Laki valtion eläkelain muuttamisesta 656/2002 - Säädökset alkuperäisinä - FINLEX ®
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Säädökset alkuperäisinä › 2002 › 656/2002
kumotaan 20 päivänä toukokuuta 1966 annetun valtion eläkelain (280/1966) 18 §:n 12 ja 13 momentti, sellaisina kuin ne ovat laissa 103/1989,
muutetaan 23 a §:n 1, 2, 4 ja 7 momentti ja 26 §,
sellaisina kuin ne ovat 23 a §:n 1 momentti laissa 1231/1995, 2 ja 7 momentti laissa 229/1991 ja 4 momentti laissa 293/1999 sekä 26 § osaksi laissa 1528/1993, sekä
lisätään 23 a §:ään, sellaisena kuin se on mainituissa laeissa 229/1991, 1231/1995 ja 293/1999, uusi 5 momentti, jolloin nykyinen 5 ja 6 sekä muutettu 7 momentti siirtyvät 6―8 momentiksi, sekä lakiin uusi 26 a―26 f § seuraavasti:
Valtion eläkelautakunnassa on puheenjohtaja ja seitsemän jäsentä. Puheenjohtajan tulee olla oikeustieteen kandidaatin tutkinnon suorittanut sekä perehtynyt virkamies- ja työoikeuteen. Jäsenistä yksi toimii varapuheenjohtajana ja yhden tulee olla lääkäri. Muista jäsenistä kolme on määrättävä valtion virkamiesten ja työntekijäin edustavimpien keskusjärjestöjen ehdottamista henkilöistä. Puheenjohtajan ja lääkärin tulee olla riippumattomia edustettuina olevista työnantaja- ja työntekijätahoista. Jokaisella jäsenellä on henkilökohtainen varamies, josta on voimassa, mitä jäsenestä on säädetty. Muista jäsenistä tulee ainakin yhden olla tuomarinvirkaan oikeuttavan tutkinnon suorittanut henkilö, joka on perehtynyt virkamies- ja työoikeuteen.
Valtion eläkelautakunnan puheenjohtajan ja jäsenet määrää valtiovarainministeriö kolmeksi vuodeksi kerrallaan. Heidän oikeudestaan pysyä tehtävässään on muutoin voimassa, mitä tuomarinviran haltijoista on säädetty. Eläkelautakunnan jäsenten tulee olla 25 vuotta täyttäneitä, ja he toimivat tuomarin vastuulla. Jäsenen, joka ei ole aikaisemmin tehnyt tuomarinvalaa tai sitä vastaavaa vakuutusta, on vannottava se ennen tehtäväänsä ryhtymistä. Jos eläkelautakunnan jäsen tai henkilökohtainen varamies eroaa tai kuolee kesken toimikautensa, määrää valtiovarainministeriö saman viranomaisen tai järjestön ehdotuksesta kuin asianomainen jäsen tai varamies on määrätty hänen tilalleen uuden jäsenen tai varamiehen jäljellä olevaksi toimikaudeksi.
Asian käsittelyssä valtion eläkelautakunnassa sovelletaan hallintolainkäyttölakia (586/1996), jollei erikseen toisin säädetä. Eläkelautakunnassa toimitetaan tarvittaessa asian selvittämiseksi suullinen käsittely siten kuin hallintolainkäyttölain 37 §:ssä säädetään. Suullinen käsittely on toimitettava suljetuin ovin asioissa, jotka on säädetty salassa pidettäviksi. Eläkelautakunta voi määrätä asian käsiteltäväksi suljetuin ovin, jos julkisesta käsittelystä koituisi asianosaiselle erityistä haittaa.
Valtion eläkelautakunnalla on oikeus saada tämän lain mukaisten tehtävien hoitamiseksi virka-apua poliisilta ja muilta viranomaisilta.
Valtion eläkelautakunnan ratkaisukokoonpanosta eri asiaryhmissä ja asioiden käsittelystä valtion eläkelautakunnassa sekä valtion eläkelautakunnan hallinnosta ja hallintoasiain käsittelystä säädetään tarkemmin valtioneuvoston asetuksella. Valtiovarainministeriö vahvistaa valtion eläkelautakunnan työjärjestyksen.
Valtiokonttorilla ja tämän lain mukaisella muutoksenhakuelimellä on oikeus salassapitosäännösten ja muiden tiedon saantia koskevien rajoitusten estämättä saada:
Valtiokonttorilla ja muutoksenhakuelimellä on oikeus saada 1 momentissa mainitut tiedot maksutta. Terveydenhuollon ammattihenkilöistä annetussa laissa tarkoitetulla ammattihenkilöllä on kuitenkin oikeus saada 1 momentin 2 kohdassa säädetyn tietojenantovelvollisuuden perusteella antamastaan lausunnosta kohtuullinen palkkio.
Eläkkeenhakijan on annettava Valtiokonttorille eläkeasian käsittelemistä ja ratkaisemista varten tarvittavat tiedot.
Työkyvyttömyyseläkkeen saaja on velvollinen ilmoittamaan Valtiokonttorille työkykynsä palautumisesta ja kuntoutuksen keskeytymisestä sekä yksilöllisenä varhaiseläkkeenä myönnetyn työkyvyttömyyseläkkeen saaja ryhtymisestään ansiotyöhön.
Työttömyyseläkkeen saaja on velvollinen ilmoittamaan Valtiokonttorille:
2) ryhtymisestään ansiotyöhön, josta saatava ansiotulo on vähintään 18 a §:n 1 momentin 2 kohdassa mainitun rahamäärän suuruinen; sekä
3) kieltäytymisestään vastaanottamasta työvoimaviranomaisen hänelle osoittamaa 9 a §:n 1 momentin 3 kohdassa tarkoitettua vähintään kuukauden jatkuvaa työtä.
5) muutoksista yrittäjätoiminnassa sekä
Valtion perhe-eläkelaissa (774/1968) tarkoitetun leskeneläkkeen saaja on velvollinen ilmoittamaan Valtiokonttorille solmimastaan avioliitosta. Jos valtion perhe-eläkelaissa tarkoitettua lapseneläkettä saava lapsi annetaan ottolapseksi muulle kuin edunjättäjän leskelle tai tämän puolisolle, lapsen ottovanhemmat ovat velvolliset ilmoittamaan ottolapseksi ottamisesta Valtiokonttorille.
Eläkkeensaajan 2―5 momentissa tarkoitetusta ilmoitusvelvollisuudesta riippumatta Valtiokonttori voi vaatia eläkkeensaajalta selvityksen 2―5 momentissa mainituista sekä muista vastaavista eläkkeen määrään ja eläkeoikeuteen vaikuttavista seikoista, jos on aihetta epäillä, että näissä seikoissa on tapahtunut muutoksia. Jollei eläkkeensaaja ole toimittanut edellä tarkoitettuja Valtiokonttorin vaatimia selvityksiä Valtiokonttorille sen määräämässä kohtuullisessa ajassa, asia voidaan ratkaista käytettävissä olevilla tiedoilla.
Työnantaja on velvollinen ilmoittamaan Valtiokonttorille vähintään neljännesvuosittain tämän lain piiriin kuuluvien edunsaajien nimet, henkilötunnukset, palvelusten ja 1 §:n 2 momentissa tarkoitetun toimeksianto- tai konsulttisopimuksen tai vastaavan järjestelyn perusteella tehtävän työn alkamis- ja päättymispäivät, palkka- ja palkkiotiedot sekä palvelusaikoja ja keskeytyksiä koskevat tiedot. Lisäksi työnantaja on velvollinen antamaan Valtiokonttorille palkka- ja palkkiotiedot kalenterivuoden päättyessä jatkuvista edellä mainituista palveluksista ja töistä sekä muut edunsaajien eläkeoikeuteen ja työnantajan maksuvelvollisuuteen liittyvät tiedot. Jos työnantaja jättää ilmoittamatta Valtiokonttorille edellä tarkoitetut tiedot tai ilmoittaa ne myöhemmin kuin Valtiokonttorin eläkelaitoksen 5 momentin perusteella antamissa määräyksissä edellytetään, voidaan valtion eläkerahastosta annetun lain (1372/1989) 4 §:ssä tarkoitettu eläkemaksu määrätä suoritettavaksi kohtuullisesti korotettuna kuitenkin enintään kaksinkertaisena.
Sen lisäksi, mitä 1 momentissa säädetään, työnantaja on velvollinen pyydettäessä antamaan Valtiokonttorille ja tämän lain mukaiselle muutoksenhakuelimelle sellaiset tämän lain piiriin kuuluvan edunsaajan työskentelyä ja työolosuhteita koskevat ja muut vastaavat työnantajalta saatavissa olevat tiedot, jotka ovat välttämättömiä eläketurvan järjestämiseksi ja käsiteltävänä olevan eläke- tai etuusasian ratkaisemista varten tai jotka muuten ovat välttämättömiä tässä laissa säädettyjen tehtävien toimeenpanossa.
Pyydettäessä työnantajalta eläkkeenhakijan eläke- tai kuntoutusasian käsittelyä varten tarvittavia tietoja työnantajalle saadaan ilman edunsaajan suostumusta ilmoittaa vain ne häntä koskevat salassa pidettävät tiedot, jotka ovat välttämättömiä mainittujen asioiden päätöksenteossa tarvittavien tietojen yksilöimiseksi.
Valtiokonttorilla on oikeus tarkastaa työnantajan asiakirjoista 1 ja 2 momentissa tarkoitettujen tietojen oikeellisuus.
Valtiokonttori pitää rekisteriä tämän lain piiriin kuuluvien edunsaajien eläkeoikeuteen vaikuttavista tämän pykälän ja 26 §:n perusteella saamistaan tiedoista. Valtiokonttorilla on oikeus antaa määräyksiä työnantajille siitä, milloin ja missä muodossa tiedot ilmoitetaan Valtiokonttorille.
Valtiokonttorilla on oikeus viranomaisten toiminnan julkisuudesta annetussa laissa säädetyn salassapitovelvollisuuden ja muiden tiedon saantia koskevien rajoitusten estämättä antaa työnantajan kirjanpitoa varten ja tämän lain nojalla myönnetyistä etuuksista aiheutuvan valtion eläkerahastosta annetun lain 4 §:ssä tarkoitetun maksun määrittämistä varten tiedot eläkkeensaajalle myönnetystä tämän lain mukaisesta etuudesta ja sen määrästä sekä edellä mainittuja tarkoituksia varten myös muut välttämättömät tiedot sille työnantajalle, jonka palveluksessa etuuden saanut on tai jonka palveluksen perusteella työnantajan maksu määräytyy. Valtiokonttorilla on myös oikeus ilmoittaa sille työnantajalle, jonka palveluksesta edunsaaja siirtyy eläkkeelle, myönnetyn eläkkeen laji ja alkamis- ja päättymisajankohta työnantajan palveluksen päättämistä varten.
Valtiokonttorilla on oikeus sen lisäksi, mitä viranomaisten toiminnan julkisuudesta annetussa laissa säädetään, salassapitosäännösten ja muiden tiedonsaantia koskevien rajoitusten estämättä antaa tämän lain toimeenpanoon perustuvia tietoja:
2) 26 ja 26 b §:n nojalla saamansa tiedot eläketurvakeskukselle ja työntekijäin eläkelain 8 §:n 4 momentin 1―3, 5 ja 7―13 kohdassa mainittujen lakien ja eläkesääntöjen toimeenpanosta huolehtiville eläkelaitoksille, joilla on oikeus saada nämä tiedot lain perusteella työnantajalta, 26 §:ssä mainitulta taholta tai eläketurvakeskukselta;
3) eläketurvakeskukselta ja työntekijäin eläkelain 8 §:n 4 momentin 1―3, 5 ja 7―13 kohdassa mainittujen lakien ja eläkesääntöjen toimeenpanosta huolehtivalta eläkelaitokselta saadut eläkettä, eläkeoikeutta tai vakuuttamista koskevat tiedot Kansaneläkelaitokselle tai muulle sellaiselle tietojen vastaanottajalle, jolla on oikeus saada nämä tiedot lain perusteella;
4) ministeriöille, verohallinnolle ja lakisääteistä sosiaaliturvajärjestelmää hoitavalle laitokselle ja yhteisölle, jonka hoidettavaksi kuuluvaan sosiaaliturvaetuuteen tämän lain mukainen etuus vaikuttaa, tämän lain mukaista etuutta saaneen edunsaajan henkilötunnus ja muut yksilöintitiedot, tiedot maksetuista etuuksista, tiedot työnantajasta ja muut näihin rinnastettavat tiedot, jotka ovat välttämättömiä sosiaaliturvaan kohdistuvien rikosten ja väärinkäytösten selvittämiseksi suoritettavaa henkilötietojen yhdistämistä ja muuta kertaluonteista valvontatointa varten, sekä poliisi- ja syyttäjäviranomaiselle edellä mainitut tiedot, jotka ovat välttämättömiä rikosten selvittämistä ja syytteeseenpanoa varten; tämän lainkohdan tarkoittamissa tilanteissa terveydentilaa koskevia tietoja tai tietoja, jotka on tarkoitettu kuvaamaan henkilön sosiaalihuollon tarpeen perusteita, ei kuitenkaan saa luovuttaa;
5) verohallinnolle tiedot, jotka ovat välttämättömiä ennakkoperintälaissa (1118/1996) säädetyn valvontavelvollisuuden täyttämiseksi silloin, kun on aihetta epäillä, että työnantaja ei ole täyttänyt ennakonpidätysvelvollisuuttaan;
6) työntekijöiden ryhmähenkivakuutuksen korvaustoimintaa henkivakuutus- ja tapaturmavakuutusyhtiöiden valtuuttamana hoitavalle työntekijäin ryhmähenkivakuutuspoolille ja maatalousyrittäjien eläkelaitokselle tämän lain mukaisessa palveluksessa ja 1 §:n 2 momentissa tarkoitetun toimeksianto- tai konsulttisopimuksen tai vastaavan järjestelyn perusteella tehtävässä työssä olleiden, alle 65-vuotiaina kuolleiden edunsaajien nimet, henkilötunnukset, kuolinpäivät ja palveluksiin ja 1 §:n 2 momentissa tarkoitetun toimeksianto- tai konsulttisopimuksen tai vastaavan järjestelyn perusteella tehtäviin töihin liittyvät tiedot, heidän edunsaajiensa nimet ja henkilötunnukset sekä muut vastaavanlaiset tiedot, joita tarvitaan ryhmähenkivakuutuksen vakuutussumman myöntöedellytysten täyttymistä ratkaistaessa, sekä vastaavat tiedot Valtiokonttorille ja kunnalliselle eläkelaitokselle ryhmähenkivakuutusta vastaavan taloudellisen tuen käsittelemiseksi.
Valtiokonttorin on 1 momentin 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen tietojen antamisen toteuttamiseksi sovittava eläketurvakeskuksen ja asianomaisten eläkelaitosten kanssa siitä, mitä edellä tarkoitetuista tiedoista voidaan luovuttaa edelleen ja kenelle niitä voidaan edelleen luovuttaa.
Valtiokonttorin on ennen tietojen luovuttamista tämän pykälän nojalla eteenpäin varmistettava, että tietojen saajalla on lain mukaan oikeus saada luovutettavat tiedot niiden alkuperäiseltä luovuttajalta. Valtiokonttori on vastuussa siitä, että luovutettavien tietojen sisältö vastaa niitä tietoja, jotka se sai alkuperäiseltä luovuttajalta.
Valtiokonttorilla on sen lisäksi, mitä viranomaisten toiminnan julkisuudesta annetun lain 29 §:n 3 momentissa säädetään, oikeus avata tekninen käyttöyhteys:
2) 26 d §:n 1 momentin 1―3 ja 6 kohdassa mainitulle viranomaiselle tai toimielimelle mainituissa kohdissa tarkoitettujen tietojen antamista varten;
Valtiokonttorilla on oikeus avata tekninen käyttöyhteys työnantajalle 26 b §:ssä tarkoitetun tiedonantovelvollisuuden toteuttamiseksi. Valtiokonttorilla on oikeus avata tekninen käyttöyhteys myös eläketurvakeskukselle ja muille eläkelaitoksille tietojen antamista varten edun saajalle itselleen hänen tämän lain mukaisesta eläketurvasta.
Tekninen käyttöyhteys on kuitenkin oikeus avata 26 d §:n 1 momentin 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen tietojen antamista varten vain, jos tästä on 26 d §:n 2 momentin mukaisesti sovittu.
Valtiokonttorin on annettava eläkkeenhakijalle etukäteen sopivin tavoin tiedot siitä, mistä häntä koskevia tietoja voidaan hankkia ja mihin niitä voidaan säännönmukaisesti luovuttaa.
Tällä lailla kumotaan 9 päivänä joulukuuta 1966 annetun valtion eläkeasetuksen (611/1966) 7 a §:n 3, 4 ja 8 momentti, sellaisina kuin ne ovat asetuksessa 234/1991.
23 a §26 §26 a §26 b §26 c §26 d §26 e §26 f §


text:
No, mutta! Maahanmuuttoviranomainenko se siinä on isoäidin kimpussa...Neljäs valtiomahti (=Helsingin Sanomat), maan hallitus ja tasavallan presidentti kävelivät riippumattoman ylimmän hallintotuomioistuimen eli KHO:n ja sen päätöksen ja perustuslain yli. KHO:ssa yksin vähemmistöön jäänyt presidentti Pekka Hallberg tukee hallitusta ulkomaalaislain muuttamiseksi vastaamaan omaa eriävää mielipidettään ja avustaa poliisia KHO:n päätöksen täytäntöönpanon keskeyttämiseksi1. Korkein hallinto-oikeus (KHO) ratkaisi 8.3. kahden iäkkään ulkomaalaisen naisen oleskelulupaa koskevat valituslupahakemukset. KHO pysytti Helsingin hallinto-oikeuden asiassa antamat päätökset. Ratkaisujen lopputuloksena kumpikaan isoäiti ei saa oleskelulupaa Suomesta. Aiemmin jo Maahanmuuttovirasto oli hylännyt kummankin isoäidin oleskelulupahakemuksen.2. Venäläinen, vuonna 1928 syntynyt Irina Antonova oli hakenut muutosta hallinto-oikeuden oleskelulupaa ja käännyttämistä koskevaan, syyskuussa 2009 annettuun kielteiseen päätökseen. KHO epäsi Antonovan valituslupahakemuksen, joten hallinto-oikeuden päätös jäi voimaan.3. Egyptiläisen, vuonna 1945 syntyneen Evelin Fadailin tapausta pidettiin jostakin syystä KHO:ssa epäselvempänä kuin Antonovan tapausta. KHO nimittäin myönsi hänelle valitusluvan painavan syyn perusteella ja tutki asian kahdeksan tuomarin kokoonpanossa; normaalisti asiat ratkaistaan KHO:n viisijäsenisessä jaostossa. Fadailin valitus oleskeluluvasta ja käännyttämisestä hylättiin äänestyksen jälkeen numeroin 6-1-1.4. KHO:n enemmistön mukaan asiassa ei ollut osoitettu, ettei Fadailin voisi saada sairauksiinsa hoitoa kotimaassaan tai että hän olisi sairautensa tai muun syyn vuoksi täysin riippuvainen Suomessa asuvista omaisistaan. Päätöksen mukaan Fadailin hoito voidaan järjestää hänen kotimaassaan. Hänellä on mahdollisuus vierailla Suomessa samoin kuin hänen lapsillaan ja heidän perheenjäsenillään Egyptissä, todetaan KHO:n päätöksen perusteluissa.5. "Jatkuvan oleskeluluvan epääminen ei ole Fadailin terveydentilan, Suomeen syntyneiden siteiden tai muutoinkaan yksilöllisen inhimillisen syyn vuoksi ilmeisen kohtuutonta, KHO:n kuusi hallintoneuvosta totesivat perusteluissaan. "Tähän asiaan verrattavissa ja olosuhteiltaan vaikeammissakin tapauksissa ei ole katsottu voitavan myöntää jatkuvaa oleskelulupaa yksilöllisestä inhimillisestä syystä," sanotaan perusteluissa. - KHO:n enemmistö viittaa siten perustuslaissa säädettyyn yhdenvertaisuuden periaatteeseen: samanlaiset tapaukset on ratkaistava tuomioistuimessa samalla tavalla.6. Toinen eri mieltä olleista kahdesta jäsenistä olisi kumonnut ja palauttanut Fadailin käännyttämistä koskevan asian Helsingin hallinto-oikeudelle uudelleen käsiteltäväksi. Äänestyksen tuloksen johdota velvollisena lausumaan pääasiasta kyseinen jäsen hylkäsi enemmistön tavoin Faidailin valituksen. Siis kahdeksasta jäsenestä seitsemän pysytti hallinto-oikeuden kielteisen päätöksen, johon myös Maahanmuuttovirasto oli omassa ratkaisussaan päätynyt.7. Toisen eriävän mielipiteen päätökseen jättäneen jäsen nimi on "paljastunut" tai oikeastaan paljastettu median toimesta; KHO:n enemmistöön kuuluneiden jäsenten nimiä ei sen sijaan ole julkisuudessa kerrottu. Hän on KHO:n presidentti Pekka Hallberg. Hän myönsi "kokonaisarvion perusteella" Evelin Fadailille oleskeluluvan "yksilöllisten inhimillisten syiden vuoksi." Hallbergin mukaan F:n terveydentilan on osoitettu heikoksi ja jatkuvasti huononevaksi, hänen tukiverkkonsa on Suomessa ja siteet painottuneet enemmän Suomeen kuin Egyptiin. Lisäksi maiden välinen etäisyys on omiaan vaikeuttamaan yhteydenpitoa lähiomaisten kanssa. - Pekka Hallbergin toimintaa ko. asiassa olen kommentoinut blogissa 234/ 25.3. 8. Kohta KHO:n päätöksen jälkeen mediassa, hallituksessa ja maan poliittisessa johdossa alkoi edelleen jatkuva vyörytys, jonka tarkoituksena on mitätöidä ylimmän tuomioistuimen lainvoimainen ja täytäntöönpanokelpoinen päätös. Presidentti Halonen on arvostellut käännytyspäätöstä voimakkaasti ja sanonut sen sotivan hänen oikeustajuaan vastaan. Halonen käytti oman puheenvuoron pari päivää sen jälkeen, kun professori Martti Koskenniemi oli kritisoinut Helsingin Sanomissa KHO:n käännytyspäätöksiä. Jo ennen Halosen puheenvuoroa maahanmuuttoministeri Astrid Thors oli ehtinyt suorastaan moittia KHO:n päätöksiä sanoen, että KHO olisi voinut päätyä asiassa toisenlaisiin ratkaisuihin. 9. Thors vetosi presidentti Halosen ja KHO:n Pekka Hallbergin eriävään mielipiteeseen ja toitotti julkisuuteen, että nyt isoäidin oleskeluluvan myöntämiselle - Koskenniemi, Thors ja Halonen puhuvat jostakin syystä vain egyptiläisen mummon tapauksesta - on olemassa "kahden presidentin tuki." Jokseenkin populistinen puheenvuoro Thorsilta, ei voi muuta sanoa, kun KHO:n selkeä enemmistö (7-1) oli päätöksessään toisella kannalla. Thors ilmoitti kutsuvansa eduskuntaryhmät koolle erityiseen "isoäitiseminaariin", jossa on tarkoitus päättää ulkomaalaislain muuttamisesta niin, että egyptiläismummolle voidaan myöntää oleskelulupa. 10. Pääministeri Matti Vanhanen meni - kuinkas muuten - lupaamaan tukensa lain muutokselle, jotta käännytyspäätöksen saaneet isoäidit saisivat "toisen tilaisuuden." Taustalla kulisseissa häärii KHO:n Pekka Hallberg, johon kaikki tuntuvat vetoavan. Räikeä on myös tapa, jolla ylipoliisipäällikkö Mikko Paatero muutti yhdessä päivässä käännytyspäätöksen toimeenpanoasiaa koskevan mielipiteensä ja kertoi toissa päivänä - saatuaan Pekka Hallbergilta oikein kirjallisen lausunnon (!) - että käännytyspäätöksiä voidaan "viivystyttää;" tämä on aivan uusi termi, joka lienee syntynyt Pekka Hallbergin "luovan ajattelun" tuloksena. Pekka Hallberg on muuten julkisuudessa "iäkkääksi" tai vanhukseksi luonnehdittua Evelin Faidailia vuoden vanhempi.11. Matti Vanhasen lausunnosta ilmenee, että lain muuttamista koskevan hankkeen tarkoituksena on yksinomaan KHO:n lainvoimaisen ja täytäntöönpanokelpoisen ratkaisun mitätöinti. Hallituksen ja lainsäätäjän, joita KHO:n päätöksenteossa yksin vähemmistöön jäänyt jäänyt Pekka Hallberg uskollisesti avustaa, aikovat säätää lainmuutoksen, jolla valtaapitävien ja heitä tukevien poliitikkojen mielestä tuomioistuimen väärän mutta lainvoimaisen päätöksen vaikutukset voitaisiin mitätöidä. Minusta näin toimittaessa rikotaan räikeästi oikeusvaltion kaikkein keskeisintä periaatetta eli tuomioistuimien riippumattomuutta vastaan. Lainvoimaisen tuomion vaikutukset halutaan mitätöidä ja pakottaa tuomioistuimet uusintakäsittelyyn, jossa niiden edellytetään muuttavan päätöstään, vaikka lain sanamuotoa tai ideaa ei juurikaan voitaisi muuttaa.12. Viittaan Turun yliopiston valtiosääntöoikeuden professori Veli-Pekka Viljasen lausuntoon HS:ssa 26.3.:- Lainsäätäjän ei pitäisi mennä kumoamaan yksittäistä tuomioistuimen ratkaisua muutamalla lakia. Se ei vastaa vallanjako-opin ajatusta tuomioistuimen ja lainsäätäjän roolista.Professori Viljasen mukaan lainsäätäjän tehtävänä on muuttaa lakia, jos tuomioistuimien ratkaisut ilmentävät yleistä epäkohtaa lainsäädännössä. Mutta kuten Maahanmuuttoviraston johtaja Olli Koskipirtti kertoi A-talkissa 25.3., Suomi on käännyttänyt vakiintuneen käytännön mukaisesti paljon sairaampiakin ja vielä vaikeammissa oloissa ulkomailla asuvia mummoja. Miksi näitä muita kymmeniin lainvoimaisiin päätöksiin perustuvia käännytyspäätöksiä ei ole pidetty yleisenä epäkohtana? On selvää, että egyptiläisen ja venäläisen mummon tapauksessa ei ole kyse mistään sellaisesta yleisestä epäkohdasta, joka edellyttäisi lainmuutoksen ja muutoksen jopa erittäin kiireellisessä aikataulussa, kuten pääministeri on ajattelemattomuuttaan mennyt lupaamaan.13. Superkiireelliseksi julistettu lainsäädäntöhanke on erityisen räikeä temppu siksi, että jo voimassa olevaan ulkomaalaislakiin sisältyvät selkeät säännökset asiasta, jonka osalta lakia on tarkoitus muuttaa, eli säännökset oleskeluluvan myöntämisestä "yksilöllisestä inhimillisestä syystä" (52 §). Maahanmuuttovirasto, hallinto-oikeus ja KHO ovat jo kertaalleen tutkineet oleskeluluvan myöntämisen edellytykset inhimillisten syiden perusteella, mutta päättyneet pohdinnassa kielteiseen tulokseen. Nyt egyptiläismummoa koskeva ratkaisu aiotaan kumota vain siksi, että asian ratkaisemiseen eri portaissa osallistuneista reilusta kymmenestä juristista yhdellä oli inhimillisten syiden tulkinnasta toisenlainen tulkinta ja koska tasavallan presidentti viestitti, että enemmistön päätös on hänen oikeustajunsa vastainen. Käsittämätöntä, mutta Suomessahan kaikki on mahdollista! "Kaksi presidenttiä" eli tasavallan presidentti ja hänen uskollinen isäntärenkinsä Pekka voivat parilla haastattelulausunnollaan käytännöllisesti katsoen mitätöidä riippumattoman tuomioistuimen lainvoimaisen tuomion.14. Kokemussääntö "kaiken takana on nainen," näyttää siis pitävän tässäkin yhteydessä kutinsa, en tarkoita naisilla nyt näitä ulkomaalaismummoja. Mutta kaiken takana on usein myös media, tarkemmin sanottuna Helsingin Sanomat. Hesarissa julkaistiin eilen pääkirjoitus otsikolla "Isoäidit saivat vihdoin oikeutta." Lehti väittää, että "vanhuksia uhkasi kotimaassaan eläminen yksin vailla lähiomaisten tukea." Kuitenkin KHO:n päätöksen perusteluista saa aivan toisenlaisen käsityksen. Tietääkö HS siis asiat tuomioistuimia paremmin?15. Tämän jälkeen HS:n pääkirjoituksessa pannaan riemastuneena merkille, että "korkeimman oikeusasteen antama vanhusten karkotuspäätös (JV: kyseessä on käännytyspäätös, ei karkotuspäätös) alkoi kuitenkin murentua." Lehti jatkaa:- Päätöstä arvosteltiin kansalaiskeskustelussa, mutta eri mieltä päätöksestä ilmoitti olevansa myös muun muassa tasavallan presidentti. Samoin paljastui, että korkeimman hallinto-oikeuden presidentti oli äänestänyt vanhusten oleskeluluvan puolesta (JV: Pekka Hallberg osallistui vain egyptiläismummon tapauksen ratkaisemiseen). Vihdoin hallituksen piirissä päätettiin tehdä oikea teko (JV: ?) ja pääministeri Matti Vanhanen ilmoitti, että ulkomaalain harkintavaltaa lisätään (JV: lainmuutoksesta päättää eduskunta, ei pääministeri).16. HS:n pääkirjoitus on yksipuolisuudessaan karmaisevaa luettavaa. Siinä ohitetaan kokonaan oikeusvaltion perusperiaatteet, eli muun muassa tuomioistuimen riippumattomuus ja sen kunnioittamisen periaate, samoin lainvoimaisten tuomioiden noudattaminen. Pääkirjoituksessa ei puhuta mitään myöskään siitä, että oikeusvaltiossa tasavallan presidentti, maan hallitus tai eduskunta eivät voi säätää lakia, jolla mitätöidään riippumattoman tuomioistuimen yksittäisessä oikeusjutussa antaman päätöksen oikeusvaikutukset ja estetään päätöksen laillinen täytäntöönpano. Myös yhdenvertaisuusperiaatteen kunnioittaminen ohitetaan pääkirjoituksessa tyystin; kuten KHO:n päätöksessä todetaan, Suomesta on lakiin ja vakiintuneeseen oikeuskäytäntöön perustuen "karkotettu" vielä huonommassakin olosuhteissa eläviä mummoja ja vaareja, koska laillisia edellytyksiä oleskeluluvan myöntämiseen ei ole ollut. 17. Muistuu mieleen, miten Helsingin Sanomat myös erässä toisessa suurta julkisuutta herättäneessä oikeusjutussa asettui pääkirjoituksessaan selvin sanoin kannattamaan laittomuutta. Tarkoitan yksityistä pysäköinninvalvontaa ja niin sanottujen parkkiyhtiöiden oikeutta antaa valvontamaksuja yksityisille alueille väärin pysäköinneille autoilijoille. Helsingin Sanomat oli varustanut ko. tapauksessa pääkirjoituksensa raflaavalla otsikolla "Hämärän parkkisakotuksen loputtava" (21.12.2008). Kirjoituksessa vihjailtiin parkkiyhtiöiden toiminnan voivan olevan jopa rikollista tai ainakin yleisöä harhaanjohtavaa. Pääkirjoitus ennusti, että KKO ei tule myöntämään ParkComille valituslupaa. Mutta kuten nyt tiedämme, parkkisakkoasiassa kävi aivan toisin kuin kiihkoileva HS oli ennustanut: KKO myönsi ParkComille valitusluvan ja katsoi päätöksessään (KKO 2010:22), että yksityinen pysäköinninvalvonta ei ole mitään "hämärää sakotusta" vaan täysin laillista toimintaa, eikä valvontamaksun määräämisessä ole kyse väitetystä virkavallan anastamisesta tai rangaistuksenluontoisten maksujen määräämisestä. Yksityinen pysäköinninvalvonta ei loppunut, mutta HS vaikutti kirjoituksellaan ehkä ratkaisevasti siihen, että parkkiyhtiöt joutuivat keskeyttämään yli vuoden ajaksi täysin laillisen toimintansa, josta niille aiheutui suurta taloudellista tappiota. Tähänkö HS:n pääkirjoituksella ("Hämärän parkkisakotuksen loputtava") tähdättiin?18. Mistä näitä outoja pääkirjoituksia ja pääkirjoitustoimittajia oikein tulee? Helsingin Sanomien levikki on ollut viime aikoina laskussa, joten jollakin konstilla lehden ilmeisesti pitää yrittää hankkia uusia lukijoita ja "kannattajia." Parkkisakkoasiassa lehti näytti nuoleskelevan pääkaupunkiseudun autoilijoiden ohella parkkiaktivisteja ja parkkiyhtiöiden työntekijöiden toimintaa pysäköintialueilla häirinneitä parkkihuligaaneja. Isoäitien oleskelulupa-asiassa lehti ilmeisesti laskeskelee, että enemmistö suomalaisista on niin "hellytettävissä," että laillisuutta voidaan taas kerran potkaista levikin nostamistarkoituksessa kunnolla päähän.19. HS:n pääkirjoitus isoäitien tapauksessa on kuitenkin herättänyt lehden lukijoissa vahvoja vastareaktioita kommenttien muodossa. Niihin voi tutustua hs.fi:n pääkirjoituksia koskevalla keskustelusivustolla. Muutama poiminta kommenteista (yhteensä nyt n. 160):- Mieletöntä Hesarilta, oikeus ei toteutunut, RKP-läinen eliitti näyttä kyntensä, KHO:n päätöksen yli voi kävellä mennen tulleen, poliisikin on kontallaan poliitikkojen edessä, eduskunnalta odotetaan ryhtiä;- Päätös kannustaa lain rikkomiseen ja maahantulijoita kiristämään viranomaisia säälipisteitä keräämällä, toimintatapa osoittaa, että maan lakia on turha noudattaa, laki tehdään tulijoiden tarpeen mukaan, se on tämän viesti maailmalle;- Pääkirjoitustoimittajalla on heikot tiedot laista ja oikeudesta, KHO:n päätöksen tosiasiallinen mitätöinti on isku oikeusvaltio-periaatteen ytimeen, halvalle poliittiselle suosion kalastukselle uhrataan oikeusjärjestelmämme uskottavuus, isoäitien tapauksessa poliitikot riistivät oikeuslaitokselta ylimmän tuomiovallan;- KHO:n ratkaisu on lainvoimainen päätös, josta ei ole valitusoikeutta, mutta jonka yli poliisijohtaja Paatero käveli mennen tulleen, miltähän päätöksen tehneistä tuomareista tuntuu, voidaanko enää luottaa oikeuksien ja tuomareiden päätöksiin;- Pääkirjoituksessa kirjoitettiin karkottamisesta, kun kyse on käännyttämisestä, tarkoitushakuistako, karkotettavalla on ollut oleskelupa Suomessa, käännytettävällä ei;- Onpa outoa otsikointia ("Isoäidit saivat vihdoin oikeutta") HS:n päätoimittajalta ja yhtä oudolta kuulostaa koko pääkirjoituskin, päätoimittaja ei näytä ymmärtävän, että tässä tapauksessa oikeus ei todellakaan voittanut vaan mielivalta, selkeä signaali kantasuomalaisille on se, että laista ei tarvitse välittää, koska pianhan joku laki muuttuu kuitenkin, samalla avattiin Suomen ovet kaikille ulkomaalaisille inhimillisyyteen vedoten, laista tai KHO:n päätöksistä viis, samalla meni jo heikoilla ollut luottamus oikeuslaitokseen, presidenttiin ja poliisiinKaikissa kommenteissa ihmetellään HS:n pääkirjoitusta, KHO:n lainvoimaisen päätöksen yli kävelemistä sekä poliitikkojen ja poliisin toimintaa.Kyllä kansa sentään näyttää tietävän ja ymmärtävän!20. Jossakin HS:n kommentissa ilmoitettiin, että kirjoittaja on kannellut Pekka Hallbergin ja Mikko Paateron menettelystä oikeuskanslerille. Selvyyden vuoksi lienee syytä todeta, että allekirjoittaneella ei ole mitään tekemistä mainitun kantelun kanssa. On toki hyvä, että tätäkin konstia yritetään. Mutta kuten käytännöstä hyvin tiedämme, oikeuskanslerilta tai oikeusasiamieheltä ole odotettavissa minkäänlaista tukea tai kannanottoa tällaisissa tapauksissa. Mitä räikeämmin valtaapitävät rikkovat perustuslain tai lain henkeä ja kirjainta, sitä hiljaisempina ylimmät laillisuusvalvojamme yleensä pysyttelevät omissa pilttuissaan. Tämä on maan tapa: ei korppi korppi silmää noki.(Yllä Gustave Dorén piirroskuva Charles Perrault' n kirjasta Punahilkka)
Aikamme valtiomiesten viihdyttäjä...Hän Karakorumista ajoi Pekingiin orillaan...Hah...huh hah...Kiinalainen väki joutui paniikkiin torillaan...Hah...huh hahPresidentti Tarja Halonen tapasi tänään Suomessa kolmipäiväisellä vierailulla olevan Kiinan varapresidentti Xi Jinpingin (kuva yllä Martti Kainulainen/Lehtikuva). Xin valtuuskunnassa on noin sata liikemiestä. Varapresidentti Xi on presidentti Hu Jintaon vahvin seuraajaehdokas vuonna 2012.Xi ja Halonen eivät suostuneet antamaan tapaamisen jälkeen tiedotusvälineille minkäänlaista lausuntoa. Ilmeisesti kiinalaiset eivät halunneet vastata toimittajien kysymyksiin, koska Kiinassa kysymykset pitää hyväksyttää viranomaisilla etukäteen.Huomenna Xi matkustaa pääministeri Matti Vanhasen kanssa Rovanimelle, jossa Xi ja Vanhanen tapaavat muun muassa joulupukin. Vanhanen kutsui viime vuonna Kiinassa käydessään maan presidentin valtiovierailulle Suomeen - saatiin sentään varapressa. - Vierailun viihdepuolesta vastaaminen on, jostakin syystä, siis uskottu pääministeri Lahnasen tehtäväksi. Tsing Xi Tsingis Khan!Kaikkien naapurikansojen alistajaTsing Xi Tsingis KhanAikamme valtiomiehien valistajaSapelia käytti...vuah hah hah hah haaEsimerkin näytti...ah hah hah haaHommat niin myös tänään hoidellaan.
Tsingis Khan,
Matti Nissinen: J'Accuse1. Tuore valtakunnansyyttäjä Matti Nissinen, joka jouduttiin nimittämään oikeusministeriössä sattuneen nolon kömmähdyksen takia virkaansa kaksi kertaa, aloittaa virassaan huhtikuun alussa. Hän on kuitenkin ehtinyt jo antaa ensimmäisen haastattelulausuntonsa. - Pieleen meni ainakin minusta.2. Radio Suomen tämänpäiväisessä Ajantasaohjelmassa Matti Nissinen sanoi - YLE Uutisten verkkosivun mukaan - että hän haluaa rajoittaa tuomioiden muutoksenhakumahdollisuutta. Nissisen mukaan oikeuslaitoksen kuormittumista ja oikeudenkäyntien venymistä voitaisiin estää muun muassa rajaamalla oikeutta viedä asioita hovioikeuteen.3. Otetaanpa ensin tuo YLE Uutisten verkkosivulla ja teksti -TV:ssä tänään oikein "ykkösjuttuna" mainitun lausunnon muotoilu. "Nissinen haluaa rajoittaa tuomioiden muutoksenhakumahdollisuutta." Kukahan hemmetin idiootti on tämän lausuman muotoillut, tuskinpa sentään Nissinen itse? Eiväthän nyt "tuomiot hae muutosta,"tietenkään! Olisi pitänyt sanoa, että "tuomioihin haetaan muutosta" tai "tuomioista valitetaan." Toimittajat näyttävät kirjoittavan melkein mitä mieleen juolahtaa ja niin typeriä kuin eivät olisi käyneet edes kansa- tai peruskoulun yläluokkaa kunnialla loppuun!4. Valituksia tekevät ihmiset, eivät suinkaan tuomiot! Tämä on toki syytä muistaa ja pitää mielessä. Nissisen ajaa siis takaa sitä, että jutun, joko riita-asian tai rikosasian, asianosaisten mahdollisuutta tai itse asiassa oikeutta valittaa käräjäoikeuden tuomioista hovioikeuteen pitäisi rajoittaa. 5. En yhdy lainkaan Nissisen käsitykseen. Vaikka hän on ylin syyttäjäviranmainen ja kaikkien syyttäjien esimies, hänen ei tulisi ajatella lausuntoja antaessaan yksinomaan paljon puhuttua ja vatkattua "syyttäjien työtaakkaa - mitä se sitten mahtaakaan sisältää - vaan kyllä hänen oikeuspoliittisena vaikuttajana pitäisi pystyä tarkastelemaan oikeusturvaa paljon laajemmalti. Valitusoikeus, jos mikä, on nimittäin tärkeä osa oikeusturvaa. Perustuslain mukaan oikeus hakea muutosta kuuluu oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin peruselementteihin ja se on turvattu lailla. 6. Muutoksenhakuoikeuteen saadaan toki tehdä lailla vähäisiä poikkeuksia, mutta näinhän on jo tehty ja vieläpä monta eri kertaa. Ja lisää ollaan aivan juuri tekemässä ja nimenomaan haettaessa muutosta käräjäoikeuden tuomioista hovioikeuteen. On ällistyttävää, että uusi valtakunnansyyttäjä päästää suustaan lausunnon, joista voisi päätellä, ettei hän edes tiedä näistä rajoituksista ja tulossa olevista uusista rajoituksista. 7. Onko tämä edes nyt varmasti se sama Matti Nissinen, joka on nimitetty kahdesti korkean virkaansa? Ei kai vaan nerokas toimittaja (" tuomioiden muutoksenhakuoikeutta pitäisi rajoittaa") ole mennyt haastattelemaan vahingossa jotakin toista "Matti Nissistä"? Muistettakoon vain, että OM hankki valtakunnansyyttäjän virkanimitysprosessissa paperit aivan väärästä Markku Ahosesta, eli ei suinkaan Espoon kuuluisasta "Laulaa koiransa kanssa -Markku Ahosesta", vaan tämän samannimisestä lappeenrantalaisesta kollegasta!8. Lähdetään nyt kuitenkin siitä, että haastattelulausunnon on antanut oikea Matti Nissinen. Mitäpäs tämä Matti oikein sanoikaan? Tähän tapaan Matti haasteli toimittajalle:- Haluaisin tätä muutoksenhakumahdollisuutta sillä tavoin rajata, että se ei enää hovioikeuteen olisi niin avointa ja vapaata kuin se tällä hetkellä on. Olen sillä kannalla, että me tarvitsisimme jotain rajoituksia siihen.9. Matti Nissinen ei näytä tietävän tai muistavan, että Suomessa valitusoikeutta käräjäoikeudesta hovioikeuteen on jo nyt voimassa olevan ja vuodesta 2004 lähtien voimassa olleen lain eli OK 26 luvun 2 §:n mukaan rajoitettu niin sanotulla seulontasäännöksillä. Muodollisesti tämä säännöstö ei tosin koske valituksenteko-oikeutta, mutta koskee sitäkin enemmän valittajan oikeutta saada asia hovioikeuden täystutkintaan eli varsinaiseen tutkintaa. Jos valittaja ei saa valitustaan hovioikeudessa tutkituksi, niin totta helkkarissa silloin voi ja pitääkin sanoa, että valitusoikeutta on rajoitettu! Siitähän seulonnassa asiallisesti ottaen on tietenkin kysymys. Seulonta koskee jokaista käräjäoikeudesta hovioikeuteen tehtävään valitusta olipa kyse sitten murhasta tai vaikkapa siitä paljon puhutusta ja iänikuisesta nakkivarkaudesta. Seulonnassa hovioikeus tutkii ainoastaan päällisin puolin ja hyvin summaarisesti, onko valitus kenties niin selvästi aiheeton, ettei sitä kannata ottaa tarkempaan syyniin. Jos näin on, niin hovioikeus niin sanotusti kättelyssä tyssää valituksen ja hylkää sen muitta mutkitta.10. Tilastojen mukaan hovioikeudet seulovat tuossa "kättelyssä" noin 20-25 prosenttia kaikista valituksista. On siis peräti harhaanjohtavaa Matti Nissisen tavoin väittää, että muutoksenhakuoikeus tai -mahdollisuus käräjäoikeudesta hovioikeuteen olisi nykyisin "avointa ja vapaata." Tuollainen lausuma ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa.11. Seulontamenettelystä ollaan erinäisistä parhaillaan luopumassa, sillä eduskunnassa on käsiteltävänä ja ja kohta tulossa vahvistettuna lakina ulos uudistus, jolla seulonta korvataan niin sanotulla jatkokäsittelyluvalla. Olen kertonut tästä uudistuksesta ja selostanut sen pääkohtia kriittisesti blogissani jo aiemmin; nämä tekstit löytyvät blogistani tunnisteilla jatkokäsittelylupa ja muutoksenhaku.12. Uudistuksen tarkoituksena on lyhyesti sanottuna siirtyä eräissä vähäisinä ja selvinä pidettävissä - käytännössä nämäkin asiat voivat olla kaikkea muuta kuin selviä - valituslupasysteemiin, jolloin valittaminen ei ole Nissisen käyttämien termien mukaisesti todellakaan "avointa ja vapaata", vaan valituksen tutkiminen edellyttää ensin, että hovioikeus myöntää siihen luvan. Lupaa nimitetään lakiesityksessä ja tulevassa laissa jatkokäsittelyluvaksi; hirvittävän kankea ja pitkä yhdyssana, mutta se on lainvalmistelijoiden ja lainsäätäjän häpeä se! Lyhyempi ja parempi termi olisi ollut esimerkiksi "tutkintalupa".13. Eikö uusi valtakunnansyyttäjä ole todellakaan tietoinen tästä tulossa olevasta uudistuksesta, jolla rajoitetaan valitusoikeutta käräjäoikeudesta hovioikeuteen? Katso hallituksen esitys (HE) 105/2009 vp. Lakivaliokunnan mietintö esityksestä valmistunee heti pääsiäispyhien jälkeen.14. Nissinen edeltäjä Matti Kuusimäki harrasti virassa olleessaan vuosikaudet samantyyppistä muutoksenhakuoikeuteen kohdistuvaa narinaa, joka näyttää nyt periytyneen viran mukana Nissiselle. Myös Kuusimäki vaahtosi aina ja jokaisessa mahdollisessa paikassa, että Suomessa muutoksenhakuoikeus on liian väljää ja että hovioikeudet tutkivat tarpeettomasti kaikenmaailman turhia valituksia. Kuusimäen tarkoitus oli yksinkertaisesti vain keventää syyttäjien "työtaakkaa." 15. Kun Kuusimäki ei onnistunut saamaan virkakautensa aikana juurikaan lisää syyttäjän virkoja, hän katsoi asiakseen tehdä parhaansa, että syyttäjien työtä vähennettäisiin kaikin mahdollisin tavoin. Yhtenä esimerkkinä tästä vaikkapa käräjäoikeuden kirjallinen menettely, jossa ratkaistaan reilu kolmannes kaikista käräjäoikeuteen menevistä rikosjutuista. Ihmisten oikeusturvasta Kuusimäki ei sen sijaan puhunut tässä kohdin mitään. Minusta on kuitenkin selvää, että ihmisten oikeusturva heikkenee huomattavasti, jos heidän valitusoikeuttaan ensimmäisen oikeusasteen ratkaisuista toiseen oikeusasteeseen rajoitettaisiin. 16. On syytä muistaa, että valitusoikeutta hovioikeudesta KKO:een on jo vanhastaan rajoitettu niin, että vain noin 6-7 prosenttia hovioikeuksista KKO:een tehdyistä valituksista otetaan valitusluvan myöntämisen jälkeen tutkittavaksi. Onkohan Nissisen tarkoituksena, että valitusoikeutta käräjäoikeudesta hovioikeuteen tulisi rajoittaa samalla tavalla?17. Matti Nissinen edellä mainittu lausunto oli minusta selkeä limbo ja rimanalistus. Nissisen virkakausi ei alkanut kovin kunniakkaissa merkeissä. Kyllä Nissisen pitäisi keksiä jotain muuta puhuttavaa. Hänen pitäisi puhua syyttäjien työstä, syyteharkinnasta sekä niihin liittyvistä epäkohdista sekä yrittää saada lisää niitä syyttäjän virkoja. Siinä olisi hänelle työmaata ensialkuun aivan riittävästi.
Nissinen Mattti,
Herakleitos: Samaan virtaan ei voi astua kahdesti, eli virta vie, virta tuo!1. Anneli Jäätteenmäki kertoi TV1:n uutisaamussa tänään (klo 10.05), ettei hän aio pyrkiä keskustan puheenjohtajaksi. Puheenjohtajakisassa, jota olen tarkastellut alustavasti blogissani 210/19.1.2010 ("Keskustan viimeinen pääministeri"), on siis mukana neljä ehdokasta: Mari Kiviniemi, Timo Kaunisto, Mauri Pekkarinen ja Paavo Väyrynen. Jäätteenmäki ei halunnut tänään kertoa, kuka on hänen suosikkinsa ja kenelle hän mahdollisesti tulee myöhemmin suosittelemaan puoluekokoukselle.2. Jäätteenmäki vetosi filosofi Herakleitokseen (n. 535-475 e.Kr.): "Älä astu kahdesti samaan virtaan." Meille kannattajilleen - minäkin liityin ("astuin virtaan") vaikken kannata keskustapuoluetta, Annelin kannattajiin hänen pyrkiessään ensimmäisen kerran EU-parlamenttiin - Anneli lähetti tänään kello 10.30 seuraavan sisältöisen viestin:En pyri keskustan puheenjohtajaksi Olen joutunut miettimään ehdokkuutta keskustan johtoon, koska monet tukijani ovat minua ehdolle kehottaneet. Olen saanut monenlaisia viestejä ja neuvoja, joista kiitän. Keskustan johtaminen on yksi mielenkiintoisimmista ja vaikutusvaltaisimmista tehtävistä, joita suomalaisessa yhteiskunnassa voi ylipäätään olla. Keskustan puheenjohtaja ei koskaan pääse helpolla. Arvostan suuresti niitä ihmisiä, jotka ovat panneet itsensä likoon ja ovat asettuneet ehdolle keskustan johtoon. Keskustan puoluekokous voi valita useista ehdokkaista juuri tähän aikaan sopivan puheenjohtajan. Kun pohdin omaa ehdokkuuttani, silmiini sattui filosofi Herakleitos, joka eli noin 500 vuotta ennen ajanlaskumme alkua. Herakleitos neuvoi minua kaukaa historiasta: Älä astu kahdesti samaan virtaan! Herakleitoksen mielestä kenenkään ei pidä astua toista kertaa samaan virtaan, sillä sen enempää virtaan astuja kuin virtakaan eivät enää toisella kertaa ole samanlaisia. Virta ei enää ole sama virta ja niin kuin vesi juoksee, kaikki muukin juoksee ohitsemme elämässä; kaikki virtaa. Kun minut valittiin vuonna 2000 keskustan sijaispuheenjohtajaksi ja kaksi vuotta myöhemmin varsinaiseksi puheenjohtajaksi, tilanne oli toinen kuin nyt. Puolue on muuttunut, minä olen muuttunut, yhteiskunta on muuttunut. Omalta kohdaltani elämä on avannut uusia polkuja, tuonut uusia, mielenkiintoisia tehtäviä. Työni painopiste on nyt Euroopan parlamentissa, entistä kansainvälisemmässä ympäristössä. Menneisyyteen en halua takertua. Ehdokkuus keskustan johtoon olisi ikään kuin vanhan toistoa, menneisyyteen kurkottamista. Joka vanhoja muistelee, sitä tikulla silmään! Työni Euroopan parlamentissa jatkuu. Ei ole itsestään selvää, että suomalaisten ääni kuuluu Euroopan valtakeskuksessa. Tätä työtä ei voi hoitaa pikavisiiteillä ikään kuin vasemmalla kädellä. Pienen Suomen etujen ajaminen isossa kansainvälisessä organisaatiossa on pitkäjänteistä työtä, johon haluan keskittyä täydellä tarmolla. Anneli Jäätteenmäki3. Jäätteenmäki ei aio asettua ehdolle myöskään ensi vuoden eduskuntavaaleissa, vaan haluaa jatkaa työtää EU:n parlamentissa. Kun häneltä kysyttiin, tähtääkö hän kenties vuoden 2012 presidentinvaaliin, Jäätteenmäki alkoi kiemurrella, mutta sai lopulta sanotuksi, että siitä asiasta hän ei vielä nyt sano mitään.4. On selvää, että Annelilla olisi ollut melkoisesti halua saada revanssi vuoden 2003 katkeralle erolleen pääministerin paikalta. Hänet haluttiin tuolloin heittää yli laidan hyvin kyseenalaisin perustein, eikä kukaan keskustan johtopoliitikoista tullut hänen avukseen. Keskustan uudelle puheenjohtajalle avautuu pääministerin posti ensi kesäkuussa kuin Manulle illallinen. - Aika metkaa, että Suomessa pääministerin valitsevat kepulaiset ja arkkipiispan turkulaiset ja varsinaissuomalaiset!5. Mikä sitten sai todella Annelin kieltäytymään puheenjohtajaehdokkuudesta ja vuoden pituisesta pääministerin paikasta? Luulen, että Anneli pelkäsi kokoomuksen reaktioita, jos hänet valittaisiin puheenjohtajaksi ja pääministeriehdokkaaksi. Olisiko Jyrki Katainen ollut valmis hyväksymään hänet pääministeriksi? Tätä sopii epäillä. Muistan hyvin, miten vuonna 2003 juuri kokoomus yhdessä demareiden kanssa ajoi hirvittävällä vimmalla Annelin eroa. 6. Kun Anneli kertoi eduskunnan täysistunnon puhujapöntöstä, että Mannisen faksit oivat tulleet hänelle "pyytämättä ja yllättäen", kuului salista muun hirveän mölinän ylitse selkeästi Ben Zyskowiczin raakkuvaääninen välihuuto: "Valetta, se valehtelee." Se ei ole hepreaa ja tarkoitttaa: Ristiinnaulitse, ristiinnaulitse! - Voin kuulla Benin raakunnan vieläkin korvissani.7. Anneli siis epäilee, että jos hänet valitaan keskustan puheenjohtajaksi ja pääministerikandidaatiksi, hän ei kenties saisi eduskunnassa hallituspuolue kokoomuksen täyttä kannatusta. Vaikka hän olisi tullut nippa nappa -äänillä hyväksytyksi pääministerin virkan, lähes vuoden mittainen pääministerin pesti juuri ennen vaaleja olisi ollut liian rankka ja vaikea tehtävä.8. Olisi ollut tyhmää lähteä sanottuun ruljanssiin ja vieläpä nykyisessä taloustilanteessa, jossa maan talous näyttää vain jatkavan alamäkeään; tämän vuoksi Matti Vanhanenkin halusi heittää pyyhkeen kehään. Kun Anneli pysyttelee päivänpolitiikan ulkopuolella, hänen epäselvissä olosuhteissa vuonna 2003 tapahtunut eronsa, josta Anneli ei vielä ole itse sanonut juuri mitään, kasvaa lähes myyttisiin mittoihin. Tämän kaiken myötä Annelin kansansuosio kasvaa huippuunsa.9. Kansansuosiota tarvitaan, sillä aivan ilmeistä on, että Anneli keskusta tulee asettamaan Anneli ehdokkaakseen vuoden 2012 presidentin vaaleissa. Eihän keskustalla, herra paratkoon, ole ketään muuta varteenotettavaa ja uskottavaa ehdokasta noissa vaaleissa! Pressan vaalien finaalissa ovat vastakkain Anneli Jätteenmäki ja Sauli Niinistö, jos nyt jälkimmäinen romaanien kirjoituspuuiltaan viitsii lähteä mukaan. Kuka haluaisi äänestää presidentiksi vanhaa kiukkuista kamreeria, joka on sanonut, ettei hän ole kiinnostunut koko pressan hommasta? Vaalista tulee joka tapauksessa yhtä tasaväkinen kuin Saulin ja Tarja Halosen välisestä kamppailusta vuonna 2006. - Jos ehdolla ovat Niinistö ja Jäätteenmäki, äänestän itse jälkimmäistä.10. Anneli vetosi filosofi Herakleitokseen. Mutta onhan meillä Suomessakin toki päteviä filosofeja, myös sellaisia, joita voitaisiin ajatella ehdokkaina presidentin vaaleissa. Esimerkkinä vaikkapa Pekka Himanen, jonka kaveripiiriin kuuluu mm. Norjan tuleva kuningas. Jos presidentiksi halutaan arvojohtaja, joilla on positiivisia ajatuksia maan johtamiseksi ulos nykyisestä henkisestä alennustilasta, ei ihmisten kannattaisi äänestää presidentiksi katkeraa ja kyynistä kamreerityyppistä poliitikkoa.11. Miksi presidentiksi pitäisi valita jatkossakin keskinkertainen juristi ja kuiva tai kyyninen poliitikko, jolla ei ole selvästikään mitään annettavaa arvojohtajuuden alueella? Ulkoministeri Alexander Stubb olisi loistava tyyppi presidentin virkaan. Filosofeista tulee mieleen äsken jo mainittu Pekka Himanen, jolta hallitus tilasi äskettäin raportin, oka antaisi Suomelle menestyksen eväät. Himanen luovutti hallitukselle 2-3 viikkoa sitten raportin nimeltään "Kukoistuksen käsikirja", jossa hän on käsikirjoittanut Suomelle tulevaisuuden.12. Umpikyyninen media ampui Pekka Himasen raportin tuoreeltaan alas "paskapuheena." Helsingin Sanomat ja muut mediatalot haluavat Suomeen myös jatkossa vanhan, kyynisen ja politiikanteossa katkeroituneen presidentin, jonka hullunkurisista perhesuhteista, tempauksia ja lausahduksia on ah, niin helppoa myydä mainosten lomassa masentuneille ja typertyneille ihmispoloille.Päätän raporttini kello 12.05 tähän.
1. Helsingin hovioikeus antoi tänään tuomionsa Johanna Korhosen Alma Mediaa vastaan ajamassa työsuhteen(ns. johtajasopimuksen) purkamista koskevassa jutussa. Helsingin käräjäoikeus hylkäsi 9.6.2009 Korhosen kanteen kokonaisuudessaan. Käräjäoikeus katsoi, että Alma Median ja Lapin Kansan päätoimittajaksi valitun Korhosen välille syntynyt luottamuspula oli riittävä peruste päätoimittajatason työntekijän työsuhteen purkamiseen.Kommentoin tuoreeltaan käräjäoikeuden tuomiota blogissani 108/9.6.2009. Kerroin aluksi, mistä jutussa oli kanteen ja vastineen mukaan kysymys:Johanna Korhonen ja Alma Media allekirjoittivat 1.9.2008 johtajasopimukseksi otsikoidun sopimuksen, jonka mukaan Korhosen oli määrä aloittaa Alma Media konserniin kuuluvan Lapin Kansa -sanomalahden päätoimittajana 15.12.2008. Alma Media kuitenkin ilmoitti 1.10.2008 purkavansa sopimuksen päättyväksi jo samana päivänä. Alma Media ilmoitti 1.10. antamassaan pörssitiedotteessa sopimuksen purkamisen syyksi luottamuspulan. Samana päivänä annetun lehdistötiedotteen mukaan luottamuspulan taustalla oli Korhosen valheellinen esiintyminen työhaastattelussa; työhaastattelut tapahtuivat kesällä 2008.Johanna Korhonen nosti yhtiötä vastaan kanteen ja vaati yhtiöltä korvausta työsuhteen perusteettomasta päättämisestä 15 kuukauden palkkaa vastaavat 114 000 euroa sekä erokorvausta, laiminlyötyä irtisanomisajan palkkaa ja yhdenvertaisuuslain syrjintäkiellon rikkomiseen perustuvaa hyvitystä. Yhteensä Johanna Korhonen vaati Almalta korvauksia noin 230 000 euroa. Oikeudenkäyntikulujen korvausta Korhonen vaati yhtiöltä lähes 24 000 euroa.Korhonen kiisti työnantajan ilmoittamat syyt sopimuksen purkamiselle ja katsoi, ettei yhtiöllä ollut laillista perustetta purkaa hänen työsopimustaan tai edes irtisanoa sitä. Korhonen väitti, että yhtiö oli tosiasiallisesti purkanut työsuhteen syrjivästä syystä eli siksi, että yhtiö oli saanut tietää, että hänen puolisonsa oli nainen ja ettei hän ollut oma-aloitteisesti oikaissut työnantajan käsitystä hänen puolison sukupuolesta. Korhosen mukaan Alma Median edustajat olivat sanoneet työsuhteen purkamisen yhteydessä, ettei päätoimittajan valinta olisi kohdistunut Korhoseen, jos hänen puolisonsa sukupuoli olisi ollut tiedossa.Yhtiö vaati kanteen hylkäämistä kokonaisuudessaan ja Korhosen velvoittamista korvamaan sen oikeudenkäyntikulut 63 615 eurolla. Yhtiö kiisti Korhosen esittämän syrjintäväitteen ja kertoi, että syynä johtajasopimuksen purkamiseen oli työnantajan Korhoseen kohtaan tunnetavan luottamuksen menettäminen. Vastineessa vedottiin myös siihen, ettei Korhonen ollut millään tavalla katunut toimintaansa. Asiasta oli neuvoteltu Korhosen kanssa, mutta neuvottelut olivat päättyneet siihen, että Korhonen oi 1.10.2008 julkistanut luottamukselliset sovintoneuvottelut lehdistötiedotteella ja ilmoittanut, että yhtiö olisi jo purkanut hänen sopimuksensa väitetyn sukupuolisen suuntautumisen johdosta. Yhtiö oli kuitenkin purkanut sopimuksen vasta tämän lehdistötiedotteen jälkeen.3. Kritisoin blogissani käräjäoikeuden perustelutapaa pro et contra -perustelumetodin puutteesta, sillä käräjäoikeuden perustelut näyttivät kovin yksipuolisilta ja niissä oli sivuutettu Korhosen kanteessa esitettyjä oleellisia argumentteja. Ei ollut mikään ihme, että käräjäoikeuden tuomio tuli Korhoselle yllätyksenä. Hän parahtikin haastattelussaan: Erityisen pettynyt olen siihen, että millään, mitä sanoin oikeudessa, ei ollut mitään väliä.4. Kommentoin käräjäoikeuden tuomion asiasisältöä seuraavasti: Käräjäoikeus seuraa perusteluissaan melko orjallisesti yhtiön näkemyksiä ja keskittyy yhteenvedossaan käsittelemän vain niitä. Käräjäoikeuden pääpointti on aivan sama kuin vastaajayhtiölläkin: päätoimittaja on niin korkeassa ja niin vastuullisessa asemassa, että hänen on ehdottomasti nautittava työnantajansa luottamusta. Tätä asiaa käräjäoikeus toistelee perusteluissaan vähintään yhtä usein kuin tuomiossa selostetussa yhtiön vastineessakin on tehty. Käräjäoikeus näyttäisi olevan vakaasti sitä mieltä, että miten vähäpätöinen päätoimittajan virhe tahansa riittää käräjäoikeuden lehden päätoimittajan työsuhteen purkamiseksi välittömästi. Tässä kohdin käräjäoikeus nojautuu ilmeisesti osin Alma Median tohtori Päivi Tiilikalta tilaaman lausuntoon, jossa - tuomion perustelujen mukaan - kuitenkin ainoastaan toistetaan sitä, mitä jo yhtiön kanteessa on päätoimittajan niin hirvittävän vastuullisesta asemasta lausuttu. - Onko tosiaan näin? Epäilen, sillä jos näin tiukkaa linjaa noudatettaisiin aina, saisi suloisessa Suomessamme potkut varmaan moni päätoimittaja joka vuosi. Käräjäoikeuden tuomio merkitsisi sitä, että työnantaja saisi sanoa niin sanotussa johtavassa asemassa olevan työntekijänsä aina luottamuspulaan vedoten ilman sen kummempia perusteita. Päätoimittajan työsopimuksen purkaminen olisi aina pelkkä ilmoitusasia samalla tavalla kuin potkujen antaminen osakeyhtiön toimitusjohtajalle. Käräjäoikeus on on hyväksynyt yhtiön johtajasopimuksen purkamiselle esittämät perusteet sellaisinaan ja ilman tarkempaa pohdintaa. -----------Mitä tästä kaikesta on sitten pääteltävissä? Jos ja kun toinen niistä perusteista, jotka käräjäoikeus on hyväksynyt Korhosen sopimuksen purkuperusteeksi, oli itse asiassa sellainen, että se oli välittömästi annettu yhtiön toimitusjohtajan toimesta Korhoselle anteeksi, ja toinen peruste oli yhtiön omastakin mielestä "sinänsä vähämerkityksellinen" niin, ettei se olisi voinut kelvata edes työsopimuksen irtisanomisen perusteeksi, ei jutussa voitane päätyä muuhun kuin siihen johtopäätökseen, että todellinen syy Korhosen työsopimuksen purkamiselle on ollut jokin muu peruste. Mikähän tuo peruste olisi voinut olla? Minusta kyse ei voi olla mistään muusta kuin siitä, että Alma Media -konserni ei halunnut, että lestadiolaisuudestaan tunnetussa Pohjois-Suomessa ilmestyvän sanomalehden päätoimittajana toimisi nainen, jonka puoliso on myös nainen. Konsernin johto oli saanut tietää Korhosen seksuaalisesta suuntautumisesta vain vähän ennen kun Korhonen pyydettiin 29.9.2008 toimeen pantuun toimitusjohtaja Telanteen ja kahden muun yhtiön johtohenkilön puhutteluun. Tässä tilaisuudessa otettiin puheeksi myös se, että Korhonen ei ollut työhönottohaastattelussaan paljastanut, että hänen puolisonsa onkin nainen. Vaikka Telanne oli puhuttelussa todennut Korhoselle, ettei sanotulla lesbosuhteella ollut asiassa merkitystä, ei käräjäoikeuden olisi tarvinnut kritiikittömästi uskoa tätä, vaan se olisi voinut käyttää tuomiota tehdessään niin sanottua tervettä järkeä ja harkintaa. Korhosen kanne olisi siis minun käsitykseni mukaan pitänyt hyväksyä, sillä kuten käräjäoikeus sanoo perusteluissaan, Korhonen ei ollut toiminut vilpillisesti jättäessään työhönottohaastattelussa oikaisematta Telanteen saman virheellisen käsityksen puolisonsa sukupuolesta. Korhosen vaatimat korvaussummat vaikuttavat sen sijaan liian suurilta, mutta niihin ei kannata tässä yhteydessä ottaa lähemmin kantaa. Kannattaa huomata, että käräjäoikeus tuomitsi Korhosen korvaamaan konsernin vaatimista reilusti yli 60 000 euron suuruisista oikeudenkäyntikuluista vain 8 000 euroa, joita se piti kohtuullisena summana. Onkohan käräjäoikeus itsekin hieman epäillyt valitsemansa jutun lopputuloksen oikeellisuutta ja on halunnut näin hieman ikään kuin tulla Korhosta vastaan juttukulujen määrässä?5. Noin siis kirjoitin blogissani 108/9.6.2009. Nyt hovioikeus on muuttanut käräjäoikeuden tuomiota varsin radikaalisti. Hovioikeuskin tosin katsoo, että Korhonen oli menetellyt käräjäoikeuden tuomiosta ilmenevin tavoin, koska hän oli jättänyt kertomatta Almalle elinkumppaninsa poliittisesta aktiivisuudesta ja koska hän oli antanut juuri ennen työsuhteensa irtisanomista lehdistötiedotteen. Hovioikeuden mukaan kyseisiä Korhosen rikkeitä ei kuitenkaan voida pitää niin vakavina, että Almalla eli tarkemmin sanottuna sen tytäryhtiö Pohjois-Suomen Media Oy:llä olisi ollut oikeus purkaa työsopimus.6. Tärkeintä hovioikeus tuomiossa on se, että sen mukaan Korhosen naispuolisen puolison sukupuolen selviämisellä työantajalle on ollut olennainen osuus työsopimuksen purkamiseen. Hovioikeuden tuomion mukaan Korhonen on siis tullut syrjityksi seksuaalisen suuntautumisensa perusteella. Tämä lienee ensimmäisiä ratkaisuja ellei peräti ensimmäinen kerta Suomen oikeuskäytännössä, jossa työnantaja on tuomittu seksuaaliseen suuntautumiseen perustuvan työsyrjinnän takia.7. Hovioikeus velvoitti Alman maksamaan Korhoselle korvauksia kaikkiaan 80 500 euroa korkoineen. Työsopimuksen perusteettomasta päättämisestä tuomitun korvauksen suuruus on 40 800 euroa, irtisanomisajan palkka 34 6000 euroa ja yhdenvertaisuuslain mukainen hyvitys 5 000 euroa. Korhosen erorahaa koskeva vaatimus sen sijaan hylättiin. Alma joutuu korvaamaan Korhosen oikeudenkäyntikulut 30 000 eurolla.8. Alma Media tulee aivan ilmeisesti jatkamaan prosessia ja pyytämään jutussa valituslupaa KKO:lta. Yhtiön edustaja on jo ilmoittanut, että hovioikeuden tuomio on Alman mielestä väärä. KKO tulee melko varmasti antamaan valitusluvan, koska jutussa annettavalla ratkaisulla on ilmeistä ennakkopäätösarvoa. Korhosen potkuista on vireillä myös syytejuttu, koska yhtä Korhosen työsuhteen päättänyttä johtajaa epäillään työsyrjinnästä. Asia on on parhaillaan syyteharkinnassa.9. Mielenkiintoisia oikeusjuttuja näkyy riittävän. "Voittojakin" on blogistin näkövinkkelistä katsoen tullut. Toissa päivänä ParkComin jutussa ja nyt tässä Johanna Korhosen jutussa. Lisää tuomioita jutuissa, joita olen seurannut, on kohtapuolin tulossa, esimerkkinä vaikkapa KKO:n tuomio Pääministerin morsian kirjan tapauksesta. Vaasan hovioikeuden tuomiota Pietarsaaren vauvasurmajutussa odotellaan myös. Kauhajoen ampumisjuttu on vasta menossa hovioikeuteen, joten siinä annettavaa tuomiota saadaan odotella kauemmin.
Korhonen Johanna,
työsuhteen purkaminen,
Pysäköinti sallittu?1. Korkein oikeus (KKO) antoi tänään 16.3.2010 vihdoin ja viimein odotetun tuomionsa yksityisen pysäköinninvalvonnan luonnetta ja valvontamaksun laillisuutta koskevassa jutussa. Juttu oli esitelty KKO:ssa jo viime syyskuussa, joten päätösharkinta kesti todella käsittämättömän kauan. Kuten epäilin blogissani 228/11.3.2010, KKO halusi vielä varmemmaksi vakuudeksi nähdä, millaisen kannan pysäköinninvalvonnan uudistamista koskeva OM:n työryhmä asiassa ottaisi. Työryhmän mietintö ilmestyi viime viikolla (11.3.) ja sen jälkeen KKO rohkeni vihdoin julkistaa oman ratkaisunsa.2. KKO katsoi ennakkopäätöksessään KKO 2010:23, että yksityisellä pysäköintiyhtiöllä ParkComilla oli oikeus periä kiinteistöyhtiön pihamaalla tapahtuneesta virheellisestä pysäköinnistä valvontamaksu auton pysäköijältä.3. Oleellinen peruste tuomiossa on tämä: - Auton pysäköinnin yksityiselle alueelle sai aikaan alueella olleiden opastaulujen mukaisen sopimuksen pysäköintiyhtiön ja autoilijan välille. Sopimus sisälsi velvoitteen valvontamaksun maksamisesta siinä tapauksessa, että pysäköinti oli tapahtunut opasteessa mainittujen ehtojen vastaisesti.4. Tätä reaalisopimuksen syntymismekanismia olen toistanut useissa blogikirjoituksissani, ensimmäisen niistä julkaisin 27.11.2008 eli tuoreeltaan Helsingin hovioikeuden 20.11. 2008 antaman tuomion jälkeen. Mutta niin sanotut oikeusoppineet (mm. Helsingin yliopiston dosentit Janne Kaisto ja Frey Nybergh oikein teemasta kirjoittamassaan kirjasessaan) tai itseään sellaisina pitävät samoin kuin anonyymit parkkiaktivistit oikeusjakohtuus -kaikessa sivustollaan ovat vain jaksaneet jankuttaa vastaan. - Jokohan nuo nyt uskovat, peijakas!5. Vantaan käräjäoikeus, jonka tuomion Helsingin HO hyväksyi, hylkäsi joulukuussa 2007 ParkComin kanteen. Hovioikeus katsoi, että valvontamaksussa olisi kyse rangaistusluontoisesta maksusta, mikä on aivan kummallinen käsitys. Tukea sanotulle käsitykselleen hovioikeus sai Joensuun rikos- ja prosessioikeuden professori Matti Tolvasen mielipiteestä, jonka mukaan parkkiyhtiöiden toiminnassa olisi kyse virkavallan anastuksesta! ParkComin toimitusjohtajasta tehtiin parikin rikosilmoitusta juuri virkavallan anastuksesta, mutta viimeksi valtionsyyttäjä Maarit Loimukoski jätti syytteen nostamatta katsoen, että kyseessä ei voi olla mikään rikos.5. Muuten, kukas se olikaan se Helsingin poliisilaitoksen ylikomisario, joka myös hääri innokkaasti parkkiyhtiöiden kimpussa virkavallan anastusväitteineen? Parkkiyhtiöt joutuivat näiden hyökkäysten ja hovioikeuden virheellisen tuomion johdosta lopettamaan tai keskeyttämään toimintansa ja pysäköinti yksityisillä alueilla riistäytyi monin paikoin täysin hallitsemattomaksi.6. KKO ennakkopäätös syntyi äänestyksen jälkeen 3-2. Palaan äänestyslausumiin, kun olen ensin niihin tutustunut. Kun kyse on tapauksista, joissa yksityiset elinkeinonharjoittajat ovat joutuneet kärsimään taloudellista vahinkoa tuomioistuinten tai viranomaisten virheellisistä menettelyistä tai ratkaisuista, ovat äänestyspäätökset KKO:ssa kokemukseni mukaan aika tavallisia. Eri mieltä olevilla lausumilla yritetään tavallaan sanoa, että ratkaistut tilanteet ovat olleet luonteeltaan epäselviä. Jos vahinkoa viranomaisten toimenpiteiden johdosta kärsineet yritykset nostaisivat myöhemmin vahingonkorvausjuttuja valtiota vastaan, voisi valtio väittää, että kyseessä on ollut epäselvä tulkintatilanne eivätkä viranomaiset ole syyllistyneet tuottamukseen. - KKO:n äänestysratkaisuja on syytä lukea ja tarkastella myös tältä kannalta. Syy eriäviin lausumiin voi osaltaan olla edellä mainittu.7. KKO:n ratkaisukokoonpanoon kuuluivat oikeusneuvokset Kati Hidén, Kari Kitunen, Pasi Aarnio, Ilkka Rautio ja Timo Esko. Ratkaisu syntyi äänestyksen jälkeen äänin 3-2. Olen kommentoinut vähemmistön perusteluja blogin kommenttiosastossa. Minusta vähemmistön perustelut ovat osin hieman merkilliset.8. Olen kommentoinut KKO:n jutussa antamaa tuomiota oikeudenkäyntikulujen osalta kommenttiosastossa.PS.Kevennyksenä pari tämänpäiväistä eroilmoitusta:- Tanja Karpela (kesk) jättää eduskunnan eikä siis asetu ehdolle v. 2011 vaaleissa. - Kommentti: Tanja tietää hyvin, ettei hänellä olisi enää mahdollisuuksia tulla valituksi, järkevä päätös siis!- Imatran kirkkoherra Marja-Sisko Aalto (ent. Olli Aalto) jättää virkansa huhtikuun alussa luottamuspulan takia. - Hmm, mitä tuohon nyt sanoisi, viittaan Ollin tapauksesta aiemmin kirjoittamani blogiin, joka löytynee tunnisteella "sukupuolenvaihdos"; vai oliko se nyt vain "sukupuolentarkistus." Lähettänyt

matches: KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO


Kumottu säädös Laki eläimistä saatavien elintarvikkeiden… 1195/1996 - Ajantasainen lainsäädäntö - FINLEX ®
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Ajantasainen lainsäädäntö › Vanhentuneet ajantasaiset › 20.12.1996/1195
Mitä tässä laissa säädetään asianomaisesta ministeriöstä, koskee maa- ja metsätalousministeriötä, ellei valtioneuvoston asetuksella toisin säädetä. (15.12.2000/1112)
2) valvontaviranomaisella Elintarvikevirastoa, lääninhallitusta, 12 §:n 3 momentissa tarkoitettua valtion viranomaista, kunnan valvontaviranomaista, tämän lain mukaisia tehtäviä hoitavaa kunnan viranhaltijaa ja valtion tarkastuseläinlääkäriä. (15.12.2000/1112)
Kunnan valvontaviranomaisen on ilmoitettava laitoksen hyväksymisestä, toiminnan lopettamisesta ja laitoksen hyväksynnän peruuttamisesta asianomaiselle lääninhallitukselle. Kunnan valvontaviranomaisen on ilmoitettava myös rekisteröimänsä kalastusalukset ja luetteloimansa ensisaapumispaikat ja niiden toiminnassa tapahtuneet muutokset lääninhallitukselle. Lääninhallituksen tulee antaa nämä tiedot viivytyksettä Elintarvikevirastolle, joka pitää kirjaa laitoksista, kalastusaluksista ja ensisaapumispaikoista sekä antaa laitoksille ja kalastusaluksille numeron. (15.12.2000/1112)
Laitoksen on huolehdittava siitä, että siellä estetään elintarvikehygieenisten epäkohtien syntyminen. Tässä tarkoituksessa laitoksen on kustannuksellaan laadittava ja toteutettava laitosta valvovan valtion tarkastuseläinlääkärin tai kunnan valvontaviranomaisen hyväksymä valvontajärjestelmä (omavalvontajärjestelmä). Elintarvikeviraston tulee avustaa edellä mainittuja viranomaisia omavalvontajärjestelmän hyväksymisessä, jos nämä sitä pyytävät. (15.12.2000/1112)
Ennen 28–30 §:ssä tarkoitetun päätöksen tekemistä viranomaisen on varattava elinkeinonharjoittajalle tai tämän edustajalle tilaisuus tulla kuulluksi. Kiireellisissä tapauksissa elinkeinonharjoittajalle tai tämän edustajalle on varattava tilaisuus tulla kuulluksi vain, jos nämä ovat viivytyksettä tavattavissa. Päätöksestä on viipymättä ilmoitettava elinkeinonharjoittajalle.
Valvontaviranomainen voi ottaa eläimistä saatavan elintarvikkeen haltuunsa, jos on syytä epäillä tämän lain tai sen nojalla annettujen määräysten vastaisen menettelyn aiheuttavan välitöntä vaaraa ihmisen terveydelle eikä 28–30 ja 32 §:n mukaisia toimenpiteitä ole pidettävä riittävinä.
Kunnan valvontaviranomaisen on Elintarvikeviraston kehotuksesta ryhdyttävä 1 tai 2 momentissa tarkoitettuihin toimenpiteisiin. (15.12.2000/1112)
Tämän lain 28–30, 32, 33, 35–38, 40 ja 41 §:n nojalla tehtävässä päätöksessä voidaan määrätä, että päätöstä on noudatettava ennen kuin se on saanut lainvoiman tai ennen kuin oikaisuvaatimus on käsitelty, jollei valitusviranomainen tai vastaavasti oikaisuvaatimuksen käsittelevä viranomainen toisin määrää. Oikaisuvaatimus ja valitus on käsiteltävä kiireellisinä.
47 § on kumottu L:lla 21.5.1999/664.
48 § on kumottu L:lla 26.10.2001/893.
Salassa pidettävien tietojen luovuttaminen (21.5.1999/664)
Viranomaisten toiminnan julkisuudesta annetussa laissa (621/1999) säädetyn salassapitovelvollisuuden estämättä voidaan tämän lain noudattamista valvottaessa tai valvontaan liittyvää tehtävää suoritettaessa saatuja tietoja yksityisen tai yhteisön taloudellisesta asemasta, liike- tai ammattisalaisuudesta taikka yksityisen henkilökohtaisista oloista luovuttaa:
3) Euroopan yhteisön lainsäädännön tai muun Suomea sitovan kansainvälisen velvoitteen edellyttämille ulkomaisille toimielimille ja tarkastajille kyseisen sopimuksen niin edellyttäessä.
2 momentti on kumottu L:lla 23.12.1998/1121.
Elintarvikevirasto hyväksyy laboratoriot, joissa voidaan tehdä tässä laissa tai sen nojalla määrättyjä tutkimuksia. Laitosta valvova kunnan valvontaviranomainen tai valtion tarkastuseläinlääkäri hyväksyy kuitenkin laitoksen omavalvontajärjestelmän hyväksymisen yhteydessä laboratorion, jossa voidaan tehdä muita valvontaviranomaisen edellyttämiä, omavalvontaan liittyviä tutkimuksia. (15.12.2000/1112)
HE 206/1996, MmVK 19/1996, EV 217/1996, Neuvoston direktiivi 64/433/ETY; EYVL N:o L 121, 29.7.1964, s. 2012, neuvoston direktiivi 71/118/ETY; EYVL N:o L 55, 8.3.1971, s. 23, neuvoston direktiivi 77/99/ETY; EYVL N:o L 26, 31.1.1977, s. 85, komission direktiivi 83/201/ETY; EYVL N:o L 112, 28.4.1983, s. 28, neuvoston direktiivi 85/73/ETY; EYVL N:o L 32, 5.2.1985, s. 14, neuvoston direktiivi 88/409/ETY; EYVL N:o L 194, 22.7.1988, s. 28, komission direktiivi 89/362/ETY; EYVL N:o L 156, 8.6.1989, s. 30, neuvoston direktiivi 89/384/ETY; EYVL N:o L 181, 28.6.1989, s. 50, neuvoston direktiivi 89/437/ETY; EYVL N:o L 212, 22.7.1989, s. 87, neuvoston direktiivi 89/662/ETY; EYVL N:o L 395, 30.12.1989, s. 13, neuvoston direktiivi 91/492/ETY; EYVL N:o L 268, 24.9.1991, s. 1, neuvoston direktiivi 91/493/ETY; EYVL N:o L 268, 24.9.1991, s. 15, neuvoston direktiivi 91/495/ETY; EYVL N:o L 268, 24.9.1991, s. 41, neuvoston direktiivi 91/497/ETY; EYVL N:o L 268, 24.9.1991, s. 69, neuvoston direktiivi 91/684/ETY; EYVL N:o L 376, 31.12.1991, s. 38, neuvoston direktiivi 92/5/ETY; EYVL N:o L 57, 2.3.1992, s. 1, neuvoston direktiivi 92/45/ETY; EYVL N:o L 268, 14.9.1992, s. 35, neuvoston direktiivi 92/46/ETY; EYVL N:o L 268, 14.9.1992, s. 1, neuvoston direktiivi 92/47/ETY; EYVL N:o L 268, 14.9.1992, s. 33, neuvoston direktiivi 92/48/ETY; EYVL N:o L 187, 7.7.1992, s. 41, neuvoston direktiivi 92/116/ETY; EYVL N:o L 62, 15.3.1993, s. 1, neuvoston direktiivi 92/117/ETY; EYVL N:o L 62, 15.3.1993, s. 38, neuvoston direktiivi 92/118/ETY; EYVL N:o L 62, 15.3.1993, s. 49, neuvoston direktiivi 93/118/ETY; EYVL N:o L 340, 31.12.1993, s. 15, neuvoston direktiivi 94/65/EY; EYVL N:o L 368, 31.12.1994, s. 10, neuvoston direktiivi 94/71/EY; EYVL N:o L 368, 31.12.1994, s. 33, neuvoston direktiivi 95/23/EY; EYVL N:o L 243, 11.10.1995, s. 7, neuvoston direktiivi 95/68/EY; EYVL N:o L 332, 30.12.1995, s. 10, neuvoston direktiivi 95/71/EY; EYVL N:o L 332, 30.12.1995, s. 40, neuvoston direktiivi 96/23/EY; EYVL N:o L 125, 23.5.1996, s. 10, neuvoston direktiivi 96/43/EY; EYVL N:o L 162, 1.7.1996, s. 30
22.7.1999/803:
1 luku - Yleiset säännöksetLain tarkoitus ja soveltamisala1 §2 §2 a § (16.7.1999/803)Soveltamisalan rajaukset3 §4 §Suhde eräisiin säädöksiin ja määritelmät5 §6 §2 luku - Viranomaiset7 §8 § 9 § 10 §11 §12 §12 a § 3 luku - Eläimistä saatavia elintarvikkeita koskevat vaatimukset13 §14 §4 luku - Laitoksia ja niiden toimintaa koskevat vaatimukset15 § 16 §17 §18 §19 §20 §21 §22 §5 luku - ValvontaValvontaviranomaisen tiedonsaanti-, näytteenotto- ja tarkastusoikeus23 §24 §25 §26 §27 §Määräykset ja kiellot28 §29 §30 §31 §Uhkasakko sekä teettämis- ja keskeyttämisuhka32 §Haltuunotto33 §34 §Haltuunotetun omaisuuden säilyttäminen ja käyttäminen35 §36 §37 §Laitoksen hyväksynnän tai rekisteröinnin peruutus38 §Laitoksessa käytettävää vettä ja laitoksen henkilökunnan terveydentilaa koskevien säännösten valvominen39 §6 luku - MuutoksenhakuMuutoksenhaku valtion tarkastuseläinlääkärin päätökseen40 §Muutoksenhaku kunnan viranomaisen päätökseen41 §42 §Muutoksenhaku muun viranomaisen päätökseen43 § Uhkasakkoa koskeva valituskielto44 §Täytäntöönpano45 §7 luku - RangaistussäännöksetRangaistussäännökset46 § 47 § 48 § 8 luku - Erinäiset säännöksetMaksut49 §50 §51 §Salassa pidettävien tietojen luovuttaminen 52 § Rekisterit ja ilmoittaminen53 § Valtionosuus54 §Tarkemmat määräykset55 §Laboratoriot56 §Virka-apu57 §Eläinlääkärin ilmoittamisvelvollisuus58 §Tarkemmat säännökset59 §60 §Muut kansainväliset sopimukset61 §9 luku - Voimaantulo- ja siirtymäsäännökset62 §63 §64 §Muutossäädösten voimaantulo ja soveltaminen:23.12.1998/1121:21.5.1999/664:22.7.1999/803:15.12.2000/1112:27.7.2001/694:26.10.2001/893:24.5.2002/407:


text:
Asiassa C‑393/09,
jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Nejvyšší správní soud (Tšekin tasavalta) on esittänyt 16.9.2009 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 5.10.2009, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit R. Silva de Lapuerta, G. Arestis (esittelevä tuomari), J. Malenovský ja T. von Danwitz,
– Bezpečnostní softwarová asociace – Svaz softwarové ochrany, edustajanaan advokát I. Juřena,
– Euroopan komissio, asiamiehinään H. Krämer ja P. Ondrůšek,
1 Ennakkoratkaisupyyntö koskee tietokoneohjelmien oikeudellisesta suojasta 14.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/250/ETY (EYVL L 122, s. 42) 1 artiklan 2 kohdan ja tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY (EYVL L 167, s. 10) 3 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
2 Pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat Bezpečnostní softwarová asociace – Svaz softwarové ochrany (tietokoneohjelmien suojaamista ajava yhdistys, jäljempänä BSA) ja Ministerstvo kultury (kulttuuriministeriö) ja joka koskee viimeksi mainitun kieltäytymistä myöntää BSA:lle lupa harjoittaa tietokoneohjelmiin liittyvien tekijänoikeuksien yhteishallinnointia.
3 Marrakechissa 14.4.1994 allekirjoitetun Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen liitteessä 1 C olevan teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen, joka hyväksyttiin Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa (1986–1994) laadittujen sopimusten tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa 22.12.1994 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/800/EY (EYVL L 336, s. 1; jäljempänä TRIPS-sopimus), 10 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Tietokoneohjelmia tulee suojata Bernin yleissopimuksessa [(Pariisin sopimuskirja 24.7.1971), sellaisena kuin se on muutettuna 28.9.1979 (jäljempänä Bernin yleissopimus)] tarkoitettuina kirjallisina teoksina riippumatta siitä, ovatko ne lähde- tai konekielisessä muodossa.”
4 Direktiivin 91/250 johdanto-osan 7., 10. ja 11. perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Tässä direktiivissä ’tietokoneohjelmalla’ tarkoitetaan missä tahansa muodossa olevaa ohjelmaa, laitteistoon sisältyvät ohjelmat mukaan lukien; tämä käsite sisältää myös tietokoneohjelman kehittämiseen tähtäävän valmistelevan suunnittelutyön, jos valmisteleva työ on luonteeltaan sellaista, että sen tuloksena voi myöhemmässä vaiheessa olla tietokoneohjelma,
tietokoneohjelman tarkoituksena on kommunikoida ja toimia yhdessä tietokonejärjestelmän muiden komponenttien sekä käyttäjien kanssa, minkä vuoksi looginen sekä määrätyissä tilanteissa fyysinen yhteenliittäminen ja vuorovaikutus ovat edellytyksenä sille, että kaikki ohjelmiston ja laitteiston osat voivat toimia muiden ohjelmistojen ja laitteistojen sekä käyttäjien kanssa kaikilta osiltaan siten kuin niiden on tarkoitettu toimivan,
ohjelman osia, jotka mahdollistavat tällaisen yhteenliittämisen sekä vuorovaikutuksen ohjelmiston ja laitteiston osien välillä, kutsutaan yleisesti ’rajapinnoiksi’.”
5 Direktiivin 91/250 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
6 Direktiivin 2001/29 yhdeksännessä ja kymmenennessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien yhdenmukaistamisen on perustuttava suojan korkeaan tasoon, koska nämä oikeudet ovat ratkaisevan tärkeitä henkisen luomistyön kannalta. Niiden suojaaminen auttaa varmistamaan luovuuden ylläpitämisen ja kehittymisen niin tekijöiden, esittäjien, tuottajien, kuluttajien, kulttuurin, teollisuuden kuin suuren yleisön etujen mukaisesti. Tämän vuoksi henkisen omaisuuden tunnustetaan olevan erottamaton osa omaisuuden käsitettä.
Voidakseen jatkaa luovaa ja taiteellista työtään tekijöiden tai esittäjien on saatava asianmukainen korvaus työnsä käyttämisestä, kuten myös tuottajien voidakseen rahoittaa tällaista työtä. Tuotteiden kuten äänitteiden, elokuvien tai multimediatuotteiden sekä esimerkiksi tilauspalvelujen kaltaisten palvelujen tuottamiseen vaadittavat investoinnit ovat merkittäviä. Henkistä omaisuutta koskevien oikeuksien riittävä oikeudellinen suoja on tarpeen, jotta tämän korvauksen saatavuus voidaan taata ja mahdollistaa näille investoinneille riittävä tuotto.”
7 Direktiivin 2001/29 20 ja 23 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Tämä direktiivi perustuu periaatteisiin ja sääntöihin, jotka sisältyvät tällä alalla jo annettuihin voimassa oleviin direktiiveihin, erityisesti [direktiiviin 91/250/ETY], ja siinä kehitetään kyseisiä periaatteita ja sääntöjä edelleen ja sovitetaan ne tietoyhteiskuntaan. Tämän direktiivin säännöksillä ei ole tarkoitus vaikuttaa mainittujen direktiivien säännöksiin, ellei tässä direktiivissä toisin säädetä.
Tällä direktiivillä olisi edelleen yhdenmukaistettava tekijän oikeutta välittää teoksia yleisölle. Tämä oikeus tulisi ymmärtää laajasti siten, että se koskee kaikenlaista välittämistä yleisölle, joka ei ole läsnä paikassa, josta välittäminen saa alkunsa. Tämän oikeuden olisi katettava kaikenlainen teoksen siirto ja edelleen siirto yleisölle sekä langallisesti että langattomasti, mukaan lukien yleisradiointi. Tämän oikeuden ei olisi koskettava muita toimia.”
8 Direktiivin 2001/29 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1. Tämä direktiivi koskee tekijänoikeuden ja lähioikeuksien oikeudellista suojaa sisämarkkinoilla ja erityisesti tietoyhteiskunnassa.
10 Direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
11 Direktiivi 91/250 saatettiin osaksi Tšekin oikeusjärjestystä tekijänoikeudesta, lähioikeuksista ja tiettyjen lakien muuttamisesta 7.4.2000 annetulla lailla nro 121/2000 (zákon č. 121/2000 o právu autorském, o právech souvisejících s právem autorským a o změně některých zákonů, jäljempänä tekijänoikeuslaki).
12 Kyseisen lain 2 §:n 1 momentin mukaan tekijänoikeus kohdistuu kaikkiin kirjallisiin ja muihin tekijän taiteellisen luomistyön tuloksena syntyneisiin teoksiin, jotka voidaan niiden käyttöalasta, tarkoituksesta tai merkityksestä riippumatta esittää missä tahansa objektiivisesti havaittavassa muodossa, myös pysyvässä tai väliaikaisessa sähköisessä muodossa.
13 Kyseisen lain 2 §:n 2 momentissa säädetään, että myös tietokoneohjelmaa pidetään teoksena, jos se on omaperäinen siinä merkityksessä, että kyseessä on tekijän henkinen luomus.
14 Kyseisen lain 65 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1. Tietokoneohjelmaa suojataan kirjallisena teoksena riippumatta sen ilmaisumuodosta, valmistelevan suunnittelun vaiheet mukaan lukien.
2. Tietokoneohjelman minkä tahansa osan pohjana olevat ideat ja periaatteet – myös ne, jotka muodostavat pohjan sille, että se on yhteydessä toiseen ohjelmaan – eivät saa suojaa tämän lain perusteella.”
15 BSA teki yhdistyksen ominaisuudessa 9.4.2001 Ministerstvo kulturylle hakemuksen luvan saamiseksi tietokoneohjelmiin liittyvien tekijänoikeuksien yhteishallinnointia varten tekijänoikeuslain 98 §:n mukaisesti. BSA määritteli näiden oikeuksien soveltamisalan 12.6.2001 päivätyssä kirjeessä.
16 Hakemus hylättiin samoin kuin tästä hylkäyksestä tehty oikaisuvaatimus. BSA nosti tästä syystä kanteen näistä päätöksistä Vrchní soud v Prazessa.
17 Sen jälkeen, kun Nejvyšší správní soud, jolle asia oli siirretty, oli kumonnut nämä kaksi hylkäämispäätöstä, Ministerstvo kultury teki 14.4.2004 uuden päätöksen, jolla se hylkäsi uudelleen BSA:n hakemuksen. BSA teki sitten tästä uudesta päätöksestä oikaisuvaatimuksen Ministerstvo kulturylle, joka peruutti tämän hylkäämispäätöksen.
18 Ministerstvo kultury teki 27.1.2005 uuden päätöksen, jolla se hylkäsi jälleen BSA:n hakemuksen muun muassa sillä perusteella, että yhtäältä tekijänoikeuslailla suojataan ainoastaan tietokoneohjelman kone- ja lähdekoodia eikä lainkaan ohjelman esittämismuotoa tietokoneen kuvaruudulla, sillä graafinen käyttöliittymä kuuluu vain vilpillistä kilpailua vastaan annettavan suojan piiriin. Toisaalta se esitti, että tietokoneohjelmien yhteishallinnointi oli tosin teoriassa mahdollista mutta pakollinen yhteishallinnointi ei ollut ajateltavissa eikä vapaaehtoisesta yhteishallinnoinnista ollut hyötyä.
19 BSA teki tästä päätöksestä oikaisuvaatimuksen, jonka Ministerstvo kultury hylkäsi 6.6.2005 tekemällään päätöksellä. Hylkäämisen jälkeen kyseinen yhdistys riitautti viimeisimmän päätöksen Mĕstský soud v Prazessa. Kanteessaan BSA esitti, että tietokoneohjelman määritelmä tekijänoikeuslain 2 §:n 2 momentissa käsittää myös graafisen käyttöliittymän. Sen mukaan tietokoneohjelma ilmenee niin konekoodin tai lähdekoodin kuin viestintätavan (viestintäkäyttöliittymä) tasolla.
20 Mĕstský soud v Prazen hylättyä BSA:n kanteen BSA teki kassaatiovalituksen Nejvyšší správní soudille. BSA:n mukaan tietokoneohjelmaa käytettiin, kun se esitettiin käyttäjän kuvaruudulla, joten tällaista käyttöä on suojattava tekijänoikeudella.
21 Koska Nejvyšší správní soud oli epävarma direktiivin 91/250 ja direktiivin 2001/29 säännösten tulkinnasta, se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1) Onko [direktiivin 91/250] 1 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että ilmaisu ’kaikkia tietokoneohjelman eri ilmaisumuotoja’ käsittää myös tietokoneohjelman graafisen käyttöliittymän tai sen osan, kun on kyse tietokoneohjelman tekijänoikeudellisesta suojaamisesta teoksena kyseisen direktiivin mukaisesti?
2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, merkitseekö sellainen television kautta lähettäminen, jossa katsojilla on mahdollisuus saada aistihavainto tietokoneohjelman graafisesta käyttöliittymästä tai sen osasta, joskin ilman mahdollisuutta aktiivisesti hallita kyseistä ohjelmaa, [direktiivin 2001/29] 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua teoksen välittämistä yleisölle?”
22 Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että pääasian tosiseikat tapahtuivat osittain ennen Tšekin tasavallan liittymistä unioniin. Ministerstvo kulturyn ensimmäinen päätös tehtiin 20.7.2001.
23 Ministerstvo kultury teki kuitenkin BSA:n useiden muutoksenhakujen jälkeen 27.1.2005 uuden päätöksen, jolla se hylkäsi uudelleen BSA:n hakemuksen. Tehtyään tästä uudesta päätöksestä Ministerstvo kulturylle oikaisuvaatimuksen, joka ei menestynyt, BSA nosti ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa kanteen sen kumoamiseksi.
24 On todettava yhtäältä, että pääasiassa riitautettu päätös on tehty sen jälkeen, kun Tšekin tasavalta liittyi unioniin, ja että sillä säännellään tulevaa tilannetta eikä menneisyyttä, ja toisaalta, että kansallinen tuomioistuin esittää unionin tuomioistuimelle kysymyksiä pääasiassa sovellettavan unionin lainsäädännön osalta (ks. asia C‑64/06, Telefónica O2 Czech Republic, tuomio 14.6.2007, Kok., s. I‑4887, 21 kohta).
25 Koska ennakkoratkaisukysymykset koskevat unionin oikeuden tulkintaa, unionin tuomioistuin ratkaisee asian ilman, että sen tarvitsee periaatteessa tutkia niitä olosuhteita, joissa kansalliset tuomioistuimet ovat päättäneet esittää sille ennakkoratkaisukysymyksiä ja joissa ne aikovat soveltaa unionin oikeuden säännöstä, josta ne ovat pyytäneet ennakkoratkaisua (asia C-85/95, Reisdorf, tuomio 5.12.1996, Kok., s. I-6257, 15 kohta ja em. asia Telefónica O2 Czech Republic, tuomion 22 kohta).
26 Toisin on ainoastaan tapauksissa, joissa joko unionin tuomioistuimen tulkittavaksi saatettua unionin oikeuden säännöstä ei voitaisi soveltaa pääasian tosiseikkoihin, jotka ovat tapahtuneet ennen kuin uusi jäsenvaltio on liittynyt unioniin, tai olisi selvää, ettei mainittua säännöstä voitaisi soveltaa (em. asia Telefónica O2 Czech Republic, tuomion 23 kohta).
27 Nyt käsiteltävässä asiassa tilanne ei ole tällainen. Näin ollen unionin tuomioistuin on toimivaltainen tulkitsemaan ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen mainitsemien direktiivien säännöksiä, ja sen esittämiin kysymyksiin on syytä vastata.
28 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään pääasiallisesti sitä, onko tietokoneohjelman graafinen käyttöliittymä tämän ohjelman ilmaisumuoto direktiivin 91/250 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla ja saako se siten tämän direktiivin mukaista tietokoneohjelmia koskevaa tekijänoikeussuojaa.
29 Direktiivissä 91/250 ei määritellä käsitettä ”tietokoneohjelman kaikki ilmaisumuodot”.
30 Näissä olosuhteissa tämä käsite on määriteltävä siten, että otetaan huomioon sen sisältämän direktiivin 91/250 1 artiklan 2 kohdan sanamuoto ja asiayhteys sekä kyseisellä direktiivillä ja kansainvälisellä oikeudella tavoitellut päämäärät (ks. analogisesti asia C‑5/08, Infopaq International, tuomio 16.7.2009, Kok., s. I‑6569, 32 kohta).
31 Direktiivin 91/250 1 artiklan 1 kohdan mukaan tietokoneohjelmille annetaan tekijänoikeudellista suojaa Bernin yleissopimuksessa tarkoitettuina kirjallisina teoksina. Tämän artiklan 2 kohdassa tämä suoja ulotetaan koskemaan kaikkia tietokoneohjelman ilmaisumuotoja.
32 Direktiivin 91/250 johdanto-osan seitsemännessä perustelukappaleessa mainitaan, että tässä direktiivissä ”tietokoneohjelmalla” tarkoitetaan missä tahansa muodossa olevaa ohjelmaa, laitteistoon sisältyvät ohjelmat mukaan lukien.
33 Tässä yhteydessä on mainittava tekijänoikeussopimuksen 10 artiklan 1 kohta, jossa määrätään, että tietokoneohjelmia tulee suojata Bernin yleissopimuksessa tarkoitettuina kirjallisina teoksina riippumatta siitä, ovatko ne lähde- vai konekielisessä muodossa.
34 Näin ollen tietokoneohjelman lähde- ja konekieliset koodit ovat sen ilmaisumuotoja, jotka siten ansaitsevat saada tietokoneohjelmia koskevaa tekijänoikeussuojaa direktiivin 91/250 1 artiklan 2 kohdan perusteella.
35 Tällä direktiivillä annettava suoja koskee siis tietokoneohjelmaa kaikissa ilmaisumuodoissaan, joilla se voidaan toistaa eri tietokonekielillä, kuten lähde- tai konekoodina.
36 On korostettava myös direktiivin 91/250 johdanto-osan seitsemännen perustelukappaleen toisen virkkeen sanamuotoa, jonka mukaan käsite ”tietokoneohjelma” kattaa myös tietokoneohjelman kehittämiseen tähtäävän valmistelevan suunnittelutyön, jos se on luonteeltaan sellaista, että sen tuloksena voi myöhemmässä vaiheessa olla tietokoneohjelma.
37 Niinpä direktiivin 91/250 perusteella annettavan suojan kohde käsittää tietokoneohjelman ilmaisumuodot sekä valmistelevan suunnittelutyön, joiden tuloksena voi myöhemmässä vaiheessa olla tällaisen ohjelman toistaminen tai toteuttaminen.
38 Kuten julkisasiamies esittää ratkaisuehdotuksensa 61 kohdassa, mitä tahansa tietokoneohjelman ilmaisumuotoa on suojattava siitä lähtien, kun sen toistaminen merkitsee tietokoneohjelman itsensä toistamista eli kun tietokoneohjelma voi näin suorittaa toimintonsa.
39 Direktiivin 91/250 johdanto-osan 10. ja 11. perustelukappaleen mukaan rajapinnat ovat tietokoneohjelman osia, jotka takaavat kaikkien ohjelmiston ja laitteiston osien yhteen liittämisen ja vuorovaikutuksen muiden ohjelmistojen ja laitteistojen sekä käyttäjien kanssa mahdollistamalla siten näiden ohjelmien ja laitteistojen täysimääräisen toiminnan.
40 Graafinen käyttöliittymä on vuorovaikutusrajapinta, joka mahdollistaa tietokoneohjelman ja käyttäjän välisen viestinnän.
41 Näin ollen graafisella käyttöliittymällä ei voida toisintaa tätä tietokoneohjelmaa vaan se on ainoastaan tämän ohjelman osa, jonka avulla käyttäjät hyödyntävät mainitun ohjelman toimintoja.
42 Näin ollen graafinen käyttöliittymä ei ole tietokoneohjelman ilmaisumuoto direktiivin 91/250 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla eikä siten voi saada erityistä tietokoneohjelmia koskevaa tekijänoikeussuojaa mainitun direktiivin perusteella.
43 Vaikka ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on rajoittanut kysymyksensä koskemaan vain direktiivin 91/250 1 artiklan 2 kohdan tulkintaa, tämä seikka ei estä unionin tuomioistuinta esittämästä sille kaikkia unionin oikeuden tulkintaan liittyviä seikkoja, jotka saattavat olla hyödyllisiä sen ratkaistessa nyt käsiteltävää asiaa, riippumatta siitä, onko se viitannut näihin seikkoihin esittämässään kysymyksessä (ks. vastaavasti asia C‑392/05, Alevizos, tuomio 26.4.2007, Kok., s. I-3505, 64 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
44 Näin ollen on tutkittava, voiko tietokoneohjelman graafinen käyttöliittymä saada yleistä tekijänoikeussuojaa direktiivin 2001/29 perusteella.
45 Oikeuskäytännössä on todettu, että direktiivissä 2001/29 tarkoitettua tekijänoikeutta voidaan soveltaa ainoastaan sellaiseen teokseen, joka on omaperäinen siinä mielessä, että se on tekijänsä henkinen luomus (ks. vastaavasti direktiivin 2001/29 2 artiklan a alakohdan osalta em. asia Infopaq International, tuomion 33–37 kohta).
46 Niinpä graafinen käyttöliittymä voi saada tekijänoikeussuojaa teoksena, jos se on tekijänsä henkinen luomus.
47 Kansallisen tuomioistuimen on tutkittava, onko nyt käsiteltävässä asiassa tilanne tällainen.
48 Arvioinnissaan kansallisen tuomioistuimen on otettava huomioon muun muassa graafiseen käyttöliittymään kuuluvien osien erityinen sijoittelu tai suunnittelu, jotta se voi määritellä, mitkä osat täyttävät omaperäisyysedellytyksen. Tähän on todettava, että graafisen käyttöliittymän osat, joita luonnehtii ainoastaan niiden tekninen tehtävä, eivät voi täyttää tätä edellytystä.
49 Kuten julkisasiamies esittää ratkaisuehdotuksensa 75 ja 76 kohdassa, omaperäisyysedellytys ei täyty, jos näiden osien ilmaisutavan ratkaisee niiden tekninen tehtävä, sillä idean toteuttamiseen käytettäviä tapoja on niin rajallinen määrä, että idea ja sen ilmaisu sekoittuvat keskenään.
50 Tässä tilanteessa graafisen käyttöliittymän osat eivät mahdollista sitä, että tekijä voisi ilmaista luovuuttaan omaperäisellä tavalla ja päätyä lopputulokseen, joka muodostaa tekijänsä henkisen luomuksen.
51 Edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen esitetyistä kysymyksistä on vastattava, että graafinen käyttöliittymä ei ole direktiivin 91/250 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tietokoneohjelman ilmaisumuoto eikä se voi saada tietokoneohjelmia koskevaa tekijänoikeussuojaa mainitun direktiivin perusteella. Käyttöliittymä voi kuitenkin saada tekijänoikeussuojaa teoksena direktiivin 2001/29 perusteella, jos se on tekijänsä henkinen luomus.
52 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee toisella kysymyksellään pääasiallisesti sitä, onko graafisen käyttöliittymän lähettäminen televisiossa direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tekijänoikeuden suojaaman teoksen välittämistä yleisölle.
53 Kyseisen artiklan mukaan jäsenvaltioiden on säädettävä, että tekijöillä on yksinoikeus sallia tai kieltää teostensa langallinen tai langaton välittäminen yleisölle, mukaan lukien teosten saattaminen yleisön saataviin siten, että jokaisella on mahdollisuus saada teokset saataviinsa itse valitsemastaan paikasta ja itse valitsemanaan aikana.
54 Direktiivin 2001/29 johdanto-osan 23 perustelukappaleesta ilmenee, että ”yleisölle välittämisen” käsite on ymmärrettävä laajasti. Tällainen tulkinta osoittautuu lisäksi välttämättömäksi kyseisen direktiivin päätavoitteen saavuttamiseksi; kuten käy ilmi direktiivin johdanto-osan yhdeksännestä ja kymmenennestä perustelukappaleesta, tavoitteena on suojan korkean tason perustaminen muun muassa tekijöille, mikä mahdollistaa heille teostensa käytöstä asianmukaisen korvauksen erityisesti silloin, kun teoksia välitetään yleisölle (asia C-306/05, SGAE, tuomio 7.12.2006, Kok., s. I-11519, 36 kohta).
55 Näin ollen teoksen lähettäminen televisiossa on lähtökohtaisesti yleisölle välittämistä, jonka sallimiseen tai kieltämiseen yksinomaan sen tekijällä on oikeus.
56 Lisäksi tämän tuomion 46 kohdasta ilmenee, että graafinen käyttöliittymä voi olla tekijänsä henkinen luomus.
57 Jos kuitenkin graafinen käyttöliittymä esitettäisiin televisiolähetyksen osana, televisionkatsojat saisivat tämän käyttöliittymän vain passiivisesti, vailla mahdollisuutta käyttää sitä. He eivät voi käyttää käyttöliittymän toimintoa, joka mahdollistaa tietokoneohjelman ja käyttäjän välisen vuorovaikutuksen. Koska graafista käyttöliittymää ei televisiossa lähettämisessä anneta yleisön käyttöön siten, että yleisön muodostamat henkilöt voisivat käyttää käyttöliittymää luonnehtivaa keskeistä osaa, eli vuorovaikutusta käyttäjän kanssa, graafista käyttöliittymää ei välitetä yleisölle direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
58 Niinpä toiseen esitetyistä kysymyksistä on vastattava, että graafisen käyttöliittymän lähettäminen televisiossa ei ole direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tekijänoikeudella suojatun teoksen välittämistä yleisölle.
1) Graafinen käyttöliittymä ei ole tietokoneohjelmien oikeudellisesta suojasta 14.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/250/ETY 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tietokoneohjelman ilmaisumuoto, eikä se voi saada tietokoneohjelmia koskevaa tekijänoikeussuojaa kyseisen direktiivin perusteella. Käyttöliittymä voi kuitenkin saada tekijänoikeussuojaa teoksena tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY perusteella, jos se on tekijänsä henkinen luomus.
2) Graafisen käyttöliittymän lähettäminen televisiossa ei ole direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tekijänoikeudella suojatun teoksen välittämistä yleisölle.

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin


text: Tapetti gallerian, ilmaiseksi kuvia - BLU HD tausta kuvat. Lataa kaunis taustakuvia matkapuhelimiin - Laitteet: Advance 4.0 L2 [960 x 800 kuvapistettä]; Dash 4.5 (2016) [960 x 854 kuvapistettä]; Dash L2 [960 x 800 kuvapistettä]; Dash M2 [960 x 854 kuvapistettä]; Dash X2 [1440 x 1280 kuvapistettä]; Dash X Plus LTE [1440 x 1280 kuvapistettä]; Diamond M [960 x 854 kuvapistettä]; Energy Diamond [960 x 854 kuvapistettä]; Energy Diamond Mini [960 x 800 kuvapistettä]; Energy JR [960 x 800 kuvapistettä]; Energy M [960 x 854 kuvapistettä]; Energy XL [2160 x 1920 kuvapistettä]; Energy X LTE [1440 x 1280 kuvapistettä]; Energy X Plus [1440 x 1280 kuvapistettä]; Grand 5.5 HD [1440 x 1280 kuvapistettä]; Life Mark [1440 x 1280 kuvapistettä]; Life One X (2016) [2160 x 1920 kuvapistettä]; Life One X2 [2160 x 1920 kuvapistettä]; Life XL [1440 x 1280 kuvapistettä]; Neo X [960 x 854 kuvapistettä]; Neo XL [1440 x 1280 kuvapistettä]; Neo X LTE [960 x 854 kuvapistettä]; Neo X Mini [960 x 854 kuvapistettä]; Pure XR [2160 x 1920 kuvapistettä]; R1 HD [1440 x 1280 kuvapistettä]; Studio 5.5 HD [1440 x 1280 kuvapistettä]; Studio C 8+8 [1440 x 1280 kuvapistettä]; Studio C 8+8 LTE [1440 x 1280 kuvapistettä]; Studio G2 [960 x 854 kuvapistettä]; Studio G HD LTE [1440 x 1280 kuvapistettä]; Studio G Max [1440 x 1280 kuvapistettä]; Studio G Plus HD [1440 x 1280 kuvapistettä]; Studio M LTE [960 x 854 kuvapistettä]; Studio One [1440 x 1280 kuvapistettä]; Studio One Plus [2160 x 1920 kuvapistettä]; Studio Selfie 2 [960 x 854 kuvapistettä]; Studio Touch [1440 x 1280 kuvapistettä]; Studio X8 HD [1440 x 1280 kuvapistettä]; Studio XL2 [1440 x 1280 kuvapistettä]; Studio X Mini [960 x 854 kuvapistettä]; Touch Book M7 [1200 x 1024 kuvapistettä]; Vivo 5 [1440 x 1280 kuvapistettä]; Vivo 5R [2160 x 1920 kuvapistettä]; Vivo 6 [2160 x 1920 kuvapistettä]; Vivo Air LTE [1440 x 1280 kuvapistettä]; Vivo XL [1440 x 1280 kuvapistettä] - Alkuperäinen taustakuva download. Hd taustakuva lataa mobiililaitteille - Kuvia mobiili screen.

matches: HD HD HD HD HD HD HD Hd


text:
Philips 32pfs6402 | Länsi-Savon Uutiset
Philips 32PFS6402 od 1398,96 zł Sprawdź lub napisz opinię Przekątna 32 cale, Rozdzielczość Full HD, Matryca LED, Odświeżanie 60 Hz, Wi-Fi, Tuner DVB-C, DVB-S, DVB-T, DVB-T2, DVB-S2, Rodzaj ekranu
Philips 32" LED Smart TV 32PFS6402/12 – Full-HD, Android TV, tosidig Ambilight, Micro Dimming, Pixel Plus HD
– Bei der Philips 6400er Serie trifft Design auf Leistung. Auf einem Standfuß aus Metall erweckt er Ihr Bild in Full-HD-Qualität zum Leben, und mit Android TV haben Sie zusätzlich noch unendlich viele Unterhaltungsmöglichkeiten.
32PFS6402/12. Kodinelektroniikka. Älykellot ja -rannekkeet. Älykoti. Audiolaitteet. Blu-Ray-, DVD- ja mediasoittimet. Digiboxit. 9 Hyvinvointituotteet. 2 IP-puhelimet.
3 32" – 39" 2 40" – 45" 8 46" – 50" 26 52" – 85" 4 OLED. Kuva saattaa poiketa alkuperäisestä tuotteesta. Philips 32", 32PFS6402/12, Full HD -televisio. 1920×1080, HDMI.
Philips 32PFS6402/12 Full HD 32" | Nyt 279,00 – Philips 32PFS6402 32 Full HD Smart Ambilight-TV € 329.22, 3 pv (offer_sdt_3_days) 1. Euronics.fi Euronics.fi. 8.62977865652671 (60) Ambilight – Android – 100 Hz € 354.90, 3 pv (offer_sdt_3_days) 1. VPD Pelikauppa VPD Pelikauppa. 6.8 (1) Koti on erityinen paikka, jossa vietät suurimman osan ajastasi.
Vertaa hintoja Philips 32PFS6402 Televisiot. Parhaat tarjoukset 18 verkkokaupasta. Lue arvostelu ja jaa kokemuksia. Löydä suosituimmat Philips tuotteet halvemmalla.
Philips 32PFS6402 (32") LED-televisio, hinta 294 – Löydä Philips 32PFS6402 (32"), LED-televisio parhaaseen hintaan ja nopeimmalla toimitusajalla. Halvin hinta ilman toimituskuluja 294,00 € ja toimituskuluineen 299,00 €. Katso aina edullisimmat kaupat -.
– High-end looks in a compact design. The Philips 6400 Series brings full HD picture quality to a 32" screen. It’s packed with all the features you’d expect from bigger models, and you can enjoy smart TV favourites like Android TV, Google Cast and Spotify.
– Design möter prestanda med Philips 6400-serien. Står på ett metallstativ. Bilden blir levande i Full HD-bildkvalitet. Med Android TV blir dina underhållningsmöjligheter praktiskt taget oändliga.
– A Philips 6400-as sorozata a vonzó kialakítást nagy teljesítménnyel ötvözi. A fémállványon ülő készüléken fényképei Full HD képminőségben kelnek életre. Az Android TV-vel kombinálva gyakorlatilag határtalanok a szórakozási lehetőségek.

matches: HD HD HD HD HD HD


02 / 24.01.2019
§ 6 Asia/1
§ 7 Asia/2
Kaupunkiympäristölautakunnan rakennusten ja yleisten alueiden jaoston ylimääräinen kokous 28.2.2019 (pdf) (html)
§ 9 Asia/3
Rakennusten ja yleisten alueiden jaoston esitys kaupunginhallitukselle toimitilojen vuokraamisesta Swiss Life Ag:ltä ja NCC Property Development Oy:ltä kulttuuri ja vapaa-ajan käyttöön osoitteesta Konepajankuja 1-3 sekä hankesuunnitelman hyväksymisestä (pdf) (html)
Fredriksberg hankesuunnitelma liitteet
§ 10 Asia/4
Rakennusten ja yleisten alueiden jaoston esitys kaupunginhallitukselle toimitilojen vuokraamisesta Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin kuntayhtymältä sosiaali-ja terveystoimen käyttöön osoitteessa Haartmaninkatu 1 sekä hankesuunnitelman hyväksyminen (pdf) (html)
A Hankesuunnitelma 7.1.2019 Haartmanink 1
A.1 Tarveselvitys 2018.12.4 Haartmanink 1
A.2 Tilaohjelma ja viitesuunnitelmat Haartmanink 1
A.3 Hankintarajataulukko Haartmanink 1
A.4 Yhteishanke HUS-HY-Hki hankesuunnitelma Haartmaninkatu 1
B. Alivuokrasopimusluonnos 7.1.2019
B.1 Ylläpidon vastuunjakotaulukko
B.2 Yhteistoimintasopimus
§ 11 Asia/5
Kaupunkiympäristölautakunnan rakennusten ja yleisten alueiden jaoston esitys kaupunginhallitukselle Mäkelänrinteen lukion laajennuksen ja perusparannuksen hankesuunnitelman hyväksymiseksi (pdf) (html)
Mäkelänrinteen lukion laajennus ja perusparannus hankesuunnitelma 14122018
Mäkelänrinteen lukion laajennus ja perusparannus hankesuunnitelman liitteet 1-6, 14122018
§ 12 Asia/6
Kaupunkiympäristölautakunnan rakennusten ja yleisten alueiden jaoston esitys kaupunginhallitukselle Botby grundskola koulun perusparannuksen hankesuunnitelman enimmäishinnan korottaminen (pdf) (html)
Kaupunginvaltuusto 20.5.2015, § 128
Kaupunginhallitus 4.5.2015, § 470
Kiinteistölautakunta 4.9.2014, § 441
1 Urakkavaiheen kustannusarvio UKA 19.12.2018 Botby Grundskola, peruskorjaus
§ 13 Asia/7
Lpk Kaivopuiston (Puistokatu 6, 00140 HKI) perusparannuksen hankesuunnitelman enimmäishinnan korottaminen (pdf) (html)
Urakkavaiheen kustannusarvio (UKA) 11.1.2019
§ 14 Asia/8
Porolahden peruskoulun kirjaston ja hammashoitolan hankesuunnitelman hyväksyminen (pdf) (html)
Hankesuunnitelma 28.11.2018 Porolahden peruskoulu, kirjasto, hammashoitola
Kustannusarvio UKA 28.11.2018 Porolahden peruskoulu, kirjasto ja hammashoitola
§ 15 Asia/9
ALLU-tapahtumahallintajärjestelmän lisärahoitus (pdf) (html)