YLEISEN RAKENNUTTAMISEN TAVAN JA KESTÄVÄN
YMPÄRISTÖRAKENTAMISEN KOEHANKKEEN VERTAILU
Case Kaurialan liikennepuiston perusparannus
Lepaa, maisemasuunnittelun koulutusohjelma
kevät, 2017
Silja Leppäaho
Yleisen rakennuttamisen tavan ja kestävän ympäristörakentamisen koehankkeen vertailu — Case Kaurialan liikennepuiston perusparannus Pro bono
Vihervuoden 2016 päähanke, Kaurialan liikennepuiston perusparannus yhteisen hyvän
edistämiseksi, toteutettiin kestävän ympäristörakentamisen koehankkeena. Hankkeessa testattiin käytännössä suomalaisiin olosuhteisiin kehitettäviä kestävän ympäristörakentamisen kriteerejä. Aloite puiston alkuperäisen käyttötarkoituksen palauttamisesta ja liikennepuistotoiminnan uudelleen järjestämisestä tuli Hämeenlinnan kaupungille Lions-järjestöltä.
Koehankkeen toteutunut prosessi kuvataan valittujen rakennuttamisen teemojen
kautta projektin hallinnan, suunnittelun, toteutuksen ja ylläpidon kautta kustannuksiin.
Yleisen rakennuttamisen tavan ja koehankkeen vertailulla arvioidaan hankeprosessin
mahdollisuuksia ja rakennuttamisen toimintatapoja. Prosessien tarkastelu tuo näkökulmaa kestävään ja resurssiviisaaseen viherympäristön suunnitteluun, rakennuttamiseen
sekä rakentamisen ja ylläpidon suunnitteluun. Vertailun perusta on Viherympäristöliitto
ry:n tilaama projektin seuranta ja dokumentointi.
Pro bono –hankkeen arvot ovat erittäin tärkeä osa prosessikuvausta. Hankeprosessin
kehittäminen vaatii yleisellä tasolla organisaation määrittämää yhtenäistä arvopohjaa
toimintatavoista, työmenetelmistä, hankinnoista ja hankkeiden sisällöstä. Uusien menetelmien, työ- ja toimintatapojen mallit auttavat näkemään oman organisaation kehittämistarpeet ja mahdollisuudet. Pro bono -rahoitusperiaatteeseen tukeutuvat puistorakennuskohteet eivät ole Suomessa yleisiä.
Tulosten perusteella tilaajaosaamisen kehittäminen osana Hämeenlinnan kaupungin organisaatiomuutosta toisi määritettävien toimintatapojen vaikutukset näkyviin kustannustehokkuudessa ja kustannusten hallinnassa. Määrittelyn tarve korostuu, jotta jokainen hankkeen vaihe tarveselvityksestä ylläpitoon asti saisi organisaation määrittelemät
riittävät resurssit.
Avainsanat Ekologinen rakentaminen, hankkeet, prosessit, viheralueet
64 sivua, joista liitteitä 27 sivua
Degree Programme in Landscape Design
Comparison between the general construction of green areas and sustainable environmental construction pilot project — Case Kauriala Traffic park renovation Pro bono
The main project of the Green Year 2016, Kauriala Traffic park renovation Pro bono, was
implemented as a pilot project for sustainable environmental construction. The sustainable environmental building criteria was tested in practice for Finnish conditions developed by the project. A motion to return the original use and to reopen the traffic park
activity came to the city of Hämeenlinna from the Lions Organization.
The materialized pilot project was described by selected themes through the construction of green areas via project management, design, implementation, and maintenance
costs. The opportunities and the construction practices of the project and the general
construction of green areas were assessed by comparison. A resource wise green environment design, construction and planning of maintenance got perspective by the process review. The basis of the comparison was the monitored and documented project
commissioned by the Finnish Association of Landscape Industries.
A very important part of the process description are the values of the pro bono project.
At a general level the development of the project process requires a determination of
practices, working methods, acquisitions and content of the projects by the organization. The models of the new methods and work practices help to see the needs and
possibilities for the development of the organization. Park construction projects based
on pro bono funding are not common in Finland.
Based on the results the development of local expertise as part of the City of Hämeenlinna organizational change would bring out the effects of the practices in cost efficiency
and cost control. The need for the definition is emphasized so that, each phase of the
project from need survey to the maintenance should get the adequate resources the
organization defines.
Ecological construction, projects, processes, green areas
64 pages including appendices 27 pages
1 JOHDANTO ................................................................................................................... 1
2 VIHERALUEIDEN RAKENNUTTAMINEN ........................................................................ 2
2.1 Viherympäristön elinkaari ja hankeprosessi ....................................................... 2
2.2 Kestävä viheralueiden rakentaminen ................................................................. 2
3 YLEINEN RAKENNUTTAMISEN PROSESSI ..................................................................... 3
Projektin hallinta ................................................................................................. 3
Suunnitteluttaminen ........................................................................................... 4
Rakennuttaminen ................................................................................................ 5
Ylläpito ................................................................................................................. 7
Kustannukset ....................................................................................................... 8
4 CASE KAURIALAN LIIKENNEPUISTO ............................................................................. 9
Lähtökohta .......................................................................................................... 9
Kohteen kuvaus ................................................................................................... 9
Koehankkeen organisointi ................................................................................. 10
Asiakirjat ............................................................................................................ 12
Tiedottaminen ................................................................................................... 13
Suunnittelu ........................................................................................................ 14
Rakentamisvaihe ............................................................................................... 17
Ylläpito ............................................................................................................... 20
Rahoitus............................................................................................................. 21
5 VERTAILU ................................................................................................................... 22
5.1 Yleinen rakennuttaminen ja Pro bono -hanke .................................................. 22
5.1.1 Projektin hallinnan erot ......................................................................... 22
5.1.2 Suunnittelun toteutuminen ................................................................... 23
5.1.3 Toteutus................................................................................................. 24
5.1.4 Ylläpidon suunnittelu............................................................................. 25
5.1.5 Kustannukset ......................................................................................... 25
5.1.6 Vertailun yhteenveto ............................................................................. 26
6 POHDINTA JA JOHTOPÄÄTÖKSET .............................................................................. 27
6.1 Viheralueiden rakennuttamisen strategia ........................................................ 27
6.2 Ennakoiva suunnittelu ....................................................................................... 28
6.3 Kustannusten kohdentaminen .......................................................................... 29
LÄHTEET .......................................................................................................................... 30
Kauriala_maalauskuviot_22052016
Kauriala_puunrungot_15052016
Kauriala_varikko_22052016
Kaavio 1, Yleinen rakennuttaminen
Kaavio 2, Koehankkeen rakennuttaminen
Kaavio 3, Vaihtoehtohankkeen periaatteita
Kaurialan liikennepuisto, niittyjen hoitosuunnitelma
Kaurialan liikennepuisto, niittykartta
Liikennepuisto_LOS_2016-03-11
Liikennepuisto_suunnitelma_02122015_EW1_kevyt
Taulukko 1, Projektin hallinta
Taulukko 2, Suunnittelu
Taulukko 3, Rakentaminen
Taulukko 4, Ylläpito
Taulukko 5, Kustannukset
Yleissuunnitelmaluonnos LIIKENNEPUISTO_02122015
Jokainen voi omalla toiminnallaan vaikuttaa ympäristönsä ja lähiluontonsa viihtyisyyteen ja siisteyteen. Yhteisen hyvän ajattelu lähtee siitä, että oman ajan ja työpanoksen
lahjoittaminen yleishyödylliseen toimintaan hyödyttää meitä kaikkia. Saamme siten
nauttia viihtyisämmästä ja turvallisemmasta ympäristöstä, harrastusmahdollisuuksista
ja vakaammasta yhteiskunnasta. Toisaalta teoria mahdollistaa nauttimisen kaikista
edellä mainituista eduista osallistumatta itse tekemiseen. Vuosi vuodelta tiukentuneet
talouden näkymät vaativat meitä tekemään oman osamme oman lähiympäristömme hyväksi. Haasteena näyttäytyvät julkisen ja yksityisen välinen yhteistyö, hankintatavat ja
riskien hallinta sekä taloustilanne. Erilaisen hankkeiden tiimoilta kumppanuudet ja monenlaiset yhteistyöjärjestelyt yleistyvät ja monipuolistuvat.
Yksi tämän vuosituhannen tavoite on ollut integroida kestävän kehityksen periaatteet
osaksi yhteiskuntaa (Sitra, megatrendit 2016, 36). On tullut aika kehittää kestävän viherrakentamisen mallia myös suomalaisiin olosuhteisiin, jonka vuoksi Viherympäristöliiton
työryhmä on luomassa kotimaisia kriteereitä ja viherrakentamisen periaatteita. Viherrakentamisen kestävään kehitykseen nojaava ajattelu tehostaa paikallista toimintaa ja
päätöksentekoa sekä tuottaa uusia ja monipuolisia palveluja.
Paikallisella tasolla eri kaupungeissa on nostatettu talkoohenkeä osallistamalla asukkaita ympäristönsä hoitamiseen. Vantaan mallin mukaan asukasryhmillä, yhteisöillä ja
yrityksillä on mahdollisuus erillisellä kummipuistosopimuksella ottaa hoidettavakseen
oman lähialueensa puisto. Puiston hoidosta laaditaan erillinen sopimus, joka sitouttaa
asukasryhmän, yhteisön tai yrityksen tekemään sovitut hoitotyöt sopimuksen kohteena
olevalla alueella. (vantaa.fi.) Hämeenlinnassa on myös mahdollisuus kummipuistotoimintaan: asukkaat ovat esimerkiksi kunnostaneet lähialueensa varusteita kaupungin toimittamilla materiaaleilla (Vänskä 2016, Viherympäristö-lehti 1/2016, 59).
Vihervuoden 2016 kestävän ympäristörakentamisen koehankkeen kohteeksi valikoitui
Kaurialan liikennepuisto Hämeenlinnasta. Puiston saneeraus ja alkuperäiseen käyttötarkoitukseen palauttaminen toteutettiin keväällä ja alkukesästä 2016. Työ vaati eri osapuolten tiivistä yhteistyötä. Ammattitaitoisella suunnittelulla, toimivilla teknisillä ratkaisuilla ja huolellisella toteutuksella oli olennainen merkitys kestävän rakentamisen tavoitteiden saavuttamisessa.
Mitkä hankkeen vaiheet tukevat kestävän kehityksen mukaisia toimintatapoja? Pro
bono -hankkeessa sovelletut kestävän ympäristörakentamisen periaatteet osoittavat
selvästi tarpeen kehittää suunnittelua, rakentamista ja ylläpitoa kestävyyden kriteereillä
toimintaperiaatteillaan, toteutustavallaan ja kustannustehokkuudellaan. Ennen hankeprosessia tehtävä arvomäärittely ja prosessisuunnittelu vahvistavat sekä osaamisen
että varojen tehokasta kohdentamista organisaation määrittämällä tavalla. Hankeprosessin kehittäminen vaatii yhtenäistä arvopohjaa toimintatavoista, työmenetelmistä,
hankinnoista ja hankkeiden sisällöstä.
VIHERALUEIDEN RAKENNUTTAMINEN
Viherympäristön elinkaari ja hankeprosessi
Kunnilla ja kaupungeilla maanomistajina on hallussaan keinot, joilla ohjataan viherympäristön suunnittelua, rakentamista ja ylläpitoa. Vihreä infra on jatkuvassa hitaan muutoksen tilassa, koska kyse on elävästä aineksesta. Viheralueiden hoidosta, muutosten
seurannasta, niiden kirjaamisesta muistiin, tarveselvityksestä, hankesuunnittelusta,
suunnittelusta, rakentamisesta ja jälleen ylläpidosta koostuu rakennetun viherympäristön tehtäväkohtainen kiertokulku.
Rakennuttamisen prosessia on kuvattu monissa eri lähteissä rakennettujen talojen, tilojen ja kiinteistöjen rakennuttamisen näkökulmasta. Viheralueiden rakennuttamiselle ei
ole olemassa omaa prosessikaaviota, vaan rakennuttamisen yleistä ohjeistusta, Rakennustiedon Hankkeen johtamisen ja rakennuttamisen tehtäväluetteloa HJR12:ta (RT 10 11107), voidaan käyttää myös viherympäristön rakennuttamisessa. Viherrakentamisen
yleinen työselostus VRT ´11 keskittyy keskeisimpien vihertöiden ja käytettävien materiaalien yleisiin laatuvaatimuksiin ja sen sisältö vastaa InfraRYL 2010:n infrarakentamisen
yleisiä laatuvaatimuksia. Rakentamisen laatuvaatimukset kuvaavat tehtäväkohtaista
työjärjestystä litteranumerolla pohjatöistä viimeistelyyn, mutta eivät ota kantaa itse
prosessin kulkuun.
Kestävä viheralueiden rakentaminen
Kestävälle viheralueiden rakentamiselle ja rakennuttamiselle ei ole ollut olemassa vakiintuneita velvoitteita, jotka niiden tulisi täyttää, mutta kestävän kehityksen periaatteet
huomioituna rakennuttamishankkeissa taataan ekosysteemien toimivuus ja luonnon
monimuotoisuuden suojelu. Maankäyttö- ja rakennuslain (5.2.1999/132) yleisten säännösten rakentamisen ohjeistuksessa (12 §) halutaan edistää rakentamista, joka on ominaisuuksiltaan kestävää. Tasapainoisen ympäristön aikaansaamiseksi ja sen säilyttämiseksi tuleville sukupolville rakennuttamisen prosessiin tarvitaan kestävän rakennuttamisen näkökulma.
YLEINEN RAKENNUTTAMISEN PROSESSI
Rakennuttamisen projektin hallinta.
Projektin hallinnalla (Kuva 1; liite 11) tarkoitetaan resurssien organisointia ja hallintaa
tavalla, jossa projekti voidaan päättää suunnitellun sisältöisenä ja laatuisena aikataulun
sekä budjetin mukaisesti. Käytettäviin resursseihin luetaan esimerkiksi raha, työvoima,
raaka-aineet, energia, tila ja palkat. Resurssien lisäksi huomioidaan esimerkiksi viestintä
ja laatu sekä kartoitetaan riskit.
Yleisen rakennuttamisen prosessin mukaan toteutettavan hankkeen tarveselvityksen
keskeinen sisältö on selvitys kohteen nykytilasta ja muutostarpeista. Selvityksen taustalla on tarve saada selville, onko muutos tarpeellinen, onko sille edellytyksiä ja toteuttamiselle vaihtoehtoja. Toteuttamiskelpoisuuteen otetaan kantaa vasta sitten, kun on
saatu riittävät selvitykset tulevista vastuista ja kustannuksista. Hankeprosessi voi kestää
suurissa kohteissa usein vuosia. Tarveselvitysvaiheen alustavat kustannus- ja kannattavuuslaskelmat voivat johtaa rakentamishankkeen hylkäämiseen jo lähtötietojen selvitysvaiheessa. (Eskola 2003, 12.)
Kaikissa kohteissa on jonkin asteisia esisuunnitteluvaiheita, joilla voidaan mitata investoinnin kannattavuutta. Tarveselvityksen tulee kattaa yleisesti rakentamishankkeen kulut, vaikutukset ja vaatimukset. Laatutasoa ja riskejä arvioidaan: omaisuuskohde tulisi
pitää käytettävissä ja säilyttää sen arvo. Tarveselvityksen päättää hankepäätös. (Eskola
2003, 12.)
Hankesuunnitteluvaiheessa rakennushankkeelle asetetaan täsmälliset tavoitteet: määritellään hankkeen toimivuus, laatukriteerit, alustava kustannus-arvio, budjetti ja aikataulu. Tässä vaiheessa määritellään myös ylläpitoa koskevat tavoitteet. Hankesuunnittelun tulos on projekti- ja hankeohjelma, jonka perusteella tehdään investointipäätös.
Projektiohjelma määrittää tavoitteet, joiden perusteella hanke voidaan toteuttaa.
(Hankkeen johtamisen ja rakennuttamisen tehtäväluettelo HJR12, 1.)
Projektia ohjataan ja seurataan siten, että investointi toteutuu laadultaan virheettömästi, taloudellisesti ja oikea-aikaisesti. Aloitusvaiheessa määritellään, miten hanketietoja käsitellään ja mitkä ovat dokumentoinnin periaatteet. Projektille luodaan aikataulu
ja suunnitellaan omien ja ostettavien resurssien käyttö. Projektin organisointiin sisältyy
myös organisaation tehtävien, vastuiden ja valtuuksien määrittely. (RT 10 - 10575, Rakennuttamisen tehtäväluettelo RAP 95, 5.)
Julkisyhteisöjen hankintaprosesseja ohjaa hankintalainsäädäntö ja kuntien oma ohjeistus (Tauriainen 2007, 8). Hankintalailla pyritään tehostamaan julkisten varojen käyttöä
ja ohjaamaan kuntia ja kaupunkeja tekemään laadukkaita hankintoja. Lain suoja mahdollistaa tavaroiden, palvelujen ja rakennusurakoinnin hankinnan tasapuolisen hankintatavan julkisten hankintojen tarjouskilpailuissa. (Laki julkisista hankinnoista 2007/348
§ 1.) Laki julkisista hankinnoista (5 § 24 - 33) listaa hankinnoissa käytettävät kilpailuttamismenettelyt, joita ovat muun muassa neuvottelumenettely, suorahankinta, puitejärjestely ja suunnittelukilpailu. Laki määrittää myös tarjousmenettelyn kulun, kun julkisten
hankintojen kynnysarvot alittuvat ja ylittyvät (MRL 2007/348, II & III).
Rakennuttamisen prosessin työkaluina käytetään erilaisia rakennushankkeiden tehtäväluetteloita, joiden avulla kyetään määrittelemään rakennushankkeen tehtävät. Hankkeen ennakkosuunnittelulla, jatkuvalla projektitietojen ja dokumenttien kokoamisella
loppupalautteen antamiseen projektiorganisaatio voidaan purkaa ja päättää hanke.
Tuolloin on tehty sopimuksenmukainen lopputuote, joka on valmis käyttöönottoon ja
takuuajan hoitoon. (Eskola 2003; 12, 15.)
Suunnitteluttaminen.
Tilaaja määrittelee hankkeelle laajuus-, laatutasotavoitteet ja kokonaiskustannukset ennen aloitusta, jotka voidaan esittää esimerkiksi hankeohjelmassa, tavoiteselvityksessä
tai suunnitteluohjeissa (RT 13 - 10860, Suunnittelun johtaminen rakennushankkeessa,
4). Hankkeen toteuttamisen tapaan vaikuttavat muun muassa rakennuttajan oma osaaminen, rakennuskohteen kokoluokka, aikataulu, markkinatarjonta ja erityisosaamisen
tarve (Eskola 2003, 32). Kilpailuttamalla rakentamishankkeelle saadaan kiinteä hinta ja
sisältö, jonka toteutumista työn tilaaja valvoo (Kuva 2).
Suunnittelua valmistellaan työstämällä projektiohjelma projektisuunnitelmaksi. Hankkeen tavoitteet tarkistetaan ja tarkennetaan tilaajan ja käyttäjien kanssa. Projektisuunnitelmasta on tultava ilmi tietoja hankkeen osapuolista ja suunniteltavasta kohteesta.
Rakennuttaja huolehtii suunnittelun valmistelusta, suunnittelijoiden valinnasta ja suunnittelusopimusten tekemisestä sekä hankkii suorituksilleen työn tilaajan hyväksynnän
sovituissa vaiheissa. (HJR 12, 8.) Suunnittelun organisointivaiheessa pidetään mahdolliset suunnittelukilpailut, käydään tarvittavat neuvottelut, valitaan suunnittelijat ja tehdään suunnittelusopimukset. (Eskola 2003, 22.) Suunnittelun ohjauksella varmistetaan,
että suunnitteluprosessi luonnosvaiheesta yleissuunnitteluun tuottaa hankkeeseen kaikilta vaatimuksiltaan hyväksyttävät suunnitelmat (Kuva 2; liite 12).
Hankkeen edellyttämät lupamenettelyt selvitetään ja varmistetaan suunnitelmien hyväksyttävyys sekä laaditaan lupahakemus tarvittavine asiakirjoineen. Hyväksyttyjen
suunnitelmien pohjalta tehdään rakennuslupahakemus ja saadaan viranomaisen lupapäätös. Toteutussuunnittelussa yleissuunnitelmaa tarkennetaan, jotta voidaan tehdä
kustannusselvitykset, laatia toteutusaikataulu ja varmistaa toteutuksen laatutaso. Tavoitteena on saada aikaan hyväksytyt toteutussuunnitelmat. (HJR 12, 14 - 15.) Suunnittelun tehtäväkokonaisuus määritellään tarjouspyynnössä ja määrittelyä tarkennetaan
työn aloitusvaiheessa yhdessä suunnittelijan kanssa. (Tajakka n.d. 18; Pääsuunnittelun
tehtäväluettelo PS12 2013, 6.)
Suunnitteluntyön tilaamisessa määritellään suunnittelukohteen toiminnalliset tavoitteet, sovitaan mitä suunnitelmia tehdään ja lasketaan työlle alustavat kustannukset.
Suunnittelijalla tulee olla valmius tehdä tarvittavat korjaukset ja muutokset yleissuunnitelmaan sekä myöhemmin toteutussuunnitelma-asiakirjoihin. (Tajakka n.d. 30.) Julkishallinnoilla on mahdollisuus tehdä hankekohtainen suunnittelu omalla organisaatiolla. Suuret hankkeet teetetään kuitenkin useimmiten ulkopuolisten konsulttien toimesta, koska omalla organisaatiolla ei välttämättä ole riittävää kohteen vaatimaa erityisosaamista. Kilpailutuksella saadaan tarjouspyynnön mukainen yksilöity tarjous, jossa
suunnittelijan tarjoama suunnittelun laatutaso, osaaminen ja suunnittelun kustannukset kohtaavat. (Eskola 2003, 23 - 26.)
Rakennuttaminen.
Rakentamisen aloitusvaiheessa rakentamistehtävät kilpailutetaan, käydään sopimusneuvottelut ja tehdään urakka- ja hankintasopimukset. (HJR12, 1; kuva 3.) Kuten suunnittelutyön, myös rakentamishankkeiden hankintaprosesseja ohjaa hankintalainsäädäntö (Tauriainen 2007, 8) ja kuntien oma ohjeistus. Julkisyhteisön rakennuttamishankkeessa voidaan harkita, tehdäänkö työ urakointina vai omana työnä. Omana työnä tehtävä rakennuttaminen edellyttää, että rakennuttajalla on käytettävissä riittävä osaaminen ja hankkeen kokoluokka on kynnysarvoiltaan omaan toteutukseen sopiva. Rakennuttaja voi toteuttaa hankkeen kokonaan omalla projektin johdolla ja täydentää tarvittaessa ulkopuolisella konsultilla (YSE 1998, 4). Työmaan johtovelvollisuus ostetaan hankintana tai sisällytetään osaurakkaan tai hoidetaan itse. Rakennuttaja käynnistää hankkeen ja hoitaa sen alusta loppuun. (Eskola 2003, 32 - 33.) Projektisuunnitelman tavoite
on selkeyttää aikataulutusta, raportointia, valvontaa ja ohjausta. Tehtävät ja vastuut
määritellään Maankäyttö- ja rakennuslain edellyttämällä tavalla (§ 121 - 122), jotka koskevat aloituskokousta, laadunvarmistusselvitystä ja vastaavan työnjohtajan työtä.
Suunnittelun toteutussuunnitelma detaljeineen on rakentamishankkeen perusasiakirja,
jonka mukaan rakentamishankkeen suunniteltu lopputuote tehdään. Rakennussuoritus
on urakoitsijan tekemä työ hankintoineen sovitun työntuloksen aikaansaamiseksi. (YSE
1998, 4.) Suunnitelmakatselmuksia ja urakkasuoritukseen liittyviä katselmuksia järjestetään tarpeen mukaan; sekä rakennuttajalla että urakoitsijalla on oikeus kutsua toimitukseen asiantuntijoita. Rakentamisvaiheen työmaakokouksista pidetään pöytäkirjaa,
jonka tilaaja ja urakoitsija tai heidän edustajansa allekirjoittavat (YSE 1998, 14).
Rakennuttaja laatii ennen rakennushankkeen päättymistä rakennuskohteen ylläpitoa,
huoltoa, kunnossapitoa ja korjaamista koskevat kirjalliset käyttö- ja huolto-ohjeet sisältäen riittävät työturvallisuustiedot (HJR 12, 18). Käyttöönotossa varmistetaan rakennetun alueen toimivuus ja annetaan käytön ja hoidon opastus. Takuuaikana hankekohteen
toimivuutta seurataan ja tehdään tarvittavat korjaukset, hoidetaan tarkastukset ja korjataan puutteet. (HJR12, 1.) Urakoitsija on sopimuksen mukaan vastuussa työntuloksessa ilmenneiden virheiden korjauksesta (YSE 1998, 14). Rakentamisvaiheen päättää
vastaanottopäätös, jolloin toteutus on tehty tavoitteiden mukaan ja täyttää käyttö- ja
ylläpitovalmiudet (HJR 12, 22).
Kuntien vastuulla olevaan rakentamiseen käytetään sekä kuntakonsernin omia yksikköjä
että urakoitsijoilta. Rakentamisen kustannuksille on erilaisia maksuperusteita riippuen
urakkamuodon valinnasta (Eskola 2003, 33 - 35). Kustannustavan tulee perustua realistiseen budjetointiin, vaihtoehtovertailujen tekemiseen, kalleuden arvioimiseen, hankkeen kehittämiseen ja paremman lopputuloksen saamiseen.
Viherympäristöä hoidetaan ja kunnossapidetään. Hoidolla tarkoitetaan säännöllistä toimintaa, joka säilyttää kohteen olosuhteet sopimuksenmukaisella tasolla. Kun viheralueen rakennetta ei muuteta, käytetään hoito-termiä. Työtehtävät liittyvät esimerkiksi
nurmialueiden hoitoon ja puhtaanapitoon. Hoito on kokonaisurakkaan sisältyvää toimintaa. (Viheralueiden hoito VHT’14 Hoidon laatuvaatimukset, 7.) Kunnossapidolla turvataan viheralueiden toimivuus ja käytettävyys. Kunnossapitotoimenpiteitä tehdään,
kun normaalit hoitotoimet eivät riitä kohteen ylläpitoon. Korjaustyöt voivat olla esimerkiksi materiaalien poistoja ja vaihtoja, jossa kohde kunnostetaan alkuperäistä vastaavaan tai käyttökelpoiseen kuntoon. Kunnossapitotyöt toteutetaan erikseen sovittavina
tehtävinä tai erillisenä urakkana. (VHT’14, 7; Pirttijärvi 2015.)
Viheralueiden hoito VHT´14 –opas määrittelee hoidon yleiset laatuvaatimukset, jotka
koskevat viheralueiden käyttöä, hoitoa ja kunnossapitoa. Laatuvaatimuksia voidaan
urakkakohtaisesti täsmentää työselostuksessa. Yleiset laatuvaatimukset ohjaavat ylläpidon suunnittelua ja toteutusta ottaen huomioon turvallisuuden, käytettävyyden ja laadunvalvonnan. Laadun valvontaa toteuttaa sekä urakoitsija että työn tilaaja. (VHT´14, 8
- 10.)
Viherympäristön hoito kilpailutettuna alueurakointina on palvelun hankintaa ja lähinnä
julkisen sektorin urakointimuoto. Alueurakoinnin yleinen tehtäväluettelo vastaa rakennusurakan yleistä työselostusta. Urakkaan rajatun aluekokonaisuuden, rakenteiden ja
laitteiden kunto tarkastetaan ennen sopimuksen alkamista. Yleisesti hankinnassa käytetään avointa hankintamenettelyä, vaikkakin kynnysarvot ylittävässä hankkeessa on erityismääräyksiä. Urakan laajuutta ja sisältöä voidaan täsmentää hankekohtaiseksi sopimusvaiheessa. (VHT’14, 7; Alueurakan yleiset sopimusehdot 2003, 6.)
Alueurakoinnin kilpailutuksella haetaan toimijaa, jolloin ylläpidon sopimusjakso on
yleensä useita vuosia samalla toteuttajalla. Urakoitsijan pääsuoritusvelvollisuus on
tehdä urakkahintaa vastaan kaikki sopimusasiakirjojen edellyttävät työt ja tarvikehankinnat, jotta urakkaan kuuluvat alueet, rakenteet, varusteet ja laitteet ovat jatkuvasti
vaatimusten mukaisia. Alueurakoinnin tarjousmenettely mahdollistaa tilaajalle urakkakohtaisen tavan toimia. Hankintalainsäädäntömielessä alueurakka on palvelun hankintaa, jonka maksamisen muoto on suoritusperusteinen. (Eskola 2003, 69; Kuva 4.)
Kustannusten muodostuminen.
Hankekokonaisuuksien ennakkosuunnittelu organisaation omalla strategialla ja omaisuuden hallinnalle asetetuilla tavoitteilla parantaa omaisuuden toimivuutta ja vähentää
hankekohteiden elinkaaren kokonaiskustannuksia. (Suomen kuntatekniikan pikaopas
Kuntainfran omaisuudenhallinnasta SKTY 2016, 26.)
Hankesuunnittelun tuloksen, projekti- ja hankeohjelman, perusteella tehdään investointipäätös. Tavoitteet, joiden perusteella hanke voidaan toteuttaa, määritellään projektiohjelmassa. Investointien kohteena voivat olla esimerkiksi maa-alueet, rakennukset,
koneet ja kalusto. Lisäksi kustannuksiin on sisällytettävä suunnittelukustannukset, kuljetukset, asennukset ja käyttökoulutukset. Omaisuudenhallinnan tulisi olla tavoitteellista ja perustua organisaation jo aiemmin keräämään tietoon: tiedetään omat palvelutasovaatimukset ja kunnossapito- ja uudistamiskustannukset sekä toteuttamiseen osallistuvat tahot, toteutus- ja rahoitusvastuut ja tarvittavat sopimusjärjestelyt. (Eskola
2003, 20; SKTY 2016, 29; Kuva 5.)
Kilpailutuksella lähdetään hakemaan tavallisesti palvelu- tai rakentamisratkaisua, joka
on hinnaltaan edullisin tai kokonaistaloudellisesti edullisin tarjous. (Eskola 2015.) Kohteen kustannusten budjetointia ja valvontaa, työmaan kustannusten sekä kohteen toteutuneiden kustannusten pohjalta tehtyä jälkilaskentaa käytetään hyödyksi kustannustehokkuutta arvioitaessa. Tarjouspyynnön lähtötietona urakoitsija saa kohteen tiedot,
jotka sisältävät tyypillisesti urakkaehdot ja kohteen tekniset asiakirjat. Kohteen kustannuslaskenta perustuu teknisiin asiakirjoihin. Tarjouslaskentaan vaikuttavat kohteen
urakkaehdot ja yleinen markkinatilanne. Tarkoituksena on saada hyvä tarjous määräaikaan mennessä. (Vesala 2016.)
Jälkilaskenta vaatii työn aikaista kustannustiedon keräämistä. Rakentamishankkeen aikana ja sen päättyessä on hyvä tarkastella ja analysoida kustannusten kehitystä ja lopullista tulosta. Lopputuloksena on tieto siitä, miten rakentaminen tai palvelu onnistui taloudellisesti ja saatu tieto voidaan hyödyntää tulevissa tarjouslaskennoissa. Jatkuvasti ja
huolellisesti suoritettuna jälkilaskenta antaa tarkentuvaa tietoa yrityksen tai organisaation kantokyvystä ja palvelee tarjouslaskennan tarpeita. (Eskola 2015; Vesala 2016).
Maisema-arkkitehti Emilia Weckmanin saama valtion taitelija-apuraha antoi mahdollisuuden toteuttaa hyväntekeväisyyteen liittyvä projekti, joka ei muuten toteutuisi. Hän
otti aiheen puheeksi Viherympäristöliiton järjestöpäivillä 2014 muutaman kollegansa
kanssa. Lähtöajatus oli toteuttaa puhtaasti hyväntekeväisyyshanke suunnittelusta toteutukseen. Tuolloin mukana ei ollut vielä kestävän kehityksen teemaa, koska ajateltiin
sen olevan sen verran laaja kokonaisuus, joka estäisi aikataulullisesti tulevan projektin
toteutumisen. Viherpäivillä 2015 mukana oli jo kestävyyden teema: kestävän ympäristörakentamisen työpajassa kartoitettiin ideoita, joilla uusia tutkimus- ja kehittämishankkeita saataisiin viheralalle.
Viher- ja ympäristörakentajat ry:n Henrik Bos innostui Weckmanin ideasta ja toi oman
näkemyksensä hankkeen ideointiin. Kansainväliset verkostot, kestävän ympäristön
suunnittelu, rakentaminen ja ylläpito tulivat vahvasti mukaan hänen tutustuttuaan erilaisiin toteutettuihin kohteisiin muun muassa Hollannissa ja Saksassa, joissa viherrakentamisen päätavoitteita olivat ekologisuus ja vihreät arvot. Bosin mukaan oli tärkeää rakentaa Suomessa puisto tai muu koerakentamisen kohde sillä tiedolla ja osaamisella,
joka jo on olemassa.
Viheraluerakentajat ry:n toiminnanjohtaja, Viherympäristöliiton pääsihteeri ja Viherympäristö-lehden päätoimittaja Seppo Närhi lähti mukaan hankkeen suunnitteluun, jossa
oli mahdollisuus olla vahvasti vaikuttamassa viherympäristön suunnittelun, rakentamisen ja ylläpidon kehittämiseen.
Vihervuoden 2016 päätapahtuma oli suunniteltu toteutettavaksi Hämeenlinnassa, joten
oli luontevaa hankkia Pro bono -hankkeelle kohde samalta paikkakunnalta. Kaurialan liikennepuisto valittiin Hämeenlinnan kaupungin tarjoamista vaihtoehdoista. Aloite puiston käyttötarkoituksen palauttamisesta ja liikennepuistotoiminnan uudelleen aloittamisesta tuli Hämeenlinnan kaupungille Lions-järjestöltä.
Koerakentamisen kohde, Kaurialan liikennepuisto, sijaitsee Hämeenlinnan kaupunkikeskustan tuntumassa Kaurialan kaupunginosassa (Kuvasarja 6). Liikennepuisto on
kolme- ja nelikerroksisille kerrostaloille kaavoitettujen tonttien ympäröimä kaikilta sivuiltaan. Puisto on pinta-alaltaan noin 0,7 hehtaaria ja koostuu liikennekaupungiksi rakennetusta alueesta sekä sinne kahdesta suunnasta johtavista puistokäytävistä.
Kaurialan liikennepuiston sijainti (Paikkatietoikkuna n.d.).
Puiston ulkoasu oli 1980-luvun lopulta, jolloin 1960-luvulla liikennepuistoksi rakennetulle alueelle tehtiin muutoksia Lappset — opiskelijakilpailun suunnitelmien pohjalta. Alkuperäiset reitit kokivat tuolloin toiminnallisen muutoksen: liikenneympyrä poistettiin
ja puistoon istutettiin lisää kasvillisuutta, lehmuksia ja pensaita. Leikkipaikka oli varjoinen, välineistö vanhaa sekä helposti roskaantuva suurten lehmusten alla. Oleskeluun ei
myöskään ollut paikkoja. Puisto toimi lähinnä koirien ulkoilutuspaikkana ja läpikulkureittinä alueen asukkaille.
Koehankkeen organisointi
Pro bono, projektin hallinta.
Hankkeessa kohtasivat eri toimijoiden tarpeet: Hämeenlinnan kaupungin osalta paikallisten Lions-järjestöjen ja valtuuston aloite liikennepuistotoiminnan palauttamisesta, Viherympäristöliiton kestävän ympäristörakentamisen kriteerit ja muiden toimijoiden
osalta periaatteiden soveltaminen käytäntöön. Tavoitteena oli tarjota paikkoja oleskeluun, nostaa puiston käyttöastetta ja mahdollistaa puiston monipuolisempi käyttö ympäristön asukkaille. (Liite 10.)
Pilottihanke tarvitsi taakseen ohjaus- (Kuva 8) ja hankeryhmän, jolla oli samanlainen näkemys projektin kriteereistä, tehtävistä ja laatutavoitteista. Ohjausryhmässä toimi suunnittelijan kanssa edustajat Hämeenlinnan kaupungilta, LinnanInfra-liikelaitokselta, Viherympäristöliitolta ja Viher- ja ympäristörakentajat ry:ltä. Hankeryhmään kuului edellisten lisäksi käyttäjien, asukkaiden ja liikennepuistotoiminnan edustus.
Hankkeen ohjausryhmä muodostui Viherympäristöliitto ry:n, Viher- ja ympäristörakentajat ry:n ja Hämeenlinnan kaupungin edustajista.
Kaikelle toiminnalle tuli olla yhteinen strategia ja yhteinen sopimus, jolla haluttiin sitoutua vastuullisesti korkeaan suoritustasoon (Liite 11). Liikennepuistohankkeen laatuvaatimukset voidaan kuvata samoin, kuin Suomen kuntatekniikan 2016 julkaistu suomennettu ja Suomen toimintaympäristöön sovellettu pikaopas Kuntainfran omaisuudenhallinnasta (8 - 9) määrittelee: haluttiin tuottaa sellainen lopputuote, joka on laadultaan ja
tarpeiltaan käyttäjille määritetty sekä toteuttaa hanke luontoa ja rakennettua ympäristöä säästäen ja niiden ominaisuuksia edistäen.
Liikennepuistoprojektista laadittiin alustava hankesuunnitelma, joka toimi koko projektin ajan virallisena hankeasiakirjana. Alustavaa hankesuunnitelmaa lähdettiin kokoamaan Vihervuoden 2016 hankkeen, Liikennepuiston perusparannus, Hämeenlinna –nimellä. Alustava hankesuunnitelma sisälsi hahmotelman koehankkeen konseptista, tavoitteista, tehtävistä ja aikataulusta sekä tekijöistä. Hankesuunnittelua toteutettiin monella eri tavalla: kokouksin, palaverein, puhelimitse ja sähköposteilla. Hankkeen työryhmä ja suunnittelijaverkosto jakoivat rakentamiskohteen valmistelu- ja suunnittelu-
vaiheen tavoitteita, hyötyjä ja riskejä. Tämä toi hankkeeseen mahdollisuuksia saada ideoita ja kehitysehdotuksia monelta eri alan ammattilaiselta, mutta myös haasteita, kun
asiakirjoja valmisteli useampi taho.
Liikennepuistohankkeen puolesta projektipäällikkönä ja hankekoordinaattorina toimi
Henrik Bos Viher‐ ja ympäristörakentajat ry:stä. Yleissuunnitelman laatija Emilia Weckman ja projektipäällikkö kokosivat hankkeelle kokonaisaikataulun, joka koski sekä suunnittelua että rakentamista. Laajan hankeryhmän suunnittelukokouksessa 2.12.2015 ehdotettiin toteutuksen vastuutahoksi ja pääurakoitsijaksi LinnanInfra-liikelaitosta, joka
myöhemmin toteutui. Koehankkeen kautta organisoitavaa rakentamista ja yhteistyö‐ ja
sponsorikuvioita lähdettiin kartoittamaan tämän kokouksen perusteella korjatun yleissuunnitelman ja siitä lasketun kustannusarvion valmistumisen jälkeen (Liite 12). Hankesuunnitelma esiteltiin syksyllä 2015 Hämeenlinnan kaupungin infran talousarviokäsittelyssä, jolloin hankkeelle saatiin kaupungin investointivaraus 10 000 eurolle.
Liikennepuiston toteutusvaiheeseen valittiin toimijoita, joiden osalta kestävyyden määritelmä täyttyi ja joilla oli tarjota hankesuunnitteluvaiheen aikana työstettyjen kestävän
ympäristörakentamisen kriteerien mukaista materiaalia tai työpanosta. Suunnitelman
tekeminen kestävän kehityksen tavoitteisiin nojautuen teki suunnitteluprosessista moniulotteisen. Laatutavoitteisiin kuului muun muassa maisemahäiriöiden kehittäminen ja
suunnittelu, suunnittelualueen julkiset ja kevyen liikenteen yhteydet, suunnitteluprojektin lähtökohtien ja tavoitteiden asettaminen sekä suunnittelualueen nykytilan arviointi.
(Liite 10.)
Hankkeeseen mukaan lähtevät yritykset toteuttivat rakentamisen omalta osaamisalueeltaan. Mukaan lähti kumppanuussopimuksilla 26 toimijaa. Kumppanuussopimuksen
tarkoitus oli selventää osallistuvien tahojen vastuut ja sitoumukset, jotka käsittivät työn
suunnittelun, toteutuksen, valvonnan ja työmaa-aikaiset järjestelyt. Hämeenlinnan kaupungin asettama hankevastaava toimi yhteyshenkilönä eri toimijoiden välillä ja laati
työn toteutusjärjestyksen ja aikataulun. Toteuttamissopimus sitoutti Viherympäristöliiton ja Hämeenlinnan kaupungin tarjoamaan vastineeksi työpanoksesta, materiaalista tai
rahasta näkyvyyttä Vihervuoden markkinointimateriaalissa, joka koski pro bono -hanketta. Lisäksi luvattiin näkyvyyttä kaikissa hankkeeseen liittyvissä tilaisuuksissa. Viherympäristöliitto sitoutui lisäksi antamaan yhteistyötahoille mahdollisuuden kommentoida ja vaikuttaa kaikkeen julkaistavaan materiaaliin, joka oli hankkeessa tavoitteena
Urakka- ja hankintasopimukset tarkoittivat käytännössä samaa kuin toteuttamissopimus, jolla eri toimijat sitoutettiin hankkeeseen. Rakentamisen koordinoinnin, lupa-asiat
ja valvonnan hoiti Hämeenlinnan kaupunki. Urakka-asiakirjat tehtiin suppeina ja muut
rakentamiseen liittyvät ja rakentamisen aikaiset asiakirjat toteutettiin joustaen.
Rakentamisen aikaista työmaakäynnin jälkeistä keskustelua käytiin sähköposteilla ja
vapaamuotoisilla muistioilla, jotka suunnattiin hankeryhmälle (laaja ryhmä). Tämä tapa
oli myös keino tehdä työmaan suunnittelijavalvonnan ja rakentamisen koordinoinnista
puiston käyttäjiä ja omistajaa osallistavaa.
Pro bono –hankkeen ideointi, kierrätysmateriaalien hankinta, yhteistyökumppaneiden
saaminen projektiin, yleissuunnitelman työstäminen, tarkesuunnitelmien tarve työmaalla ja rakentamisvaiheen muotoutuminen saatavien työpanosten ja materiaalien
mukaan tarkoitti hankesuunnittelua koko projektin ajan. Toteuttamissopimuksen allekirjoitustilaisuuden jälkeen saatiin viimeinen varmuus puistohankkeen toteutumisesta
ja josta lähtien hankesuunnittelu toteutui pääosin sähköposteilla ennen työmaan varsinaista aloitusta. Liikennepuiston perusparannus toteutettiin lahjoitus- ja sponsorointivaroin sekä työpanosten ja materiaalien lahjoituksilla hankkeeseen (Kuva 9).
Mukana rahoittamassa Pro bono -hanketta.
Pro bono -hankkeesta tiedotettiin laajasti eri medioissa. Hankkeen yksi keskeisistä tavoitteista oli saada liikennepuistoprojektille mahdollisimman suuri julkinen näkyvyys.
Ensimmäinen julkinen esittely toteutettiin Viherpäivillä helmikuussa 2016. Hankkeen
vaiheissa näkyvyyttä korostettiin asiayhteyksien mukaan eri sidosryhmille (Kuva 7, 10):
infotilaisuus ja markkinointimateriaali mahdollisille yhteistyökumppaneille, toteutustapa niin suurelle yleisölle kuin mahdollista, työmaajärjestelyt lähiympäristön asukkaille
ja avajaiset tuleville liikennepuiston käyttäjille.
Koehanketta esiteltiin vihervuosi.fi – sivustolla, sosiaalisessa mediassa, lehdistötiedottein sekä monissa lehdistötilaisuuksissa. Liikennepuistosta oli juttuja ennen ja jälkeen
avajaisten muun muassa Hämeen Sanomissa, Yle:llä (internet, radio ja TV), muualla internetissä (hameenlinna.4h.fi, iloaluonnosta.fi, kekkilaviherrakentaminen.fi, rakennustaito.fi jne.) ja useissa paikallislehdissä (mm. Kaupunkiuutiset). Lisäksi koehankkeesta
saatiin lukea monista ammattilehdistä (mm. Viherympäristö, Kuntatekniikka, Rudus
Oy:n asiakaslehti 2016). Hämeenlinnan kaupunki esitteli verkkosivuillaan liikennepuiston suunnitelman, jota oli mahdollista kommentoida (Hämeenlinnan kaupungin tiedote
22.2.2016). Tiedotteita julkaistiin lisäksi ajantasaisesti rakentamisen alkamisesta avajaisiin ja polkuautojen käyttöönottoon asti (Hämeenlinnan kaupunki; tiedote 29.3.2016,
tiedote 9.6.2016).
Toteutuksen tarkesuunnittelu
Yleisuunnitelma
Tasaussuunnitelma
Käsiskissit
Käytettävissä oleva materiaali
Hanke - tarve
Lisäinventoinnit
HANKESUUNNITTELUA KOKO PROJEKTIN AJAN
Mittaukset Liikenteenohjaussuunnitelma
Alustava työselostus
Inventointi / nykytila
Alustava määräluettelo
Erityisosaaminen / asiakirjat
Kuva 10. Pro bono, suunnittelu.
Kuva 10 havainnollistaa suunnittelun tarvetta ennen rakentamisen aloitusta ja sen aikana. Inventoinnit, suunnittelu, tarkesuunnittelu toteutuivat vuorovaikutteisesti hankeryhmän kanssa. Suunnitteluvaihe luonnoksesta toteutussuunnitteluun oli kestoltaan
pitkä. Inventoinnit kuuluivat oleellisesti suunnitteluun, sillä kierrätysmateriaalien käyttö
oli yksi puiston perusparannuksen lähtöajatuksista. Materiaalikartoitus linnanInfran varikolla 14.9.2015 antoi suuntaa käytettävissä olevista materiaaleista (Liite 10.)
Kestävän ympäristörakentamisen kriteerien mukaan ottamisen vuoksi ennen suunnittelua oli määritettävä käytettävät kriteerit. Keskeisin laatujärjestelmä oli USA:ssa laadittu
Sustainable Sites Initiative. Hankkeessa ohjeita sovellettiin suomalaisiin olosuhteisiin ja
rakentamisen prosessiin. Hankkeen aikataulu ei mahdollistanut täysimittaista laatujärjestelmän käytännön sovellusta ja koerakentamista, mutta tavoitteena oli huomioida
tärkeimmät periaatteet ja soveltaa niitä niin laajasti kuin hankkeen puitteissa oli mahdollista.
Periaatteiden läpikäyminen ja suunnittelun pääarvojen valinta vei aikaa, mutta liikennepuiston luonnosta päästiin tarkastelemaan joulukuun alussa 2015. Suunnittelun valmisteluvaiheessa laadittiin lisäksi alustava aikataulu ja kustannusarvio. Projektiin oli saatu
lähtötietoaineistoa, jossa oli vanha asemapiirros, käsiteltiin puiston historiaa ja vuonna
1995 toteutettua Lappset-suunnittelukilpailua. Hämeenlinnan kaupungin historiallisen
museon kokoelmista löytyi kuva liikennepuistosta vuodelta 1964 (Kuva 11).
Kuva 11. Kaurialan liikennepuisto 1964. (Hämeenlinnan kaupungin historiallinen museo, 2015.)
Puiston nykytilan inventoinnissa otettiin huomioon paikan historia, ominaispiirteet, arvot ja ongelmat, joita voitiin hyödyntää kestävyyden kriteerien määrittelyn rinnalla. Tarkastelun kohteena olivat muun muassa puiston tilallisuus, roskaantuminen, varjoisuus,
toiminnallisuus ja puiston materiaalien uudelleenkäyttö. Lisäksi etsittiin tietoa liikennepuistoista ja niiden toiminta-ajatuksesta Suomessa ja ulkomailla sekä laskettiin pintaaloja ja LinnanInfran varikolta hyödynnettävien materiaalien riittävyyttä.
Luonnossuunnittelussa muutosratkaisuja haettiin uudelleen rakentuville alueille, joita
olivat muun muassa entinen leikkipaikka, varikkoalue ja muuntamon lähiympäristö.
Luonnos rakentui Erkki Saarisen vuonna 1963 tekemän suunnitelman pohjalta (Kuva 12),
jota mukaillen liikenneväylät keskialueella oli tarkoitus palauttaa. (Weckman 2015.) Lisäinventointeja tehtiin hankkeen edetessä.
Kuva 12. Erkki Saarisen suunnitelma vuodelta 1963. (Hämeenlinnan kaupunki, 2015.)
Luonnossuunnitelman kommentoinnin jälkeen suunnittelija pääsi tekemään ehdotetut
korjaukset luonnokseen. Kehitysehdotusten pohjalta korjattu yleissuunnitelma tarkentui olevan tasauksen ja poistuvien rakenteiden kautta uusilla ratkaisuilla piirrettynä
hankkeen toteutussuunnitelmaksi, joka todettiin riittäväksi ja hyväksyttäväksi liikennepuistohankkeen toteutusasiakirjaksi. Toteutuksen aikataulu ja kustannusarvio laadittiin
yleissuunnitelman pohjalta. Puistosuunnitelma laadittiin ottaen huomioon muun muassa seuraavat tavoitteet kestävyyden näkökulmasta: puiston nykyiset olosuhteet ja
hankesuunnitteluvaihe, maaperä ja kasvillisuus, materiaalit ja työmaan hallinta (Kuvasarja 13).
Kuva 13. Kestävän ympäristörakentamisen päätavoitteet koehankkeessa. Kuvat S. Leppäaho.
Yleissuunnitelma esiteltiin 23.2.2016 yhdyskuntalautakunnalle. Suunnittelun vaiheita
kommentoitiin ja kehitysehdotuksia annettiin suunnittelijalle, joka teki tarvittavat korjaukset suunnitelmaan. Valmistunut yleissuunnitelma oli julkisesti kommentoitavissa
Hämeenlinnan kaupungin verkkosivuilla.
Suunnittelun edetessä tarkentui kohdennetun suunnittelun tarve: liikennemerkkisuunnittelu, maaston mittaukset ja osasuunnitelmien toteutustapa. Erityisosaamista vaativat
suunnittelualueet pyydettiin suunnittelijan yhteistyöverkostolta, esimerkiksi liikenteenohjaussuunnitelman (Liite 9) laati Trafix Oy. Tarkennettuja osasuunnitelmia sovittiin tehtäväksi tarpeen mukaan. Detaljit tehtiin käsin piirrettyinä luonnoksina muun muassa varikkoalueesta (Liite 3), puunrunkojen sijoittumisesta (Liite 2) ja maalauskuvioista (Liite
1) sekä oleskelualueen ja hyötypuutarhan materiaaliratkaisuista.
Suunnitteluun vaikuttivat vielä toteutusvaiheessa saataviksi varmistuneet tuotteet,
muun muassa suunnittelijan kysymys tuotteiden toimittajalle turveharkkojen ja viljelylaatikoiden alustasta: ”Onko maavaraisuus tarpeen (eli että kiveys ei jatku viljelylaatikoiden / harkkojen alla) vai onko ok laittaa nuo kiveyksen päälle - voisi olla pitkän tähtäimen
näkökulmasta parempi että kiveys on yhtenäinen ilman aukkoja. Tämä vaikuttaa kiveyssuunnitelmaan.” (Weckman 2016.)
Voimakkaasti muuttuneelle keskiakselille tehtiin oma tasaussuunnitelmansa. Hankkeen
keskeneräiseen määräluetteloon oli kirjattu suunnitelman mukaiset kalusteet, varusteet
ja tarvikkeet sekä tiedot yhteistyökumppaneista ja toimittavasta tahosta. Hyväntekeväisyysluonteen vuoksi määräluetteloon merkittiin jo varmistuneet tulossa olevat materiaalit sekä mahdollisesti tulossa olevat tuotteet.
Kuva 14. Pro bono, rakentaminen.
Kaurialan liikennepuistohankkeen rakennuttajana toimi Hämeenlinnan kaupunki ja LinnanInfra-liikelaitos. Rakentamisen hallintaa vahvistettiin nimeämällä rakennushankkeelle projektikoordinaattori, jonka vastuulla oli työmaan johtaminen ja yhteistyökumppaneiden hankinta. Työmaalle nimettiin vastuuhenkilö Hämeenlinnan kaupungin organisaatiosta, joka vastasi rakentamisvaiheen valvonnasta. (Kuva 14.) Rakentamisen aikainen suunnittelijavalvonta toteutui säännöllisillä työmaakäynneillä. Lopulliset tehtävät ja
vastuut jaettiin ennen varsinaista työmaan aloituskokousta, jolloin valmiina olivat myös
vaadittavat asiakirjat:
 turvallisuussuunnitelma
 työmaasuunnitelma
 kevyen liikenteen opastus työmaan aikana
 työmaan laatu- ja
 ympäristösuunnitelma ja koehankkeen aikataulu.
Liikennepuistohankkeen rakentaminen aloitettiin toteutussuunnitelman pohjalta. Puiston saneeraus alkoi maaliskuun loppupuolella 2016 leikkipaikan purkamisella, puiden
kaatamisella, pensaiden poistolla, kantojen jyrsinnällä ja oksien haketuksella. 14.4.2016
hankeryhmän muistioon oli kirjattu hankkeen aloitukseen liittyviä asioita:
 työvaihe- ja aikataulutilanne
 tarvittavat tiedot työmaatauluun
 työmaasuunnitelman käsittely
 työmaakäytännöt
 työmaakokousten tarve
 tarkistusten, katselmusten ja dokumentoinnin tarve
 laskutusasiat
 valvontaan nimetyt henkilöt
 piirustusten ja muiden asiakirjojen tilanne
 tarvittavat detaljit / tyyppipoikkileikkaukset ja
 miten sopimusasiat hoidetaan.
Maanrakennustyöt käynnistyivät 18.4.2016, jolloin pidettiin myös työmaan aloituskokous. Hankkeeseen mukaan lähtevät yritykset toteuttivat rakentamisen toteuttamissopimuksella sovitulta alueeltaan (Kuva 14). Työmaan muistiot olivat lukuun ottamatta
14.4.2016 kirjattua muistiota sähköpostilistauksia työmaalla keskustelluista asioista, tarvittavista ja hankittavista materiaaleista (Vuorinen 2016).
Puistoa oli rakentamassa 22 toimijaa. Kunkin työvaiheen sovittaminen työmaalle vaati
projektipäälliköltä ja työmaan valvojalta erityisosaamista; samaan aikaan toteutuvia
työvaiheita oli parhaimmillaan useita pohjatöistä viimeistelyyn. Pilottikohteessa hyödynnettiin kasvualustaan osittain puiston omia seulottuja maa-aineksia, materiaaleja ja
paikallisia tuotteita. Paikallisia materiaaleja kierrättämällä, jalostamalla ja käyttämällä
uudelleen säästettiin kuljetuskustannuksissa. Materiaalien uudelleenkäytöllä ja kasvualustan tekemisellä paikalla olevasta maa-aineksesta minimoitiin lisäksi myös poisvietävän jätteen määrä.
Kuvasarjasta (Kuva 15) voidaan nähdä samana päivänä käynnissä olevien työvaiheiden
päällekkäisyys. Kuvan 14 (s. 17) mukaisesti työstettiin pohjatöihin kuuluvaa oleskelualueen ja pääakselin tasausta, kovien pintojen osalta asennettiin reunakiviä ja opiskelijatyönä liikennemerkkien ja varusteiden jalustoja, kasvillisuustöihin kuuluvaa kasvien istutusta ja viimeistelyyn liittyvää perhospuutarhan kasvualustojen muotoilua.
Kuva 15. Liikennepuiston toteutuksen työvaiheita ja tekijöitä 10.5.2016; Kuvat S.
Leppäaho.
Puisto luovutettiin suullisesti ylläpitoon avajaisten 2.6.2016 jälkeen. Muutamien työvaiheiden (jalkakäytävien sirotepintaus ja ajoratamaalaukset) tekeminen loppuun viivästyi
teknisten ongelmien vuoksi, mutta kaksi viikkoa luovutuksen jälkeen lopulliset viimeistelytyöt oli tehty. Liikennepuistoon lahjoitettujen välineiden käytöstä ja ohjatusta toiminnasta sovittiin palaverissa kaupungin toimijoiden kanssa 9.6.2016.
Kuva 16. Pro bono, ylläpito.
Luonnoksen esittelymateriaalin (Liite 10) mukaan suunnittelu tehtiin kokonaisuudessaan kestävyyden kriteereillä, joka huomioi myös puiston hoidon ja ylläpidon. Muun muassa perhospuutarhan kasvillisuus, perennaistutusalue, suunniteltiin ottaen huomioon
istutusalueen helppohoitoisuus: Terolan taimitarha toteutti perhospuutarhan istutussuunnittelun ja toteutuksen. Hoidon tason muutokset tulivat suunnitelmassa näkyviin
varsinkin puiston reuna-alueilla, joissa nurmikot haluttiin muuttaa niityiksi. Pro-Agria
Etelä-Suomi ry ja Maa- ja kotitalousnaiset laativat niittyalueille hoitosuunnitelman
kumppanuussopimuksella (Liite 7). Valmistuneen puiston ensimmäiset vuodet kohdetta
hoidetaan tehostetusti, kuten muitakin valmistuneita viherrakentamishankkeita (Liite
14). Perusparannuksen yhteydessä todettiin jatkotoimenpiteiden tarpeellisuus. Tästä
esimerkkinä Silmu & Sydänpuu toteutti puistossa tataarivaahteran hoitoleikkauksen ja
varauksella leikkaa myöhemmin myös puiston muut puut.
Hämeenlinnan kaupungin liikelaitos LinnanInfra vastaa rakennettujen viheralueiden
kesä- ja talvihoidosta sekä puhtaanapidosta Hämeenlinnassa. Yhdyskunta ja ympäristöpalvelujen ja liikelaitoksen välisellä palvelusopimuksella pyritään ohjaamaan omaisuuden parempaa hallintaa, kumppanuuden kehittämistä, tehokasta ja erikoistuvaa palvelutuotantoa sekä monituottajamallin hyödyntämistä. Palvelun hankintaan sisältyy kunnossapidon tehtäviin kuuluvat kasvillisuuden, pinnoitteiden, rakenteiden, laitteiden ja
varusteiden hoitaminen sekä yleisen siisteyden ylläpitäminen (Kuva 16). Investoinnin
arvo määrittää kunnossapidon tasoa. (Palvelusopimus 2015, 11.)
LinnanInfra-liikelaitos tekee ylläpidon toteutussuunnitelman sopimusohjauksella ja samalla ohjauksella Hämeenlinnan kaupunki sitoutuu puiston hoitoon kaupungin normaalien käytäntöjen mukaisesti. Tilaaja-tuottaja –mallin mukaan kaupungin viheralueiden
rakentaminen sekä hoito- ja kunnossapito sisältyy vuosittaiseen investointiohjelmaan
omien budjettiensa puitteissa. Ylläpito tehdään samojen periaatteiden mukaan kuin infran muussa rakentamisessa ja kunnossapidossa on sovittu (Palvelusopimus 2015, 8).
Määrärahojen väheneminen on antanut aihetta hoito- ja kunnossapidon laatutason ja
viheralueiden hoitoluokituksen uudelleen arviointiin ja muutoksiin. Hoitoluokitusten
uudelleen arviointi tehdään vuosittain valtakunnallisen hoitoluokituksen mukaan. Hoitoluokitukset arvioidaan puisto- ja viheraluekohtaisesti kuhunkin alueeseen soveltuvaksi. (Palvelusopimus 2015, 11.) Tilaaja päivittää palvelusuunnitelman, joka määrittelee tulevien vuosien hankintatavat. Tilaaja vastaa myöskin investointiohjelman laadinnasta, joka tehdään yhteistyössä tuottajan kanssa. Sopimus ohjaa myös puitesopimusten laadintaa, talouden hallinnan kehittämistä ja seurantaa sekä kaikkien osapuolien
kustannustietoisuutta. (Palvelusopimus 2015, 8.)
Kuva 17. Pro bono, kustannukset.
Projektin hankintatapa oli kirjattu alustavaan hankesuunnitelmaan hyväntekeväisyyskohteeksi, johon työpanokset, materiaalit ja sponsorointivarat tultaisiin kokoamaan lahjoituksin (Kuva 17; liite 15). Ennen varsinaisia hankekokouksia keskustelua kustannuksista käytiin sähköpostikeskusteluilla, joista käy ilmi hankkeen osapuolten tarve saada
euromääräinen selkeä kustannusarvio kirjallisena. Laadittu budjetti antoi karkean arvion kokonaiskustannuksista ja siitä, millainen suunnittelun, työn ja materiaalien osuus
tulisi rahallisesti olemaan. (Lappalainen 2015.)
Koehankkeen tiimoilta kustannusten määrittelyä tärkeämpi osa oli pohtia, mikä on tavoiteltavaa liiketoimintaa ja mitä uutta osaamista ja kehitettävää innovaatiota halutaan
tuoda mukaan hankkeeseen. Keskusteluista luettuna hanketta tultaisiin pitämään onnistuneena, jos lisäarvoa voitaisiin saavuttaa konseptoinnin ja käyttäjien näkökulmasta
(kestävä ympäristörakentaminen ja sosiaalisen yhteyden palauttaminen). Hankkeen
projektipäällikön mukaan ammatillinen verkostoituminen, hankkeelle luotava julkisuus
ja mukaan lähteville toimijoille luvattu näkyvyys tulisi tuomaan rakentamiseen rahalliset
lahjoitukset, tarvittavat materiaalit ja välttämättömät työpanokset. (Bos 2015.)
Yleinen rakennuttaminen ja Pro bono -hanke
Yleisen rakennuttamisen menettelyn (Liite 4) ja kestävän ympäristörakentamisen koekohteen (Liite 5) vertailu keskittyy kahden toisistaan poikkeavan hankeprosessin eroihin.
Vertailulla on tarkoitus nostaa esille kysymyksiä, jotka rakennuttamisprosessin alussa ja
aikana ovat keskeisiä hankkeiden kannalta. Koehankkeen arvot ovat tärkeä osa liikennepuiston perusparannuksen prosessikuvausta. Laajempaa näkökulmaa yleiseen hankekaavaan voidaan saada vain, kun myös projektin sisältö on mukana tarkastelussa. Hankeprosessin kulku ja hankekohtaisten valintojen tekeminen edellyttää molempien prosessien tarkastelua rinnakkain.
5.1.1 Projektin hallinnan erot
Kaupunkiorganisaation suunnittelun resurssit ja suunnitteluprosessit vaativat tehtäväkohtaista priorisointia ja huolellista aikatauluttamista. Hankkeiden toteutukseen tähtäävät aloitteet voivat tulla monelta eri taholta. Käyttäjä, kaupungin strategia, jokin keskus
tai muu toimija voi olla aloitteen tekijä. Kaikki aloitteet eivät kuitenkaan välttämättä koskaan etene suunnitteluun. (Eskola 2015.)
Erilaisten hankkeiden tiimoilta kumppanuudet ja monenlaiset yhteistyöjärjestelyt yleistyvät. Hankkeiden kehitys ja toteutus ei onnistu ilman virallisen organisaation tukea,
koska kaikkien hankkeen kannalta keskeisten tahojen tulee olla tietoisia suunnitteluprosessin käynnistymisestä. Hankkeet voivat olla hyvin monenlaisia; useimmiten kyseessä
ovat alueet tai tilat, jotka palvelevat monen tyyppistä käyttäjäryhmää ja joille voidaan
osoittaa erilaisia toimintoja. Hankkeiden kirjavuus edellyttää joustoa suunnitteluprosessissa. Lähtökohtaisesti erilaisen hankkeen suunnittelu vaatii oman osaamisalueen laajaa
tuntemusta, tarkkaa lähtötietojen kartoitusta ja osaavan organisaation kokoamista.
Liikennepuiston perusparannus koehankkeena ja vapaammalla menettelyllä ei tarkoittanut rakentamisen laadusta tinkimistä, vaan prosessiin sitoutumista suuremmalla volyymilla hankkeen toteutumiseksi. Pro bono -hankkeen tarveselvitys lähti ulkoa tulleista
aloitteista. Kestävän ympäristörakentamisen koehankkeelle piti löytää kohde, joka vastasi toteutettavan hankkeen arvoja: mitä, minne ja miksi hanke halutaan toteuttaa.
Rakennuttamisen tarveselvitys selventää alueiden käytön tavoitteita. Tarveselvitys kokoaa yhteen alueen nykytilanteen ja tulevat tarpeet. Tarveselvitysvaiheessa aluetta tarkastellaan laajemmalta suunnittelualueelta. Kartoitettaessa alueen käyttöä ja muutostarvetta otetaan huomioon samanaikaisesti useampi viheralue tai jonkin alueen kokonaisuus, jonka ominaisuuksien arvottamisella päätetään hankkeen elinkelpoisuus. Viheralueiden käyttötarkoitus, haettavissa olevan ulkopuolisen rahoituksen mahdollisuudet, joistakin toiminnoista luopuminen tai uusien toimintojen aloittaminen määritellään
sekä yleisessä että pro bono -hankkeessa. Tarveselvityksen tuloksena syntyy hankepäätös. (Eskola 2015.)
Hankesuunnittelu aloitetaan tarkentamalla tarveselvityksessä saatuja tietoja ja tehdään
vertailua eri vaihtoehtojen välillä. Hankesuunnittelussa kustannukset, rahoitusmallit ja
lähtökohdat varsinaiselle suunnittelulle ovat selvillä. Hankesuunnittelun tulos on investointipäätös.
Hankekohteen peruskorjauksella tarkoitetaan uudistavaa korjausrakentamista, jossa
kohde korjataan yhtä hyväksi kuin se oli uutena. Perusparantamisella tarkoitetaan kohteen laatutason muuttamista alkuperäistä tasoa paremmaksi. Perusparantamishankkeen myötä alueelle voidaan rakentaa myös jotain uutta. Kun puiston tai viheralueen
muutos- tai korjaustarve on ajankohtainen, valinta on yleisellä tasolla useimmiten peruskorjaus. Useimmiten peruskorjauskohteessa poistetaan vanhat rakennekerrokset,
kasvualustat, materiaalit ja varusteet ja niiden tilalle suunnitellaan ja rakennetaan uudet.
Viherrakentamisen kohteiden laadunvarmistuksen, materiaalien alkuperän selvittämisen ja oikeaksi todentamisen vuoksi kohteisiin käytettävät massat, materiaalit ja rakenteet ovat viherrakentamishankkeissa tuotteistettuja. Vaikka elinkaariajattelu ja kierrätysmateriaalien soveltuvuuden testaus viherrakentamisen kohteisiin on nykypäivää, esimerkiksi rakentamiseen käytettävistä kasvualustoista todetaan MTT:n raportissa Kierrätysmateriaalien hyödyntäminen viherrakentamisen kasvualustoissa ja rakenteissa, että
kasvualustan tulee olla sopiva kyseessä olevaan käyttötarkoitukseen, kaupankäynnissä
sovittujen tavoitteiden mukainen sekä lannoitevalmistelain ja alan suositusten mukainen (Tuhkanen, Juhanoja & Salo 2014; 5,30).
Pro bono -hankkeen kohdalla puhuttiin puiston perusparantamisesta. Ennen varsinaista
suunnittelun aloitusta koehankkeen suunnittelija kokosi puiston lähtötietoja ja kestävän
ympäristörakentamisen kriteereitä, joita voisi soveltaa hankkeessa. Puiston lähtöajatukseen kuului kestävän kehityksen arvotuksen mukaan olemassa olevan kasvillisuuden, rakenteiden ja materiaalien säilyttäminen ja uudelleenkäyttö. Suuri osa materiaaleista
hankittiin kierrätettynä. (Liite 10.)
Yleisen rakennuttamisen tavan käännekohdat ovat tarveselvitys ja hankesuunnittelu.
Hanke voidaan toteuttaa tai jättää toteuttamatta huolimatta hanke- ja/tai investointipäätöksestä. Jos hankesuunnittelu etenee suunnitteluttamiseen asti, voidaan olettaa
hankkeen toteutuvan haluttuun lopputuotteeseen asti. Koehankkeen osalta hankkeen
hylkääminen olisi tehty ennen rakentamisen aloitusta, jos työpanoksia, materiaaleja ja
lahjoituksia ei olisi saatu. Yleissuunnitelma oli valmis ja toteutussuunnitteluakin tehty.
5.1.2 Suunnittelun toteutuminen
Suunnittelu organisoidaan ja mahdollisesti kilpailutetaan. Kilpailutuksen yhteydessä
käydään tarvittavat neuvottelut, valitaan suunnittelijat ja tehdään suunnittelusopimukset. Suunnittelun tarjouspyyntöön liitetään suunnitteluohjelma, jossa tilaajataho kertoo
mitä ja minkälaisia suunnitelmia halutaan. Suunnitteluohjelma sisältää myös ohjeet
suunnittelulle ja suunnittelun aikataulun. Vastineena suunnitteluohjelmalle konsultilta
voidaan pyytää työohjelma, jossa voi olla jo esitys tarkemmasta aikataulusta. (Eskola
2003, 22; KSE 2013, 3.)
Suunnittelutyön toteuttamisessa tulevat esille muun muassa alkuselvitykset, aikataulutus ja suunnittelun jako osiin. Suunnittelutyötä jaksottavat suunnittelukokoukset, työn
ohjaus ja suunnittelun vaiheet. Luonnos-, yleis- ja toteutussuunnittelussa toteutetaan
laadultaan ja laajuudeltaan sopimuksenmukaiset suunnitelmat vaaditun aikataulun mukaan. Suunnittelun vaiheissa lyödään lukkoon pääosa kohteen kustannuksista. (Eskola
2015; KSE 2013,3.) Yleinen rakennuttamisen tapa osallistaa toimijaa, käyttäjää ja asukasta yleensä hankesuunnitteluvaiheessa ja loppupalautteen keräämisvaiheessa. Samoin suunnittelu ja rakentaminen toteutetaan omina kilpailutettuina töinään, jolloin
tiedonkulku suunnitelmiin mahdollisesti tarvittavien korjausten ja tarkennusten osalta
on työn tilaajan, suunnittelijan ja urakoitsijan varassa.
Kestävän ympäristörakentamisen koehankkeen suunnittelutyötä ei kilpailutettu. Suunnittelu toteutettiin vapaaehtoistyönä osana hankkeen konseptia. Hankesuunnitteluvaiheessa päätettiin laadittavien suunnitelmien laajuus. Pääsuunnittelun tuloksena tehtiin
toteutussuunnitelma ja alustava määräluettelo, joita tarkennettiin puiston perusparannuksen aikana. Erityisosaamista vaativan liikenteenohjaussuunnitelman laati yhteistyökumppani. Rakentamisvaiheessa tarvittavia tarkesuunnitelmia tehtiin tarpeen mukaan.
Käytettävissä olevien materiaalien ja varusteiden saatavuus ohjasi detaljien tarvetta. Pro
bono -hankkeen suunnittelun aikataulu oli joustava edellä kuvattujen vaiheiden mukaan.
Liikennepuistohankkeen suunnitteluvaihe toteutui SITES-kriteerien mukaisesti jatkuvana, osallistavana ja vuorovaikutteisena suunnitteluprosessina. Suunnittelun jokaisessa vaiheessa olivat mukana niin tilaaja (kaupunkiorganisaatio), suunnittelija kuin rakennuttajan edustajat. Lisäksi huomioitiin erityisesti Hämeenlinnan kaupungin, tulevien
toimijoiden ja käyttäjien tarpeet sekä materiaalien ja varusteiden saatavuus. Hankkeen
eri vaiheissa kartoitettiin paikallisesti esiin nousevia kysymyksiä ja niihin pyrittiin löytämään ratkaisu joustavalla suunnittelulla. (Liite 10.)
5.1.3 Toteutus
Rakentamisen valmisteluvaiheessa rakentamishankkeen urakointi kilpailutetaan, urakoitsija (ja aliurakoitsijat) valitaan ja käydään urakkaneuvottelut. Urakoinnin tarjouspyynnön yhteydessä oleva urakkaohjelma sisältää muun muassa tiedot rakennushankkeesta, urakkamuodon ja suoritusvaatimukset sekä urakassa noudatettavat asiakirjat.
Ohjelmassa on määritetty myös kokoukset ja katselmukset sekä laadunvarmistukseen
liittyvät asiat. Rakentamista valvotaan, ohjataan ja kustannusten toteutumista seurataan. (Eskola 2015.) Urakoitsijan pääsuoritusvelvollisuutena on tehdä urakkasopimuksen mukaiset työt, toimenpiteet ja hankinnat. Muilta kuin urakkasopimuksen mukaisilta
osilta menettelyt sovitaan aina erikseen. (YSE 1998, 4.)
Rakennuttamisen lisäksi tarvitaan ammattitaitoinen urakan valvonta. Valvontaan kuuluu laatu, aikataulu ja taloudelliset asiat, joista varsinkin laadunvalvonta vaatii viheralalla
ammattilaista. Säännöllisillä työmaakokouksilla varmistetaan, että ongelmat eivät kasaudu, vaan ne ratkaistaan nopeasti. Ennen urakan aloitusta urakoitsijan tulee laatia turvallisuussuunnitelma, aikatauluttaa urakka ja laatia rakentamiseen välitavoitteita. Urakoitsijan omaa ja aliurakoitsijoiden työtä on myös valvottava. Työmaasuunnitelmaan kirjataan työmaajärjestelyt ja tiedottamisesta on sovittava valvojan ja urakoitsijan kesken.
Tiedottamiseen kuuluu myös työmaataulu yhteystietoineen. Työmaan johtovelvollinen
huolehtii rakennuskohteen vakuuttamisesta. (Eskola 2015, Pirttijärvi 2015.) Urakoitsijan
takuuajan vastuu on kaksi vuotta, ellei muuta ole sovittu. Takuuaikana urakoitsija on
velvollinen korvaamaan vioittuneet materiaalit ja muut virheet. (Pirttijärvi 2015.)
Koehankkeen rakentamisen projektikoordinaattorin tehtävät hoidettiin vapaaehtoistyönä. Pääurakoitsijana toimi Hämeenlinnan kaupungin liikelaitos LinnanInfra ja työmaan valvonnan toteutti A-Insinöörit Oy. Työmaakokouksia järjestettiin rakentamisen
aikana viikoittain, jolloin paikalla oli vaihteleva kokoonpano hankeryhmästä. Työmaasuunnitelma, työmaataulu, turvallisuusasiakirjat ja laadunvalvonta-asiakirja tehtiin,
mutta varsinaista työmaapäiväkirjaa ei pidetty.
Rakentamista ei myöskään kilpailutettu. Koehankkeen toteutukseen osallistui 22 toimijaa toteuttamissopimuksella. Pohjatöihin osallistui kolme toimijaa, kovien pintojen (mukaan lukien pääkäytävän pohja) tekemiseen seitsemän, kasvualustan tekemiseen ja kasvillisuustöihin kahdeksan sekä viimeistelyyn ja hoidon suunnitteluun viisi toimijaa. Lisäksi monia työvaiheita oli työstämässä oppilaitosyhteistyökumppani. (Kuva 14, 17.)
5.1.4 Ylläpidon suunnittelu
Viheralueiden hoitoluokitus määritetään alueen käyttöä suunniteltaessa. Hoitoluokan
valinta perustuu alueen ominaisuuksiin, käyttötarkoitukseen, rakentamisasteeseen, laatutavoitteisiin ja ylläpidon resursseihin. Viheralueiden hoidon tuotteistus edellyttää kasvillisuuden hoidon tarkastelemista omana kokonaisuutena niin katu- kuin puistoalueilla.
Tilaajalla tulee olla näkemys viheralueilla kasvavan kasvillisuuden laatutavoitteista ja erilaisiin alueisiin kohdistettavan hoitotyön määrästä. Selkein hoitoluokitusohjeistus urakointiin on käyttää valtakunnallisia viheralueiden hoitoluokkia (VHT´14), jolloin hoitoon
liitetyt tehtävät ovat urakkaan sisällytettyjä tehtäviä, eivät erillistehtäviä ja luettavissa
yhdestä ja samasta oppaasta. Tällöin tilaajan on helpompi seurata toteutunutta hoidon
laatutasoa; myöskään erillisiä määrittelyjä hoidon tasosta ja tavoitteista ei välttämättä
tarvitse tehdä. (AYSE 2003, 6.)
Koehankkeen suunnittelukriteereihin kuului pohtia hoitoa helppohoitoisuuden ja kustannustehokkuuden kannalta. Puiston alueosille määritettiin hoidon taso, jonka tarkoituksena oli lisätä luonnon monimuotoisuutta (niityt) ja tehostettua hoitoa vain alussa
(perennat). Leikattavaa nurmikkoa jäi jäljelle karkeasti arvioiden noin 20 % alkuperäisestä pinta-alasta.
5.1.5 Kustannukset
Projektiohjelma määrittää tavoitteet, joiden perusteella hankkeelle lasketaan kustannustaso. Kustannuksiin on sisällytettävä suunnittelukustannukset, kuljetukset, asennukset ja käyttökoulutukset. Palvelutasovaatimukset, kunnossapito- ja uudistamiskustannukset, toteutus- ja rahoitusvastuut vaikuttavat kustannusten muodostumiseen. (Eskola
2003, 20.) Kilpailutuksella haetaan yleensä hinnaltaan edullisin tai kokonaistaloudellisesti edullisin tarjous. (Eskola 2015.) Budjetin laadinta, työmaan kustannusten sekä kohteen toteutuneiden kustannusten pohjalta tehty jälkilaskenta antaa suuntaa hankkeen
kustannustehokkuudesta. (Vesala 2016.) Työn aikaista kustannustietoa kerätään jälkilaskentaa varten. Rakentamishankkeen aikana ja sen päättyessä tarkastellaan kustannusten kehitystä ja lopullista tulosta. Lopputuloksena on tieto siitä, miten rakentaminen
onnistui taloudellisesti; saatu tieto voidaan hyödyntää tulevissa tarjouslaskennoissa.
(Eskola 2015; Vesala 2016).
Kohde A
Kohde B
laajemmalla
tarkastelualueella
Purettava
Henkilötyö
Muutosalue 100 %
Uudet rakennekerrokset,
kasvualustat, materiaalit ja
Kierrätys ja jäte
Muutosalue 50 %
Säilytettävät rakennekerrokset ja kasvualusta /
uudet rakennekerrokset ja kasvualustat 50 % /
50 %, paikallatehtävä kasvualusta
muutosalueella, kierrätetyt materiaalit ja
varusteet 50 % / 50 %, massat hyödynnetään
rakennuskohteessa kokonaan
Kuva 18. Kustannusten muodostuminen yleisessä (A) ja Pro bono -hankkeessa (B).
Kuva 18 havainnollistaa yksinkertaistetusti koehankkeen kustannusten muodostumista.
Koekohteessa (kohde B) muutosalue on pienempi kuin yleisellä rakennuttamisen tavalla
(kohde A) toteutettavassa kohteessa. Toisin sanoen säilytettävät rakennekerrokset, pinnat, puut ja kasvillisuusalueet pienentävät muutosalueen puoleen. Muutosalueen kustannukset muodostuvat olemassa olevien massojen ja rakenteiden hyödyntämisestä
kohteessa sekä paikallatehdystä kasvualustasta, kierrätetyistä materiaaleista ja varusteista. Uusia massoja tuodaan murto-osa kohteen A massoista. Kone- ja henkilötyö muodostaa prosentuaalisesti suuremman kulun kohteessa B kuin A. Kuljetusten, kierrätys- ja
jätekustannusten sekä uusien massojen ja materiaalien osuus koekohteessa on kuitenkin sen verran pieni, että laadukkaan rakentamisen alue on huomattavasti edullisempi
kuin kokonaan saneerattavassa kohteessa.
5.1.6 Vertailun yhteenveto
Yleinen rakennuttamisen prosessi etenee suoraviivaisesti vaiheesta toiseen. Hankesuunnitteluvaiheessa on sovittu hankkeelle laatuvaatimukset ja toimintatavat. Hyväksytyt suunnitelmat ja määräluettelo ovat hankkeen toteutusasiakirjat. Rakentamisvaiheessa toteutus etenee suunnitelma-asiakirjojen mukaan työvaiheesta toiseen pohjatöistä viimeistelyyn. Hankekohde luovutetaan tarkastuksen jälkeen ylläpitoon; takuuajan puitteissa tehdään tarvittavat korjaukset. Sopimusohjaus on sitova. Joustoa prosessille ja sen sisällölle on vähän.
Koehankkeen hankesuunnittelua ja suunnittelua toteutettiin projektin jokaisessa vaiheessa. Rakentamisvaiheen erikoisuus oli toimijoiden paljous. Työvaihesuunnittelu ja
valvonta oli tästä syystä työlästä. Pohja-, kasvillisuus- ja viimeistelytöitä tehtiin käytännössä yhtä aikaa. Takuuaikana tehdään tarvittavat korjaukset. Sopimusohjaus on sitova,
mutta joustava. Prosessin aikainen tilaaja-suunnittelija-rakentaja-ylläpitäjä-toimijakäyttäjä –yhteistyö rakensi projektista haastavan, mutta monipuolisen.
Viheralueiden rakennuttamisen strategia
Kahden toisistaan poikkeavan rakennuttamisen prosessin vertailusta havaitaan selkeästi, missä hankesuunnittelun pääpaino tulisi olla. Ennen hankeprosessia tehtävä arvomäärittely ja prosessisuunnittelu vahvistavat sekä osaamisen että varojen tehokasta
kohdentamista organisaation määrittämällä tavalla. Yleisen rakennuttamisen tavan
(Liite 4) ja koehankkeen prosessista (Liite 5) muokattu Vaihtoehtohankkeen periaatteita
– liite (Liite 6) nostaa päällimmäiseksi tilaajaosaamisen kehittämisen tarpeen. Hämeenlinnan kaupungilla on käynnissä organisaatiomuutos, joka astuu voimaan kesäkuun
alussa 2017. Luopuminen tilaaja-tuottaja –mallista antaa mahdollisuuden tarkastella organisaation toimintatapoja syvemmin. Sekä muutos- että aloitusvaihe tulisi nähdä keinona vaikuttaa totuttuihin toimintaperiaatteisiin, hankintojen tapaan ja hankkeiden sisältövaatimuksiin.
Viheralueiden suunnittelun ja rakennuttamisen tueksi tulisi laatia viheralueiden rakennuttamisen strategia, joka pohjautuu organisaation yleiseen strategiaan. Strategialla vedetään linjaukset sille, miten suurella osuudella pyritään esimerkiksi kestävän kehityksen periaatteita viherrakentamishankkeissa omassa organisaatiossa noudattamaan. Viheralueiden rakentamisen ja kunnossapidon määrärahat näyttävät pienenevän myös
jatkossa. Tilaajaosaamisen kehittäminen osana muutosta toisi pitkällä aikavälillä strategian vaikutukset näkyviin kustannustehokkuudessa ja kustannusten hallinnassa. Strategian määrittelyssä liikennepuistohankkeen tapaiset koekohteet mahdollistavat työ- ja
toimintatapojen vaikutusten vertailun strategiaa määritettäessä. Ilman koehankkeen
kaltaisia koe- ja tutkimushankkeita ajaudutaan toimimaan vanhojen totuttujen tapojen
mukaan. Uusien menetelmien, työ- ja toimintatapojen mallit auttavat näkemään oman
organisaation kehittämistarpeet ja mahdollisuudet.
Liikennepuistohankkeessa sovelletut kestävän ympäristörakentamisen periaatteet
osoittavat selvästi tarpeen kehittää suunnittelua, rakentamista ja ylläpitoa kestävyyden
kriteereillä. Toimialakohtaiset ja alakohtaiset hankesuunnittelun, suunnittelun, toteutuksen ja kunnossapidon kriteerit ovat laadukkaan ja tarpeiden mukaisen työn tilaamisen edellytys. Hankeprosessin kehittäminen vaatii yhtenäistä arvopohjaa toimintatavoista, työmenetelmistä, hankinnoista ja hankkeiden sisällöstä. Yhteiset kestävän ympäristörakentamisen kriteerit sekä niiden tavoitteet ja toimintaperiaatteet olivat keskeisesti esillä Pro bono -projektissa. Viherympäristöliitto ry:n kestävän ympäristörakentamisen toimintamallin, konkreettisten toimenpiteiden ja työkalujen kehittämisellä tilaamisen, suunnittelun, rakentamisen ja ylläpidon tehtäväkentille tukevat vahvasti yrittäjien ja organisaatioiden työtä viheralueiden koko elinkaaressa. (Uutiskirje, Viherympäristöliitto ry 2017.) Toimintamallin kehittämisen tarkoituksena on lisäksi vaikuttaa lainsäädännöllisellä tasolla hankeprosessiin ja toimintatapoihin.
Viheraluerekisteri otettiin käyttöön Hämeenlinnassa 2013. Sisältöä sovellukseen päästiin tuottamaan kuitenkin vasta kesällä 2016. Rekisterin käyttöönoton myötä Hämeenlinnan liitoskuntien puistot ja viheralueet inventoitiin hoidon tason määrittelyn pohjaksi.
Inventointi ja hoidon tason suunnittelu tulee kattamaan koko Hämeenlinnan. Hämeenlinnan kaupungin viheralueohjelma on vuodelta 1998, joka on päivitetty viimeksi vuonna
2005 vuoteen 2015. Nykyiset toimintatavat, joiden periaatteita kuvataan viheralueohjelmassa sekä viheraluerekisteriä varten tehty työ kannattaisi hyödyntää laajemmin
työstämällä inventoinneista kattava nykytilan analyysi ja viheralueselvitys kaupungin viheraluestrategian pohjaksi sekä suunnittelun ja rakentamisen toimialan kehittämiseen.
Viheralueiden rakennuttamisen ja kunnossapidon siirtyminen osaksi kaupungin omaa
toimintaa antaa mahdollisuuden tarkastella organisaation laadullisia ja toiminnallisia tavoitteita sekä haluttuja periaatteita, jotka ohjaavat hankeprosesseja. Ennakoivan suunnittelun tavoite on tuoda linjaukset strategiasta käytäntöön. Hanketavoitteiden ja -sisällön määrittelyssä tulisi olla jokaisen hankevaiheen toteuttajan edustaja, jolloin koko prosessin vaiheista saataisiin kohdennettu käytännön työkalu suunnittelun, rakentamisen
ja ylläpidon tarpeisiin. Ennakointi vaatii laadullisten ja toiminnallisten tavoitteiden määrittelyä vaihe vaiheelta.
Suunnittelutyön tilaamisvaiheessa tilaajalla on tiedossaan hankkeen laajuus-, laatutasotavoitteet ja kokonaiskustannukset. Hankintoja ohjaa hankintalainsäädäntö, sopimusohjaus ja kaupungin oma ohjeistus. Vaihtoehtoisten hankintapaikkojen ja -tapojen tulisi
olla tilaajan neuvottelupöydällä yhteisten tavoitteiden määrittelyvaiheessa, sillä muuten kierrätettävien massojen ja materiaalien käyttö hankekohteissa ei onnistu. Kestävän
suunnittelun edellytys on, että suunnittelijalla on mahdollisuus kartoittaa käytettävissä
olevat vaihtoehtoiset materiaalit ja hankintapaikat sekä käyttää niitä hyödyksi suunnittelussa myös kilpailutettavissa hankkeissa.
On perusteltua hyödyntää suunnittelukohteessa olemassa olevat massat ja tuoda uutta
vain vähän, jos ollenkaan, suunnittelukohteeseen. Biotooppipohjainen kasvillisuuden
suunnittelu ja toteutus hankekohteessa perustuu olemassa olevan ja/tai paikalla tehdyn
kasvualustan hyödyntämiseen. Kustannustietoisuus ja -taso tulee olla mukana hankkeen
jokaisessa vaiheessa.
Yleisesti suunnittelutyön kilpailutuksessa haetaan suunnitteluratkaisua vain yhteen kohteeseen kerrallaan. Kahden suunnittelukohteen samanaikainen suunnittelu voisi tuoda
mahdollisuuksia materiaalivaihtoihin ja tehokkaampaan kierrätykseen. Maankaatopaikoille vietäviä poistettavia rakennekerroksia tulisi hyödyntää mahdollisuuksien mukaan
rinnakkaishankkeissa. Rakentamisen sivutuotteille, kuten haketetulle kasvillisuudelle,
poistettaville leikkipaikkojen tiivistyneille turva-alustoille jne. tulisi osoittaa vaihtoehtoi-
nen suora käyttötarkoitus. Rakentamisen porrastettu aloitus mahdollistaisi kierrätettävien materiaalien ja massojen lyhytaikaisen varastoinnin rakenteilla olevissa kohteissa
(Kuva 19).
Rinnakkaissuunnittelun kohteet
Toimintojen keskittäminen laajemmalla tarkastelualueella
Olevat massat hyödynnetään rakennuskohteissa kokonaan.
Säilytettävät rakennekerrokset ja materiaalit
Kunnostus ja kierrätys
Suunnittelualueiden materiaalivaihdot
Kuva 19. Hankesuunnittelun yhdistäminen.
Kunnossapidon töitä ja toimenpiteitä on suunnitellusti tehostettu Hämeenlinnan kaupungilla viime kuukausien aikana. Viheralueiden hoidolle on kuitenkin osoitettu rakentamisen toimialalla vähiten määrärahoja. Kunnossapidosta otetut resurssit voidaan
nähdä lyhyen aikavälin säästöinä, mutta kestävää kustannustehokkuutta ajatellen on
katsottava hiukan pidemmälle. Investoiminen viheralueiden suunnitteluun, rakentamiseen ja peruskorjaamiseen kannattaa vain, jos myös hoitoon ja kunnossapitoon osoitettu riittävästi varoja. Yksi ennakoivan suunnittelun tavoitteista voisi olla vaihtoehtoisten rahoitusperiaatteiden kartoittaminen ja kehittäminen osaksi hankeprosessia.
Rakentamisen ja peruskorjausten kustannukset ovat hankkeissa suurin menoerä. Ennakoiva suunnittelu painottaa uusien rakennusosien, kuljetuskustannusten, varastoinnin,
jätteen ja kierrätyksen suunnitelmallista tarkastelua halutun kustannustehokkuuden
saavuttamiseksi. Jokaiselle hankkeen vaiheelle tarveselvityksestä ylläpitoon tulee osoittaa organisaation määrittelemät riittävät resurssit.
Bos, H. (2015). VS: Vihersvuosi_2016_hanke_Liikennepuisto. Välitetty sähköpostiviesti
tekijälle 22.9.2015.
Eskola, R. (2003). Viheralueiden rakennuttaminen ja valvonta. Viherympäristöliiton julkaisu 27. Helsinki: Viherympäristöliitto ry.
Eskola, R. (2015). Rakennuttaminen -kurssin verkkoaineisto, Moodle. Hämeen ammattikorkeakoulu. Haettu 21.10.2015 osoitteesta https://moodle.hamk.fi
Hämeenlinnan kaupungin historiallinen museo. Kaurialan liikennepuisto 1964. Saatu
Hämeenlinnan kaupunki (2015.) Erkki Saarisen suunnitelma vuodelta 1963. Lähtötietoaineisto.
Hameenlinnan kaupunki (2013). Raportti tilaaja-tuottaja –toimintatavan arvioinnista.
Liite 5/Kh 20.1.2014 § 21 Kv 3.2.2014 § 23. Haettu 22.10.2016 osoitteesta
http://www.hameenlinna.fi/pages/5336/Tiltu%20arviointi%202013.PDF
Hameenlinnan kaupunki (2016). Hämeenlinnan kaupungin tiedote 29.9.2016. Puiden
kaato sulkee Kaurialan liikennepuiston keskiviikkona 30.3. Tiedote 22.2.2016. Haettu
22.10.2016 osoitteesta http://www.hameenlinna.fi/Kaupunki-info/Viestinta/Tiedotteet/ (Liikennepuistoon liittyvät vanhentuneet tiedotteet pyydetty Hämeenlinnan kaupungin viestinnästä 22.10.2016.)
Hameenlinnan kaupunki (2016). Hämeenlinnan kaupungin tiedote 9.6.2016. Liikennepuiston kulkuneuvot tulevat käyttöön maanantaista 13.6.2016 lähtien. Tiedote
22.2.2016. Haettu 22.10.2016 osoitteesta http://www.hameenlinna.fi/Kaupunkiinfo/Viestinta/Tiedotteet/ (Liikennepuistoon liittyvät vanhentuneet tiedotteet pyydetty Hämeenlinnan kaupungin viestinnästä 22.10.2016.)
Hameenlinnan kaupunki (2016). Kaurialan liikennepuistoon tehdään perusparannus
tänä keväänä. Tiedote 22.2.2016. Haettu 22.10.2016 osoitteesta http://www.hameenlinna.fi/Kaupunki-info/Viestinta/Tiedotteet/ (Liikennepuistoon liittyvät vanhentuneet tiedotteet pyydetty Hämeenlinnan kaupungin viestinnästä 22.10.2016.)
Kataja, E. (2016). Megatrendit. Sitra. Haettu 18.9.2016 osoitteesta
https://www.sitra.fi/julkaisut/Muut/Megatrendit_2016.pdf
Korhonen, E & Rontu, K. (2013). Elinkaarihankkeen palvelusopimusmalli. Helsinki: Suomen Kuntaliitto. Haettu 29.10.2016 osoitteesta http://shop.kunnat.net/download.php?filename=uploads/elinkaarihankkeet_julkaisu.pdf
Laki julkisista hankinnoista 2007/348. Haettu 29.10.2016 osoitteesta http://www.finlex.fi/fi/laki/ajantasa/2007/20070348
Lappalainen, S. (2015). VL: Vihersvuosi_2016_hanke_Liikennepuisto. Välitetty sähköpostiviesti tekijälle 22.9.2015.
Maankäyttö- ja rakennuslaki 1999/132. Haettu 25.9.2016 osoitteesta http://www.finlex.fi/fi/laki/ajantasa/1999/19990132#L1P1
Paikkatietoikkuna (n.d.). Kaurialan liikennepuiston sijainti. Haettu 3.12.2016 osoitteesta http://www.paikkatietoikkuna.fi/web/fi/kartta
Pirttijärvi, M. (2015). Opas taloyhtiöille — Miten onnistun pihaurakassa? Tampere: Viher- ja ympäristörakentajat ry. Haettu 28.10.2016 osoitteesta https://www.rakennusteollisuus.fi/globalassets/julkaisuja/2015/vyra-opastaloyhtioille-mitenonnistun-pihaurakassa-2015.pdf
Rakennustieto. RT 10-11107. (2013). Hankkeen johtamisen ja rakennuttamisen tehtäväluettelo HJR12. Haettu 12.2.2016 osoitteesta https://hamk.finna.fi/MyResearch/Home
Rakennustieto. RT 13-11143. (2013). Konsulttitoiminnan yleiset sopimusehdot KSE
2013. Haettu 7.1.2017 osoitteesta https://hamk.finna.fi/MyResearch/Home
Rakennustieto. RT 10-11108. (2013). Pääsuunnittelun tehtäväluettelo PS12. Haettu
26.11..2016 osoitteesta https://hamk.finna.fi/MyResearch/Home
Rakennustieto. RT 13-10860.(2005). Suunnittelun johtaminen rakennushankkeessa. Haettu 8.10.2016 osoitteesta https://hamk.finna.fi/MyResearch/Home
Rakennustieto. RT 16-10660. (1998). Rakennusurakan yleiset sopimusehdot YSE 1998.
Haettu 8.10.2016 osoitteesta https://hamk.finna.fi/MyResearch/Home
Rakennustieto. RT 10-10575. (1995). Rakennuttamisen tehtäväluettelo RAP 95. Haettu
28.12.2016 osoitteesta https://hamk.finna.fi/MyResearch/Home
SITES Rating System and Scorecard. (2014). Haettu 29.10.2016 osoitteesta
http://www.sustainablesites.org/resources
Suomen kuntaliitto. (2003). Alueurakointi. Alueurakan yleiset sopimusehdot 2003. Haettu 12.2.2016 osoitteesta http://docplayer.fi/4404834-Alueurakointi-alueurakan-yleiset-sopimusehdot-2003-alueurakointi-alueurakan-yleiset-sopimusehdot-2003.html
Suomen kuntatekniikan yhdistys, SKTY ry. (2016). Kuntainfran omaisuudenhallinta, pikaopas. Alkuperäisteos International infrastructure management manual (IIMM),
Ipwea 2015.
Tajakka, H. (n.d.). Kestävän viherhankkeen prosessi. Selvitysraportti. Viherympäristöliiton julkaisu xx. Ei vielä julkaistu.
Tauriainen, M. (2007). Suunnittelupalvelujen hankintaopas 2007. Helsinki: Rakennustieto Oy. Haettu 29.10.2016 osoitteesta http://www.skolry.fi/sites/default/files/hankintaopas2007.pdf
Tuhkanen, E-M., Juhanoja, S. & Salo, T. (2014). Kierrätysmateriaalien hyödyntäminen
viherrakentamisen kasvualustoissa ja rakenteissa. MTT Jokioinen. Haettu 10.12.2016
http://jukuri.luke.fi/bitstream/handle/10024/484572/mttraportti161.pdf?sequence=1
Vantaan kaupunki. Vapaa-aika > Luonto ja ulkoilu > Osallistu talkoisiin > Kummipuistot.
Haettu 18.9.2016 osoitteesta http://www.vantaa.fi/vapaa-aika/luonto_ja_ulkoilu/osallistu_talkoisiin/kummipuistot
Weckman, E. (2015). Fwd: CAD kuvasta. Välitetty sähköpostiviesti tekijälle 6.12.2015.
Weckman, E. (2016). Fwd: Kauriala, Hyötytarha. Välitetty sähköpostiviesti tekijälle
Weckman, E. (2016). Fwd: Kauriala, työmaakäynnillä 28.5. keskusteltua. Välitetty sähköpostiviesti tekijälle 16.5.2016.
Vesala, K. (2016). Kustannuslaskenta ja hinnoittelu -kurssin verkkoaineisto, Moodle.
Hämeen ammatti-korkeakoulu. Haettu 2.4.2016 osoitteesta https://moodle.hamk.fi
Viherympäristöliitto ry. (2014). Viheralueiden hoito VHT’14. Julkaisu 55. Tampere: Viherympäristöliitto ry.
Viherympäristöliitto, työryhmät. Haettu 28.10.2016 osoitteesta
http://www.vyl.fi/vyl/tyoryhmat
Viherympäristöliitto ry. (2016). Kaurialan Liikennepuisto näyttää, että kestävä ympäristörakentaminen on mahdollista. Tiedote, julkaistu 01.06.2016 klo 09:15. Haettu
31.8.2016 osoitteesta http://www.viherymparisto.fi/viherymparisto/uutiset/artikkeli/kaurialan-liikennepuisto-nayttaa-etta-kestava-ymparistorakentaminen-on-mahdollista.html
Viherympäristöliitto ry. (2017). Viherpäivien alla: KESY-työpaja 7.2. Tervetuloa! Uutiskirje 17.1.2017.
Vuorinen, V. (2016). VS: Kauriala, työmaakäynnillä 28.5. keskusteltua. Välitetty sähköpostiviesti tekijälle 2.5.2016.
Vänskä, E. (2016). Viherympäristöjen arvostus ei välttämättä muutu rahaksi. Viherympäristö 1/16, 59.
Yhdyskunta ja ympäristöpalvelut, palvelusopimus 2015. Infran rakennuttaminen, kunnossapito ja luontopalvelut. Liite 9/Yhla 10.12.2014 § 171, Yhla 20.1.2015 § 15. Haettu
28.10.2016 osoitteesta http://www.hameenlinna.fi/pages/388553/2015/YHLa_200115%20%C2%A7%2015%20liite%202.pdf
MAALAUSKUVIOT
Perustellaan hankinnan tarpeellisuus , tutkitaan vaihtoehtoiset
käyttömahdollisuudet sekä arvioidaan eri ratkaisujen
edullisuus.
Alueen muutostarve
Kuvataan alustavasti tarvittavat
muutokset ja niille asetettavat
Hankepäätös
Hankesuunnitteluvaihe määrittää hankkeen
toteuttamistarpeet,laajuus- ja laatutavoitteet,
toteuttamismahdollisuudet ja vaihtoehtoiset toteuttamistavat.
ajoitus, ylläpito
selvitysten
Toteutusmuodon
Investointipäätös
Suunnittelun valmisteluvaiheessa suunnittelu organisoidaan.
suunnittelusopimukset
Suunnittelupäätös, joka käynnistää suunnittelun
Suunnittelun tehtäväkokonaisuus määritellään
tarjouspyynnössä ja määrittelyä tarkennetaan työn
aloitusvaiheessa yhdessä suunnittelijan kanssa.
Luonnossuunnittelu vaihtoehtoiset
suunnitteluratkaisut ->
yleissuunnitelman
pohjaksi
Yleissuunnittelu - luonnoksen
kehittäminen toteutuskelpoiseksi
yleissuunnitelmaksi -> Hyväksytty
suunnitelma sekä pääpiirustukset
rakennusluvan hakemista varten
Tuloksena syntyvät toteutusasiakirjat
Rakentamisen valmistelu sisältää rakentamisen
organisoimisen.
Rakentamistehtävien
Urakka- ja
hankintasopimusten
Lopputulos täyttää
Käyttö- ja
ylläpitovalmiudet
Rakennussuoritus on urakoitsijan tekemä työ hankintoineen
sovitun työntuloksen aikaansaamiseksi. Rakentamisvaiheen
tulos on sopimuksenmukainen lopputuote.
Toteutus sopimusten
ja suunnitelmien
Vastaanottopäätös
Luovutus ja takuuaika
Käyttöönotossa varmistetaan lopputuotteen toimivuus ja
annetaan käytön opastus.Takuuaikana urakoitsija vastaa
sopimuksen mukaan työn tuloksessa ilmenneiden virheiden
korjauksesta.
Seurataan rakennetun
kohteen toimivuutta
Takuutarkastus takuuajan päättyessä
Hoidolla säilytetään kohteen olosuhteet sopimuksenmukaisella
tasolla. Kunnossapitotoimenpiteitä tehdään, kun normaalit
hoitotoimet eivät riitä kohteen ylläpitoon.
Tehdään takuuajan tarkistukset
ja korjataan rakentamisessa
ilmenneet virheet
Toteutussuunnittelu yleissuunnitelma kehitetään
rakentamisen ja hankinnan
edellyttämiksi mitoitetuiksi
suunnitelmiksi ja
tuotemäärittelyiksi
Hankealoite
Vaihtoehtoisen hankkeen
tarveselvitys ulkoa
tulleista aloitteista
Hankkeen tavoitteiden määrittely
Alustava hankesuunnittelu
Toimintatavat, tavoitteet
ja arvot
Suunnittelukokoukset
Yhteinen strategia ja yhteinen sopimus, jolla sitoudutaan vastuullisesti korkeaan suoritustasoon
Suunnittelun tehtäväkokonaisuus määritettiin
hankesuunnitteluvaiheessa
valtustossa /
Toteutussuunnitelma, alustava työselostus, alustava määräluettelo
Kaupungin /
käyttäjien /
toimijoiden toiveet
Vastuut, johtaminen
Suunnittelijavalvonta
Toteutuksen tekijät
Toteuttamissopimukset
Tarkesuunnittelu
Rakentamispäätös, työmaan asiakirjat
Hankkeeseen mukaan lähtevät yritykset toteuttavat
rakentamisen omalta sopimusalueeltaan
Rakentamisen viimeistely ja luovutus, (takuutarkastus takuuajan päättyessä)
Ennakoiva suunnittelu / viheralueiden rakennuttamisen
Laadulliset ja toiminnalliset
-> Hankesuunnittelun, suunnittelun,
toteutuksen ja ylläpidon kriteerit
Edistettävät yhteiskunnan
ja ympäristön
hyvinvointitekijät
-> Terveys ja turvallisuus
Tilaajan tietoisuus; halutut
periaatteet, jotka ohjaavat
hankeprosesseja
-> Kestävyyden lisääminen
-> Haluttu maisema
Rahoitus ja asiantuntijatyö
-> Käytettävissä olevat resurssit,
Kehitettävä ja hyödynnettävä yhteistyö, alueen muutostarve
-> Osallistaminen
Kustannukset, ajoitus,
Käytettävät resurssit -> Massat -> Materiaalit ->
Kuljetus- ja jäte -> Varastointi ja kierrätys
Rinnakkaishankkeet
yleissuunnitelman pohjaksi
Rakentamistehtävien kilpailutus
Toteutus sopimusten ja
suunnitelmien mukaisesti
-> Ajoitus
-> Käytettävät resurssit
-> Massat, materiaalit, kuljetus- ja jäte
Sivutuotehankkeet
-> Varastointi ja kierrätys
Kehitettävä ja hyödynnettävä
yhteistyö, alueen muutostarve
KAURIALAN LIIKENNEPUISTON NIITTYALUEET Hoitosuunnitelma
ProAgria Etelä-Suomi ry, MKN Maisemapalvelut
Riikka Söyrinki ja Auli Hirvonen
LUONNOS 21.6.2016
1 YLEISTIEDOT .................................................................................................................. 9
1.1 Kohdealue ............................................................................................................. 9
1.2 Tavoitteet.............................................................................................................. 9
2 NIITYN PERUSTAMINEN ................................................................................................ 9
2.1 Perustamisen työmenetelmät .............................................................................. 9
2.2 Kylvettävät kasvilajit ........................................................................................... 10
2.3 Laatuvaatimukset ............................................................................................... 10
3 NIITTYJEN YLLÄPITO .................................................................................................... 10
3.1 Rikkakasvien torjunta ......................................................................................... 10
3.2 Niitto ja niittojätteen keruu ................................................................................ 11
3.3 Piennaralueet...................................................................................................... 11
4 LÄHTEET ...................................................................................................................... 11
Liite: Kaurialan liikennepuiston niittykartta
1.1 Kohdealue
Hämeenlinnan Kaurialan liikennepuiston uudistaminen on Vihervuoden
2016 yhteistyöhanke. Puiston suunnittelu, ja tämäkin hoitosuunnitelma,
sekä käytännön toteutus tehdään sponsorointi- ja talkootyönä. Liikennepuiston avajaisia vietettiin Vihervuoden päätapahtuman yhteydessä
Tämä hoitosuunnitelma käsittää liikennepuiston alueella olevat vanhat nurmikkoalueet sekä yhden pienen, perustettavan niittyalueen. Kyseiset niittynä hoidettavat alueet on määritelty Kaurialan liikennepuiston puistosuunnitelmassa (Hämeenlinnan kaupunki, 2016). Niittyjen hoitoluokka on B3
maisemaniitty. Niittyjen hoidon tavoitteena on luoda helppohoitoinen ja
monimuotoinen viheralue, joka kehittyy edelleen vuosien saatossa. Vanhat
nurmikot eivät kuitenkaan muutu nopeasti kukkiviksi niityiksi. Alueen maaperää köyhdytetään säännöllisillä niitoilla ja niittojätteen keruulla, jolloin lajisto alkaa vähitellen monipuolistua.
NIITYN PERUSTAMINEN
2.1 Perustamisen työmenetelmät
Alueen itäosaan perustetaan pienialainen niitty. Alueella on valmis hiekkapitoinen kasvualusta. Kylvö tehdään käsin. Pienikokoisten siementen kanssa
väliaineena käytetään esim. mannasuurimoita tai rakeista kalkkia. Niittykasvit kylvetään pintaan. Kylvöstä ei peitetä eikä kasvualustan pintaa jyrätä kylvön jälkeen. Aluetta ei lannoiteta.
Niittykasveille suotuisa kylvöaika on elo-syyskuussa. Tällöin kasvit käyttäytyvät samoin kuin ne olisivat kylväytyneet luontaisesti. Ne siemenet, jotka
eivät ehdi syksyllä itää, pääsevät kasvuun heti keväällä ja pystyvät hyödyntämään maan kevätkosteuden. Täydennyskylvöjä tehdään tarpeen mukaan,
niitä voidaan tehdä myös keväällä.
2.2 Kylvettävät kasvilajit
Käytettävät niittysiemenet ovat kotimaista alkuperää:
Ahon alku, maisemaseos
• päälajit: ahdekaunokki, keltasauramo, nurmikaunokki, peurankello, ojakärsämö, punaailakki, päivänkakkara, siankärsämö
• seoksessa voi myös olla: ahosuolaheinä, kannusruoho, keltamaite, ketokaunokki, ketoneilikka, mäkikuisma, pietaryrtti, ukontulikukka, käenkukka, niittyhumala, nurmikohokki, syysmaitiainen, nurmirölli, lampaannata, punanata
Niittysiemenseokseen lisätään suojaheinää, sillä heinät sitovat maanpintaa
tehokkaasti sekä suojaavat hitaammin kasvavia kukkien taimia paahteelta ja
rankkasateilta. Suojaheinänä voidaan käyttää lampaannataa (80 %) ja nurmirölliä (20 %). Siemenmäärä on yhteensä 50 g aarille.
Niittykukat ja suojaheinä kylvetään seoksena. Niittysiementä kylvetään noin
30-60 g aarille. Tällöin seoksessa on n. 700-1000 kukkakasvien siementä neliömetrille. Siementen kylvömäärään vaikuttaa mm. niittytyyppi, eroosioriski ja kylvöajankohta. Tässä kohteessa siemenmääränä käytetään n. 60
g aarille, jotta saadaan aikaan kukkiva, tiheä kasvusto. Tällöin kasvustosta
tulee peittävä, vaikka osa siementaimista kärsisi kuivuudesta.
2.3 Laatuvaatimukset
Valmis niitty on rakennustapaohjeen mukainen. Niityn kasvillisuus on elinvoimaista. Haitallisia rikkakasveja ei esiinny niityn kehitystä häiritsevässä
määrin. Rikkakasveille alttiit laikut korjataan tarvittaessa täydennyskylvöillä.
NIITTYJEN YLLÄPITO
3.1 Rikkakasvien torjunta
Niittykasvit lähtevät hitaasti kasvuun. Mikäli rikkakasvitilanne kylvetyllä niityllä näyttää ensimmäisinä vuosina pahalta, tarvittaessa kasvusto niitetään
kesä-heinäkuussa, ennen kuin rikkakasvit ehtivät siementää. Käytännössä
niitto tulee tehdä ennen rikkakasvien pääkukintaa, koska silloin ensimmäiset siemenkodat ovat jo aloittaneet tuleentumisen. Tällöin niitto tehdään
mahdollisimman korkealta (10-20 cm), jotta matalat niittykasvit säästyvät.
Rikkakasvien niittoon voidaan käyttää pienialaisesti siimaleikkuria tai rikkakasvustoja voidaan myös kitkeä juurineen. Niittojäte kerätään pois alueelta.
Kemiallisia torjunta-aineita ei käytetä.
3.2 Niitto ja niittojätteen keruu
Niittykasvillisuuden hoitotarve on yleensä vähäinen. Lähtökohtaisesti alueet
niitetään vuosittain loppukesästä, ja niittojäte kerätään pois alueelta maaperän köyhdyttämiseksi. Ensimmäisinä vuosina niittyalueet niitetään kaksi
kertaa kesässä, jotta köyhtyminen pääsee vauhtiin. Hoidon tavoitteena on
alueen säilyttäminen avoimena sekä luonnon monimuotoisuuden edistäminen. Niittoajankohdat ovat kesäkuun loppu sekä elo-syyskuu sääolosuhteista riippuen.
Niittotyö on suositeltavaa tehdä leikkaavateräisellä laitteella eli sormipalkkiniittokoneella, viikatteella tai leikkaavalla siimalla. Niittotyö ja haravointi
sopivat myös talkootyöksi, mikäli asukkaat halutaan houkutella mukaan hoitamaan aluetta. Niittojäte kompostoidaan puiston hyötypuutarhassa maanparannusaineeksi, mikäli mahdollista, tai vaihtoehtoisesti se kuljetetaan
pois alueelta.
3.3 Piennaralueet
Väylien pientareet leikataan/niittomurskataan keskimäärin 3 kertaa kasvukaudella, hoitoluokka on A3. Täten alueen yleisilme on siisti ja hoidettu niityn korkeasta kasvustosta huolimatta.
AhonAlku ky:n internetsivut: www.ahonalku.fi.
Viheralueiden hoito VHT ’14. 2014. Viherympäristöliitto ry. Julkaisu 55.
Viherrakentamisen yleinen työselostus VRT ´11. Viherympäristöliitto ry. Julkaisu 49.
LIITE: Kaurialan liikennepuiston niityt 1:500
(pohja: liikennepuiston yleissuunnitelma, Hämeenlinnan kaupunki)
1 Projektin hallinta
projektinhallinnan taso
rakennushankkeelle asetetaan
täsmälliset tavoitteet
hankkeen eri vaiheisiin soveltuvat toimintatavat ja käytettävät menetelmät
päätös projektinhallinnan periaatteista
resurssisuunnitelma
hankkeen toimivuus
alustava kustannusarvio
omien ja ostettavien resurssien
ulkopuolisten resurssien valintaperusteet
päätöksentekovaltuudet
määritellään tavoitteet, tehtävät, vastuut ja valtuudet
valvonnan tehtäväluettelot
toteutuksen seuranta
yhtenäinen projektisuunnitelma ja sen päivitys
toimijoiden välinen suhde perustuu kumppanuuteen, ei kilpailuttamiseen
rakentamishankkeen tehtäväluettelot
projektikohtainen tarkentava
projektitietojen kokoaminen
loppupalaute
kilpailuttamalla hankkeelle
kiinteä hinta ja sisältö, jonka
toteutumista ohjataan ja valvotaan
osapuolet toteuttavat omat
sopimuksensa, urakoitsijan
vastuulla pysyä budjetissa
yhteistyön tarkoitus, mitkä
ovat toimintatavat ja tavoitteet
toiminnalla on yhteinen strategia ja yhteinen sopimus, jolla
sitoudutaan vastuullisesti korkeaan suoritustasoon
tavoitteet, hyödyt ja riskit jaetaan ja hankkeen toteutuksessa pyritään yksimieliseen
hankesuunnittelua koko hankkeen ajan
työryhmähanke, KESY / VYL
tiedoksi lautakuntaan
kesy-kriteerien täyttyminen
26 toimijaa, kumppanuussopimukset, suppeat asiakirjat /
laillisuus, jousto
projektitietojen kokoaminen /
riihikuiva raha, sponsorit
työpanokset
talkootyö, apurahatyö
hankkeen nimi ja peruste
tiedot suunniteltavasta kohteesta
hankkeen laajuus ja sisältö,
konsultin ja pääsuunnittelun
organisaatio ja menettelytavat
suunnitteluohjeet ja –tavoitteet
asiakirjat, palkkiot ja tarjousmenettely
suunnittelupäätös
mahdolliset suunnittelukilpailut, käydään tarvittavat neuvottelut, valitaan suunnittelijat
ja tehdään suunnittelusopimukset
asiakirjat ja palkkiot
Työmaa-aikainen suunnittelu
tiedoksi YHLA
luonnos Emilia Weckman
MARK, hankeryhmän kehitysehdotukset
yleissuunnitelma EW, hankeryhmän kehitysehdotukset
korjattu yleissuunnitelma EW
tasaussuunnitelma, suunnittelijan yhteistyöverkosto
liikenteenohjaussuunnitelma,
suunnittelijan yhteistyöverkosto
tarkesuunnitelmat, muut mahdolliset suunnitelmat/ detaljit/
rakentamisen asiakirjat/
urakka-asiakirjat, suunnittelijavalvonta
niittyalueille yhteistyökumppanin laatima hoitosuunnitelma
yleistoteutussuunnitelma
valittu suunnittelija, työohjelma
detalji-suunnittelu
suunnittelukriteerit
luonnossuunnittelussa laaditaan vaihtoehtoiset suunnitteluratkaisut
yleissuunnittelussa valittu
suunnitelmaluonnos kehitetään toteutuskelpoiseksi yleissuunnitelmaksi
toteutussuunnittelussa yleissuunnitelmaa kehitetään siten,
että sen perusteella rakentamisvaihe voidaan toteuttaa
urakan laajuutta ja sisältöä voidaan täsmentää hankekohtaiseksi sopimusvaiheessa
suunnitelmatarkennukset
osa-/ aliurakat, rakennusluvat
tuottaja keskittyy tilaajan tilaamien palveluiden tuotantoprosessin hallintaan
hankekohtainen hoidon suunnittelu, kestävän ympäristörakentamisen kriteerit
tarjouspyyntö, konsultti
suunnittelijan valtion taiteilija-apuraha, suunnittelijoiden
talkoo- /tilaustyö??
3 Rakentamnen
rakentamistehtävät kilpailutetaan, käydään sopimusneuvottelut ja tehdään urakka- ja hankintasopimukset
oma tuotanto=tuottaja, kynnysarvot ja Hilma
rakennuttaja toteuttaa hankkeen kokonaan omalla projektin johdolla ja täydentää tarvittaessa ulkopuolisella konsultilla
työmaan johtovelvollisuus ostetaan hankintana tai sisällytetään johonkin osaurakkaan tai
tuottaja on hankkeen toimeenpaneva osapuoli, joka käynnistää hankkeen ja hoitaa hankkeen läpiviennin
aikataulu, kustannusarvio
hankkeen näkyminen kaupungin teemavuoden / Vihervuosi
2016 avajaistapahtumissa
hankkeen kokonaisaikataulu,
EW ja Henrik Bos
yleissuunnitelmaan perustuva
kustannusarvio, HB
rakennuttaja on hankkeen toimeenpaneva osapuoli, joka
käynnistää hankkeen ja hoitaa
hankkeen läpiviennin
voidaan tehdä valintoja ja hyödynnetään kilpailua
hyödynnetään ammattitaitoja
määritellään tehtävät ja vastuu
lisäyksiä ja muutoksia vaikeampi tehdä
tarvitaan suunnitelmia ja sopimuksia
rakentamisvaiheessa rakennetaan hankkeen suunniteltu lopputuote sopimuksen mukaisesti
suunnitelmatarkennukset, vastatarjous
uudet tuotteistetut massat,
osittainen kierrätys, materiaalit ja rakenteet
alueen vastaanottopäätös, jolloin toteutus on tehty tavoitteiden mukaan ja täyttää tarvittavat käyttö- ja ylläpitovalmiudet
vastaanottopäätös, jolloin toteutus on tehty tavoitteiden
mukaan ja täyttää tarvittavat
käyttö- ja ylläpitovalmiudet
erilaisia maksuperusteita, saadaan urakkamuodosta riippuen
hinta ennen toteuttamista
luovutus ja vastaanotto
tarkesuunnitelmat, suunnittelijavalvonta, käsiskissit
pääurakoitsija -> työmaan valvonta, hankkeeseen mukaan
lähtevät yritykset toteuttavat
rakentamisen omalta osaamisalueeltaan
hyödynnetään paikalla olevia
maa-aineksia, kierrätetyt materiaalit, uutta niin vähän kuin
katselmukset, muu
tilaaja-tuottaja -mallin mukainen toteutus
projektin johtajan verkostot
tehtävät ja vastuu
tuottaja = rakentamisvaiheessa
rakennetaan hankkeen suunniteltu lopputuote sopimuksen
4 Ylläpito
todetaan määritellyn aluekokonaisuuden, rakenteiden, laitteiden kunto ennen sopimusajan alkamista
avoin hankintamenettely, kynnysarvot ylittävässä hankkeessa erityismääräyksiä
palvelun hankinta
hoitotöiden suunnitelmat
hoidon ohjeistus
sopimustekniikka, alueurakointi (kilpailuttaminen ja
asiakirjamallit 2003), alueurakointi (yleinen tehtäväluettelo 2003), alueurakointi (alueurakan yleiset sopimusehdot)
ylläpidon sopimusjakso useita
vuosia samalla toteuttajalla
urakoitsijan pääsuoritusvelvollisuus
yhteistoiminta (urakoitsija – tilaaja)
käyttö-, hoito- ja kunnossapito
sopijapuolten vastuut
alueurakointi, yleinen tehtäväluettelo 2003
markkinahinta suoritehinnoittelussa
maksamisen muoto suoritusperusteinen
palvelun tuottaja päättää, miten tilaajan kanssa sovitut palvelut tuotetaan
hoidon ohjeistus suunnitelmien mukaisesti, tuottaja, Hämeenlinnan kaupungin liikelaitos
ei takuuaikaa
jatkohankkeiden tarve
hoidon taso on määritetty
suunnitteluvaiheessa, hoidon
tasoa voidaan muuttaa
hoidolla säilytetään kohteen
olo-suhteet sopimuksenmukaisella tasolla
hoito-luokituksen käytäntö ->
VHT´14
tuottaja vastaa palvelunsa laadusta tilaajalle
Omana työnä /Hml
LinnanInfra tekee ylläpidon
suunnittelun toteutussuunnitelman mukaisesti
yhteistyö, palvelun hankinta
puiston suunnittelija on määritellyt alueille hoidon tason
yhteistyötaho, hoitosuunnitelma niittyalueille
puiston niittyosille on saatu
olosuhteet sopimuksenmukaisella tasolla
tuottaja, Hämeenlinnan kaupungin liikelaitos
LinnanInfra hoitaa viheralueet
niille laaditun hoitosuunnitelman mukaisesti
niittyalueet hoidetaan niille
kumppanuussopimuksella laaditun hoito-suunnitelman mukaisesti
Hml:n kaupunki sitoutuu puiston ylläpitoon kaupungin normaalien käytäntöjen mukaisesti
4 Kustannukset
kulut, vaikutukset, vaatimukset
laatutaso, riskien arviointi
omaisuuden tärkeysaste
kustannus- ja budjettihallinta
tavoitekustannukset
toimintakustannusselvitys
tavoiteltava liiketoiminta
kehitettävä innovaatio tai
budjettihallinta
kohdennettu määräraha
palkkiomuodot
vertailumuistiot
vaihtoehtojen kokonaiskustannukset
päätös suunnitteluratkaisusta
urakka- ja hankintarajat
tarjouksiin perustuva kustannusarvio
maksuerätaulukot, vakuudet ja
hankintarajat ja -tavat
maksu- ja rahoitusaikataulu
budjetin toteutuminen
kilpailutus tai oma työ
ostettu palvelu
alihankinnan ja omien resurssien tasapaino
edistettävät yhteiskunnan ja
ympäristön hyvinvointitekijät
talkootyö, ostettu palvelu
erityisosaaminen / osaamisen
aikataulutetut hankkeet ja
maksuerätaulukot
näkyvyys hankkeessa vastineena työlle, materiaalille tai
lahjoitukselle
talousosaaminen ja sen soveltaminen arkityöhön
lisä- ja muutostyötilaukset
taloudellinen loppuselvitys
Hämeenlinnan kaupungin investointi
työpanoslahjoitukset
AIDAT- uusitaan/kunnostetaan
köynnökset ohjataan kasvamaan aidoille
penasaistutkset aitaan liittyen
jatulitarha?
PORTTIAIHEET
valaistut pergolat
liikennemerkkiteema?
+ maalaukset (esim suojatieraidoitus
) tms
PERENNA /PERHOSPUUTARHA
LEIKKI?
PALLOTTELUNURMI
YLEISSUUNNITELMALUONNOS 1:500
maisema-arkkitehti MARK
LISÄÄ VAIN ITSESI LISÄÄ VAIN ITSESI
Ohjelma - Maisemasuunnittelijat ry
LAAJALAHTI RY RODOPUISTOTAPAHTUMAN
Naapuritiedote 20.5.
TYÖMAAKORTTI – HETI
PORTFOLIO - Maisema-arkkitehtitoimisto AISTIMAA
Ravanin monttu - Kylä
Ruma paikka kartta