text:
Euroopan unionin C 331/2011
Asia C-90/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.9.2011 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi habitats — Luontotyyppien suojelu — Luonnonvarainen eläimistö ja kasvisto — 4 artiklan 4 kohta ja 6 artiklan 1 ja 2 kohta — Suojelun painopisteiden ja tarkoituksenmukaisen suojelun vahvistaminen erityisille suojelualueille — Kanarian saarilla sijaitsevien erityisten suojelualueiden tarvittavan oikeudellisen suojan takaamatta jättäminen)
Asia C-470/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākās tiesas Senāts (Latvia) on esittänyt 14.9.2011 — SIA Garkalns v. Rīgas dome
Asia C-471/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākās tiesas Senāts (Latvia) on esittänyt 14.9.2011 — SIA Cido Grupa v. Valsts ieņēmumu dienests
EUVL C 319, 29.10.2011
EUVL C 311, 22.10.2011
EUVL C 305, 15.10.2011
EUVL C 298, 8.10.2011
EUVL C 290, 1.10.2011
EUVL C 282, 24.9.2011
EUVL C 269, 10.9.2011
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.9.2011 — Belgian kuningaskunta v. Deutsche Post AG, DHL International ja Euroopan komissio
(Asia C-148/09 P) (1)
(Muutoksenhaku - Kumoamiskanne - Valtiontuet - EY 88 artiklan 3 kohta - Asetus (EY) N:o 659/1999 - Vastustamatta jättämistä koskeva komission päätös - Epäilyjen käsite - Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut)
Valittaja: Belgian kuningaskunta (asiamiehet: C. Pochet ja T. Materne, avustajanaan advocaat J. Meyers)
Muut osapuolet: Deutsche Post AG (edustajat: Rechtsanwalt T. Lübbig ja Rechtsanwalt J. Sedemund), DHL International (edustajat: Rechtsanwalt T. Lübbig ja Rechtsanwalt J. Sedemund) ja Euroopan komissio (asiamiehet: B. Martenczuk ja D. Grespan)
Valitus yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-388/03, Deutsche Post AG ja DHL International v. Euroopan yhteisöjen komissio, 10.2.2009 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi komission 23.7.2003 tekemän päätöksen K(2003) 2508 lopullinen olla esittämättä huomautuksia EY 88 artiklan 3 kohdassa määrätyn alustavan tutkinnan jälkeen Belgian viranomaisten La Poste SA:n hyväksi toteuttamista lukuisista toimenpiteistä — Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen nettokustannusten korvaaminen — Tietyt olosuhteet on virheellisesti katsottu osoitukseksi vakavista vaikeuksista, joiden vuoksi on tarpeellista aloittaa muodollinen tutkintamenettely — Sellaisten kanneperusteiden huomioon ottaminen, jotka eivät täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä — Oikeusvarmuuden periaatteen loukkaaminen
Belgian kuningaskunta ja Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.9.2011 (High Court of Justicen (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Interflora Inc ja Interflora British Unit v. Marks & Spencer plc ja Flowers Direct Online Limited
(Asia C-323/09) (1)
(Tavaramerkit - Avainsanoihin perustuva mainonta internetissä (keyword advertising) - Mainostajan valitsema avainsana, joka vastaa kilpailijan laajalti tunnettua tavaramerkkiä - Direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 2 kohta - Asetuksen (EY) N:o 40/94 9 artiklan 1 kohdan a ja c alakohta - Tavaramerkin jonkin tehtävän loukkaamista koskeva edellytys - Laajalti tunnetun tavaramerkin erottamiskyvylle aiheutettu vahinko (vesittyminen) - Tavaramerkin erottamiskyvyn tai maineen epäoikeudenmukainen hyväksikäyttö (vapaamatkustus))
Kantajat: Interflora Inc ja Interflora British Unit
Vastaajat: Marks & Spencer plc ja Flowers Direct Online Limited
Ennakkoratkaisupyyntö — Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun neuvoston ensimmäisen direktiivin 89/104/ETY (EYVL L 40, s. 1) 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 5 artiklan 2 kohdan, yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1) 9 artiklan 1 kohdan a ja c alakohdan ja palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (”Direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä”) 2000/31/EY (EYVL L 178, s. 1) 12 artiklan 1 kohdan, 13 artiklan 1 kohdan ja 14 artiklan 1 kohdan tulkinta — Tavaramerkin ”käytön” käsite — Elinkeinonharjoittaja, joka nimeää internetin hakukoneoperaattorin tarjoaman palvelun yhteydessä avainsanaksi merkin, joka on sama kuin tavaramerkki, saadakseen aikaan sen, että kun kyseinen merkki syötetään hakusanaksi, tietokoneen näytölle ilmestyy automaattisesti kyseisen elinkeinonharjoittajan internetsivun, jolla tarjotaan tavaramerkin kattamien tavaroiden ja palvelujen kanssa samoja tavaroita ja palveluja, URL-osoite (AdWords)
Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 9 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että tavaramerkin haltijalla on oikeus kieltää kilpailijaa mainostamasta tämän tavaramerkin kanssa samanlaisen avainsanan, jonka kilpailija on ilman tavaramerkin haltijan suostumusta valinnut internetin indeksointipalvelussa, perusteella sellaisia tavaroita tai palveluita, jotka ovat samoja kuin ne tavarat tai palvelut, joita varten kyseinen tavaramerkki on rekisteröity, jos tällä käytöllä voidaan loukata jotain tavaramerkin tehtävistä. Käytöllä
loukataan tavaramerkin alkuperän osoittamistehtävää, jos tavanomaisesti valistunut ja kohtuullisen tarkkaavainen internetin käyttäjä ei voi saada avainsanan perusteella esitettävästä mainoksesta selville tai voi saada siitä vain hankalasti selville, ovatko mainoksessa tarkoitetut tavarat tai palvelut peräisin tavaramerkin haltijalta tai siihen taloudellisesti sidoksissa olevalta yritykseltä vai kolmannelta
ei pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa indeksointipalvelussa loukata tavaramerkin mainontatehtävää
loukataan tavaramerkin investointitehtävää, jos käytöllä aiheutetaan tavaramerkin haltijalle huomattavaa haittaa tämän käyttäessä tavaramerkkiään sellaisen maineen luomiseksi tai ylläpitämiseksi, jolla voidaan houkutella kuluttajia tai saada heidät merkkiuskollisiksi.
Direktiivin 89/104 5 artiklan 2 kohtaa ja asetuksen N:o 40/94 9 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että laajalti tunnetun tavaramerkin haltija voi kieltää kilpailijalta mainonnan, joka perustuu kyseistä tavaramerkkiä vastaavaan avainsanaan, jonka kilpailija on ilman tavaramerkin haltijan suostumusta valinnut internetin indeksointipalvelussa, jos kyseinen mainostaja käyttää näin tavaramerkin erottamiskykyä tai mainetta epäoikeutetusti hyväkseen (vapaamatkustus) taikka jos mainonta aiheuttaa vahinkoa tavaramerkin erottamiskyvylle (vesittyminen) tai maineelle (tahraaminen).
(1) EUVL C 282, 21.11.2009.
Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.9.2011 (Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Budějovický Budvar, národní podnik v. Anheuser-Busch, Inc.
(Asia C-482/09) (1)
(Tavaramerkit - Direktiivi 89/104/ETY - 9 artiklan 1 kohta - Käytön sallimisen käsite - Käytön sallimisesta johtuvat rajoitukset - Rajoituksiin liittyvän määräajan alkamisajankohta - Edellytykset, joiden on täytyttävä, jotta rajoituksiin liittyvä määräaika alkaa kulua - 4 artiklan 1 kohdan a alakohta - Kahden saman tavaramerkin rekisteröinti samoja tavaroita varten - Tavaramerkin tehtävät - Vilpitön samanaikainen käyttö)
Valittaja: Budějovický Budvar, národní podnik
Vastapuoli: Anheuser-Busch, Inc.
Ennakkoratkaisupyyntö — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY (EYVL 1989, L 40, s. 1) 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 9 artiklan 1 kohdan tulkinta — Käytön sallimisesta johtuvat rajoitukset — Käytön sallimisen käsite — Yhteisön oikeuteen perustuva käsite? — Mahdollisuus soveltaa asiaa koskevia kansallisia säännöksiä, mukaan lukien säännöksiä kahden saman tavaramerkin vilpittömästä samanaikaisesta käytöstä
Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu käytön salliminen on unionin oikeuden käsite, eikä aikaisemman tavaramerkin haltijan voida katsoa sallineen sitä, että kolmas on jo kauan ja vakiintuneesti käyttänyt vilpittömästi sellaista myöhempää tavaramerkkiä, joka on sama kuin kyseisen haltijan tavaramerkki, tavalla, josta kyseinen haltija on jo pitkään tiennyt, jos viimeksi mainitulla ei ole ollut mitään mahdollisuutta vastustaa tätä käyttöä.
Aikaisemman tavaramerkin rekisteröinti asianomaisessa jäsenvaltiossa ei ole edellytys, jonka on täytyttävä, jotta direktiivin 89/104 9 artiklan 1 kohdassa säädetty käytön sallimisesta johtuviin rajoituksiin liittyvä määräaika alkaisi kulua. Edellytykset, joiden on täytyttävä, jotta kyseinen rajoituksiin liittyvä määräaika alkaisi kulua, ja joiden täyttyminen kansallisen tuomioistuimen on tutkittava, ovat ensinnäkin myöhemmän tavaramerkin rekisteröinti asianomaisessa jäsenvaltiossa, toiseksi se, että kyseisen tavaramerkin rekisteröintiä on haettu vilpittömässä mielessä, kolmanneksi se, että myöhemmän tavaramerkin haltija on käyttänyt tavaramerkkiään siinä jäsenvaltiossa, jossa se on rekisteröity, sekä neljänneksi se, että aikaisemman tavaramerkin haltija on tietoinen myöhemmän tavaramerkin rekisteröinnistä ja käyttämisestä sen rekisteröinnin jälkeen.
Direktiivin 89/104 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että aikaisemman tavaramerkin haltija ei voi saada julistettua mitättömäksi tavaramerkkinsä kanssa samanlaista myöhempää tavaramerkkiä, jota käytetään samoja tavaroita varten, tilanteessa, jossa näitä kahta tavaramerkkiä on käytetty pitkään vilpittömästi ja samanaikaisesti, koska tämä käyttö ei pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa aiheuta tai voi aiheuttaa vahinkoa tavaramerkin keskeiselle tehtävälle eli tavaroiden tai palvelujen alkuperän takaamiselle kuluttajille.
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.9.2011 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta
(Asia C-90/10) (1)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi ”habitats” - Luontotyyppien suojelu - Luonnonvarainen eläimistö ja kasvisto - 4 artiklan 4 kohta ja 6 artiklan 1 ja 2 kohta - Suojelun painopisteiden ja tarkoituksenmukaisen suojelun vahvistaminen erityisille suojelualueille - Kanarian saarilla sijaitsevien erityisten suojelualueiden tarvittavan oikeudellisen suojan takaamatta jättäminen)
Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: S. Pardo Quintillán ja D. Recchia)
Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Suomen tasavalta (asiamies: M. Pere)
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (EYVL L 206, s. 7) 4 artiklan 4 kohdan ja 6 artiklan 1 ja 2 kohdan rikkominen — Yhteisön tärkeänä pitämät alueet — Suojelutoimet — Makaronesian luonnonmaantieteellinen alue
vahvistanut suojelun painopisteitä alueellaan sijaitsevilla erityisten suojelutoimien alueilla, jotka vastaavat komission 28.12.2001 tekemässä päätöksessä 2002/11/EY lueteltuja Makaronesian luonnonmaantieteellisellä alueella olevia yhteisön tärkeänä pitämiä alueita, direktiivin 92/43 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti, eikä
hyväksynyt tai soveltanut tarvittavia suojelutoimenpiteitä tai suojelusäännöstöä luontotyyppien heikentymisen sekä lajeja koskevien merkittävien häiriöiden estämiseksi, jotta taataan erityisten suojelualueiden, jotka vastaavat päätöksessä 2002/11/EY lueteltuja alueita Espanjassa, oikeudellinen suoja, direktiivin 92/43 6 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti.
Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 22.9.2011 (Bundesverwaltungsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Mesopotamia Broadcast A/S METV (asia C-244/10) ja Roj TV A/S (asia C-245/10) v. Saksan liittotasavalta
(Yhdistetyt asiat C-244/10 ja C-245/10) (1)
(Direktiivi 89/552/ETY - Televisiolähetystoiminta - Jäsenvaltion mahdollisuus kieltää alueellaan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen televisiolähetystoiminnan harjoittajan toiminta - Kansojen välisen yhteisymmärryksen vahingoittamiseen perustuva syy)
Kantaja: Broadcast A/S METV (asia C-244/10) ja Roj TV A/S (asia C-245/10)
Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesverwaltungsgericht — Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3.10.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY (EYVL L 298, s. 23), sellaisena kuin se on muutettuna 30.6.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/36/EY (EYVL L 202, s. 60), 2 a artiklan ja 22 a artiklan tulkinta — Jäsenvaltion viranomaisten kansojen välistä yhteisymmärrystä koskevan periaatteen loukkaamisen perusteella toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle televisiolähetystoiminnan harjoittajalle asettama toimintakielto — Sen sulkeminen pois vastaanottavan jäsenvaltion toimivallasta, että tämä valtio voi rajoittaa alueellaan muista jäsenvaltioista peräisin olevien televisiolähetysten lähettämistä sellaisin perustein, jotka kuuluvat direktiivillä 89/552/ETY yhteen sovitettuihin aloihin — Kansojen välistä yhteisymmärrystä koskevan periaatteen loukkaamisen hyväksyttävyys kiellon perusteena kyseisellä direktiivillä yhteen sovitetuilla aloilla
Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3.10.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 30.6.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/36/EY, 22 a artiklaa on tulkittava siten, että pääasioiden oikeudenkäyntien kohteena olevien kaltaisten seikkojen, jotka kuuluvat kansojen välisen yhteisymmärryksen vahingoittamisen kieltoa koskevan kansallisen oikeussäännön piiriin, on katsottava sisältyvän kyseisessä artiklassa esitettyyn käsitteeseen ”yllyttäminen vihaan rodun, sukupuolen, uskonnon tai kansallisuuden perusteella”. Kyseisellä artiklalla ei estetä sitä, että jäsenvaltio ryhtyy 5.8.1964 annetun yhdistyslain (Gesetz zur Regelung des öffentlichen Vereinsrechts), sellaisena kuin se on muutettuna 21.12.2007 annetun lain 6 §:llä, kaltaisen yleisen lainsäädännön perusteella toimenpiteisiin toiseen jäsenvaltioon sijoittautunutta televisiolähetystoiminnan harjoittajaa kohtaan sen vuoksi, että sen toiminta ja tavoitteet ovat kansojen välisen yhteisymmärryksen vahingoittamista koskevan kiellon vastaisia, kunhan näillä toimenpiteillä ei estetä kyseisen toiminnanharjoittajan toisesta jäsenvaltiosta lähettämien televisio-ohjelmien varsinaista edelleen lähettämistä sen jäsenvaltion alueella, missä ne vastaanotetaan, ja tämän seikan tutkiminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.
Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.9.2011 (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismasin (Liettuan tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Genovaitė Valčiukienė, Julija Pekelienė, Lietuvos žaliųjų judėjimas, Petras Girinskis ja Laurynas Arimantas Lašas v. Pakruojo rajono savivaldybės, Šiaulių visuomenės sveikatos centras ja Šiaulių regiono aplinkos apsaugos departamentas
(Asia C-295/10) (1)
(Direktiivi 2001/42/EY - Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointi - Suunnitelmat, joissa määritellään pienten alueiden käyttö paikallisella tasolla - 3 artiklan 3 kohta - Maankäytön suunnitteluun paikallisella tasolla liittyvät asiakirjat, jotka koskevat vain yhtä taloudellisen toiminnan kohdetta - Arviointi direktiivin 2001/42/EY perusteella on suljettu pois kansallisessa oikeudessa - Jäsenvaltioiden harkintavalta - 3 artiklan 5 kohta - Yhteys direktiiviin 85/337/ETY - Direktiivin 2001/42/EY 11 artiklan 1 ja 2 kohta)
Kantajat: Genovaitė Valčiukienė, Julija Pekelienė, Lietuvos žaliųjų judėjimas, Petras Girinskis ja Laurynas Arimantas Lašas
Vastaajat: Pakruojo rajono savivaldybės, Šiaulių visuomenės sveikatos centras ja Šiaulių regiono aplinkos apsaugos departamentas
Muut osapuolet: Sofita UAB, Oltas UAB, Šiaulių apskrities viršininko administracija, Rimvydas Gasparavičius ja Rimantas Pašakinskas
Ennakkoratkaisupyyntö — Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY (EYVL L 197, s. 30) 3 artiklan ja 11 artiklan sekä tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (EYVL L 175, s. 40) tulkinta — Mahdollinen velvollisuus tehdä direktiivin 2001/42/EY mukainen arviointi sen jälkeen, kun on tehty direktiivin 85/337/ETY mukainen arviointi — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan maankäytön suunnitteluun paikallisella tasolla liittyvistä asiakirjoista ei ole tarpeen tehdä strategista ympäristövaikutusten arviointia, jos ne koskevat vain yhtä taloudellisen toiminnan kohdetta
Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY 3 artiklan 5 kohtaa, tarkasteltuna yhdessä sen 3 artiklan 3 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään yleisesti ja ilman tapauskohtaista tarkastelua, ettei kyseisen direktiivin mukaista arviointia tehdä silloin, kun suunnitelmat, joissa määritellään pienten alueiden käyttö paikallisella tasolla, koskevat vain yhtä taloudellisen toiminnan kohdetta.
Direktiivin 2001/42 11 artiklan 1 ja 2 kohtaa on tulkittava siten, että tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 3.3.1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY, perusteella tehty ympäristöarviointi ei vapauta velvollisuudesta tehdä tällainen arviointi direktiivin 2001/42 perusteella. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on kuitenkin selvitettävä, voidaanko direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna, perusteella tehtyä arviointia pitää yhteen sovitettuna tai yhteisenä menettelynä ja täyttääkö se jo direktiivin 2001/42 kaikki vaatimukset. Jos näin on, velvollisuutta tehdä uutta arviointia jälkimmäisen direktiivin perusteella ei näin ollen enää ole.
Direktiivin 2001/42 11 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, ettei siinä velvoiteta jäsenvaltioita säätämään kansallisessa oikeusjärjestyksessään yhteen sovitetuista tai yhteisistä menettelyistä, jotka täyttävät direktiivin 2001/42 ja direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna, vaatimukset.
(1) EUVL C 221, 14.8.2010
Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 22.9.2011 — Bell & Ross BV v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Klockgrossisten i Norden AB
(Asia C-426/10 P) (1)
(Muutoksenhaku - Kannekirjelmän allekirjoitetun alkuperäiskappaleen jättäminen määräajan päätyttyä - Korjattavissa oleva virhe)
Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Folliard-Monguiral) ja Klockgrossisten i Norden AB
Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-51/10, Bell & Ross v. SMHV — Klockgrossisten i Norden, 18.6.2010 antamasta määräyksestä, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kanteen SMHV:n kolmannen valituslautakunnan 27.10.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 1267/2008-3), joka koski Klockgrossisten i Norden AB:n ja Bell & Ross BV:n välistä mitättömyysmenettelyä — Liian myöhään toimitettu kanteen allekirjoitettu alkuperäiskappale — Anteeksi annettavan erehdyksen ja ennalta arvaamattoman seikan käsitteet — Luottamuksensuojan periaate ja suhteellisuusperiaate — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen
Bell & Ross BV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Bíróság (Unkari) on esittänyt 27.7.2011 — Erika Jőrös v. Aegon Magyarország Hitel Zrt.
(Asia C-397/11)
Valittaja: Erika Jőrös
Vastapuoli: Aegon Magyarország Hitel Zrt.
Otetaanko kansallisessa tuomioistuimessa käytävässä menettelyssä huomioon direktiivin 93/13/ETY (1) 7 artiklan 1 kohdassa säädetty, jos jonkin kanteen kohteena olevan sopimuksen yleisen sopimusehdon kohtuuttomaksi toteamisen jälkeen tutkitaan kyseisen ehdon pätemättömyyttä tällä perusteella, vaikka asianosaiset eivät olisi siihen nimenomaisesti vedonneet?
Onko kansallisen tuomioistuimen toimittava myös kuluttajan vireille saattamassa menettelyssä ensimmäisessä kysymyksessä kuvatulla tavalla, vaikka yleensä silloin, kun vahinkoa kärsinyt osapuoli nostaa kanteen tällä perusteella, sopimuksen yleisten sopimusehtojen kohtuuttomuudesta seuraava pätemättömäksi julistaminen ei kuulu paikallisen alioikeuden vaan ylemmän oikeusasteen tuomioistuimen toimivaltaan?
Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voiko kansallinen tuomioistuin tutkia myös toisen oikeusasteen tuomioistuimessa käytävässä menettelyssä sopimuksen yleisten sopimusehtojen kohtuuttomuutta, kun tätä kysymystä ei ole käsitelty ensimmäisessä asteessa käydyssä menettelyssä ja kun kansallisen lainsäädännön mukaan muutoksenhakumenettelyssä ei pääsääntöisesti voida ottaa huomioon uusia seikkoja tai esittää uusia todisteita?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Mercantil de Barcelona (Espanja) on esittänyt 8.8.2011 — Mohamed Aziz v. Caixa d'Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa)
(Asia C-415/11)
Juzgado de lo Mercantil de Barcelona
Kantaja: Mohamed Aziz
Vastaaja: Caixa d'Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa)
Onko siviiliprosessilain 695 §:ssä ja sitä seuraavissa pykälissä säädetty kiinnitettyä tai pantattua omaisuutta koskevien oikeudellisten asiakirjojen täytäntöönpanojärjestelmä Espanjan prosessijärjestelmässä säädettyine vastustamisperusteita koskevine rajoituksineen selvä kuluttajansuojan rajoitus, kun se merkitsee muodollisesti ja aineellisesti selvää estettä kuluttajan oikeudelle saattaa asiansa tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta tämä voisi vedota tehokkaasti oikeuksiinsa?
Unionin tuomioistuinta pyydetään määrittämään suhteettomuuden käsitteen sisältö seuraavissa tapauksissa:
Pitkälle aikavälille — tässä tapauksessa 33 vuodeksi — tehty sopimus on mahdollista päättää ennenaikaisesti sillä perusteella, että sopimusvelvoitteet on jätetty täyttämättä hyvin lyhyen ja konkreettisen ajanjakson aikana.
Vahvistettu viivästyskorko — tässä tapauksessa yli 18 prosentin suuruinen — ei vastaa viivästyskoron vahvistamisperusteita muissa kuluttajille suunnatuissa sopimuksissa (kuluttajaluotot), ja sitä voitaisiin pitää kohtuuttomana muissa kuluttajien kanssa tehdyissä sopimuksissa, mutta sille ei kuitenkaan ole asetettu kiinteää omaisuutta koskevissa sopimuksissa selvää laillista rajaa edes tapauksissa, joissa sitä on sovellettava paitsi erääntyneisiin maksuihin myös koko ennenaikaisen päättämisen takia erääntyneeseen määrään.
Lainanantaja vahvistaa yksipuolisesti vaihtuvia korkoja — sekä varsinaista korkoa että viivästyskorkoa — koskevat maksu- ja vahvistamismekanismit, jotka liittyvät mahdollisuuteen ulosmitata kiinteistö ja joiden perusteella ulosmittausvelallinen ei voi vastustaa velan suuruuden määrittämistä itse ulosmittausmenettelyssä, vaan vireille on saatettava vahvistamismenettely, jossa annettava lainvoimainen ratkaisu saadaan ulosmittausmenettelyn päätyttyä tai ainakin velallisen menetettyä kiinnitetyn tai vakuudeksi annetun omaisuuden, millä on erityistä merkitystä, kun lainaa haetaan asunnon hankkimiseksi ja ulosmittaus on peruste kiinteistöstä häätämiselle.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Innsbruck (Itävalta) on esittänyt 10.8.2011 — TEXDATA Software GmbH
(Asia C-418/11)
Valittaja: TEXDATA Software GmbH
Onko unionin oikeus sen nykytilassa ja erityisesti
SEUT 49 ja SEUT 54 artiklassa vahvistettu sijoittautumisvapaus
tehokasta oikeussuojaa koskeva yleinen oikeusperiaate (SEU 6 artiklan 3 kohta) (tehokkuusperiaate)
perusoikeuskirjan 47 artiklan toisessa kohdassa (SEU 6 artiklan 1 kohta) sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan 2 kohdassa (SEU 6 artiklan 1 kohta) vahvistettu oikeus tulla kuulluksi
perusoikeuskirjan 50 artiklassa määrätty kielto rangaista kahdesti samasta rikoksesta tai
direktiivin 68/151/ETY (1) 6 artiklan, direktiivin 78/660/ETY (2) 60 a artiklan ja direktiivin 83/349/ETY (3) 38 artiklan 6 kohdan säännöstö julkaisemiseen liittyvistä seuraamuksista
esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa tilinpäätöksen laatimista ja toimittamista kaupparekisteriä pitävälle tuomioistuimelle koskevan lakisääteisen, yhdeksän kuukauden määräajan ylittyessä ei edellytetä, että kaupparekisteriä pitävä tuomioistuin
antaa yhtiölle mahdollisuuden lausua julkaisuvelvollisuuden ja mahdollisten esteiden olemassaolosta ja erityisesti tutkii etukäteen, onko kyseinen tilinpäätös jo toimitettu yhtiön päätoimipaikan kaupparekisteriä pitävälle tuomioistuimelle, ja
kehottaa yhtiötä tai sitä edustamaan oikeutettuja elimiä noudattamaan julkaisuvelvollisuutta,
ja jonka nojalla kaupparekisteriä pitävän tuomioistuimen on asetettava välittömästi 700 euron suuruinen vähimmäissakko yhtiölle ja kullekin sitä edustamaan oikeutetulle elimelle päinvastaisen näytön puuttuessa sen olettaman perusteella, että yhtiö ja sen elimet ovat tuottamuksellisesti laiminlyöneet julkaisemisen, ja mikäli julkaisuvelvollisuutta ei edelleenkään noudateta, asetettava kultakin määräajan ylittävältä kahden kuukauden ajanjaksolta yhtiölle ja kullekin sitä edustamaan oikeutetulle elimelle jälleen 700 euron vähimmäissakko päinvastaisen näytön puuttuessa sen olettaman perusteella, että yhtiö ja sen elimet ovat tuottamuksellisesti laiminlyöneet julkaisemisen?
(1) Niiden takeiden yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsenvaltioissa vaaditaan perustamissopimuksen 58 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten etujen suojaamiseksi, 9.3.1968 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi 68/151/ETY (EYVL L 65, s. 8).
(2) Perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä 25.7.1978 annettu neljäs neuvoston direktiivi 78/660/ETY (EYVL L 222, s. 11; muutettuna EUVL 2006, L 224, s. 1).
(3) Perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla konsolidoiduista tilinpäätöksistä 13.6.1983 annettu seitsemäs neuvoston direktiivi 83/349/ETY (EYVL L 193, s. 1).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Baden-Württemberg (Saksa) on esittänyt 16.8.2011 — Katja Ettwein v. Finanzamt Konstanz
(Asia C-425/11)
Kantaja: Katja Ettwein
Vastaaja: Finanzamt Konstanz
Onko henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta 21.6.1999 tehdyn Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimuksen (1) (BGBl. 2001 II, s. 810–), josta Bundestag antoi 2.9. lain (BGBl. 2001 II, s. 810) ja joka tuli voimaan 1.6. (jäljempänä vapaata liikkuvuutta koskeva sopimus), määräyksiä, erityisesti sen 1, 2, 11, 16 ja 21 artiklaa sekä liitteessä I olevia 9, 13 ja 15 artiklaa, tulkittava siten, että ne estävät epäämästä Sveitsissä asuvan avioparin, jonka kaikkia veronalaisia tuloja verotetaan Saksan liittotasavallassa, yhteisverotuksen niin sanottua splitting-menettelyä soveltamalla?
(1) Sopimus Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimus henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta — Päätösasiakirja — Yhteiset julistukset — Ilmoitus, joka koskee Sveitsin kanssa seuraavilla aloilla tehtävien seitsemän sopimuksen voimaan tuloa: henkilöiden vapaa liikkuvuus, lento- ja maantieliikenne, julkiset hankinnat, tieteellinen ja teknologinen yhteistyö, vaatimustenmukaisuuden arvioinnin vastavuoroinen tunnustaminen sekä maataloustuotteiden kauppa (EYVL L 114, s. 6).
Valitus, jonka Gosselin Group NV, aiemmin Gosselin World Wide Moving NV on tehnyt 18.8.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-208/08 ja T-209/08, Gosselin Group NV ja Stichting Administriekantoor Portielje v. Euroopan komissio, 16.6.2011 antamasta tuomiosta
(Asia C-429/11 P)
Valittaja: Gosselin Group NV, aiemmin Gosselin World Wide Moving NV (edustajat: asianajaja F. Wijckmans ja asianajaja H. Burez)
Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Stichting Administrariekantoor Portielje
päävaatimuksena vaadittuna (i) kumoaa tuomion (1) siltä osin kuin yleinen tuomioistuin toteaa siinä, että kyseisillä menettelyillä rajoitetaan niiden luonteen takia kilpailua ilman, että kilpailua rajoittavia vaikutuksia olisi näytettävä ja (ii) kumoaa päätöksen (2) (sellaisena kuin se on muutettuna ja siltä osin kuin sitä sovelletaan valittajaan), koska siinä ei esitetä näyttöä niiden menettelytapojen kilpailuoikeudellisista vaikutuksista, joista valittajan katsotaan olevan vastuussa
toissijaisesti vaadittuna (i) kumoaa tuomion siltä osin kuin yleinen tuomioistuin katsoo, että komissio voi poikkeuksellisesti tukeutua kauppaan kohdistuvan vaikutuksen käsitettä koskevien suuntaviivojen (3) 53 kohdan toiseen vaihtoehtoiseen edellytykseen määrittelemättä markkinoita nimenomaisesti suuntaviivojen 55 kohdassa tarkoitetulla tavalla ja (ii) kumoaa päätöksen (sellaisena kuin se on muutettuna ja siltä osin kuin sitä sovelletaan valittajaan) siltä osin kuin komissio ei ole osoittanut päätöksessä lain vaatimalla tavalla, että menettelytavat vaikuttavat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan merkittävällä tavalla
toissijaisesti vaadittuna (i) kumoaa tuomion siltä osin kuin yleinen tuomioistuin katsoo, että komission ei tarvitse ottaa kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden eikä lieventävien seikkojen arvioinnissa huomioon sitä, että valittaja ei ole osallistunut kirjallisiin hintasopimuksiin tai kokouksiin ja (ii) kumoaa päätöksen (sellaisena kuin se on muutettuna ja siltä osin kuin sitä sovelletaan valittajaan) samojen syiden perusteella
toissijaisesti vaadittuna (i) kumoaa tuomion siltä osin kuin siinä käytetään mm. 15 prosentin alarajaan vedoten 17 prosentin osuutta merkityksellisistä myynneistä ottamatta harkinnassa huomioon kaikkia 30 merkityksellistä seikkaa ja (ii) kumoaa päätöksen (sellaisena kuin se on muutettuna ja siltä osin kuin sitä sovelletaan valittajaan) samojen syiden perusteella
toissijaisesti vaadittuna (i) kumoaa tuomion siltä osin kuin siinä katsotaan, että valittajan osallistuminen 31.1.1992–30.10.1993 ei ole vanhentunut, (ii) kumoaa päätöksen (sellaisena kuin se on muutettuna ja siltä osin kuin sitä sovelletaan valittajaan) siltä osin kuin valittajalle on laskettu sakko hänen 31.1.1992 ja 30.10.1993 välisenä aikana tapahtuneen osallistumisensa perusteella ja (iii) sakon määrää on sen takia vastaavasti alennettava
velvoittaa Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaisesti
Gosselin Group NV:n mukaan yleinen tuomioistuin on rikkonut unionin oikeutta luokittelemalla vahvistamansa tosiseikat (fiktiiviset tarjoukset ja provisiot) oikeudellisesti virheellisellä tavalla hintasopimuksiksi ja markkinoiden jakamista koskeviksi menettelytavoiksi; joka tapauksessa tuomio on perusteltu tuolta osin puutteellisesti.
Toissijaisesti Gosselin Group NV esittää, että yleinen tuomioistuin
on rikkonut arvioidessaan tiettyjen menettelytapojen merkittävää vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan sääntöä, jonka mukaan komission on noudatettava omia suuntaviivojaan
on arvioidessaan sakon määrän laskemisen yhteydessä lieventävien seikkojen olemassaoloa loukannut periaatetta, jonka mukaan vastuu on yksilökohtaista, sekä rikkonut sääntöä, jonka mukaan komission on noudatettava omia suuntaviivojaan
on vahvistaessaan sakon perusmäärää jättänyt noudattamatta perusteluvelvollisuutta, periaatetta, jonka mukaan vastuu on yksilökohtaista, sekä rikkonut sääntöä, jonka mukaan komission on noudatettava omia suuntaviivojaan. Ensimmäisessä osassa esitetään, että yleinen tuomioistuin on katsonut virheellisesti, että komissio pystyi vetoamaan sakkosuuntaviivojen (4) 23 kohtaan. Toisessa osassa esitetään, että yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että vähimmäisprosenttimäärä on 15 prosenttia myyntiarvosta, joka on periaatteessa alin sakon lähtöarvo vakavien kilpailunrajoitusten kohdalla. Kolmannessa osassa todetaan, että yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että 17 prosenttia on yhtä paljon tai lähes yhtä paljon kuin 15 prosenttia ja päätellyt sen perusteella, että kaikkia asian kannalta merkityksellisiä olosuhteita ei tarvitse ottaa huomioon
on rikkonut asetuksen N:o 1/2003 (5) 25 artiklaa katsoessaan, että Gosselin Group NV:n osallistuminen kyseisiin menettelytapoihin 31.11.1992–30.10.1993 ei ollut vanhentunut.
(1) Yhdistetyissä asioissa T-208/08 ja T-209/08, Gosselin Group NV ja Stichting Administratiekantoor Portielje v. Euroopan komissio, 16.6.2011 annettu yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) tuomio (jäljempänä ”tuomio”).
(2) [EY] 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 11.3.2008 tehty komission päätös C(2008) 926 lopullinen (asia COMP/38.543 — Kansainväliset muuttopalvelut) (jäljempänä ”päätös”).
(3) EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa tarkoitettua kauppaan kohdistuvan vaikutuksen käsitettä koskevat suuntaviivat (EYVL 2004, C 101, s. 81).
(4) Suuntaviivat asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta (EYVL 2006, C 210, s. 2).
(5) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Alba — Secția comercială și de contencios administrativ (Romania) on esittänyt 22.8.2011 — Corpul Național al Polițiștilor — Alban alueen poliisin tarkastusyksikköön kuuluvien jäsentensä edustajana v. Ministerul Administrației și Internelor (MAI), Inspectoratul General al Poliției Române (IGPR) ja Inspectoratul de Poliție al Județului Alba (IPJ)
(Asia C-434/11)
Kantaja: Corpul Național al Polițiștilor — Alban alueen poliisin tarkastusyksikköön kuuluvien jäsentensä edustajana
Vastaajat: Ministerul Administrației și Internelor (MAI), Inspectoratul General al Poliției Române (IGPR) ja Inspectoratul de Poliție al Județului Alba (IPJ)
Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohtaa, 20 artiklaa ja 21 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä Romanian valtion lailla nro 118/2010 ja lailla nro 285/2010 toteuttaman kaltaisille palkan alennuksille?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 26.8.2011 — Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer ja Maximilian Schüsslbauer v. Iberia Líneas Aéreas de España SA
(Asia C-436/11)
Kantajat: Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer ja Maximilian Schüsslbauer
Vastaaja: Iberia Líneas Aéreas de España SA
Onko matkustajalla oikeus asetuksen N:o 261/2004 (1) 7 artiklan mukaiseen korvaukseen, jos lähtö on viivästynyt siten, että viivästymisen kesto jää kyseisen asetuksen 6 artiklan 1 kohdassa määriteltyjen ajanjaksojen alle mutta lento saapuu lopulliseen määräpaikkaan vähintään kolme tuntia aikataulun mukaisen saapumisajan jälkeen?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 26.8.2011 — Ekkerhard Schauß v. Transportes Aéreos Portugueses SA
(Asia C-437/11)
Kantaja: Ekkerhard Schauß
Vastaaja: Transportes Aéreos Portugueses SA
Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 26.8.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-208/08 ja T-209/08, Gosselin Group NV ja Stichting Administratiekantoor Portielje v. Euroopan komissio, 16.6.2011 antamasta tuomiosta
(Asia C-440/11 P)
Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouquet, S. Noë ja F. Ronkes Agerbeek)
Muut osapuolet: Gosselin Group NV, aiemmin Gosselin World Wide Moving NV ja Stichting Administratiekantoor Portielje
kumoaa valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin siinä kumotaan päätös C(2008) 926, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä C(2009) 5810, Stichting Administratiekantoor Portieljea koskevilta osin
hylkää Portieljen kanteen
velvoittaa Portieljen korvaamaan yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet ja unionin tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.
I. Ensimmäinen valitusperuste, joka koskee SEUT 101 artiklan henkilöllistä soveltamisalaa
Yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen tulkitessaan käsitettä ”yritys” ja niitä sääntöjä, jotka koskevat todistustaakan jakoa, siltä osin kuin kysymyksessä on yrityksen vastuuseen saattaminen osallistumisesta EY 81 artiklan (nyttemmin SEUT 101 artikla) rikkomiseen. Yleinen tuomioistuin on keskittynyt valituksenalaisen tuomion 36–50 kohdassa väärään kysymykseen, nimittäin siihen, oliko Portielje yritys. Yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt tutkia, oliko komissio lähtenyt oikein päätöksessään siitä, että Portielje oli osa kilpailusääntöjä rikkonutta yritystä. Tähän kysymyksenasetteluun soveltuvat rajoituksetta asiassa C-97/08 P, Akzo Nobel ym (1)., vahvistetut periaatteet — mukaan lukien oletus 100-prosenttisesta omistuksesta.
II. Toinen valitusperuste, joka koskee ratkaisevaa vaikutusvaltaa koskevan todistusoletuksen kumoamista
A. Ensimmäinen osa
Yleinen tuomioistuin on ottanut selvitysaineiston selvästi vääristyneellä tavalla huomioon todetessaan, että osittain samojen henkilöiden toiminta Portieljessa ja Gosselinissa koski ainoastaan puolta Portieljen johdosta joka tapauksessa siltä osin kuin yleinen tuomioistuin halusi uskotella sillä, että kysymyksessä olevilla johtajilla ei ole voinut olla määräävää vaikutusvaltaa Portieljen politiikan osalta. Kyseisillä henkilöillä oli joka tapauksessa yhdessä riittävästi ääniä johtokunnassa, jotta he pystyivät määräämään Portieljen politiikasta.
B. Toinen osa
Yleinen tuomioistuin on joka tapauksessa tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan siitä huolimatta, että näissä yrityksissä toimi osittain samoja henkilöitä, että Portielje oli kumonnut oikeuskäytännöstä seuraavan todistusoletuksen 100-prosenttisen omistuksen osalta, koska se ei ollut tehnyt asian kannalta merkityksellisenä ajanjaksona ollenkaan muodollisia hallinnollisia päätöksiä. Yleisen tuomioistuimen näkemys ei sovellu yhteen yrityksen käsitteen toiminnallisen luonteen ja tuomiossa Akzo Nobel ym., vahvistettujen periaatteiden kanssa.
C. Kolmas osa
Yleinen tuomioistuin on tehnyt samalla oikeudellisen virheen katsoessaan, että Portielje oli kumonnut todistusoletuksen 100-prosenttisen omistuksen osalta, koska asian kannalta merkityksellisenä ajanjaksona ei ollut pidetty yhtään Gosselinin yhtiökokousta. Myöskään tämä yleisen tuomioistuimen näkemys ei sovellu yhteen yrityksen käsitteen toiminnallisen luonteen ja tuomiossa Akzo Nobel ym., vahvistettujen periaatteiden kanssa.
(1) Yhteisöjen tuomioistuimen 16.9.2009 antama tuomio (Kok., s. I-8237).
Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 26.8.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-210/08, Verhuizingen Coppens NV v. Euroopan komissio, 16.6.2011 antamasta tuomiosta
(Asia C-441/11 P)
Muu osapuoli: Verhuizingen Coppens NV
kumoaa Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-210/08, Verhuizingen Coppens v. komissio, 16.6.2011 antaman tuomion
hylkää kumoamiskanteen tai kumoaa ainoastaan EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä tehdyn päätöksen C(2008) 926 lopullinen (asia COMP/38.543 — Kansainväliset muuttopalvelut) 1 artiklan i alakohdan siltä osin kuin Verhuizingen Coppens NV:tä pidetään siinä vastuussa olevana yrityksenä provisiosopimusten osalta
vahvistaa sakon määrän asianmukaiseksi katsomansa määrän suuruiseksi
velvoittaa Verhuizingen Coppens NV:n korvaamaan muutoksenhakuoikeudenkäynnin oikeudenkäyntikulut ja sen osan yleisessä tuomioistuimessa pidetyn oikeudenkäynnin kuluista, jota se pitää asianmukaisena
Komission näkemyksen mukaan yleinen tuomioistuin on rikkonut oikeutta, erityisesti SEUT 263 ja 264 artiklaa ja loukannut suhteellisuusperiaatetta sillä, että se kumosi kokonaisuudessaan komission päätöksen, jossa Coppensia pidetään vastuussa olevana yrityksenä yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen, joka koostui asian kannalta merkityksellisenä ajanjaksona provisiosopimuksista ja fiktiivisiä tarjouksia koskevista sopimuksista, sillä perusteella, että ei ollut näytetty, että Coppens oli tiennyt provisiosopimuksista tai että sen olisi pitänyt tietää niistä. Yleinen tuomioistuin olisi voinut kumota riidanalaisen päätöksen hyvää oikeudenhoitoa ja unionin kilpailusääntöjen tehokasta täytäntöönpanoa koskevan intressin takia ainoastaan siltä osin kuin se pitää siinä Coppensia vastuussa olevana yrityksenä provisiosopimusten osalta. Päätöksen kumoaminen täydessä laajuudessa merkitsee sitä, että Coppensin osallistuminen fiktiivisiä tarjouksia koskeviin sopimuksiin jää rankaisematta, ellei komissio tee uutta päätöstä alkuperäisen kilpailusääntöjen rikkomisen tästä osasta. Tämä saattaisi kuitenkin johtaa ei-toivottuihin päällekkäisiin hallinto- ja oikeudenkäyntimenettelyihin ja voisi mahdollisesti jopa olla vastoin ne bis in idem -periaatetta.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākās tiesas Senāts (Latvian tasavalta) on esittänyt 1.9.2011 — Gunārs Pusts v. Lauku atbalsta dienests
(Asia C-454/11)
Valittaja: Gunārs Pusts
Onko tukien palauttamista koskevia Euroopan unionin säännöksiä tulkittava siten, että niiden perusteella tuki voidaan todeta aiheettomasti maksetuksi, jos tuensaaja ei ole noudattanut lakisääteistä tuenhakumenettelyä, silloinkin, kun tuensaaja on jatkanut sitoumustensa täyttämistä?
Voidaanko tukien palauttamista koskevan Euroopan unionin lainsäädännön mukaisena pitää sellaista kansallista säännöstöä, jonka mukaan tuensaajan voidaan katsoa jättäneen sitoumuksensa täyttämättä pelkästään sillä perusteella, ettei tukihakemusta ole toimitettu, ja kun tuensaajalle ei ole annettu mahdollisuutta esittää näkemystään asiassa?
Voidaanko tukien palauttamista koskevan Euroopan unionin lainsäädännön mukaisena pitää sellaista kansallista säännöstöä, jonka mukaan tilanteessa, jossa ei ole enää mahdollista tehdä tarkastuksia paikan päällä (koska tapahtumasta on kulunut jo vuosi), ja kun päätellään, että tuensaaja ei ole täyttänyt sitoumuksiaan, tuensaajan on palautettava kaikki sitoumuskauden aikana jo saamansa tuet, vaikka tukia olisi myönnetty ja maksettu jo useilta vuosilta?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Bremen (Saksa) on esittänyt 2.9.2011 — Gothaer Allgemeine Versicherung AG, ERGO Versicherung AG, Versicherungskammer Bayern-Versicherungsanstalt des öffentlichen Rechts, Nürnberger Allgemeine Versicherungs-AG ja Krones AG v. Samskip GmbH
Onko asetuksen N:o 44/2001 (1) 32 ja 33 artiklaa tulkittava siten, että ”tuomion” käsitteen alaan kuuluvat lähtökohtaisesti myös päätökset, jotka koskevat vain sen vahvistamista, että prosessuaaliset tutkittavaksi ottamisen edellytykset eivät täyty (Prozessurteil)?
Onko asetuksen N:o 44/2001 32 ja 33 artiklaa tulkittava siten, että ”tuomion” käsitteen alaan kuuluu myös asian käsittelyn oikeusasteessa päättävä ratkaisu, jossa oikeuspaikkalausekkeen vuoksi todetaan, että kansainvälistä toimivaltaa ei ole?
(1) Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annettu neuvoston asetus N:o 44/2001 (EYVL L 12, s. 1)
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Dâmbovița — Secția civilă (Romania) on esittänyt 5.9.2011 — Victor Cozman v. Teatrul Municipal Târgoviște
(Asia C-462/11)
Kantaja: Victor Cozman
Vastaaja: Teatrul Municipal Târgoviște
Onko ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen ensimmäisen lisäpöytäkirjan 1 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä henkilöstön, jonka palkka maksetaan julkisista varoista, palkkojen alentamiselle 25 prosentilla eräistä toimenpiteistä, jotka ovat tarpeen talousarvion tasapainon palauttamiseksi, annetun lain nro 118/2010 1 §:n 1 momentin mukaisesti?
Jos vastaus on myöntävä, onko oikeus palkkaan absoluuttinen oikeus, jota valtio ei voi rajoittaa?
Valitus, jonka Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE on tehnyt 14.9.2011 unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-409/09, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Euroopan komissio, 22.6.2011 antamasta määräyksestä
(Asia C-469/11 P)
Valittaja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (edustaja: dikigoros N. Korogiannakis)
kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-409/09 antaman määräyksen;
hylkäämään komission esittämän oikeudenkäyntiväitteen kokonaisuudessaan;
palauttamaan asian unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi;
velvoittamaan komission korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut, mukaan luettuna oikeudenkäyntikulut ensimmäisessä oikeusasteessa, myös vaikka valitus hylättäisiin, sekä oikeudenkäyntikulut tässä oikeusasteessa, mikäli valitus hyväksytään.
Valittaja vaatii, että riidanalaisen määräys kumotaan seuraavilla perusteilla:
unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se ei ole soveltanut työjärjestyksen 102 artiklan 2 kohtaa, jonka mukaan prosessuaalisia määräaikoja pidennetään pitkien etäisyyksien vuoksi kymmenellä päivällä, tapauksiin, joissa on kyse sopimuksen ulkopuolisesta Euroopan unionin toimielinten vastuusta;
unionin yleinen tuomioistuin on loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja oikeusvarmuuden periaatetta, kun se ei ole soveltanut 102 artiklan 2 kohdan määräyksiä;
unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on katsonut, että vanhentumisaika alkoi kulua siitä hetkestä, jona komission päätös hylätä valittajan tarjous annettiin valittajalle tiedoksi.
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākās tiesas Senāts (Latvia) on esittänyt 14.9.2011 — SIA ”Garkalns” v. Rīgas dome
(Asia C-470/11)
Valittaja: SIA ”Garkalns”
Vastapuoli: Rīgas dome
Onko EY:n perustamissopimuksen 49 artiklaa ja siihen liittyvää avoimuusvelvoitetta tulkittava siten, että on palvelujen tarjoamisen vapauden sallittujen rajoitusten mukaista, että laissa, joka on annettu julkisesti etukäteen, käytetään määrittelemätöntä oikeudellista käsitettä, kuten käsitettä ”valtion ja kyseisen hallinnollisen alueen asukkaiden eduille aiheutuva olennainen haitta”, jota on konkretisoitava jokaisessa soveltamistilanteessa erikseen tulkintasääntöjen avulla mutta joka samaan aikaan sallii tiettyä joustavuutta arvioitaessa vapaudelle aiheutuvaa haittaa?
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākās tiesas Senāts (Latvia) on esittänyt 14.9.2011 — SIA ”Cido Grupa” v. Valsts ieņēmumu dienests
(Asia C-471/11)
Kantajana ensimmäisessä oikeusasteessa: SIA ”Cido Grupa”
Vastaajana ensimmäisessä oikeusasteessa: Valsts ieņēmumu dienests
Onko sokerialalla sovellettavista siirtymätoimenpiteistä Tsekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian unioniin liittymisen vuoksi annetun komission asetuksen (EY) N:o 60/2004 (1) 6 artiklan 3 kohdan kolmatta alakohtaa tulkittava siten, että jos todetaan, että toimijalla on hallussaan asetuksen 4 artiklan 1 alakohdassa tarkoitetuksi sokeriksi luokiteltavan tuotteen toimijakohtainen ylijäämä, se on velvoitettava maksamaan valtion varoihin maksu, jonka laskentaperusteena on käytettävä toimijan hallussa todetuksi olevan tuotteen sokeripitoisuutta vastaavaa valkoisen sokerin (CN-koodi 1701 99 10) määrää eikä toimijan hallussa todetuksi olevan tuotteen (esimerkiksi sokerisiirapin) tosiasiallista määrää?
Onko kyseisen maksun laskentaperusteena käytettävä valkoiseen sokeriin sovellettavia suurempia tuontitulleja eikä toimijan hallussa todetuksi olevaan tosiasialliseen tuotteeseen sovellettavia tuontitulleja?
(1) EUVL L 9, s. 8.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.9.2011 — 3F v. komissio
(Asia T-30/03 RENV) (1)
(Valtiontuet - Tanskan viranomaisten myöntämät verotuet - Merimiehet, jotka työskentelevät Tanskan kansainväliseen alusrekisteriin merkityissä aluksissa - Vastustamatta jättämistä koskeva komission päätös - Kumoamiskanne - Vakavat vaikeudet)
Kantaja: 3F, aiemmin Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) (Kööpenhamina, Tanska) (edustajat: aluksi P. Bentley, QC ja asianajaja A. Worsøe, sitten P. Bentley ja asianajaja P. Torbøl)
Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: H. van Vliet ja N. Khan)
Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Tanskan kuningaskunta (asiamiehet: V. Pasternak Jørgensen ja C. Vang)
Kanne, jossa on kyse vaatimuksesta kumota 13.11.2002 tehty komission päätös K(2002) 4370 lopullinen olla vastustamatta Tanskan toteuttamia verotuksellisia toimenpiteitä, joita sovelletaan merimiehiin, jotka työskentelevät Tanskan kansainväliseen alusrekisteriin merkityissä aluksissa.
3F, aikaisemmin Specialarbejderforbundet i Danmark (SID), vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut unionin tuomioistuimessa ja unionin yleisessä tuomioistuimessa.
Tanskan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan unionin tuomioistuimessa ja unionin yleisessä tuomioistuimessa.
(1) EUVL C 70, 22.3.2003.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.9.2011 — Gul Ahmed Textile Mills v. neuvosto
(Asia T-199/04) (1)
(Polkumyynti - Puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden tuonti Pakistanista - Vahinko - Syy-yhteys)
Kantaja: Gul Ahmed Textile Mills Ltd (Karachi, Pakistan) (edustaja: asianajaja L. Ruessmann, prosessiosoite Luxemburgissa (Luxemburg))
Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: J. P. Hix ja B. Driessen, avustajanaan asianajaja G. Berrisch)
Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Scharf ja K. Talabér-Ritz)
Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Pakistanista peräisin olevien puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden tuonnissa 2.3.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 397/2004 (EYVL L 66, s. 1) kumoaminen siltä osin kuin se koskee kantajaa
Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Pakistanista peräisin olevien puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden tuonnissa 2.3.2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 397/2004 kumotaan siltä osin kuin se koskee Gul Ahmed Textile Mills Ltd:ä.
Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan Gul Ahmed Textile Millsin oikeudenkäyntikulut.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.9.2011 — Kreikka v. komissio
(Asia T-352/05) (1)
(EMOTR - Tukiosasto - Yhteisörahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Tiettyjä maataloustuotteita koskevat erityistoimenpiteet Aigeianmeren pienten saarten hyväksi - Hedelmät ja vihannekset - Raakatupakka - Lampaan- ja vuohenliha - Maksuaikojen noudattamatta jättäminen - Oikeasuhteisuus - Kiinteämääräisen korjauskertoimen korottaminen laiminlyönnin toistuessa)
Kantaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: aluksi G. Kanellopoulos ja S. Charitaki, sittemmin I. Chalkias ja S. Papaïoannou)
Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: H. Tserepa-Lacombe ja L. Visaggio, avustajanaan asianajaja N. Korogiannakis)
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 20.5.2005 tehdyn komission päätöksen 2005/579/EY (EYVL L 199, s. 84) osittaista kumoamista koskeva vaatimus siltä osin kuin kyseisessä päätöksessä jätetään yhteisörahoituksen ulkopuolelle tietyt menot, jotka Helleenien tasavalta on maksanut Aigeianmeren pienten saarten hyväksi toteutettavien tiettyjä maataloustuotteita koskevien erityistoimenpiteiden yhteydessä ja hedelmien ja vihannesten, raakatupakan ja lampaan- ja vuohenlihan alalla
(1) EUVL C 296, 26.11.2005.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.9.2011 — Puola v. komissio
(Asia T-4/06) (1)
(Maatalous - Vuoden 2003 liittymisasiakirja - Asetus (EY) N:o 1260/2001 - Asetus (EY) N:o 1686/2005 - Asetus (EY) N:o 1193/2009 - Markkinointivuosi 2004/2005 - Lisämaksu - Kahden kertoimen vahvistaminen - Toimivalta - Oikeudellinen perusta - Valtuussäännös - Perusteluvelvollisuus - Menettelymääräysten noudattaminen)
Kantaja: Puolan tasavalta (asiamiehet: aluksi J. Pietras, sitten E. Ośniecka-Tamecka, sitten T. Nowakowski, sitten M. Dowgielewicz, B. Majczyna ja P. Rosiak ja lopuksi B. Majczyna, M. Szpunar ja D. Krawczyk)
Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi A. Szmytkowska, C. Cattabriga ja F. Erlbacher, sitten A. Szmytkowska ja P. Rossi)
Vaatimus kumota tuotantomaksujen ja lisämaksun kertoimen vahvistamisesta sokerialalla markkinointivuodeksi 2004/2005 14.10.2005 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1686/2005 (EUVL L 271, s. 12) 2 artikla, sellaisena kuin se on muutettuna asetusten (EY) N:o 1762/2003, (EY) N:o 1775/2004, (EY) N:o 1686/2005 ja (EY) N:o 164/2007 oikaisemisesta ja sokerialan tuotantomaksujen vahvistamisesta markkinointivuosiksi 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006 3.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1193/2009 (EUVL L 321, s. 1) 3 artiklalla.
Tuotantomaksujen ja lisämaksun kertoimen vahvistamisesta sokerialalla markkinointivuodeksi 2004/2005 14.10.2005 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1686/2005 2 artikla, sellaisena kuin se on muutettuna asetusten (EY) N:o 1762/2003, (EY) N:o 1775/2004, (EY) N:o 1686/2005 ja (EY) N:o 164/2007 oikaisemisesta ja sokerialan tuotantomaksujen vahvistamisesta markkinointivuosiksi 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006 3.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1193/2009 3 artiklalla, kumotaan.
(1) EUVL C 74, 25.3.2006.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.9.2011 — Ryanair v. komissio
(Asia T-442/07) (1)
(Valtiontuet - Ilmailuala - Italian viranomaisten Alitalialle, Air Onelle ja Meridianalle myöntämät tuet - Laiminlyöntikanne - Komissio ei ole määritellyt kantaansa - Toimimisvelvollisuus)
Kantaja: Ryanair Ltd (Dublin, Irlanti) (edustajat: asianajajat E. Vahida ja I. G. Metaxas-Maragkidis)
Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Flynn, S. Noë ja E. Righini)
Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Air One SpA (Chieti, Italia) (edustajat: asianajajat M. Merola, C. Satacroce ja G. Belotti)
Laiminlyöntikanne, jossa vaaditaan toteamaan, että komissio on lainvastaisesti laiminlyönyt määritellä kantansa kantajan kanteluista, jotka koskivat yhtäältä tukia, joita Italian tasavallan väitettiin myöntäneen Alitalialle, Air Onelle ja Meridianalle, ja toissijaisesti väitettyä kilpailulainsäädännön rikkomista
Euroopan yhteisöjen komissio ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole tehnyt päätöstä Alitalian 100 työntekijän siirrosta, josta Ryanair ilmoitti sille 16.6.2006 päivätyssä kirjeessä, 11.9. tehtyjen terrori-iskujen jälkeen myönnetyistä korvauksista, mistä Ryanair ilmoitti sille 3.11. ja 13.12.2005 päivätyissä kirjeissä, ja päälentokenttien lentoasemamaksujen alennuksista, joita sai erityisesti Alitalia, mistä Ryanair ilmoitti sille 3.11. ja 13.12.2005 päivätyissä kirjeissä.
Kukin osapuoli, mukaan lukien Air One SpA, vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.9.2011 — adidas v. SMHV — Patrick Holding (Kenkää, jossa on kaksi raitaa, esittävä kuvio)
(Asia T-479/08) (1)
(Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin, joka esittää kenkää, jonka sivussa on kaksi raitaa, rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aiempi kansallinen kuviomerkki, joka esittää kenkää, jonka sivussa on kolme raitaa - Suhteellinen hylkäysperuste - Aiempaa oikeutta koskevien perustelujen puuttuminen - Aiemman tavaramerkin rekisteröinnin perusteena olevien olennaisten seikkojen käännöksen puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 16 säännön 3 kohta, 17 säännön 2 kohta ja 20 säännön 2 kohta)
Kantaja: adidas AG (Herzogenaurach, Saksa) (edustajat: asianajajat V. von Bomhard ja A. Renck sekä solicitor I. Fowler)
Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: D. Botis)
Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Patrick Holding ApS (Fredensborg, Tanska) (edustajat: asianajajat J. Løje ja T. Meedom)
Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 27.8.2008 tekemästä päätöksestä (asia R 849/2007-2), joka koskee adidas AG:n ja Patrick Holding ApS:n välistä väitemenettelyä
adidas AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.9.2011 — Perusahaan Otomobil Nasional v. SMHV — Proton Motor Fuel Cell (PM PROTON MOTOR)
(Asia T-581/08) (1)
(Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin PM PROTON MOTOR rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat kansallisiksi tavaramerkeiksi, Benelux-tavaramerkeiksi ja yhteisön tavaramerkeiksi rekisteröidyt sana- ja kuviomerkit PROTON - Suhteelliset hylkäysperusteet - Sekaannusvaaraa ei ole - Tavarat ja palvelut eivät ole samankaltaisia - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta))
Kantaja: Perusahaan Otomobil Nasional Sdn Bhd (Shah Alam, Selangor Darul Ehsan, Malesia) (edustajat: asianajajat J. Blind, C. Kleiner ja S. Ziegler)
Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: D. Botis)
Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Proton Motor Fuel Cell GmbH (Puchheim, Saksa) (edustaja: asianajaja C. Sedlmeir)
Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 9.10.2008 tekemästä päätöksestä (asia R 1675/2007-1), joka koskee Perusahaan Otomobil Nasional Sdn Bhd:n ja Proton Motor Fuel Cell GmbH:n välistä väitemenettelyä.
Perusahaan Otomobil Nasional Sdn Bhd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.9.2011 — El Jirari Bouzekri v. SMHV — Nike International (NC NICKOL)
(Asia T-207/09) (1)
(Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin NC NICKOL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki NIKE - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaraa ei ole - Merkit eivät ole samankaltaisia - Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 5 kohta)
Kantaja: Mustapha El Jirari Bouzekri (Malaga, Espanja) (edustaja: asianajaja E. Ragot)
Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Nike International Ltd (Beaverton, Oregon, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja M. de Justo Bailey)
Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 25.2.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 554/2008-2), joka koskee Nike International Ltd:n ja M. Mustapha El Jirari Bouzekrin välistä väitemenettelyä
Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 25.2.2009 tekemä päätös (asia R 554/2008-2) kumotaan.
SMHV vastaa omista ja Mustapha El Jirari Bouzekrin oikeudenkäyntikuluista. Nike International Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.9.2011 — New Yorker SHK Jeans v. SMHV — Vallis K. — Vallis A. (FISHBONE)
(Asia T-415/09) (1)
(Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin FISHBONE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen kuviomerkki FISHBONE BEACHWEAR - Suhteellinen hylkäysperuste - Rekisteröinnin osittainen hylkääminen - Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttäminen - Lisänäytön huomioon ottaminen - Perustelut - Todisteet tosiasiallisesta käyttämisestä - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta ja 76 artiklan 2 kohta - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 22 säännön 2 kohdan toinen virke - Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla - Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta ja toisen alakohdan a alakohta sekä 42 artiklan 2, 3 ja 5 kohta - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
Kantaja: New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, aiemmin New Yorker SHK Jeans GmbH (Kiel, Saksa) (edustajat: asianajajat V. Spitz, A. Gaul, T. Golda ja S. Kirschstein-Freund)
Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Vallis K. — Vallis A. & Co. OE (Ateena, Kreikka) (edustajat: asianajajat M. Kilimiri, V. von Bomhard, A. W. Renck ja solicitor H. J. O’Neill)
Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 1051/2008-1 30.7.2009 tekemästä päätöksestä, joka liittyi Vallis K. — Vallis A. & Co. OE:n ja New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG:n väliseen väitemenettelyyn.
New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.9.2011 — Procter & Gamble Manufacturing Cologne v. SMHV — Natura Cosméticos (NATURAVIVA)
(Asia T-107/10) (1)
(Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin NATURAVIVA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki VIVA - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaraa ei ole - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Merkit eivät ole samankaltaisia)
Kantaja: Procter & Gamble Manufacturing Cologne GmbH (Köln, Saksa) (edustaja: asianajaja K. Sandberg)
Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Natura Cosméticos, SA (São Paulo, Brasilia) (edustaja: asianajaja C. Bercial Arias)
Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 23.11.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 1558/2008-2), joka koskee Procter & Gamble Manufacturing Cologne GmbH:n ja Natura Cosméticos, SA:n välistä väitemenettelyä
Procter & Gamble Manufacturing Cologne GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.9.2011 — Telefónica O2 Germany v. SMHV — Loopia (LOOPIA)
(Asia T-150/10) (1)
(Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin LOOPIA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat yhteisön tavaramerkeiksi rekisteröidyt sanamerkit LOOP ja LOOPY - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
Kantaja: Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG (München, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Fottner ja M. Müller)
Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Loopia AB (Västerås, Ruotsi) (edustajat: asianajajat P. Håkon-Schmidt ja N. Ringen)
Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 12.1.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1812/2008-1), joka koskee Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG:n ja Loopia AB:n välistä väitemenettelyä
Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 12.1.2010 tekemä päätös (asia R 1812/2008-1) kumotaan.
SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG:n oikeudenkäyntikulut.
SMHV velvoitetaan korvaamaan asian käsittelystä SMHV:n ensimmäisessä valituslautakunnassa Telefónica O2 Germanylle aiheutuneet välttämättömät kulut.
Loopia AB vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.9.2011 — Nike International v. SMHV — Deichmann (VICTORY RED)
(Asia T-356/10) (1)
(Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin VICTORY RED rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aiempi kansainvälinen ja kansallinen sanamerkki Victory - Suhteelliset hylkäysperusteet - Sekaannusvaara - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
Kantaja: Nike International Ltd (Beaverton, Oregon, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja M. de Justo Bailey)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Deichmann SE (Essen, Saksa)
Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 18.5.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1309/2009-2), joka koskee Deichmann SE:n ja Nike International Ltd:n välistä väitemenettelyä
Nike International Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.9.2011 — Brighton Collectibles v. SMHV — Felmar (BRIGHTON)
(Asia T-403/10) (1)
(Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin BRIGHTON rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Kansallisiksi tavaramerkeiksi rekisteröidyt sana- ja kuviomerkit BRIGHTON sekä muut aikaisemmat merkit BRIGHTON - Suhteelliset hylkäysperusteet - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohdan c alakohta - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta)
Kantaja: Brighton Collectibles, Inc. (Dover, Delaware, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja R. Delorey)
Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Felmar (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja D. Monégier du Sorbier)
Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 30.6.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 408/2009-4), joka koskee Brighton Collectibles, Inc:n ja Felmarin välistä väitemenettelyä.
Brighton Collectibles, Inc. vastaa omista ja sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) oikeudenkäyntikuluista.
Felmar vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2011 — CEVA v. komissio
(Asia T-224/09) (1)
(Kumoamiskanne - Energian, ympäristön ja kestävän kehityksen alalla toteutettava erityinen tutkimus- ja kehityshanke - Protop-hanke - Tukisopimus - Tutkimuksen rahoittamista koskevan sopimuksen mukaisesti suoritettujen ennakkojen takaisinmaksua koskeva vaatimus - Alihankinta - Maksumääräys - Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena - Tutkimatta jättäminen)
Kantaja: Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) (Pleubian, Ranska) (edustaja: asianajaja J.-M. Peyrical)
Vastaaja: Euroopan komissio (asiamies: V. Joris, avustajanaan asianajaja E. Bouttier)
Komission 6.4.2009 päivätyn sellaisen maksumääräyksen kumoaminen, jolla komissio on kehottanut kantajaa maksamaan takaisin sellaiset ennakot, jotka komissio on suorittanut kantajalle sellaisen tukisopimuksen mukaisesti, joka liittyy energian, ympäristön ja kestävän kehityksen alalla toteutettavaan tutkimus-, kehitys- ja esittelyhankkeeseen.
Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) EUVL C 205, 29.8.2009.
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.9.2011 — Regione Puglia v. komissio
(Asia T-84/10) (1)
(Kumoamiskanne - EAKR - Taloudellisen tuen alentamista koskeva päätös - Alueellinen yksikkö - Toimi ei koske kantajaa suoraan - Tutkimatta jättäminen)
Kantaja: Regione Puglia (Bari, Italia) (edustajat: asianajajat F. Brunelli ja A. Aloia)
Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Cattabriga ja A. Steiblytė)
Vaatimus kumota osittain 22.12.2009 annettu komission päätös K(2009) 10350, joka koskee Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) sellaisen tuen alentamista, joka on myönnetty tavoitteen 1 kohdealueeseen kuuluvan toimintaohjelman POR Puglia hyväksymistä ajalle 2000–2006 koskevalla 8.8.2000 tehdyllä komission päätöksellä K(2000) 2349.
Regione Puglia vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut.
(Asia T-223/10) (1)
(EAKR - Taloudellisen tuen alentaminen - Kanteen kohteena olevan veloitusilmoituksen peruuttaminen - Riita on menettänyt merkityksensä - Lausunnon antamisen raukeaminen)
Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Prete ja A. Steiblytė)
26.2.2010 päivätyn veloitusilmoituksen nro 3241001630, joka koskee tavoitteen 1 kohdealueeseen kuuluvan toimintaohjelman POR Puglia hyväksymisestä vuosille 2000–2006 8.8.2000 tehdyn komission päätöksen K (2000) 2349 mukaisesti Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) myönnetyn tuen määrän alentamisesta 22.12.2009 tehtyä Euroopan komission päätöstä K(2009) 10350, kumoamista koskeva vaatimus.
Osapuolet vastaavat tästä oikeudenkäynnistä aiheutuneista omista oikeudenkäyntikuluistaan ja Regione Puglia velvoitetaan korvaamaan välitoimimenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.9.2011 — Italia v. komissio
(Asia T-239/10) (1)
(EAKR - Rahoitustuen määrän pienentäminen - Riidanalaisen veloitusilmoituksen peruuttaminen - Oikeusriidan kohde on menettänyt merkityksensä - Lausunnon antamisen raukeaminen)
Kantaja: Italian tasavalta (asiamies: avvocato dello Stato P. Gentili)
Sen 26.2.2010 päivätyn veloitusilmoituksen nro 3241001630 kumoaminen, joka liittyy tavoitteen 1 kohdealueeseen kuuluvan toimintaohjelman POR Puglia (2000–2006) hyväksymisestä 8.8.2000 tehdyn komission päätöksen K(2000) 2349 mukaisesti Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) myönnetyn rahoitustuen määrän pienentämisestä 22.12.2009 tehtyyn komission päätökseen K(2009) 10350
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2011 — ara v. SMHV — Allrounder (A)
(Asia T-397/10) (1)
(Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Valituksen perustelujen toimittamiselle valituslautakunnan menettelyssä asetetun määräajan ylittäminen - Valituslautakunnan päätös, jolla hylättiin menetetyn määräajan palauttamista koskeva pyyntö - Selvästi täysin perusteeton kanne)
Kantaja: ara AG (Langenfeld, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Gail)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Allrounder SARL (Sarrebourg, Ranska)
Kanne, jossa on kyse vaatimuksesta kumota SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 23.6.2010 tekemä päätös (asia R 1543/2009-1), joka koskee kantajan pyyntöä menetetyn määräajan palauttamisesta.
ara AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 9.9.2011 — Biodes v. SMHV — Manasul Internacional (BIESUL)
(Asia T-597/10) (1)
(Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Valituslautakunnan päätöksen peruuttaminen - Kanne on menettänyt merkityksensä - Lausunnon antamisen raukeaminen)
Kantaja: Biodes, SL (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja E. Manresa Medina)
Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: V. Melgar)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Manasul Internacional, SL
Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 23.9.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1519/2009-1), joka koskee Manasul Internacional, SL:n ja Biodes, SL:n välistä väitemenettelyä.
Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 9.9.2011 — Biodes v. SMHV — Manasul Internacional (LINEASUL)
(Asia T-598/10) (1)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Manasul Internacional, SL (Ponferrada, Espanja)
Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 23.9.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1520/2009-1), joka koskee Manasul Internacional, SL:n ja Biodes, SL:n välistä väitemenettelyä.
Kanne 23.6.2011 — Bulgarian tasavalta v. komissio
(Asia T-335/11)
Kantaja: Bulgarian tasavalta (asiamiehet: Tsvetko Ivanov ja Elina Petranova)
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) tai Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 15.4.2011 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (tiedoksiannettu numerolla K(2011) 2517) kumoamisvaatimus
kumoamaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) tai Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 15.4.2011 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (tiedoksiannettu numerolla K(2011) 2517) (1) siltä osin kuin se koskee Bulgariaa tai toissijaisesti
alentamaan kymmenestä viiteen prosenttiin korjausta, jota sovelletaan yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän menoihin maataloustukirahaston puitteissa, sekä alentamaan kymmenestä viiteen prosenttiin korjausta maaseuturahaston maatalouden kehittämisohjelman toimintalinjan 2 (ympäristön ja maaseudun parantaminen) puitteissa ja
velvoittamaan Euroopan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
1) Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (2) 31 artiklan rikkomista
Bulgarian tasavalta väittää ensiksi, että komissio ei ole osoittanut, että Bulgaria olisi rikkonut unionin lainsäädäntöä. Riidanalaisessa päätöksessä komissio ehdotti 10 prosentin rahoitusta koskevaa korjausta yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän ja maaseuturahaston maatalouden kehittämisohjelman toimintalinjan 2 (ympäristön ja maaseudun parantaminen) menoihin, mikä perustui LPIS-GIS-järjestelmän toiminnan väitettyihin puutteisiin, minkä vuoksi ”olennaisen” valvonnan suorittaminen oli mahdotonta, ja tämä osoitti komission mukaan vakavia toimintahäiriöitä valvontajärjestelmässä, mikä merkitsi vakavaa vaaraa rahastolle aiheutuvista huomattavista tappioista. Lisäksi ehdotettiin 5 prosentin korjausta täydentävään suoraan tukeen, mikä perustui edellä mainittuihin LPIS-GIS-järjestelmän toiminnan puutteisiin. Kantaja esittää tosiseikkoja ja tietoja hallinnollisten ristiintarkastusten ja paikan päällä tapahtuneiden tarkastusten suorittamisesta, mikä sen mukaan osoittaa komission väitteet vääriksi.
Kantaja väittää toiseksi rahoituksen ulkopuolelle jätetyistä määristä, että komissio ei arvioinut asianmukaisesti merkityksellisen lainsäädännön rikkomisen luonnetta eikä vakavuutta. Kantaja väittää tässä yhteydessä, että asianmukaisessa lainsäädännössä edellytettyä perusteellisempi ”olennainen” valvonta suoritettiin ja että komission päätelmä tällaisen valvonnan puuttumisesta ei vastaa valvontajärjestelmien tämänhetkistä tilaa Bulgarian tasavallassa.
Kantaja väittää kolmanneksi, että vaaraa unionin talousarvioon kohdistuvista tappioista ei arvioitu asianmukaisesti. Se väittää, että komissio teki virheen unionin lainsäädännön rikkomisen taloudellisista seurauksista, koska se tukeutui sovitteluelimen lopulliseen kertomukseen asiassa 10/BG/442, jossa todettiin nimenomaisesti, että Bulgarian viranomaiset valvoivat täysimääräisesti pysyviä laitumia paikan päällä.
2) Toinen kanneperuste, joka koskee suhteellisuusperiaatteen loukkaamista
Kantaja vetoaa asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan 2 kohtaan ja unionin yleisen tuomioistuimen vaatimukseen siitä, että korjauksen määrän on liityttävä selvästi unionille mahdollisesti aiheutuvaan vahinkoon ja väittää, että korjauksen prosenttimäärän on oltava oikeassa suhteessa todettuihin sääntöjenvastaisuuksiin ja unionin talousarvioon kohdistuvaan vaaraan. Esillä olevassa asiassa vahvistetut korjaukset ylittävät rajat, jotka johtuvat siitä, mikä on tarpeellista tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyllä tavoiteltujen päämäärien toteuttamiseksi ja tähän soveltuvaa, minkä vuoksi niitä on alennettava.
3) Kolmas kanneperuste, joka koskee oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista
Kantaja väittää, että komissio loukkasi oikeusvarmuuden periaatetta, koska se jätti huomiotta toimintaohjeet, jotka se itse määritteli asiakirjassa VI/5530/97. (3) Koska Bulgarian viranomaiset suorittivat olennaisen valvonnan, komission olisi pitänyt edellä mainitun asiakirjan perusteella määrittää 5 prosentin rahoitusta koskevat korjaukset 10 prosentin sijaan, kun oli kyse menoista, jotka koskivat yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää ja maaseuturahaston maatalouden kehittämisohjelman toimintalinjaa 2 (ympäristön ja maaseudun parantaminen).
Kantaja katsoo lisäksi, että säännöksissä, joihin komissio tukeutui asettaakseen kolme sääntöä, joita se väittää Bulgarian tasavallan rikkoneen, jäsenvaltioille asetetaan tiettyjä velvoitteita, jotka poikkeavat virallisessa tiedonannossa vahvistetuista velvoitteista. Paitsi että asianmukaisissa asetuksissa ei säädetä kahdesta edellä mainituista kolmesta säännöstä, niiden täytäntöönpanosta ei myöskään ole hyvin määriteltyjä arviointikriteerejä. Myöskään kolmannen säännön täytäntöönpanosta ei ole hyvin määriteltyjä arviointikriteerejä. Bulgarian tasavalta väittää, että se on täyttänyt asetuksen N:o 796/2004 (4) 26 artiklan vaatimukset.
4) Neljäs kanneperuste, joka koskee SEUT 296 artiklan 2 kohdan rikkomista
Riidanalaisen päätöksen vaikutuksena on Bulgarian tasavallalle aiheutuneiden menojen, joiden suuruus on 24 543 106,87 euroa, sulkeminen unionin rahoituksen ulkopuolelle. Kantaja katsoo, että koska riidanalainen päätös aiheuttaa sille vahinkoa, asianmukaiset perustelut Euroopan komission taholta syistä, jotka koskevat rahoitusta koskevien korjausten tekemistä, koskevat sen etua huomattavissa määrin. Kantaja väittää, että komissio ei esittänyt riittävän selvästi ja yksiselitteisesti syitä rahoitusta koskevien korjausten tekemiseen ja että se ei näin ollen täyttänyt riidanalaisen päätöksen perusteluvelvollisuuttaan kantajaan nähden.
(1) EUVL L 102, s. 33
(2) Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005 (EUVL L 209, s. 1)
(3) Rahoituksellisten seuraamusten määrittäminen EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevaa päätöstä valmisteltaessa
(4) Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 796/2004 (EUVL L 141, s. 18)
Kanne 19.8.2011 — Scandic Distilleries v. SMHV — Bürgerbräu, August Röhm & Söhne (BÜRGER)
(Asia T-460/11)
Kantaja: Scandic Distilleries SA (Bihor, Romania) (edustaja: asianajaja Á. László)
Vastapuoli valituslautakunnassa: Bürgerbräu, August Röhm & Söhne KG (Bad Reichenhall, Saksa)
sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 25.5.2011 asiassa R 1962/2010-2 tekemää päätöstä on muutettava ja yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus on hyväksyttävä kaikkien kyseessä olevien tavaroiden ja palvelujen osalta
Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki BÜRGER ORIGINAL PREMIUM PILS TRADITIONAL BREWED QUALITY REGISTERED TRADEMARK SIEBENBURGEN luokkiin 32 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 8359663
Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki Bürgerbräu nro 1234061 luokkiin 21, 32 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten
Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska valituslautakunta katsoi virheellisesti, että sekaannusvaara oli olemassa
Kanne 23.8.2011 — Ellinika Nafpigeia ja 2. Hoern Beteiligungs Gesellschaft mit beschränkter Haftung v. komissio
(Asia T-466/11)
Kantajat: 1) Ellinika Nafpigeia SA (Hellenic Shipyards, Skaramanka, Kreikka), 2) 2. Hoern Beteligungs Gesellschaft mit beschränkter Haftung (Kiel, Saksa) (edustajat: asianajajat K. Chrysogonos ja A. Mitsis)
kumoamaan komission 1.12.2010 tekemän päätöksen K(2010) 8274 lopull., joka koskee valtiontukea CR 16/2004 (ex NN 29/2004, CP 71/2002 ja CP 133/2005), joka on valtiontuen takaisinperimistä koskevan, 2.7.2008 tehdyn päätöksen K(2008) 3118 lopull. (EUVL L 225, s. 104; takaisinperimistä koskeva päätös) täytäntöönpanotoimi, sellaisena kuin se on täydennettynä, esitettynä yksityiskohtaisemmin ja täsmennettynä asiaa koskevissa asiakirjoissa ja muussa oikeudenkäyntiaineistossa
toissijaisesti, tulkitsemaan kaikkia ja erityisesti komissiota sitovalla tavalla komission 1.12.2010 antamaa päätöstä K(2010) 8274 lopull. — sellaisena kuin se on erottamaton osa asiaa koskevia asiakirjoja ja oikeudenkäyntiaineistoa — kannekirjelmässä tarkemmin esitetyllä tavalla eli tavalla, joka on yhteensopiva kanteen kohteena olevan päätöksen perustana olevan takaisinperintää koskevan päätöksen 17 artiklan kanssa, SEUT 346 artiklan — jonka nojalla kanteen kohteena oleva päätös on tehty — kanssa, oikeusvarmuuden periaatteen kanssa, sekä sijoittautumisvapauden, palvelujen tarjoamisen vapauden, elinkeinonvapauden ja omaisuudensuojan kanssa, joiden huomioon ottaminen on laiminlyöty komission ja Kreikan viranomaisten kanteen kohteena olevaa päätöstä koskevassa tulkinta- ja soveltamiskäytännössä.
Ensimmäisessä kumoamisperusteessa kantajat väittävät, että komissio on rikkonut takaisinperintää koskevan päätöksen 17 artiklaa siltä osin kuin kanteen kohteena olevassa päätöksessä otetaan huomioon Ellinika Nafpigeia SA:n (jäljempänä ENAE) puolustusalan toiminta siten, että päätöksessä asetetaan ENAE:lle velvollisuus hankkiutua eroon kaikista sellaisista omaisuuseristä, jotka eivät tällä hetkellä ole ehdottoman välttämättömiä, mutta jotka ovat kokonaan tai osaksi suhteellisen tarpeellisia tai jotka voivat muodostua ehdottoman tarpeellisiksi ENAE:n puolustusalan toiminnan tulevaisuuden kannalta.
Toisessa kumoamisperusteessa kantajat katsovat, että kanteen kohteena olevaa päätöstä tulkitaan tavalla, joka on ristiriidassa SEUT 356 artiklan kanssa, koska ENAE:n puolustusalan toiminta rajoittuu voimassa oleviin Kreikan merivoimien tekemiin tilauksiin, eikä kata ENAE:n kaikkea sellaista ei-kaupallista toimintaa kuten merivoimien tai Kreikan asevoimien muiden puolustushaarojen taikka ulkomaisten asevoimien tilauksia tahi kaikkea muuta puolustusmateriaalin valmistus-, toimitus- tai kunnossapitotoimintaa.
Kolmannessa kumoamisperusteessa kantajat väittävät, että kanteen kohteena oleva päätös sisältää oikeusvarmuuden periaatteen vastaisesti huomattavasti epävarmoja tekijöitä sen henkilöllisen, ajallisen ja aineellisen soveltamisalan osalta ja että päätöksessä jätetään samanaikaisesti laajaa harkintavaltaa sen täytäntöönpanosta vastaaville elimille. Päätöstä voidaan tällöin tulkita siten, että siinä asetetaan sellaisia velvollisuuksia ja kieltoja, joista ei säädetä takaisinperintää koskevassa päätöksessä, jotka asetetaan väärille henkilöille, jotka ovat epätäsmällisiä tai eivät ole sovellettavissa taikka jotka menevät pitemmälle kuin perusvapauksien- ja oikeuksien kanssa sopusoinnussa oleva toimenpide. Kantajat katsovat lopuksi, että kanteen kohteena olevaa päätöstä, joka on annettu oikeusvarmuuden periaatetta rikkoen, ei osaksi voida lainkaan soveltaa, koska siinä säädetään toimenpiteistä, joiden esteenä on osaksi tai kokonaan oikeudellinen mahdottomuus ja/tai käytännön soveltamista koskeva mahdottomuus, kun on tiedossa, että sen täytäntöönpanolle varatuksi määräajaksi vahvistettu kuuden kuukauden määräaika oli alusta pitäen toteuttamiskelvoton ja epärealistinen.
Neljännellä kumoamisperusteella kantajat väittävät, että kanteen kohteena olevalla päätöksellä asetetaan ENAE:lle ja sen osakkaille velvollisuuksia ja kieltoja tavalla, joka vaikuttaa heidän sellaisiin perusoikeuksiinsa, jotka koskevat sijoittautumisvapautta, elinkeinonvapautta ja omaisuudensuojaa, osaksi ilman oikeudellisen perustan olemassaoloa ja ylittäen joka tapauksessa sen, mikä on tarpeen takaisinperintää koskevan tavoitteen saavuttamiseksi.
Kanne 5.9.2011 — Sepro Europe v. komissio
(Asia T-483/11)
Kantaja: Sepro Europe Ltd (Harrogate, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat C. Mereu ja K. Van Maldegem)
Kanne on otettava tutkittavaksi ja todettava perustelluksi
komission päätös 2011/328/EU (1) on kumottava
vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, ja
tuomioistuimen on toteutettava muut tarpeelliseksi katsottavat toimenpiteet.
Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja on tehnyt ilmeisiä arviointivirheitä, koska se on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on perustellut päätöksensä 2011/328/EU väitetyillä huolilla (i) työntekijöiden altistumisesta ja (ii) ympäristön altistumisesta.
Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja on loukannut oikeutta oikeudenmukaiseen menettelyyn ja puolustautumisoikeuksia sekä hyvän hallinnon periaatetta, koska se on ottanut virheellisesti huomioon väitetyn isomeerien suhdetta koskevan huolen, joka todettiin erityiseksi huoleksi vasta uuden hakemuksen käsittelyn aikana ja menettelyn erittäin myöhäisessä vaiheessa. Tästä syystä kantajalla ei ollut mahdollisuutta ottaa tähän kantaa. Lisäksi vastaaja ei ole ottanut huomioon kantajan tekemää muutosehdotusta.
Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että komission päätös 2011/328/EU on lainvastainen, koska se on suhteeton. Vaikka hyväksyttäisiin, että on olemassa huolia, joihin on kiinnitettävä enemmän huomiota, kyseinen toimenpide on suhteeton sen tavan vuoksi, jolla siinä lähestytään väitettyjä huolia työntekijöiden ja ympäristön altistumisesta.
Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että komission päätös 2011/328/EU on lainvastainen, sillä se on riittämättömästi perusteltu, koska vastaaja ei ole esittänyt lainkaan näyttöä tai perusteluja sen tueksi, että se ei ole hyväksynyt kantajan tekemää muutosehdotusta, ja on siten vaikuttanut työntekijöiden arvioitujen altistumistasojen laskemiseen, eikä sen tueksi, että se ei ole hyväksynyt kehittyneen teknologian kasvihuoneiden käyttöä.
(1) Flurprimidolin sisällyttämättä jättämisestä neuvoston direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I 1.6.2011 annettu komission täytäntöönpanopäätös (tiedoksiannettu numerolla K(2011) 3733) (EUVL L 153, s. 192).
Kanne 12.9.2011 — Akzo Nobel ja Akcros Chemicals v. komissio
(Asia T-485/11)
Kantajat: Akzo Nobel NV (Amsterdam, Alankomaat) ja Akcros Chemicals Ltd (Warwickshire, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat C. Swaak ja R. Wesseling)
EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan (nykyisin SEUT 101 artikla) ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia COMP/38.589 — Lämmönkestäväksi tekevät aineet) 11.11.2009 tehdyn komission päätöksen K(2009) 8682 lopullinen muuttamisesta 30.6.2011 annettu komission päätös on kumottava kokonaan tai osittain siltä osin kuin se koskee kantajia
toissijaisesti 30.6.2011 annetun komission päätöksen 1 artiklan 2, 4, 19 ja 21 kohdassa määrättyä sakkoa on alennettava, ja
Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja on katsonut virheellisesti kantajien ja Elementis-konsernin yhtiöiden olevan yhteisvastuussa ja soveltanut virheellisesti yhteisvastuullisuuden käsitettä katsoessaan, että kantajat ovat vastuussa siitä sakon osasta, joka on määrätty Elementis-konserniin kuuluville yhtiöille.
Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja on virheellisesti muuttanut vuonna 2009 tehtyä päätöstä kantajien vahingoksi (vaikka kanne vuonna 2009 tehdyn päätöksen kumoamiseksi on vireillä) oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden vastaisesti.
Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja on virheellisesti muuttanut vuonna 2009 tehtyä päätöstä antamatta uutta täydentävää väitetiedoksiantoa ja on siten loukannut kantajien puolustautumisoikeuksia ja erityisesti oikeutta tulla kuulluksi.
Kanne 9.9.2011 — Sarc v. komissio
(Asia T-488/11)
Kantaja: Scheepsbouwkundig Advies- en Rekencentrum (Sarc) BV (Bussum, Alankomaat) (edustaja: asianajaja H. Speyart)
Valtiontukea NN 68/2010 koskevassa menettelyssä 10.5.2011 tehty komission päätös K(2011) 642 lopullinen, jossa todetaan, että myönnetty tuki ei ole valtiontukea, on kumottava, ja
Euroopan komissio on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.
Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että
komissio ei aloittanut SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua muodollista tutkintamenettelyä, vaikka sen olisi pitänyt tehdä niin.
Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että
komissio ei myöskään ottanut SARC:tä riittävällä tavalla mukaan alustavaan arvioonsa.
Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että
komissio sovelsi virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa.
Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että
komissio ei määrännyt Alankomaiden viranomaisia tekemään arviointia tai tilannut riippumatonta arviointia, vaikka sen olisi pitänyt tehdä niin.
Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että
komissio ei perustellut päätöstään riittävästi.
Kanne 15.9.2011 — Bena Properties v. neuvosto
(Asia T-490/11)
kumoamaan Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 9.5.2011 annetun päätöksen 2011/273/YUTP siltä osin kuin toimenpiteet koskevat kantajaa sekä sen jälkeen 23.5.2011 annetun täytäntöönpanopäätöksen 2011/302/YUTP ja 23.6.2011 annetun täytäntöönpanopäätöksen 2011/367/YUTP siltä osin kuin niissä säilytetään kantajan nimi 9.5.2011 annetun päätöksen 2011/273/YUTP 3 ja 4 artiklassa tarkoitettujen henkilöiden ja yhteisöjen luettelossa
kumoamaan Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä 9.5.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 442/2011 sekä sen jälkeen 23.5.2011 annetun täytäntöönpanoasetuksen 504/2011 ja oikaisun (24.6.2011 julkaistu täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 504/2011 oikaisuasetus) siltä osin kuin ne koskevat kantajaa
Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen, jotka ovat olennaisilta osiltaan samanlaiset tai samankaltaiset kuin ne kanneperusteet, joihin on vedottu asiassa T-433/11, Makhlouf vastaan neuvosto. (1)
(1) EUVL C 290, 1.10.2011, s. 14.
Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 19.9.2011 virkamiestuomioistuimen asiassa F-14/10, Marcuccio v. komissio, 30.6.2011 antamasta määräyksestä
(Asia T-491/11 P)
kumoamaan valituksenalaisen määräyksen kokonaisuudessaan
ensisijaisesti hyväksymään valittajan vaatimukset sellaisina kuin ne on muotoiltu kannekirjelmässä
velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan kantajalle kaikki asian käsittelystä eri asteissa aiheutuneet ja aiheutuvat kulut
toissijaisesti palauttamaan asian virkamiestuomioistuimeen, jotta se käsittelisi sen eri kokoonpanossa ja ratkaisisi pääasian uudelleen.
Valituksella on riitautettu virkamiestuomioistuimen 30.6.2011 antama tuomio, jolla hylättiin ilmeisen perusteettomana kanne, jossa vaadittiin, että vastaaja velvoitetaan korvaamaan se aineellinen ja aineeton vahinko, jonka kantaja oli väittänyt kärsineensä siitä, että pysyvän osittaisen työkyvyttömyyden toteamiseksi toimitettu hallinnollinen menettely oli kestänyt kohtuuttoman kauan.
Valituksensa tueksi valittaja vetoaa viiteen valitusperusteeseen.
Ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan tuomiossa on oikeudellinen virhe, se on puutteellisesti perusteltu ja jonka mukaan velvollisuutta asianmukaisiin selvitystoimiin on laiminlyöty.
Toinen valitusperuste, jonka mukaan valituksenalaisessa tuomiossa on tulkittu ja sovellettu väärin ja epäjohdonmukaisesti perusteluvelvollisuuden käsitettä.
Kolmas valitusperuste, jonka mukaan perusteluvelvollisuus on laiminlyöty täydellisesti myös siksi, että asian selvittämistoimet on laiminlyöty, ja jonka mukaan asiassa on syyllistytty menettelyvirheeseen jättämällä toteamatta, että koska vastaajan vastakanne on nostettu liian myöhään, se ei täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä
Neljäs valitusperuste, jonka mukaan virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklaa on rikottu ja loukattu kantajan menettelyllisiä oikeuksia, oikeutta kontradiktoriseen menettelyyn ja puolustautumiseen.
Viides valitusperuste, jonka mukaan virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklaa on tulkittu ja sovellettu virheellisesti ja epäjohdonmukaisesti.
Kanne 16.9.2011 — Missir Mamachi di Lusingano ym. v. komissio
(Asia T-494/11)
Kantajat: Missir Mamachi di Lusingano (Kerkhove-Avelgem, Belgia), Anne Jeanne Cécile Magdalena Maria Sintobin (Bryssel, Belgia), Stefano Missir Mamachi di Lusignano (Shanghai, Kiina), Maria Letizia Missir Mamachi di Lusignano (Bryssel, Belgia), Alessandro Missir Mamachi di Lusignano (perilliset) (Rabat, Marokko) (edustajat: asianajajat F. Di Gianni, R. Antonini ja G. Coppo)
Velvoittamaan komission korvaamaan heille Alessandro Missir Mamachi di Lusignanon ja tämän puolison Ariane Lagasse de Lochtin surmaamisella aiheutetun aineettoman vahingon
Velvoittamaan komission maksamaan jo erääntyneet korot ja viivästyskorot
Kantajat vaativat ensimmäisessä kanneperusteessaan, että komissio velvoitetaan korvaamaan heille Alessandro Missir Mamachi di Lusignanon ja tämän puolison Ariane Lagasse de Lochtin surmaamisella perusteettomasti aiheutetun aineettoman vahingon. He vetoavat tässä suhteessa unionin sopimussuhteen ulkopuoliseen vastuuseen, koska komissio oli huolimattomasti jättänyt huolehtimatta siitä, että surmatun virkamiehen ja tämän perheen käyttöön annettu huoneisto olisi varustettu heidän turvallisuutensa takaavilla laitteistoilla. Kantajat vetoavat vaatimustensa tueksi virkamiestuomioistuimen asiassa F-50/2009 12.5.2011 antamassa tuomiossa esitettyihin vaatimuksiin.
Toissijaisesti kantajat vetoavat siihen, että — asian ehdottomasti poikkeukselliset olosuhteet huomioiden — komissio on vastuussa sallitulla menettelyllä aiheuttamastaan vahingosta.
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.9.2011 — Condé v. neuvosto
(Asia T-210/10) (1)
Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.9.2011 — Camara v. neuvosto
(Asia T-295/10) (1)

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin