integraatiota yhteiskuntaan koskevien arviointiperusteiden valinnassa kuuluva laaja harkintavalta sekä se, että integraation asteen arviointi kuuluu yksinomaan kansalliselle tuomioistuimelle, korkein hallinto-oikeus katsoo, ettei vakuutusoikeus ole menetellyt virheellisesti, kun se ei ole pyytänyt unionin tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa. Asian käsittelyssä vakuutusoikeudessa ei siten ole tapahtunut menettelyvirhettä, joka olisi olennaisesti voinut vaikuttaa päätökseen, joten purkuhakemus on hylättävä.
Asian ovat ratkaisseet hallintoneuvokset Niilo Jääskinen, Eija Siitari, Alice Guimaraes-Purokoski, Outi Suviranta ja Maarit Lindroos. Asian esittelijä Helmi Lajunen.

matches:
§ 1
§ 4
§ 1
§ 4
tuomioistuin
tuomioistuin
tuomioistuin
tuomioistuin
tuomioistuin
tuomioistuin


text:
RENATA-paristot Archives - Finland
RENATA-paristot
Renata SA on maailmanlaajuinen nappiparistojen valmistaja. Renatan tuotteiden korkean laadun takaa koko hankinta- ja valmistusprosessin itsenäinen hallinta. Jatkuva valmiiden tuotteiden testaustyö on myös tärkeä osa laadunvalvontaa.
RENATA – Kelloparistot
Tukkupakatut Renata-nappiparistot on tarkoitettu ensisijaisesti ammattikäyttöön esim. kellosepille, pienlaitehuoltoon ja terveydenhuoltopalveluihin. Paristot toimitetaan suurpakkauksissa, joista voidaan irrottaa yksittäisiä paristoja, ilman blister-muovin avaamista.
Katso tuotemallit
Nimikenro Nimi Jännite P x L x K (mm) Paino g Kpl/Ltk Prod. sheets
260-8200 315 Renata LD Hopeaoksidiparisto, SR67 1,55V 7,9 x 1,6 0,3 100
260-8205 317 Renata LD Hopeaoksidiparisto, SR62 1,55V 5,8 x 1,6 0,2 100
260-8210 319 Renata LD Hopeaoksidiparisto, SR64 1,55V 5,8 x 2,7 0,2 100
260-8217 329 Renata LD Hopeaoksidiparisto 1,55V 7,9 x 3,1 0,6 100
260-8220 335 Renata LD Hopeaoksidiparisto, SR512SW 1,55V 5,8 x 1,2 0,1 100
260-8225 337 Renata LD Hopeaoksidiparisto, SR416SW 1,55V 4,8 x 1,6 0,1 100
260-8230 344 Renata LD Hopeaoksidiparisto, SR42 1,55V 11,6 x 3,6 0,2 100
260-8235 346 Renata LD Hopeaoksidiparisto, SR712SW 1,55V 7,9 x 1,2 0,2 100
260-8240 357 Renata HD Hopeaoksidiparisto, SR44 1,55V 11,6 x 5,4 0,2 100
260-8245 361 Renata HD Hopeoksidiparisto, SR58 1,55V 7,9 x 2,1 0,1 100
260-8250 364 Renata LD Hopeaoksidiparisto, SR60 1,55V 6,8 x 2,1 0,1 100
260-8254 370 Renata HD Hopeaoksidiparisto, SR69 1,55V 9,5 x 2,0 0,1 100
260-8255 371 Renata LD Hopeaoksidiparisto, SR69 1,55V 9,5 x 2,0 0,1 100
260-8260 373 Renata LD Hopeaoksidiparisto, SR68 1,55V 9,5 x 1,6 0,1 100
260-8265 376 Renata HD Hopeaoksidiparisto, SR66 1,55V 6,8 x 2,6 0,1 100
260-8270 377 Renata LD Hopeaoksidiparisto, SR66 1,55V 6,8 x 2,6 0,1 100
260-8275 379 Renata LD Hopeaoksidiparisto, SR63 1,55V 5,8 x 2,1 0,1 100
260-8280 384 Renata LD Hopeaoksidiparisto, SR41 1,55V 7,9 x 3,6 0,1 100
260-8285 386 Renata HD Hopeaoksidiparisto, SR43 1,55V 11,6 x 4,2 0,2 100
260-8290 389 Renata HD Hopeaoksidiparisto, SR54 1,55V 11,6 x 3,1 0,1 100
260-8295 390 Renata LD Hopeaoksidiparisto, SR54 1,55V 11,6 x 3,1 0,1 100
260-8300 391 Renata HD Hopeaoksidiparisto, SR55 1,55V 11,6 x 2,1 0,1 100
260-8305 392 Renata HD Hopeaoksidiparisto, SR41 1,55V 7,9 x 3,6 0,1 100
260-8310 393 Renata HD Hopaoksidiparisto, SR48 1,55V 7,9 x 5,4 0,1 100
260-8315 394 Renata LD Hopeaoksidiparisto, SR936 1,55V 9,5 x 3,6 0,1 100
260-8320 395 Renata LD Hopeaoksiparisto, SR57 1,55V 9,5 x 2,7 0,1 100
260-8325 396 Renata HD Hopeaoksidiparisto, SR59 1,55V 7,9 x 2,6 0,1 100
260-8327 397 Renata LD Hopeaoksidiparisto, SR59 1,55V 7,9 x 2,6 0,1 100
260-8330 399 Renata HD Hopeaoksidiparisto, SR57 1,55V 9,5 x 2,7 0,1 100
RENATA – Kuulokojeparistot
Renatan kuulokojeparistot on tarkoitettu ensisijaisesti ammattikäyttöön esim. pienlaitehuoltoon ja terveydenhuoltopalveluihin. Paristot toimitetaan suurpakkauksissa, joista voidaan irrottaa yksittäisiä paristoja, ilman blister-muovin avaamista.
260-8155 ZA675 Renata Maratone Ilma Sinkki paristo PR44 1,4V 11,6 x 5,4 1,8 60
260-8160 ZA312 Renata Maratone Ilma Sinkki paristo PR41 1,4V 7,9 x 3,6 0,6 60
260-8165 ZA13 Renata Maratone Ilma Sinkki paristo PR48 1,4V 7,9 x 5,4 0,9 60
260-8170 ZA10 Renata Maratone Ilma Sinkki paristo PR70 1,4V 5,8 x 3,6 0,3 60
RENATA – nappiparistot
Renatan tukkupakatut litiumnappiparistot on tarkoitettu ensisijaisesti ammattikäyttöön esim. kellosepille, pienlaitehuoltoon ja terveydenhuoltopalveluihin.
360-8630 CR1025 Renata Lithium 3V 10 x 2,5 0,1 100
360-8122 CR1216 Renata Lithium 3V 12,5 x 1,6 0,1 100
360-8343 CR1220 Renata Lithium 3V 12,5 x 2 0,1 100
360-8610 CR1225 Renata Lithium 3V 12,5 x 2,5 0,1 100
360-2060 CR1616 Renata Lithium 3V 16 x 1,6 1 100
360-8130 CR1620 Renata Lithium 3V 16 x 2 1 100
360-8300 CR1632 Renata Lithium 3V 16 x 3,2 2 100
360-8137 CR2016 Renata Lithium 3V 20 x 1,6 2 100
360-8142 CR2025 Renata Lithium 3V 20 x 2,5 3 100
360-8153 CR2032 Renata Lithium 3V 20 x 3,2 3 100
360-8587 CR2320 Renata Lithium 3V 23 x 2 3 100
360-8195 CR2325 Renata Lithium 3V 23 x 2,5 3 100
360-8167 CR2430 Renata Lithium 3V 24 x 3 4 100
360-8190 CR2450N Renata Lithium 3V 24 x 5 6 100
360-8315 CR2477N Renata Lithium 3V 24 x 7,7 8 100