text:
MAO:657/18 - Markkinaoikeus
Etusivu » Ratkaisut » Hankinta-asiat » MAO:657/18
MAO:657/18
Kemin Matkailu Oy - Kemin ympärivuotisen Lumilinnan päärakennuksen maaurakat
julkinen hankinta - hankintalaki 2017 - hankintayksikkö - tutkimatta jättäminen
Diaarinumero: 2017/741 ja 2017/754
Kemin Matkailu Oy on ilmoittanut 7.11.2017 julkaistulla kansallisella hankintailmoituksella avoimella menettelyllä toteutettavasta Kemin ympärivuotisen Lumilinnan päärakennuksen maaurakan hankinnasta.
Kemin Matkailu Oy:n toimitusjohtaja on 30.11.2017 tekemällään hankintapäätöksellä sulkenut Ykkös Infra Oy:n ja Leikkiturva Jussi Oy:n muodostaman Ykkös ryhmittymän sekä Mestek Oy:n tarjouskilpailusta ja valinnut HV-Maarakennus Oy:n tarjouksen.
Hankinnan ennakoitu arvonlisäveroton kokonaisarvo on Kemin Matkailu Oy:n ilmoituksen mukaan ollut 260.000 euroa.
Hankintasopimus on allekirjoitettu 8.1.2018.
Dnro 2017/741
Ryhmittymän muodostaneet Ykkös Infra Oy ja Leikkiturva Jussi Oy ovat yhteisessä valituksessaan vaatineet, että markkinaoikeus määrää Kemin Matkailu Oy:n maksamaan niille hyvitysmaksuna 28.450 euroa. Lisäksi valittajat ovat vaatineet, että markkinaoikeus velvoittaa Kemin Matkailu Oy:n korvaamaan niiden arvonlisäverottomat oikeudenkäyntikulut 2.250 eurolla sekä oikeudenkäyntimaksun 2.000 euroa.
Liikevaihtovaatimus on asetettu virheellisesti. Hankintasäännösten mukaan liikevaihtovaatimus voi olla korkeintaan kaksinkertainen hankinnan arvoon verrattuna. Kysymyksessä olevassa tarjouskilpailussa tarjouksista halvin on ollut 275.000 euroa ja viisi tarjousta on ollut alle 300.000 euroa. Siten asetettu 700.000 euron liikevaihtovaatimus on ollut virheellinen. Hankinnassa ei ole ollut mitään sellaista poikkeuksellista, jotta liikevaihtovaatimuksen asettaminen olisi ylipäänsä ollut perusteltua tai tarpeellista.
Kemin Matkailu Oy ei ole myöskään perustellut asettamaansa liikevaihtovaatimusta tarjouspyynnössä tai hankintapäätöksessä eikä myöskään ilmoittanut hankinnan ennakoitua arvoa tarkasti. Urakka on erittäin yksinkertainen, joten hankinnan arvon määrittäminen ennakkoon on ollut helppoa.
Valittajien muodostama ryhmittymä on suljettu virheellisesti tarjouskilpailusta. Valittajien muodostaman ryhmittymän liikevaihto on pienimmillään ollut vaaditulla ajanjaksolla tilikaudella 2014–2015 572.674 euroa. Muilla tilikausilla valittajien muodostaman ryhmittymän liikevaihto on ylittänyt vaatimuksen kaksinkertaisesti.
Voittanut tarjoaja ei ole täyttänyt hankinnan soveltuvuusvaatimuksia. Tarjouspyynnössä on muun ohella vaadittu, että päätoteuttajan vastaavalla työnjohtajalla tulee olla työn vaatimusten mukainen koulutus ja pätevyys. Lisäksi tarjouspyynnössä on ilmoitettu, että tarjous voidaan hylätä, mikäli teknisen suorituskyvyn ja ammatillisen pätevyyden toteamiseksi pyydetyt asiakirjat puuttuvat tarjouksesta. Voittaneen tarjoajan tarjouksessa ei ole näytetty kyseisen vaatimuksen toteutumista.
Valittajien muodostama ryhmittymä olisi voittanut tarjouskilpailun, mikäli voittanut tarjoaja olisi suljettu tarjouskilpailusta.
Kemin Matkailu Oy on ensisijaisesti vaatinut, että markkinaoikeus jättää valituksen tutkimatta ja toissijaisesti, että markkinaoikeus hylkää valituksen. Lisäksi Kemin Matkailu Oy on vaatinut, että markkinaoikeus velvoittaa valittajat korvaamaan sen arvonlisäverottomat oikeudenkäyntikulut 1.807,50 eurolla viivästyskorkoineen.
Valitus on jätettävä tutkimatta, sillä Kemin Matkailu Oy ei ole hankintasäännöksissä tarkoitettu hankintayksikkö.
Tarjouspyynnössä asetettu liikevaihtovaatimus ei ole ollut virheellinen. Rakentamiskohde on ollut vaativa, sillä rakentaminen on tapahtunut matkailukohteen keskellä. Urakoitsijan on tullut olla toiminnallisesti ja taloudellisesti luotettava pitkän ajan tähtäimellä. Hankkeella on myös ollut vaativa aikataulu.
Valittajien muodostaman ryhmittymän osalta on toimitettu tilinpäätöstiedot vain toisesta ryhmittymän yrityksestä. Ykkös Infra Oy on rekisteröity kaupparekisteriin 19.10.2016, eikä sen liikevaihtoa ole ilmoitettu. Kun kyseessä on ryhmittymä, tulee kaikkien ryhmittymän jäsenten täyttää tarjouspyynnön ja tilaajavastuulain mukaiset vaatimukset.
Valittajien muodostama ryhmittymä ei olisi muutoinkaan voinut menestyä tarjouskilpailussa. Tarjoukseen liitetyt taloustiedot ja referenssit eivät ole olleet tässä tapauksessa riittävä näyttö ryhmittymän pätevyydestä. Toinen valittajista on leikkipaikkojen, lähiliikuntapaikkojen ja skeittipaikkojen turvallisuusasioihin erikoistunut yritys, ja sen referenssit ovat kuvanneet sen toimintaa. Toisen valittajayrityksen referensseissä on puolestaan ollut kysymys erään toisen yrityksen nimissä tehdyistä toimeksiannoista.
Kemin Matkailu Oy on antanut markkinaoikeuden pyytämän selvityksen sen hankintayksikköluonnetta koskevaan arviointiin liittyvistä seikoista. Kemin Matkailu Oy on muun ohella esittänyt, että yhtiön toimiala on matkailu ja päätuotteet jäänmurtaja Sampon risteilyt ja Kemin Lumilinna. Lisäksi yhtiö vastaa Lumilinna-näyttelyn, Joulupukin satamakonttorin, Lumilinna Campingin ja Jalokivigallerian toiminnasta, omien kohteidensa ravintolapalveluista ja on lisäksi mukana erilaisissa matkailualan yhteistyöverkostoissa ja hankkeissa. Yhtiön toiminnan tarkoitus on tuottaa ja myydä ympärivuotisia matkailuelämyksiä Kemin alueella. Strateginen tavoite on myös muun ohella mahdollistaa uusien matkailutoimijoiden syntyminen ja toimijoiden liiketoiminnan kehittyminen. Yhtiö tavoittelee voittoa, kantaa itse toimintaansa liittyvät riskit ja toimii julkisilla markkinoilla. Yhtiön tulot koostuvat risteily- ja sisäänpääsytuloista, majoitus- ja ravintolapalveluista sekä matkamuisto- ja välitysmyynnistä. Kilpailevia yrityksiä on sekä kotimaassa että ulkomailla. Yhtiö rahoittaa nyt kysymyksessä olevan hankinnan tulorahoituksella.
Valittajat ovat antaneet kaksi lisävastaselitystä.
Kemin Matkailu Oy on antanut kaksi lisäselvitystä, joista viimeisessä se on selvittänyt muun ohella, että kysymyksessä oleva hankinta toteutetaan tulorahoituksella ja pankkilainalla. Pankkilainalle on pyydetty Kemin kaupungilta osatakausta. Kaupunginvaltuusto on myöntänyt takauksen, mutta päätöksestä on tehty valitus hallinto-oikeuteen. Tästä syystä lainaa ei ole nostettu. Kemin Matkailu Oy järjestää vakuuden hakemalla kiinnityksiä omaisuuteensa ja panttaamalla nämä lainan vakuudeksi. Vaikka takaus olisi myönnetty, Kemin Matkailu Oy:n olisi tullut hakea lainan määrää vastaavia kiinnityksiä omistamaansa kiinteistöön ja pantata nämä kiinnitykset lainan vakuudeksi. Tämän lisäksi yhtiön olisi tullut maksaa takausprovisio Kemin kaupungille.
Dnro 2017/754
Mestek Oy on vaatinut, että markkinaoikeus kumoaa muutoksenhaun kohteena olevan hankintapäätöksen. Toissijaisesti valittaja on vaatinut, että markkinaoikeus määrää Kemin Matkailu Oy:n maksamaan sille hyvitysmaksuna 50.000 euroa.
Valittaja on suljettu virheellisesti tarjouskilpailusta. Tarjouspyynnössä on edellytetty, että tarjoajan liikevaihdon on tullut olla yli 700.000 euroa vuodessa viimeisen kolmen vuoden aikana. Valittajan liikevaihto on ollut 31.1.2016 päättyneellä tilikaudella 2.419.582 euroa ja 31.1.2017 päättyneellä tilikaudella 3.941.977 euroa. Aikavälillä helmikuu 2017 ja marraskuu 2017 valittajan liikevaihto on ollut noin 1.182.000 euroa ja lisäksi saadut ennakot noin 2.380.000 euroa, jotka tuloutuvat kysymyksessä olevalle tilikaudelle. Viimeisimmän tilikauden liikevaihdoksi muodostuu näin ollen noin 3.500.000 euroa. Lisäksi valittajan taloudelliset ja rahoitukselliset edellytykset ovat hankinnan laajuuteen nähden riittävät. Ennen tarjouksen jättämistä on käyty puhelinkeskustelu valittajan ja Kemin Matkailu Oy:n välillä. Puhelinkeskustelussa Kemin Matkailu Oy on ilmoittanut valittajan liikevaihdon olevan hyväksyttävä valittajan esittämällä tavalla.
Kemin Matkailu Oy on ensisijaisesti vaatinut, että markkinaoikeus jättää valituksen tutkimatta ja toissijaisesti, että markkinaoikeus hylkää valituksen.
Valittajan tarjousta ei ole suljettu virheellisesti tarjouskilpailusta. Tarjouspyynnössä on vaadittu liikevaihtona 700.000 euroa vuodessa viimeisen kolmen vuoden ajalta. Valittaja on ilmoittanut liikevaihtonsa kahdelta aikaisemmalta tilikaudelta sekä hankintamenettelyn aikaan meneillään olevalta tilikaudelta. Viimeksi mainitun tilikauden tunnusluvut eivät ole julkaistua tietoa, eikä tätä ole voitu pitää hyväksyttävänä liikevaihtona. Valittajan ja Kemin Matkailu Oy:n välillä on käyty puhelinkeskustelu liikevaihtoon liittyen ennen tarjousten jättämistä. Valittajaa on kehotettu olemaan yhteydessä tarjouspyyntöasiakirjan laatineeseen konsulttiin.
Valittaja on esittänyt, että sen osalta liikevaihtoa koskenut vaatimus ei olisi täyttynyt, mikäli hankintamenettelyn aikaisen vuoden liikevaihtoa ei olisi voitu käyttää osoittamaan vaatimuksen täyttymistä. Tämän vuoksi valittaja on ollut puhelimitse yhteydessä Kemin Matkailu Oy:hyn, jonka toimitusjohtaja on ilmoittanut, että edellä mainitun vuoden liikevaihtoa voidaan käyttää. Kyseinen henkilö ei ole kehottanut tarkistamaan asiaa konsultilta.
Kemin Matkailu Oy on antanut markkinaoikeuden pyytämän selvityksen sen hankintayksikköluonnetta koskevaan arviointiin liittyvistä seikoista.
Kemin Matkailu Oy on antanut lisäselvityksen.
Asioissa on ensin ratkaistava, onko Kemin Matkailu Oy ollut muutoksenhaun kohteena olevaa hankintaa tehdessään julkisista hankinnoista ja käyttöoikeussopimuksista annetussa laissa (hankintalaki) tarkoitettu hankintayksikkö ja onko markkinaoikeus näin ollen toimivaltainen tutkimaan hankintaa koskevat valitukset.
Hankintalain 1 §:n 1 momentin mukaan valtion ja kuntien viranomaisten sekä muiden mainitun lain 5 §:ssä tarkoitettujen hankintayksiköiden on kilpailutettava hankintansa ja käyttöoikeussopimuksensa siten kuin mainitussa laissa säädetään.
Hankintalain 5 §:n 1 momentin mukaan mainitussa laissa tarkoitettuja hankintayksiköitä ovat:
Hankintalain 6 §:n 1 momentin mukaan hankintalakia sovelletaan 5 §:ssä tarkoitetun hankintayksikön suorittamiin hankintoihin siten kuin mainitussa laissa säädetään.
Hankintalain 5 §:n 2 momentin esitöiden (HE 108/2016 vp s. 84 ja 85) mukaan julkisoikeudellisen laitoksen käsitteen ensimmäisen osan edellytysten on täytyttävä samanaikaisesti. Yksikön tulee olla oikeushenkilö, sen tulee olla perustettu tyydyttämään yleisen edun mukaisia tarpeita ja näiden tarpeiden on oltava luonteeltaan muita kuin teollisia tai kaupallisia. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä (tuomio 10.11.1998, BFI Holding, C-360/96, EU:C:1998:525) on katsottu, että yleisen edun mukaisia muita kuin teollisia tai kaupallisia tarpeita ovat yleensä tarpeet, jotka tyydytetään muulla tavoin kuin tarjoamalla markkinoilla tavaroita tai palveluja.
Esitöissä (HE 108/2016 vp s. 84 ja 85) on edelleen todettu, että julkisoikeudellisten laitosten yleisen edun mukaisuutta sekä kaupallisen luonteen puuttumista koskevan käsitteen edellytyksiä on käsitelty unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä (mm. tuomio 15.1.1998, Mannesmann Anlagenbau Austria ym., C-44/96, EU:C:1998:4; tuomio 10.11.1998, BFI Holding, C-360/96, EU:C:1998:525; tuomio 7.12.2000, ARGE, C 94/99, EU:C:2000:677; tuomio 10.5.2001, Agorà ja Excelsior, C-223/99 ja C 260/99, EU:C:2001:259; tuomio 22.5.2003, Korhonen ym., C-18/01, EU:C:2003:300 ja tuomio 12.9.2013, IVD, C 526/11, EU:C:2013:543). Vaikka julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/24/EU (hankintadirektiivi) ja lain sanamuoto viittaavat itse tarpeiden luonteeseen, on vakiintuneessa oikeuskäytännössä usein tosiasiallisesti arvioitu tarkasteltavan yksikön toiminnan luonnetta eli tarpeiden tyydyttämisen tapaa. Yleisen edun mukaisiksi muiksi kuin teollisiksi ja kaupallisiksi tarpeiksi on vakiintuneessa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä katsottu tarpeet, joita tyydytetään muilla tavoin kuin tarjoamalla markkinoilla tavaroita tai palveluja ja jotka julkinen valta yleiseen etuun liittyvistä syistä päättää tyydyttää itse tai joiden osalta se haluaa säilyttää määräysvallan. Muun kuin teollisen tai kaupallisen toiminnan harjoittamista koskevalla edellytyksellä pyritään täsmentämään yleisen edun mukaisten tarpeiden käsitettä. Luonteeltaan muiden kuin teollisten tai kaupallisten yleisen edun mukaisten tarpeiden ja luonteeltaan teollisten tai kaupallisten yleisen edun mukaisten tarpeiden välille on tehty ero. Luonteeltaan muiden kuin teollisten tai kaupallisten yleisen edun mukaisten tarpeiden käsitteen ulkopuolelle eivät kuitenkaan jää sellaiset tarpeet, joita myös yksityiset yritykset tyydyttävät tai voivat tyydyttää. Kehittyneen kilpailun olemassaolo voi kuitenkin olla merkki siitä, että kyseessä on teollinen tai kaupallinen yleisen edun mukainen tarve.
Esitöissä (HE 108/2016 vp s. 85) on vielä todettu, että teollisen tai kaupallisen luonteen arvioinnissa oikeuskäytännössä on merkityksellisiksi katsottu kilpailuolosuhteissa toimimisen lisäksi muun ohella laitoksen tehtävien kuuluminen julkisen viranomaisen tehtäviin, laitoksen voiton tavoittelu sekä taloudellisten riskien kantaminen. Yleisen edun mukaisten tehtävien lisäksi julkisoikeudellinen laitos voi huolehtia myös muista tehtävistä. Merkitystä ei tältä osin ole annettava sille, onko yleisen edun mukaisten tarpeiden täyttäminen laitoksen pääasiallinen tehtävä vai vähämerkityksellinen osa laitoksen tehtävistä, jos yksikön perustamisella ja toiminnalla on kuitenkin ollut yleisen edun mukainen tarkoitus. Siten myös laitoksen kaupalliseen toimintaan liittyvät hankinnat on kilpailutettava hankintalainsäädännön mukaisesti. Hankintadirektiivin johdanto-osan 10 perustelukappaleen mukaan on selvennettävä, että laitosta, joka toimii tavanomaisissa markkinaolosuhteissa, tavoittelee voittoa ja vastaa toimintansa harjoittamisesta aiheutuneista tappioista, ei ole pidettävä julkisoikeudellisena laitoksena.
Esitöiden (HE 108/2016 vp s. 85) mukaan yleisen edun mukaiseksi toiminnaksi on katsottu muun ohella teollisen tai kaupallisen toiminnan kehittäminen (esimerkiksi kuntien elinkeinoyhtiöt), kansanterveyden ja ympäristönsuojelun kannalta välttämättömien tehtävien hoitaminen sekä valtion institutionaaliseen toimintaan liittyvien erityistä luottamuksellisuutta ja salassapitoa edellyttävien toimintojen harjoittaminen.
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan julkisoikeudellisen laitoksen käsite on ymmärrettävä laajasti (tuomio 27.2.2003, Adolf Truley, C-373/00, EU:C:2003:110, 43 kohta) ja käsitettä on tulkittava toiminnallisesti (tuomio 10.4.2008, Ing. Aigner, C 393/06, EU:C:2008:213, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Oikeuskäytännössä on myös todettu, että siihen, että yritystä itsessään pidetään hankintaviranomaisena, ei riitä se, että yrityksen on perustanut hankintaviranomainen tai että sen toimintaa rahoitetaan hankintaviranomaisen toiminnasta saaduin varoin (tuomio 15.1.1998, Mannesmann Anlagenbau Austria ym., C-44/96, EU:C:1998:4, 39 kohta). Lisäksi unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan ilmaisun "nimenomaisesti" käyttö hankintadirektiivissä on osoitus unionin lainsäätäjän tahdosta saattaa julkisia hankintoja koskevien sitovien sääntöjen alaisiksi vain yksiköt, jotka on nimenomaisesti perustettu tyydyttämään yleisen edun mukaisia tarpeita, joilla ei ole teollista tai kaupallista luonnetta, ja joiden toiminta täyttää tällaiset tarpeet (tuomio 5.10.2017, LitSpecMet, C-567/15, EU:C:2017:736, 35 kohta).
Kemin Matkailu Oy on oikeudelliselta muodoltaan osakeyhtiö. Sitä ei siten ole pidettävä hankintalain 5 §:n 1 momentin 1 tai 2 kohdassa tarkoitettuna hankintayksikkönä. Kemin Matkailu Oy ei ole pykälän 3 kohdassa tarkoitettu valtion liikelaitos. Asiassa saadun selvityksen mukaan Kemin Matkailu Oy ei ole saanut kyseessä olevaan hankintaan julkista tukea, joten sitä ei ole pidettävä myöskään hankintalain 5 §:n 1 momentin 5 kohdassa tarkoitettuna hankintayksikkönä. Asiassa on siten seuraavaksi arvioitava, onko Kemin Matkailu Oy hankintalain 5 §:n 1 momentin 4 kohdassa tarkoitettu julkisoikeudellinen laitos.
Kemin Matkailu Oy on oikeushenkilö ja täyttää siten tältä osin julkisoikeudelliselta laitokselta edellytetyn ensimmäisen vaatimuksen. Asiassa on seuraavaksi arvioitava, onko Kemin Matkailu Oy nimenomaisesti perustettu tyydyttämään yleisen edun mukaisia tarpeita ja täyttääkö tämä toiminta tosiasiallisesti nämä tarpeet, ennen tarvittaessa sen tutkimista, ovatko nämä tarpeet luonteeltaan teollisia tai kaupallisia vai eivät (ks. vastaavasti tuomio 22.5.2003, Korhonen ym. C-18/01, EU:C:2003:300, 40 kohta ja tuomio 5.10.2017, LitSpecMet, C-567/15, EU:C:2017:736, 36 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Kemin Matkailu Oy:n selvityksen mukaan yhtiön toimiala on matkailu ja sen päätuotteita ovat jäänmurtaja Sampon risteilyt ja Kemin Lumilinna. Lisäksi yhtiö vastaa Lumilinna-näyttelyn, Joulupukin satamakonttorin, Lumilinna Campingin ja Jalokivigallerian toiminnasta, omien kohteidensa ravintolapalveluista ja on lisäksi mukana erilaisissa matkailualan yhteistyöverkostoissa ja hankkeissa. Kemin Matkailu Oy:n antaman selvityksen perusteella yhtiön toiminnan tarkoitus on tuottaa ja myydä ympärivuotisia matkailuelämyksiä Kemin alueella. Selvityksen mukaan strateginen tavoite on myös muun ohella mahdollistaa uusien matkailutoimijoiden syntyminen ja toimijoiden liiketoiminnan kehittyminen.
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä yleisen edun mukaiseksi toiminnaksi on katsottu muun ohella teollisen tai kaupallisen toiminnan kehittämisen edistäminen (ks. tuomio 22.5.2003, Korhonen ym., C 18/01, EU:C:2003:300). Näin ollen markkinaoikeus katsoo, että koska Kemin Matkailu Oy:n tarkoitus on muun ohella edistää muiden toimijoiden kaupallista toimintaa ja alueen matkailua laajemmin, ei voida pitää poissuljettuna, ettei Kemin Matkailu Oy:tä olisi ainakin osittain perustettu tyydyttämään yleisen edun mukaisia tarpeita hankintalain 5 §:n 2 momentissa tarkoitetulla tavalla. Saadun selvityksen perusteella ei voida pitää myöskään poissuljettuna, ettei Kemin Matkailu Oy toiminnassaan myös ainakin osittain toteuttaisi yleisen edun mukaisia tarpeita. Kemin Matkailu Oy:n hankintayksikköluonteen selvittäminen edellyttää siten seuraavaksi sen arviointia, onko harjoitettu yleisen edun mukainen toiminta luonteeltaan kaupallista tai teollista.
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan yleisen edun mukaisten tarpeiden teollista tai kaupallista luonnetta on arvioitava ottaen huomioon kaikki asian kannalta merkitykselliset oikeudelliset seikat ja tosiseikat, jollaisia ovat olosuhteet, joiden vuoksi asianomainen laitos perustettiin, ja olosuhteet, joissa se harjoittaa yleisen edun mukaisten tarpeiden tyydyttämiseen tarkoitettua toimintaa, mukaan lukien muun ohella kilpailun puuttuminen markkinoilta, se, ettei laitoksen tarkoituksena ole voiton tavoittelu, se, ettei se vastaa tähän toimintaan liittyvistä riskeistä, sekä kyseisen toiminnan mahdollinen julkinen rahoitus (ks. tuomio 5.10.2017, LitSpecMet, C-567/15, EU:C:2017:736, 43 kohta).
Kuten oikeuskäytännössä on katsottu, on niin, että jos siltä osin kuin kyse on yleisen edun mukaisten tarpeiden tyydyttämiseen tarkoitetusta toiminnasta, asianomainen laitos toimii tavanomaisissa markkinaolosuhteissa, tavoittelee voittoa ja vastaa kyseisen toiminnan harjoittamisesta aiheutuneista tappioista, ei ole todennäköistä, että sen tyydyttämät tarpeet olisivat luonteeltaan muita kuin teollisia tai kaupallisia (tuomio 16.10.2003, komissio v. Espanja, C-283/00, EU:C:2003:544, 81 ja 82 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Yleisen edun mukaisen tarpeen, jolla ei ole teollista tai kaupallista luonnetta, ei kuitenkaan voida katsoa puuttuvan yksinomaan sillä perusteella, että on olemassa kehittynyttä kilpailua (tuomio 5.10.2017, LitSpecMet, C 567/15, EU:C:2017:736, 44 ja 45 kohta).
Kemin Matkailu Oy:n antaman selvityksen mukaan se tavoittelee voittoa ja kantaa itse toimintaansa liittyvät riskit. Selvityksen mukaan yhtiön tulot koostuvat risteily- ja sisäänpääsytuloista, majoitus- ja ravintolapalveluista sekä matkamuisto- ja välitysmyynnistä. Markkinoidessaan muiden yritysten palveluja Kemin Matkailu Oy veloittaa palveluista myyntiprovision. Yhtiön toiminnan rahoitus perustuu siten yhtiön toiminnastaan saamaan tulorahoitukseen. Selvityksen perusteella Kemin kaupunki ostaa yhtiöltä kokous- ja ravintolapalveluja, mutta asiassa ei ole ilmennyt, että niitä ostettaisiin sen enempää kuin muiltakaan alueen yrityksiltä. Selvityksen perusteella ei ole myöskään todettavissa, että Kemin kaupunki viime kädessä vastaisi mahdollisista yrityksen tappioista. Vielä on todettava, että yrityksen harjoittamaa matkailutoimintaa harjoitetaan kilpailluilla markkinoilla. Selvityksestä ei ole pääteltävissä, että Kemin Matkailu Oy ei toimisi tavanomaisilla markkinaedellytyksillä.
Edellä lausutun perusteella markkinaoikeus katsoo, että Kemin Matkailu Oy:n toiminta on luonteeltaan kaupallista. Näin ollen Kemin Matkailu Oy ei ole hankintalain 5 §:n 1 momentin 4 kohdassa tarkoitettu julkisoikeudellinen laitos.
Edellä mainituilla perusteilla markkinaoikeus katsoo, että Kemin Matkailu Oy:tä ei ole kysymyksessä olevan hankinnan osalta pidettävä hankintalain 5 §:ssä tarkoitettuna hankintayksikkönä. Asiassa ei ole siten ollut kysymys hankintalaissa tarkoitetusta julkisesta hankinnasta, eikä markkinaoikeudella tämän vuoksi ole toimivaltaa tutkia valituksia. Valitukset on näin ollen jätettävä tutkimatta.
Kemin Matkailu Oy on kilpailuttanut hankinnan julkisia hankintoja koskevien oikeusohjeiden mukaan ja Kemin Matkailu Oy:n hankintapäätöksessä on annettu muutoksenhakuohjaus markkinaoikeuteen.
Edellä esitetty huomioon ottaen olisi asiassa annetusta ratkaisusta huolimatta kohtuutonta, mikäli valittajat asiassa diaarinumero 2017/741 toimittuaan virheellisen muutoksenhakuohjauksen mukaisesti joutuisivat pitämään oikeudenkäyntikulunsa vahinkonaan. Kemin Matkailu Oy on näin ollen velvoitettava asiassa diaarinumero 2017/741 korvaamaan valittajien oikeudenkäyntikulut. Valittajat ovat vaatineet kohtuullisina pidettäviä 2.250 euron suuruisia oikeudenkäyntikuluja lisättynä 2.000 euron suuruisen oikeudenkäyntimaksun määrällä. Koska valitus asiassa diaarinumero 2017/741 jää markkinaoikeudessa tutkimatta, oikeudenkäyntimaksun suuruus on valittajien esittämän 2.000 euron sijaan 500 euroa.
Edellä todetut seikat huomioon ottaen asiassa annetusta ratkaisusta huolimatta ei ole kohtuutonta, että vastaavasti Kemin Matkailu Oy joutuu pitämään asiassa diaarinumero 2017/741 oikeudenkäyntikulunsa vahinkonaan.
Markkinaoikeus jättää valituksen tutkimatta pääasian osalta asiassa diaarinumero 2017/741.
Markkinaoikeus jättää valituksen tutkimatta asiassa diaarinumero 2017/754.
Markkinaoikeus velvoittaa asiassa diaarinumero 2017/741 Kemin Matkailu Oy:n korvaamaan Ykkös Infra Oy:n ja Leikkiturva Jussi Oy:n oikeudenkäyntikulut 2.750 eurolla.
Markkinaoikeus hylkää Kemin Matkailu Oy:n vaatimuksen oikeudenkäyntikulujensa korvaamisesta asiassa diaarinumero 2017/741.
Asian ovat yksimielisesti ratkaisseet markkinaoikeustuomarit Nina Korjus, Riikka Innanen ja Jukka Koivusalo.

matches:
diaarinumero 2017
diaarinumero 2017
diaarinumero 2017
diaarinumero 2017
diaarinumero 2017
diaarinumero 2017
diaarinumero 2017
diaarinumero 2017


text:
Mene...Kotiin3DHDAbstraktianimaatioEläimetlinnutPyörätautotSarjakuvatJulkkiksetVärikäsSöpöviileäKukkaPelitTytötteKuumaElääLogoRakkausElokuvatluontopaikatavaruusUrheiluMaailmanmobileLisää	Kotiin / Maailman / Irlanti tapetti HD	Irlanti tapetti HD
lähettänyt: Jeya kesäkuuta 2, 2016
3,970 näkymät
1	Irlanti tapetti HD
Tässä on paras kokoelma Irlannin tapetti HD työasemien, Kannettavat, Mobiles Ja Tabletit. täälläDownloadWallpaper.org saat lakhs ilmaisia taustakuvia laitteelle. Kaikki kuvat ovat aikajärjestyksessä, suosio, värejä ja näytön koon ja ar alati päivitetty. valitsevat vapaa taustakuvia yli kahdestakymmenestä luokista sekä Eläimet, Sarjakuva, Flower ja Urheilu. vaikka tyyppi tietokoneen että yksinkertaisesti omistat, voit yksinkertaisesti siirtää korkean resoluution taustakuvan kokoa muutetaan ja rajataan sopivaksi työpöydälle näytön.
Yksinkertaisuuden, valitse Desktopin Koko (esim. 1366×768, 1920×1080, 1024×768 jne.) luettelosta päätöksiä oikeassa paneelissa, ja myös järjestelmä voi valita sinulle kaikkea järjestelmän hyväksyttävän Size Set. Ja muistaa, täällä voit siirtää kasoista ilmaiseksi taustakuvia! Jos Like This Irlanti taustakuva HD Collection Anna Tykkää Ja Jaa Facebook.
piipittää Tietoja Jeya Edellinen: Hollywood Undead tapetti HD
seuraava: jeesus kristus taustakuvat HD
hauska taustakuvia HDiPhone Shelves wallpaperhevonen taustakuvatälypuhelin taustakuvatCyanogenMod tapetti HDtapetti kuvio HDte tapettiDesktop Spiderman Taustakuva HDMusta ja punainen tapettimiten poistaa tapetti Mainos

matches: HD HD HD HD HD HD HD


Laki lihantarkastuslain muuttamisesta 1045/1993 - Säädökset alkuperäisinä - FINLEX ®
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Säädökset alkuperäisinä › 1993 › 1045/1993
1045/1993
Annettu Helsingissä 26 päivänä marraskuuta 1993
Laki lihantarkastuslain muuttamisesta
kumotaan 27 päivänä maaliskuuta 1960 annetun lihantarkastuslain (160/60) 11 § sekä
muutetaan 4 ja 5 §, 10 §:n 2 momentti, 15 §, 17 §:n 3 momentti ja 23 §,
sellaisina kuin niistä ovat 4 § 30 päivänä joulukuuta 1982 annetussa laissa (1113/82) sekä 15 § muutettuna viimeksi mainitulla lailla ja 19 päivänä tammikuuta 1976 annetulla lailla (8/76), seuraavasti:
Hyväksytyssä teurastamossa suoritettavaa lihantarkastusta varten on eläinlääkintä- ja elintarvikelaitoksen palveluksessa virkasuhteisia tarkastuseläinlääkäreitä ja työsopimussuhteisia tarkastusapulaisia. Kunnallisessa lihantarkastamossa suoritettavaa lihantarkastusta varten on kunnan palveluksessa tarpeellinen määrä tarkastuseläinlääkäreitä ja tarvittaessa tarkastusapulaisia.
Lihantarkastus toimitetaan eläinlääkintä- ja elintarvikelaitoksen hyväksymässä teurastamossa tai kunnallisessa lihantarkastamossa.
Eläinlääkintä- ja elintarvikelaitoksen luvalla ja määräämillä ehdoilla voidaan tarkastus asianomaisen lihantarkastamon toimesta suorittaa muussa kuin 1 momentissa tarkoitetussa teurastamossa siellä teurastetun lihan osalta. Jollei toisin säädetä, on lihantarkastuksesta tällöin soveltuvin osin voimassa, mitä lihantarkastuksesta lihantarkastamossa säädetään.
Maasta vietävän lihan tarkastus toimitetaan hyväksytyssä teurastamossa, jonka eläinlääkintä- ja elintarvikelaitos on hyväksynyt vientiteurastamoksi.
Milloin erityiset syyt sitä vaativat, eläinlääkintä- ja elintarvikelaitos voi määrätä lihan uudelleen tarkastuksen pakolliseksi tarpeellisessa laajuudessa. Tällainen jälkitarkastus on maksuton.
Eläinlääkintä- ja elintarvikelaitoksen tarkastuseläinlääkärin suorittamasta ja tarkastusapulaisen avustamasta lihantarkastuksesta peritään teurastamolta valtiolle maksu. Maksusta on muutoin voimassa, mitä valtion maksuperuste laissa (150/92) ja sen nojalla säädetään tai määrätään.
Kunnallisen lihantarkastamon suorittamasta lihantarkastuksesta suoritettavista maksuista päättää kunta. Maksut voidaan määrätä enintään sellaisiksi, että ne vastaavat lihantarkastuksen järjestämisestä kunnalle aiheutuvia kustannuksia.
Lihan omistajalla tai haltijalla on oikeus vaatia, että liha, ennen kuin tarkastuseläinlääkärin päätös pannaan täytäntöön, annetaan erityisen asiantuntijalautakunnan tarkastettavaksi, johon lautakuntaan lihan omistaja valitsee yhden ja asianomainen tarkastuseläinlääkäri niin ikään yhden jäsenen ja nämä yhdessä kolmannen puheenjohtajaksi. Jollei puheenjohtajan vaalista sovita, määrää puheenjohtajan kansanterveystyön toimeenpanoon kuuluvista tehtävistä kunnassa huolehtiva kunnan toimielin. Tällaisen tarkastuksen toimittamista on omistajan tai haltijan vaadittava heti, kun hän on saanut tiedon päätöksestä, ja liha on tarkastusta varten säilytettävä enintään kaksikymmentäneljä tuntia, minkä ajan kuluessa tarkastus on toimitettava. Kustannukset asiantuntijalautakunnan toimittamasta tarkastuksesta on sitä vaatineen suoritettava.
Tämän lain täytäntöönpanon ylin johto ja valvonta kuuluu eläinlääkintä- ja elintarvikelaitokselle siltä osin kuin elintarvikevirastosta annetun lain (111/90) 5 §:stä ei muuta johdu.
Eläinlääkintä- ja elintarvikelaitos suorittaa tämän lain voimaan tultua ne laitosten hyväksymiseen ja valvontaan, lihantarkastuksen järjestämiseen ja valtion lihantarkastushenkilökunnan henkilöstöhallintoon liittyvät tehtävät, jotka seuraavissa säännöksissä ja määräyksissä, niihin myöhemmin tehtyine muutoksineen, on säädetty tai määrätty maa- ja metsätalousministeriön tai sen eläinlääkintä- ja elintarvikeosaston tehtäväksi, jollei asianomaisessa järjestyksessä toisin säädetä tai määrätä:
1) 6 päivänä toukokuuta 1960 annetun lihantarkastusasetuksen (219/60) 1 §:n 1 momentti, 3 §, 4 §:n 1, 4 ja 5 momentti, 6 §, 7 §:n 2 ja 3 momentti, 8 §:n 4 momentti, 9 §:n 4 momentti, 10 §, 10 a §:n 2 momentti, 16 §, 17 §:n 1, 2 ja 5-8 momentti, 20 §:n 2 momentti ja 22 §:n 4 momentti;
2) lihan sekä lihavalmisteiden viennistä ja tuonnista 6 päivänä toukokuuta 1960 annetun asetuksen (220/60) 1 §:n 1 ja 2 kohta, 3 ja 4 § sekä 5 §:n 3 momentti;
3) lihavalmisteiden valmistuksen valvonnasta 29 päivänä huhtikuuta 1960 annetun asetuksen (211/60) 2 §, 6 §:n 1 momentti, 10 §, siltä osin kuin mainitussa lainkohdassa on kyse teurastamojen yhteydessä toimivista tai vientiin hyväksyttävistä laitoksista, sekä 11 §:n 2 ja 5 momentti;
4) myytäväksi tarkoitetun hirven ja valkohäntäpeuran lihan tarkastuksesta 24 päivänä elokuuta 1979 annetun asetuksen (687/79) 4 §:n 2 momentti ja 7 §:n 2 momentti;
5) 28 päivänä lokakuuta 1988 annetun liha-asetuksen (898/88) 6 §:n 2 ja 4 momentti ja 24 §, siltä osin kuin siinä on kyse yksittäistapausta koskevien, muiden kuin asetuksen 21 §:ään liittyvien poikkeuslupien myöntämisestä;
6) siipikarjanlihan tarkastuksesta 28 päivänä lokakuuta 1988 annetun asetuksen (899/88) 4 §:n 2 momentti, 5 §, 9 §:n 1 momentti, 12 §:n 7 kohta ja 20 §:n 2 momentti, siltä osin kuin siinä on kyse yksittäistapausta koskevien poikkeuslupien myöntämisestä;
7) poronlihan tarkastuksesta 8 päivänä maaliskuuta 1991 annetun asetuksen (499/91) 11 §:n 6 kohta, 15 § ja 16 §:n 4 momentti; sekä
8) lihantarkastuslain sekä sen nojalla annettujen asetusten perusteella annetut maa- ja metsätalousministeriön tai sen eläinlääkintä- ja elintarvikeosaston päätökset.
Ennen tämän lain voimaantuloa voidaan ryhtyä sen täytäntöön panemiseksi tarvittaviin toimenpiteisiin.
HE 163/93
MmVM 17/93
Helsingissä 26 päivänä marraskuuta 1993
Martti Pura
4 §5 §10 §15 §17 §23 §


Laki sijoitusrahastolain muuttamisesta 224/2004 - Säädökset alkuperäisinä - FINLEX ®
Olet tässä: Finlex › Lainsäädäntö › Säädökset alkuperäisinä › 2004 › 224/2004
kumotaan 29 päivänä tammikuuta 1999 annetun sijoitusrahastolain (48/1999) 7 §:n 1 momentti, 12―15 ja 17 §, 41 §:n 2 momentin 1 ja 5 kohta, 69 §:n 3 momentti, 81 §:n 5 momentti ja 117 §:n 4 ja 5 momentti,
muutetaan 1 §:n 2 momentin johdantokappale, 2 §:n 1 kohta, 2 §:n 8 kohdan suomenkielinen sanamuoto, 2 §:n 9―11 kohta, 5 ja 6 §, 8 §:n 1 momentti, 9 §:n 1 momentti, 10 ja 16 §, 26 §:n 2 ja 3 momentti, 27 ja 29 §, 34 §:n 2 momentti, 38 §:n 1 momentti, 41 §:n 1 momentin 11 kohta, 43 §:n 2 ja 3 momentti, 48 §:n 3 momentti, 50 §:n 2 momentti, 51 §, 53 §:n 2 momentti, 66 §:n 1 momentti, 69 §:n 1 momentin johdantokappale ja 1 kohta sekä 2 momentti, 71―74 §, 75 §:n 1 momentin johdantokappale, 76―78 §, 79 §:n 2 momentti, 80 §, 81 §:n 1―3 ja 6 momentti, 82 ja 84 §, 88 §:n 1 momentti, 92 §:n 2―4 momentti, 93 §, 94 §:n 2 momentti, 96 §:n 3 momentti, 97 §, 99 §:n 1 momentin 4 kohta, 103 §:n 2 momentin 1 kohta, 107 §:n 1 momentti, 108 §:n 1 momentin 1 kohta, 109 §:n 3 momentti, 113 §:n 1 momentin 1 kohta, 114 §:n 3 momentti, 116 §, 117 §:n 1―3 momentti, 121 ja 123―125 §, 20 luvun otsikko, 127 §:n 3 momentti, 129 §, 130 §:n 1 momentin johdantokappale ja 3 kohta sekä 2 momentti, 131 §:n 1 momentti, 132 ja 134 §, 145 §:n 1 momentin johdantokappale, 146 §:n johdantokappale ja 2 kohta sekä 150 §:n 2 momentti,
lisätään 1 §:ään uusi 3 momentti, 2 §:ään uusi 12―15 kohta, lakiin uusi 5 a―5 e ja 9 a―9 d §, 24 §:ään uusi 3 momentti, 26 §:ään uusi 4 momentti, lakiin uusi 26 a ja 26 b §, 28 §:ään uusi 3 momentti, lakiin uusi 4 a luku, 41 §:ään uusi 4 ja 5 momentti, 45 §:ään uusi 3 momentti, 47 §:ään uusi 3 momentti, jolloin nykyinen 3 momentti siirtyy 4 momentiksi, lakiin uusi 71 a, 73 a, 80 a, 117 a ja 126 a―126 d § sekä 144 §:ään uusi 4 momentti, seuraavasti:
Tätä lakia ei sovelleta yhteissijoitusyrityksen osuuksien markkinoimiseen, jos yhteissijoitusyrityksen osuuksia markkinoidaan ainoastaan ammattimaisille sijoittajille. Ammattimaisena sijoittajana on pidettävä
Rahastoyhtiöihin sovelletaan sijoituspalveluyrityksistä annettua lakia (579/1996) siltä osin kuin tässä laissa säädetään.
1) sijoitusrahastotoiminnalla varojen hankkimista yleisöltä yhteistä sijoittamista varten ja näiden varojen sijoittamista pääasiallisesti rahoitusvälineisiin sekä sijoitusrahaston hallintoa;
8) arvopaperilla arvopaperimarkkinalain 1 luvun 2 §:ssä määriteltyä todistetta;
9) sijoitusrahastodirektiivillä neuvoston direktiiviä arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (85/611/ETY) siihen myöhemmin tehtyine muutoksineen;
10) yhteissijoitusyrityksellä ulkomaista sijoitusrahastoa ja siihen rinnastettavaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavaa ulkomaista yritystä;
11) kotivaltiolla valtiota, jossa yhteissijoitusyritys tai säilytysyhteisö on saanut toimiluvan;
12) rahoitusvälineellä sijoituspalveluyrityksistä annetun lain 2 §:ssä tarkoitettuja sijoituskohteita, rahamarkkinavälineitä ja talletuksia luottolaitoksissa;
13) rahamarkkinavälineellä velkasitoumusta, jolla tavallisesti käydään kauppaa rahamarkkinoilla, joka voidaan muuttaa helposti rahaksi ja jonka arvo voidaan tarkasti määritellä koska tahansa;
14) vakioimattomalla johdannaissopimuksella muuta kuin kaupankäynnistä vakioiduilla optioilla ja termiineillä annetun lain (772/1988) 1 luvun 2 §:ssä tarkoitettua vakioitua johdannaissopimusta ja siihen arvopaperimarkkinalain 10 luvun 1 a §:n nojalla rinnastettavaa johdannaissopimusta; sekä
15) merkittävällä sidonnaisuudella, mitä luottolaitostoiminnasta annetun lain (1607/1993) 4 a §:ssä säädetään.
1) omaisuudenhoitoa siten kuin siitä säädetään sijoituspalveluyrityksistä annetun lain 3 §:n 1 momentin 5 kohdassa;
2) sijoituskohteita koskevaa sijoitus- ja rahoitusneuvontaa siten kuin siitä säädetään 1 kohdassa mainitun lain 16 §:n 1 momentin 4 kohdassa; sekä
3) sijoitusrahastojen ja yhteissijoitusyritysten osuuksien säilytys- ja hoitopalveluja siten kuin siitä säädetään 1 kohdassa mainitun lain 16 §:n 1 momentin 5 kohdassa.
Rahastoyhtiölle ei voida antaa toimilupaa ainoastaan 2 momentissa tarkoitettuun toimintaan. Rahastoyhtiölle ei voida myöskään antaa toimilupaa ainoastaan 2 momentin 2 tai 3 kohdassa tarkoitettuun toimintaan, jos toimilupaa ei ole myönnetty tai samanaikaisesti haeta myös 2 momentin 1 kohdassa tarkoitettuun toimintaan.
Rahastoyhtiön, joka harjoittaa 2 momentissa tarkoitettua toimintaa, velvollisuudesta kuulua sijoittajien korvausrahastoon säädetään sijoituspalveluyrityksistä annetussa laissa.
Rahoitustarkastus myöntää hakemuksesta rahastoyhtiön toimiluvan. Toimilupahakemukseen liitettävistä selvityksistä säädetään valtiovarainministeriön asetuksella.
Toimilupa on myönnettävä suomalaiselle osakeyhtiölle, jos osakkeenomistajien, osakkeenomistajiin arvopaperimarkkinalain 2 luvun 9 §:n mukaan rinnastettavien henkilöiden sekä hallintoa hoitavien henkilöiden luotettavuudesta, hyvämaineisuudesta, kokemuksesta ja muusta sopivuudesta saadun selvityksen perusteella ja hakijan liiketoiminnan aiottu laajuus huomioon ottaen voidaan varmistua siitä, että rahastoyhtiötä tullaan johtamaan ammattitaitoisesti sekä terveiden ja varovaisten liiketapaperiaatteiden mukaisesti. Toimiluvan myöntämisen edellytyksenä on lisäksi, että yhtiöllä on pääkonttori Suomessa, luotettava hallinto, riittävät taloudelliset toimintaedellytykset ja että se täyttää muut tässä laissa asetetut vaatimukset, jollei saadun selvityksen perusteella voida pitää todennäköisenä, että rahastoyhtiön ja muun oikeushenkilön tai luonnollisen henkilön välillä oleva merkittävä sidonnaisuus tai tällaisessa sidonnaisuussuhteessa olevaan luonnolliseen henkilöön tai oikeushenkilöön sovellettavat Euroopan talousalueen ulkopuolisen valtion säännökset ja hallinnolliset määräykset estävät rahastoyhtiön tehokkaan valvonnan. Toimilupa voidaan myöntää myös perustettavalle rahastoyhtiölle ennen sen rekisteröimistä.
Rahoitustarkastuksen on ennen asian ratkaisemista pyydettävä hakemuksesta lausunto sijoittajien korvausrahastolta, jos rahastoyhtiö hakee toimilupaa 5 §:n 2 momentissa tarkoitetun toiminnan harjoittamiseen.
Rahastoyhtiö voi aloittaa toimintansa, jollei toimiluvan ehdoista muuta johdu, välittömästi sen jälkeen, kun toimilupa on myönnetty ja, jos toimilupa on myönnetty perustettavalle yritykselle, kun rahastoyhtiö on rekisteröity. Rahastoyhtiön on ilmoitettava Rahoitustarkastukselle, milloin se aloittaa toimintansa.
Rahoitustarkastuksen on ilmoitettava toimilupa rekisteröitäväksi. Jos toimilupa on myönnetty 5 §:n 2 momentissa tarkoitetun toiminnan harjoittamiseen, Rahoitustarkastuksen on ilmoitettava toimilupa myös tiedoksi sijoittajien korvausrahastolle. Perustettavalle rahastoyhtiölle myönnetty toimilupa rekisteröidään samalla kun yritys rekisteröidään.
Toimiluvassa on mainittava ne edellä 5 §:ssä tarkoitetut palvelut, joita rahastoyhtiöllä on oikeus tarjota sijoitusrahastotoiminnan harjoittamisen ohella. Rahoitustarkastus voi toimiluvan myöntämisen jälkeen rahastoyhtiön hakemuksesta muuttaa toimilupaa tässä momentissa säädetyiltä osin.
Rahoitustarkastuksella on oikeus toimiluvan hakijaa kuultuaan asettaa toimilupaan rahastoyhtiön liiketoimintaa koskevia, valvonnan kannalta välttämättömiä rajoituksia ja ehtoja.
Rahastoyhtiön hallituksen ja toimitusjohtajan tulee johtaa rahastoyhtiötä ammattitaitoisesti sekä terveiden ja varovaisten liiketapaperiaatteiden mukaisesti. Hallituksen jäsenten ja varajäsenten sekä toimitusjohtajan ja toimitusjohtajan sijaisen on oltava luotettavia henkilöitä, jotka eivät ole konkurssissa ja joiden toimintakelpoisuutta ei ole rajoitettu. Hallituksen jäsenellä ja varajäsenellä sekä toimitusjohtajalla ja toimitusjohtajan sijaisella on lisäksi oltava sellainen yleinen sijoitusrahastotoiminnan tuntemus kuin rahastoyhtiön toiminnan laatuun ja laajuuteen katsoen on tarpeen. Rahastoyhtiön, jolle on myönnetty toimilupa 5 §:n 2 momentissa tarkoitetun toiminnan harjoittamiseen, hallituksen jäsenellä ja varajäsenellä sekä toimitusjohtajalla ja toimitusjohtajan sijaisella on lisäksi oltava sellainen yleinen sijoituspalvelutoiminnan tuntemus kuin rahastoyhtiön toiminnan laatuun ja laajuuteen katsoen on tarpeen. Rahasto-osuudenomistajien 8 §:n 2 momentin mukaisesti valitsemilta rahastoyhtiön hallituksen jäseniltä ei edellytetä sijoitusrahasto- tai sijoituspalvelutoiminnan tuntemusta.
Edellä 1 momentissa tarkoitettua henkilöä ei pidetä luotettavana, jos hänet on lainvoiman saaneella tuomiolla viiden viimeisen vuoden aikana tuomittu vankeusrangaistukseen tai kolmen viimeisen vuoden aikana sakkorangaistukseen rikoksesta, jonka voidaan katsoa osoittavan hänen olevan ilmeisen sopimaton rahastoyhtiön hallituksen jäseneksi tai varajäseneksi taikka toimitusjohtajaksi tai toimitusjohtajan sijaiseksi.
Rahoitustarkastus voi kieltää määräajaksi, enintään viideksi vuodeksi, henkilöä toimimasta rahastoyhtiön hallituksen jäsenenä tai varajäsenenä taikka toimitusjohtajana tai toimitusjohtajan sijaisena, jos
1) tämä tehtävänsä hoidossa on osoittanut ilmeistä taitamattomuutta tai varomattomuutta ja jos on ilmeistä, että se voi vakavasti vahingoittaa rahastoyhtiön tai sen hallinnoiman sijoitusrahaston vakaata toimintaa, rahasto-osuudenomistajien tai sijoittajien asemaa tai velkojien etua; tai
Rahastoyhtiön osakepääoman on oltava vähintään 125 000 euroa. Osakepääoman on oltava kokonaan merkitty toimilupaa myönnettäessä.
Rahastoyhtiöltä on oltava edellä 1 momentissa säädetyn vähimmäispääoman lisäksi omia varoja 0,02 sadasosaa määrästä, jolla sen hallinnoimien sijoitusrahastojen yhteenlaskettu arvo ylittää 250 miljoonaa euroa. Rahastoyhtiön omien varojen kokonaismäärän ei kuitenkaan tarvitse ylittää 10 miljoonaa euroa.
Edellä 2 momentissa säädettyä pääomavaatimusta laskettaessa rahastoyhtiön hallinnoimien sijoitusrahastojen arvoon luetaan mukaan kaikki rahastoyhtiön hallinnoimat sijoitusrahastot mukaan luettuna ne sijoitusrahastot, joiden sijoitustoiminnan hoitaminen on annettu toisen yhtiön hoidettavaksi. Pääomavaatimusta laskettaessa ei oteta huomioon niiden sijoitusrahastojen varoja, joita rahastoyhtiö hoitaa toisen rahastoyhtiön antaman toimeksiannon perusteella.
Edellä 2 momentissa asetetuista vaatimuksista huolimatta rahastoyhtiön omien varojen määrä ei saa alittaa yhtä neljäsosaa edellisen tilikauden hyväksytyn tuloslaskelman osoittamista kiinteistä kuluista tai, jos rahastoyhtiön toiminnassa on tilinpäätöksen vahvistamisen jälkeen tapahtunut merkittäviä muutoksia, Rahoitustarkastuksen rahastoyhtiön hakemuksesta vahvistamaa määrää.
Rahastoyhtiön, joka harjoittaa 5 §:n 2 momentissa tarkoitettua toimintaa, omien varojen on aina täytettävä sijoituspalveluyrityksistä annetun lain 31 §:ssä säädetyt vaatimukset.
Rahoitustarkastus antaa sijoitusrahastodirektiivin vaatimusten täytäntöönpanemiseksi tarvittavat tarkemmat määräykset edellä tässä pykälässä rahastoyhtiön omille varoille asetettujen vaatimusten soveltamisesta.
Rahastoyhtiön hallituksessa on oltava vähintään kolme jäsentä.
Rahoitustarkastus myöntää hakemuksesta säilytysyhteisön toimiluvan. Toimilupahakemukseen liitettävistä selvityksistä säädetään valtiovarainministeriön asetuksella.
Säilytysyhteisön toimilupa on myönnettävä suomalaiselle osakeyhtiölle, jos osakkeenomistajien, osakkeenomistajiin arvopaperimarkkinalain 2 luvun 9 §:n mukaan rinnastettavien henkilöiden sekä hallintoa hoitavien henkilöiden luotettavuudesta, hyvämaineisuudesta, kokemuksesta ja muusta sopivuudesta saadun selvityksen perusteella ja hakijan liiketoiminnan aiottu laajuus huomioon ottaen voidaan varmistua siitä, että säilytysyhteisöä tullaan johtamaan ammattitaitoisesti sekä terveiden ja varovaisten liiketapaperiaatteiden mukaisesti. Toimiluvan myöntämisen edellytyksenä on lisäksi, että yhtiöllä on pääkonttori Suomessa, luotettava hallinto, riittävät taloudelliset toimintaedellytykset ja että se täyttää muut tässä laissa asetetut vaatimukset, jollei saadun selvityksen perusteella voida pitää todennäköisenä, että säilytysyhteisön ja muun oikeushenkilön tai luonnollisen henkilön välillä oleva merkittävä sidonnaisuus tai tällaisessa sidonnaisuussuhteessa olevaan luonnolliseen henkilöön tai oikeushenkilöön sovellettavat Euroopan talousalueen ulkopuolisen valtion säännökset ja hallinnolliset määräykset estävät säilytysyhteisön tehokkaan valvonnan. Toimilupa voidaan myöntää myös perustettavalle säilytysyhteisölle ennen sen rekisteröimistä.
Hakemus on ratkaistava kuuden kuukauden kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta tai, jos hakemus on ollut puutteellinen, siitä kun hakija on antanut asian ratkaisemista varten tarvittavat asiakirjat ja selvitykset. Toimilupaa koskeva päätös on kuitenkin aina tehtävä 12 kuukauden kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta. Jos päätöstä ei ole annettu säädetyssä määräajassa, hakija voi tehdä valituksen. Valituksen katsotaan tällöin kohdistuvan hakemuksen hylkäävään päätökseen. Tällaisen valituksen voi tehdä, kunnes päätös on annettu. Rahoitustarkastuksen on ilmoitettava päätöksen antamisesta muutoksenhakuviranomaiselle, jos päätös on annettu valituksen tekemisen jälkeen. Tässä momentissa tarkoitetun valituksen tekemisestä ja käsittelystä on muutoin soveltuvin osin voimassa, mitä hallintolainkäyttölaissa säädetään.
Säilytysyhteisö voi aloittaa toimintansa, jollei toimiluvan ehdoista muuta johdu, välittömästi sen jälkeen, kun toimilupa on myönnetty ja, jos toimilupa on myönnetty perustettavalle yritykselle, säilytysyhteisö on rekisteröity. Säilytysyhteisön on ilmoitettava Rahoitustarkastukselle, milloin se aloittaa toimintansa.
Rahoitustarkastuksen on ilmoitettava säilytysyhteisön toimilupa rekisteröitäväksi. Perustettavalle säilytysyhteisölle myönnetty toimilupa rekisteröidään samalla kun yritys rekisteröidään.
Säilytysyhteisön toimiluvassa on mainittava ne edellä 9 §:n 2 momentissa tarkoitetut palvelut, joita säilytysyhteisöllä on oikeus tarjota säilytysyhteisötoiminnan harjoittamisen ohella. Rahoitustarkastus voi toimiluvan myöntämisen jälkeen säilytysyhteisön hakemuksesta muuttaa toimilupaa tässä momentissa säädetyiltä osin.
Rahoitustarkastuksella on oikeus toimiluvan hakijaa kuultuaan asettaa toimilupaan säilytysyhteisön liiketoimintaa koskevia, valvonnan kannalta välttämättömiä rajoituksia ja ehtoja.
Säilytysyhteisön hallituksen ja toimitusjohtajan tulee johtaa säilytysyhteisöä ammattitaitoisesti sekä terveiden ja varovaisten liiketapaperiaatteiden mukaisesti. Hallituksen jäsenten ja varajäsenten sekä toimitusjohtajan ja toimitusjohtajan sijaisen on oltava luotettavia henkilöitä, jotka eivät ole konkurssissa ja joiden toimintakelpoisuutta ei ole rajoitettu. Hallituksen jäsenellä ja varajäsenellä sekä toimitusjohtajalla ja toimitusjohtajan sijaisella on lisäksi oltava sellainen yleinen säilytysyhteisötoiminnan tuntemus kuin säilytysyhteisön toiminnan laatuun ja laajuuteen katsoen on tarpeen.
Edellä 1 momentissa tarkoitettua henkilöä ei pidetä luotettavana, jos hänet on lainvoiman saaneella tuomiolla viiden viimeisen vuoden aikana tuomittu vankeusrangaistukseen tai kolmen viimeisen vuoden aikana sakkorangaistukseen rikoksesta, jonka voidaan katsoa osoittavan hänen olevan ilmeisen sopimaton säilytysyhteisön hallituksen jäseneksi tai varajäseneksi taikka toimitusjohtajaksi tai toimitusjohtajan sijaiseksi.
Rahoitustarkastus voi kieltää määräajaksi, enintään viideksi vuodeksi, henkilöä toimimasta säilytysyhteisön hallituksen jäsenenä tai varajäsenenä taikka toimitusjohtajana tai toimitusjohtajan sijaisena, jos
1) tämä tehtävänsä hoidossa on osoittanut ilmeistä taitamattomuutta tai varomattomuutta ja jos on ilmeistä, että se voi vakavasti vahingoittaa säilytysyhteisön tai sellaisen sijoitusrahaston, jonka säilytysyhteisönä kyseinen säilytysyhteisö toimii 31 §:n mukaisesti, vakaata toimintaa, rahasto-osuudenomistajien tai sijoittajien asemaa tai velkojien etua; tai
Säilytysyhteisön osakepääoman on oltava vähintään 730 000 euroa. Osakepääoman on oltava kokonaan merkitty toimilupaa myönnettäessä.
Rahastoyhtiöön ja säilytysyhteisöön sovelletaan, mitä sijoituspalveluyrityksistä annetun lain 14 ja 15 §:ssä säädetään osakkeiden hankinnasta ilmoittamisesta sekä hankinnan vastustamisesta.
Jos rahastoyhtiö ei ole aloittanut sijoitusrahaston toimintaa kahden vuoden kuluessa siitä, kun sen säännöt on ensimmäisen kerran vahvistettu 43 §:n mukaisesti, on sääntöjen vahvistamisen katsottava rauenneen.
Rahastoyhtiön on sijoitusrahastotoiminnassaan ja liiketoimintansa rakenteita järjestäessään pyrittävä välttämään eturistiriitatilanteita ja niiden syntyessä varmistettava, että rahastoyhtiön hallinnoimia sijoitusrahastoja, niiden rahasto-osuudenomistajia ja rahastoyhtiön muita asiakkaita kohdellaan tasapuolisesti. Rahoitustarkastus voi antaa rahastoyhtiöille tarkempia määräyksiä menettelyistä eturistiriitatilanteiden välttämiseksi.
Rahoitustarkastus voi sijoitusrahastodirektiivissä asetettujen vaatimusten täyttämiseksi antaa rahastoyhtiöille tarkempia määräyksiä niistä menettelytavoista, joita rahastoyhtiöiden on sijoitusrahastotoimintaa harjoittaessaan tämän pykälän nojalla noudatettava.
Rahastoyhtiö, joka harjoittaa edellä 5 §:n 2 momentin 1 kohdassa tarkoitettua toimintaa, ei saa sijoittaa asiakkaansa varoja hallinnoimiensa sijoitusrahastojen osuuksiin, ellei se ole saanut tähän asiakkaalta etukäteen hyväksyntää.
Rahastoyhtiöllä on oltava toimintaansa varten vähintään yksi kiinteä toimipaikka. Se voi harjoittaa toimintaansa lisäksi muissa toimipaikoissa. Rahastoyhtiö voi harjoittaa liiketoimintaa myös asiamiehen välityksellä, jos asiamiehen käyttäminen ei haittaa rahastoyhtiön riskien hallintaa ja sisäistä valvontaa eikä rahastoyhtiön liiketoiminnan muuta hoitamista.
Rahastoyhtiön on antaessaan liiketoimintaansa asiamiehen hoidettavaksi huolehdittava siitä, että rahastoyhtiö saa asiamieheltä jatkuvasti rahastoyhtiön viranomaisvalvonnan, riskien hallinnan ja sisäisen valvonnan edellyttämät tarpeelliset tiedot sekä että rahastoyhtiö voi luovuttaa nämä tiedot edelleen Rahoitustarkastukselle.
Rahastoyhtiön, joka aikoo harjoittaa liiketoimintaa muun kuin rahastoyhtiön kanssa samaan konsolidointiryhmään tai osuuspankeista ja muista osuuskuntamuotoisista luottolaitoksista annetussa laissa (1504/2001) tarkoitettuun yhteenliittymään kuuluvan asiamiehen välityksellä, on ilmoitettava siitä Rahoitustarkastukselle ennen toiminnan antamista asiamiehen hoidettavaksi. Ilmoitusta ei tarvita, jos liiketoimintaa harjoitetaan asiamiehen välityksellä vain vähäisessä määrin. Rahastoyhtiön ja asiamiehen välisessä sopimussuhteessa tapahtuvista merkittävistä muutoksista on ilmoitettava Rahoitustarkastukselle. Rahoitustarkastus antaa tarkemmat määräykset ilmoituksen sisällöstä sekä siitä, milloin asiamiehen välityksellä harjoitettavaa liiketoimintaa voidaan tällaisen toiminnan luonne ja sen laajuus huomioon ottaen pitää vähäisenä.
Asiamiehen käyttäminen ei saa estää rahastoyhtiötä toimimasta sen hallinnoiman sijoitusrahaston osuudenomistajien edun mukaisesti. Rahastoyhtiön käyttämällä asiamiehellä on sille annetut tehtävät huomioon ottaen oltava riittävä ammattitaito suoriutua tehtävistään. Rahastoyhtiön on huolehdittava siitä, että se voi asiamiehelle antamansa toimeksiannon voimassaoloaikana antaa tälle lisäohjeita ja purkaa asiamiehen kanssa tehdyn sopimuksen välittömästi, jos tämä on osuudenomistajien etujen mukaista.
Jos sijoitustoiminnan hoitamisessa käytetään asiamiestä, asiamiehenä saa toimia vain yhteisö, joka on saanut toimiluvan tai on rekisteröity tätä toimintaa varten, ja jonka toiminnan vakautta valvotaan. Jos asiamiehen kotipaikka on muussa kuin Euroopan talousalueeseen kuuluvassa valtiossa, sitä valvovan viranomaisen sekä Rahoitustarkastuksen välinen yhteistyö on riittävässä määrin varmistettava. Rahastoyhtiön on määräajoin annettava asiamiehelle määräykset sijoitustoiminnan yleisistä perusteista.
Sijoitusrahaston hallinnointiin liittyvien tehtävien hoitamisessa ei saada käyttää asiamiehenä sijoitusrahaston säilytysyhteisöä eikä muuta yhteisöä, jonka edut voivat olla ristiriidassa rahastoyhtiön tai osuudenomistajien etujen kanssa. Sopimus rahastoyhtiön vastuun siirtämisestä kolmannelle on mitätön. Asiamiestä koskee, mitä 133 §:n 1 momentissa säädetään.
Siltä osin kuin on kysymys sijoitusrahaston hallinnointiin liittyvistä tehtävistä ja säilytysyhteisön 31 §:n 1 momentissa tarkoitetuista tehtävistä, rahastoyhtiöllä tai sen asiamiehellä ja sen hallinnoiman sijoitusrahaston säilytysyhteisöllä ei saa olla palveluksessaan samoja henkilöitä.
Sijoitusrahaston rahastoesitteessä ja yksinkertaistetussa rahastoesitteessä on mainittava, miltä osin rahastoyhtiö käyttää toiminnassaan asiamiestä.
Sijoitusrahaston varojen (vähimmäispääoma) on oltava vähintään kaksi miljoonaa euroa ja sijoitusrahastolla on oltava ainakin 50 rahasto-osuudenomistajaa. Rahasto-osuudenomistajien lukumäärää laskettaessa yhtenä kokonaisuutena on pidettävä rahasto-osuudenomistajaa ja tämän määräysvallassa kirjanpitolain 1 luvun 5 §:ssä tarkoitetulla tavalla olevaa yhteisöä tai siihen verrattavaa ulkomaista yritystä. Sijoitusrahaston vähimmäispääoman määrä sekä rahasto-osuudenomistajien vähimmäismäärä on saavutettava kuuden kuukauden kuluessa sijoitusrahaston toiminnan aloittamisesta.
Rahoitustarkastus voi erityisestä syystä arvopaperimarkkinoita kohtaan tunnetun luottamuksen varmistamiseksi tai rahasto-osuudenomistajien edun turvaamiseksi myöntää poikkeuksen 1 momentissa tarkoitetusta määräajasta, jonka kuluessa sijoitusrahaston vähimmäispääoman määrä sekä rahasto-osuudenomistajien vähimmäismäärä on saavutettava, enintään kuudeksi kuukaudeksi 1 momentissa tarkoitetun määräajan päättymisestä.
Rahastoyhtiön on välittömästi ilmoitettava Rahoitustarkastukselle, kun 1 momentissa tarkoitettu vähimmäispääoma tai rahasto-osuudenomistajien vähimmäismäärä saavuttaa tai ylittää taikka vähenee alle kyseisessä momentissa mainitun rajan.
Rahoitustarkastus antaa tarkemmat määräykset 27 §:ssä tarkoitettujen sijoitusrahaston pääomaa ja osuudenomistajien määrää koskevien tietojen sekä 1 ja 2 momentissa tarkoitettujen sijoitusrahaston varojen sijoittamista koskevien tietojen ilmoittamisesta.
Rahastoyhtiön hallituksen on hyväksyttävä tavoitteet ja toimintatavat sijoitusrahaston varoihin kuuluvien osakkeiden tuottaman äänioikeuden käyttämisestä osakeyhtiön yhtiökokouksessa. Omistajaohjauksen tavoitteet on ilmoitettava rahastoesitteessä. Sijoitusrahaston puolivuotiskatsauksessa ja vuosikertomuksessa on esitettävä tiedot siitä, miten sijoitusrahastolle kuuluvaa äänioikeutta on katsauskaudella käytetty.
Rahastoyhtiö ei saa toiminnassaan ottaa niin suurta riskiä, että siitä aiheutuu olennaista vaaraa rahastoyhtiön vakavaraisuudelle. Rahastoyhtiöllä on oltava toimintaansa nähden riittävä sisäinen valvonta ja riittävät riskienhallintajärjestelmät.
Rahastoyhtiön riskienhallintaan ja muuhun sisäiseen valvontaan liittyvien tehtävien siirtämiseen sellaisen yrityksen hoidettavaksi, joka ei kuulu rahastoyhtiön kanssa samaan konsolidointiryhmään tai osuuspankeista ja muista osuuskuntamuotoisista luottolaitoksista annetussa laissa tarkoitettuun yhteenliittymään, sovelletaan, mitä 26 a §:n 2 ja 3 momentissa säädetään.
Rahoitustarkastus antaa tarkemmat määräykset 1 momentissa tarkoitetuille riskienhallintajärjestelmille ja muulle sisäiselle valvonnalle sekä luotettavalle hallinnolle asetettavista vaatimuksista samoin kuin 2 momentissa tarkoitetun ilmoituksen tekemisestä ja siitä, milloin 2 momentissa tarkoitettuja toisen yrityksen hoidettavaksi annettuja tehtäviä voidaan tällaisen toiminnan luonne ja laajuus huomioon ottaen pitää niin vähäisinä, että ilmoitus voidaan jättää tekemättä.
Rahastoyhtiön, joka harjoittaa 5 §:n 2 momentissa tarkoitettua toimintaa, maksuvalmiuden on oltava rahastoyhtiön toimintaan nähden riittävällä tavalla turvattu.
Rahastoyhtiön omien varojen yhteismäärän on aina oltava vähintään 6 §:ssä säädetyn vähimmäispääoman suuruinen. Kun vähintään kaksi rahastoyhtiötä sulautuu, Rahoitustarkastus voi myöntää poikkeuksen tästä vaatimuksesta. Vastaanottavan rahastoyhtiön tai perustettavan rahastoyhtiön omien varojen määrä ei kuitenkaan saa olla pienempi kuin sulautuvilla rahastoyhtiöillä sulautumishetkellä olleiden omien varojen yhteenlaskettu määrä.
Jos rahastoyhtiön omat varat vähenevät alle edellä 6 §:ssä säädetyn vähimmäismäärän, rahastoyhtiön on viipymättä ilmoitettava siitä Rahoitustarkastukselle ja ryhdyttävä toimenpiteisiin omien varojen määrää koskevien vaatimusten täyttämiseksi. Rahoitustarkastuksen on, saatuaan edellä tarkoitetun ilmoituksen tai muuten tiedon omien varojen vähenemisestä alle laissa säädetyn määrän, asetettava määräaika, jonka kuluessa rahastoyhtiön omia varoja koskeva vaatimus on toimiluvan peruuttamisen uhalla täytettävä. Jos vaatimusta ei ole määräajan päättymisen jälkeenkään täytetty, Rahoitustarkastus voi tehdä päätöksen toimiluvan peruuttamisesta.
Jos rahastoyhtiön omien varojen määrä on vähemmän kuin edellä 6 §:ssä säädetään, rahastoyhtiö ei saa jakaa voittoa tai muuta tuottoa omalle pääomalle, ellei Rahoitustarkastus määräajaksi myönnä poikkeusta. Lupa voidaan myöntää, jos rahastoyhtiö on toimittanut Rahoitustarkastukselle tilintarkastetun välitilinpäätöksen ja Rahoitustarkastus katsoo, että luvan myöntäminen ei vaaranna rahastoyhtiön omia varoja koskevan vaatimuksen täyttämistä asetetun määräajan kuluessa sen mukaisesti kuin 2 momentissa säädetään.
Rahastoyhtiön omien varojen laskentaan sovelletaan, mitä luottolaitostoiminnasta annetun lain 72 §:n 3 momentissa säädetään.
Rahastoyhtiön on toimitettava hallinnoimansa sijoitusrahaston säilytysyhteisösopimus ja siihen tehdyt muutokset välittömästi Rahoitustarkastukselle tiedoksi.
Ainakin yhden 36 §:n 2 momentissa tarkoitetun tilintarkastajan on vähintään kuusi kertaa vuodessa tarkastettava rahasto-osuuden arvon laskennan oikeellisuus siten, että tarkastusten väli on vähintään yksi kuukausi ja enintään kolme kuukautta.
11) milloin ja missä sijoitusrahaston rahastoesite, yksinkertaistettu rahastoesite, puolivuotiskatsaus ja 95 §:ssä tarkoitetussa tapauksessa neljännesvuosikatsaus sekä sijoitusrahaston ja rahastoyhtiön vuosikertomus ovat yleisön saatavilla;
2) vakioimattomien johdannaissopimusten vastapuolet; sekä
1) rahastoyhtiön aikomuksesta tehdä lainaus- tai takaisinostosopimuksia sijoitusrahaston varoihin kuuluvista arvopapereista ja rahamarkkinavälineistä;
2) se enimmäisosuus sijoitusrahaston arvopaperi- ja rahamarkkinavälinesijoitusten tai varojen määrästä, joka voi samanaikaisesti olla 1 kohdassa mainittujen sopimusten kohteena; sekä
Rahoitustarkastus vahvistaa rahastoyhtiön hakemuksesta erikoissijoitusrahaston säännöt ja niiden muutokset. Erikoissijoitusrahaston säännöt ja niiden muutokset on vahvistettava, jos ne ovat lain mukaiset ja jos saadun selvityksen perusteella voidaan pitää todennäköisenä, että rahoitusmarkkinoiden vakaus, toimivuus tai luottamus rahoitusmarkkinoiden toimintaan ei vaarannu ja että erikoissijoitusrahaston sijoitustoiminnan riskit hajautetaan riittävällä tavalla. Valtiovarainministeriön asetuksella voidaan antaa tarkempia säännöksiä seikoista, jotka on otettava huomioon arvioitaessa erikoissijoitusrahaston toiminnan vaikutusta rahoitusmarkkinoiden vakauteen ja toimivuuteen sekä rahoitusmarkkinoiden toimintaa kohtaan tunnettuun luottamukseen. Vahvistaessaan erikoissijoitusrahaston säännöt ja niiden muutokset Rahoitustarkastuksella on hakijaa kuultuaan oikeus asettaa rahastoyhtiön ja erikoissijoitusrahaston toimintaa koskevia valvonnan kannalta välttämättömiä rajoituksia ja ehtoja.
Sijoitusrahaston sääntöjen muutos tulee voimaan kuukauden kuluttua siitä, kun Rahoitustarkastus on vahvistanut muutoksen ja muutos on saatettu rahasto-osuudenomistajien tietoon sijoitusrahaston säännöissä määrätyllä tavalla, jollei Rahoitustarkastus toisin päätä muutoksen laajuus ja rahasto-osuudenomistajien etu huomioon ottaen.
Rahoitustarkastus voi määrätä rahasto-osuuksien liikkeeseenlaskun keskeytettäväksi, jos se on välttämätöntä arvopaperimarkkinoita kohtaan tunnetun luottamuksen varmistamiseksi, rahasto-osuudenomistajien edun turvaamiseksi tai muusta erityisen painavasta syystä.
Sijoitusrahaston säännöissä voidaan määrätä, että rahaston osuudet voivat poiketa toisistaan siinä, paljonko rahastoyhtiö veloittaa sijoitusrahaston varoista korvausta rahaston hallinnoinnista. Säännöissä on tällöin määrättävä, millä edellytyksillä sijoittaja voi merkitä korvauksen kannalta toisistaan poikkeavia osuuksia.
Sijoitusrahaston varoille määrätään arvo niiden markkina-arvojen mukaan. Jollei markkina-arvoa ole tai sitä ei voida olosuhteista johtuen saada, sijoituskohteen arvo määrätään sijoitusrahaston säännöissä määritettyjen perusteiden mukaisesti. Sijoitusrahaston säännöissä määrätään myös muutoin tarkemmin rahasto-osuuden arvon laskemisesta.
Rahastoyhtiön on keskeytettävä rahasto-osuuksien lunastaminen sijoitusrahaston varallisuuden arvon tai rahasto-osuudenomistajien määrän laskettua alle laissa säädetyn tai rahaston säännöissä määrätyn vähimmäismäärän, jos tilannetta ei ole korjattu 90 vuorokauden kuluessa siitä, kun vähimmäisvaatimus alitettiin. Lunastuskieltoa ei kuitenkaan sovelleta ennen 27 §:ssä tarkoitetun määräajan päättymistä. Kaikessa sijoitusrahaston markkinointiaineistossa on keskeytyksen ajan mainittava sijoitusrahaston poikkeuksellisesta tilasta.
Rahoitustarkastus voi määrätä rahasto-osuuksien lunastukset keskeytettäväksi, jos se on välttämätöntä arvopaperimarkkinoita kohtaan tunnetun luottamuksen varmistamiseksi, rahasto-osuudenomistajien edun turvaamiseksi tai muusta erityisen painavasta syystä.
Rahasto-osuusrekisteriin voidaan tehdä merkintä vasta, kun rahasto-osuuden merkintähinta on kokonaisuudessaan maksettu. Rahasto-osuuden merkintähinta on maksettava rahassa tai antamalla sijoitusrahastolle merkintähintaa vastaava määrä 69 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitettuja arvopapereita tai rahamarkkinavälineitä siten, että merkintähinnan määräytymishetkellä eri arvopaperi- tai rahamarkkinavälinelajien jakauma vastaa sijoitusrahaston säännöissä lajikohtaisesti yksilöityä sijoitustoimintaa ja arvopaperien tai rahamarkkinavälineiden yhteenlaskettu markkina-arvo vastaa niitä vastaan annettavan rahasto-osuuden arvoa.
Oikeus osallistua rahasto-osuudenomistajien kokoukseen sijoitusrahastossa, jonka rahasto-osuudet on liitetty arvo-osuusjärjestelmään, on vain rahasto-osuudenomistajalla, joka on kymmenen päivää ennen rahasto-osuudenomistajien kokousta merkitty rahasto-osuudenomistajaksi rahasto-osuudenomistajaluetteloon, jollei 62 §:n 2 momentista muuta johdu. Rahasto-osuudenomistajan äänimäärää laskettaessa ei oteta huomioon hänelle edellä mainitun päivän jälkeen rahasto-osuudenomistajaluetteloon merkittyjä rahasto-osuuksia.
1) arvopapereihin ja rahamarkkinavälineisiin, joilla käydään julkisesti kauppaa arvopaperipörssin pörssilistalla tai joilla käydään kauppaa muulla säännellyllä, säännöllisesti toimivalla, tunnustetulla ja yleisölle avoimella markkinapaikalla; ja
Rahoitustarkastus voi pyydettyään rahastoyhtiöiden yhteisön lausunnon antaa tarkempia määräyksiä edellytyksistä, joiden nojalla markkinapaikan voidaan katsoa täyttävän edellä 1 momentin 1 kohdassa säädetyt vaatimukset.
Rahastoyhtiö saa sijoittaa sijoitusrahaston varoja rahamarkkinavälineisiin, jotka eivät ole kaupankäynnin kohteena 69 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitetulla markkinapaikalla edellyttäen, että niiden liikkeeseenlaskua tai liikkeeseenlaskijaa koskee sijoittajien ja säästöjen suojaamiseksi annettu sääntely, ja edellyttäen, että niiden:
1) liikkeeseenlaskija tai takaaja on Euroopan talousalueeseen kuuluvan valtion keskus-, alue- tai paikallisviranomainen tai keskuspankki, Euroopan keskuspankki, Euroopan unioni tai Euroopan investointipankki, muu kuin Euroopan talousalueeseen kuuluva valtio tai tällaisen valtion osavaltio, taikka kansainvälinen julkisyhteisö, jossa on jäsenenä vähintään yksi Euroopan talousalueeseen kuuluva valtio; tai
2) liikkeeseenlaskija on yhteisö, jonka liikkeeseen laskema arvopaperi on kaupankäynnin kohteena 69 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitetulla markkinapaikalla; tai
3) liikkeeseenlaskija tai takaaja on yhteisö, jonka toiminnan vakautta valvotaan Euroopan yhteisön lainsäädännössä määriteltyjen perusteiden mukaisesti, tai yhteisö, johon sovelletaan ja joka noudattaa toiminnan vakautta koskevia sääntöjä, jotka vastaavat Euroopan yhteisön lainsäädäntöä; tai
4) liikkeeseenlaskija on muu yhteisö, jonka liikkeeseen laskemiin rahamarkkinavälineisiin tehtyihin sijoituksiin sovelletaan sijoittajansuojaa, joka vastaa edellä 1, 2 tai 3 kohdassa säädettyä, ja liikkeeseenlaskijan oma pääoma on vähintään 10 miljoonaa euroa ja joka laatii ja julkaisee tilinpäätöksensä neuvoston direktiivin 78/660/ETY mukaisesti, tai yhteisö, joka kuuluu konserniin, jossa on yksi tai useampia yhtiöitä, joiden liikkeeseen laskema arvopaperi on kaupankäynnin kohteena edellä 69 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitetulla markkinapaikalla, ja joka on erikoistunut konsernin rahoitukseen, tai yhteisö, joka on erikoistunut sellaisten arvopaperistamisvälineiden rahoitukseen, joissa hyödynnetään luottolaitoksen maksuvalmiuslimiittiä.
Rahastoyhtiö saa sijoittaa sijoitusrahaston varoista enintään yhden kymmenesosan muihin kuin 69 §:ssä ja tässä pykälässä tarkoitettuihin arvopapereihin ja rahamarkkinavälineisiin.
Rahastoyhtiö saa sijoittaa sijoitusrahaston varoja talletuksiin luottolaitoksissa, edellyttäen että:
1) talletus on vaadittaessa takaisinmaksettava tai on nostettavissa ja erääntyy maksettavaksi viimeistään 12 kuukauden kuluessa; ja
2) luottolaitoksen kotipaikka on Euroopan talousalueeseen kuuluvassa valtiossa tai jos luottolaitoksen kotipaikka on muussa kuin Euroopan talousalueeseen kuuluvassa valtiossa, edellyttäen että luottolaitokseen sovelletaan sen kotivaltiossa sellaisia toiminnan vakautta koskevia säännöksiä, jotka vastaavat Euroopan yhteisön lainsäädäntöä.
Rahastoyhtiö saa sijoittaa hallinnoimansa sijoitusrahaston varoja toisten sijoitusrahastojen tai yhteissijoitusyritysten osuuksiin, jos niiden tarkoituksena on yleisöltä hankittujen varojen yhteinen sijoittaminen 2 §:n 12 kohdassa tarkoitettuihin rahoitusvälineisiin, jos ne toimivat riskin hajauttamisen periaatteella ja jos niiden osuudet lunastetaan haltijan vaatimuksesta takaisin suoraan tai välillisesti näiden yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten varoilla. Sijoitusrahaston varoja ei voida kuitenkaan sijoittaa sellaisen sijoitusrahaston tai yhteissijoitusyrityksen osuuksiin, jonka varoista sen sääntöjen tai yhtiöjärjestyksen mukaan saadaan sijoittaa yhteensä enemmän kuin yksi kymmenesosa toisten sijoitusrahastojen tai yhteissijoitusyritysten osuuksiin.
Muun kuin sijoitusrahastodirektiivin mukaisen sijoitusrahaston tai yhteissijoitusyrityksen osuuksiin voidaan sijoitusrahaston varoja sijoittaa edellyttäen, että sijoittamisen kohteena olevan sijoitusrahaston tai yhteissijoitusyrityksen:
1) kotivaltion lainsäädännön mukaan se on sellaisen valvonnan alainen, joka vastaa Euroopan yhteisön lainsäädäntöä, ja sitä valvovan viranomaisen sekä Rahoitustarkastuksen välinen yhteistyö on riittävässä määrin varmistettu;
2) osuudenomistajien suoja vastaa sijoitusrahastodirektiivin mukaisen sijoitusrahaston ja yhteissijoitusyrityksen osuudenomistajien suojaa, ja erityisesti varojen erillään pidon, lainaksioton, lainaksiannon ja arvopapereiden sekä rahamarkkinavälineiden ilman katetta tapahtuvan luovutuksen sääntely vastaa sijoitusrahastodirektiivin vaatimuksia; ja
3) toiminnasta julkistetaan puolivuotiskatsaus ja vuosikertomus, joiden nojalla sen varoista ja veloista sekä tuloista ja sijoitustoiminnasta voidaan tehdä arvio kertomuskaudelta.
Edellä 2 momentissa tarkoitettuja sijoituksia voi sijoitusrahaston varoista yhteensä olla enintään kolme kymmenesosaa.
Jos sijoitusrahaston varoja sijoitetaan sellaisten sijoitusrahastojen tai yhteissijoitusyritysten osuuksiin, joita hallinnoi suoraan tai toimeksiannosta sama rahastoyhtiö tai jokin muu yhtiö, johon rahastoyhtiö on sidoksissa yhteisen liikkeenjohdon tai määräysvallan taikka merkittävän suoran tai välillisen omistuksen kautta, rahastoyhtiö tai muu yhtiö ei saa veloittaa merkintä- tai lunastuspalkkiota sijoitusrahaston sijoituksista näiden muiden sijoitusrahastojen tai yhteissijoitusyritysten osuuksiin.
Rahastoyhtiö saa sijoittaa enintään yhden viidesosan sijoitusrahaston varoista saman sijoitusrahaston tai yhteissijoitusyrityksen osuuksiin.
Tässä luvussa säädettyjä sijoitusrajoituksia laskettaessa ei oteta huomioon niiden sijoitusrahastojen tai yhteissijoitusyritysten varoja, joihin sijoitusrahaston varoja on sijoitettu.
Sijoitusrahaston varoista saadaan sijoittaa enintään yksi kymmenesosa saman liikkeeseenlaskijan arvopapereihin tai rahamarkkinavälineisiin. Enintään yksi viidesosa saadaan sijoittaa talletuksiin samassa luottolaitoksessa.
Vakioimattomiin johdannaissopimuksiin sijoittamisesta aiheutuva vastapuoliriski ei saa saman vastapuolen osalta ylittää yhtä kymmenesosaa sijoitusrahaston varoista, jos vastapuoli on 71 a §:ssä tarkoitettu luottolaitos, ja muussa tapauksessa yhtä kahdeskymmenesosaa sijoitusrahaston varoista.
Sellaisia sijoituksia saman liikkeeseenlaskijan arvopapereihin tai rahamarkkinavälineisiin, jotka ylittävät yhden kahdeskymmenesosan sijoitusrahaston varoista, saa yhteensä olla enintään kaksi viidesosaa sijoitusrahaston varoista. Tätä rajoitusta ei sovelleta talletuksiin eikä sellaisiin vakioimattomiin johdannaissopimuksiin sijoittamiseen, joissa vastapuolena on 71 a §:ssä tarkoitettu luottolaitos.
Sijoitusrahaston varoista yhteensä enintään yksi viidesosa saadaan sijoittaa saman liikkeeseenlaskijan arvopapereihin ja rahamarkkinavälineisiin, kyseisen yhteisön vastaanottamiin talletuksiin, tai sellaisiin vakioimattomiin johdannaissopimuksiin, joista sijoitusrahastolle aiheutuu kyseiseen yhteisöön kohdistuva vastapuoliriski.
Tässä pykälässä sekä 75 §:ssä, 76 §:n 1 momentissa ja 77 §:n 1 momentissa säädettyjä rajoituksia laskettaessa yhtenä kokonaisuutena on pidettävä kirjanpitolain 1 luvun 6 §:n mukaan samaan konserniin kuuluvia yhteisöjä. Tämän estämättä samaan konserniin kuuluvien yhteisöjen liikkeeseen laskemiin arvopapereihin ja rahamarkkinavälineisiin saadaan kuitenkin sijoittaa yhteensä enintään yksi viidesosa sijoitusrahaston varoista.
Edellä 73 §:ssä säädettyjen rajoitusten estämättä rahastoyhtiö saa sijoittaa saman liikkeeseenlaskijan osakkeisiin tai joukkovelkakirjoihin yhteensä enintään yhden viidesosan sijoitusrahaston varoista, jos sijoitusrahaston sijoitustoiminnan tavoitteena on sen sääntöjen mukaan jäljitellä tiettyä rahoitusmarkkinoilla yleisesti tunnettua osake- tai joukkovelkakirjaindeksiä. Jäljiteltävän indeksin koostumuksen on oltava riittävästi hajautettu ja indeksin on kuvattava riittävän tarkasti niitä markkinoita, joiden kehitystä sen on tarkoitus osoittaa. Indeksin koostumuksesta ja kehityksestä on oltava yleisesti saatavilla riittävät tiedot.
Edellä 1 momentissa mainituin edellytyksin rahastoyhtiö saa sijoittaa saman liikkeeseenlaskijan osakkeisiin tai joukkovelkakirjoihin yhteensä enintään 35 sadasosaa sijoitusrahaston varoista, jos tämä on perusteltua poikkeuksellisten markkinaolosuhteiden vuoksi, ja erityisesti sellaisilla säännellyillä markkinoilla, joilla tietyt arvopaperit ovat erittäin määräävässä asemassa. Sijoittaminen tähän enimmäismäärään saakka on sallittu vain yhden liikkeeseenlaskijan osalta.
Rahastoyhtiö saa sijoittaa hallinnoimiensa sijoitusrahastojen varoja saman osakeyhtiön osakkeisiin enintään määrän, joka ei ylitä yhtä kymmenesosaa yhtiön osakepääomasta eikä yhtä kahdeskymmenesosaa kaikkien osakkeiden tuottamasta äänimäärästä. Edellä mainittuja rajoituksia on sovellettava myös sijoitettaessa sijoitusrahaston varoja sellaisten sijoitusrahastojen tai yhteissijoitusyritysten osuuksiin, joita ei lunasteta vaadittaessa takaisin suoraan tai välillisesti näiden yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten varoilla.
Rahastoyhtiö saa hankkia sijoitusrahaston omistukseen enintään yhden kymmenesosan saman liikkeeseenlaskijan:
2) joukkovelkakirjoista; ja
3) rahamarkkinavälineistä.
Rahastoyhtiö saa hankkia sijoitusrahaston omistukseen enintään yhden neljäsosan saman sijoitusrahaston tai yhteissijoitusyrityksen osuuksista.
Edellä 2 momentin 2 ja 3 kohdassa sekä 3 momentissa mainittuja rajoituksia ei tarvitse hankintahetkellä noudattaa, ellei tuolloin voida laskea joukkovelkakirjojen tai rahamarkkinavälineiden yhteismäärää tai liikkeeseen laskettujen sijoitusrahaston tai yhteissijoitusyrityksen osuuksien nettomäärää.
Sen estämättä, mitä 73 §:n 1, 3 ja 4 momentissa säädetään, rahastoyhtiö saa sijoittaa enintään yhden neljäsosan sijoitusrahaston varoista saman liikkeeseenlaskijan joukkovelkakirjoihin, jos
Sen estämättä, mitä 73 §:n 1, 3 ja 4 momentissa ja 74 §:n 2 momentin 2 ja 3 kohdassa säädetään, rahastoyhtiö saa sijoittaa enintään 35 sadasosaa sijoitusrahaston varoista saman liikkeeseenlaskijan tai takaajan arvopapereihin tai rahamarkkinavälineisiin, kun liikkeeseenlaskija tai takaaja on Suomen valtio, suomalainen kunta tai kuntayhtymä tai Euroopan talousalueeseen kuuluva valtio, tällaisen valtion osavaltio tai muu paikallinen julkisyhteisö, muu Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön OECD:n jäsenvaltio taikka kansainvälinen julkisyhteisö, jossa on jäsenenä vähintään yksi Euroopan talousalueeseen kuuluva valtio.
Rahastoyhtiö saa riskinhajauttamisen periaatetta soveltaen sijoittaa enemmän kuin 35 sadasosaa sijoitusrahaston varoista edellä 1 momentissa tarkoitettuihin arvopapereihin tai rahamarkkinavälineisiin. Edellytyksenä on, että tästä on otettu maininta sijoitusrahaston sääntöihin, ja että sääntöjen mukaan arvopaperit tai rahamarkkinavälineet ovat peräisin vähintään kuudesta eri liikkeeseenlaskusta, eikä samaan liikkeeseenlaskuun ole tarkoitus sijoittaa määrää, joka ylittää kolme kymmenesosaa sijoitusrahaston varoista ja jos rahasto-osuudenomistajille voidaan taata vastaava suoja kuin sellaisessa sijoitusrahastossa, joka noudattaa 73 §:n 1, 3 ja 4 momentissa ja 74 §:n 2 momentin 2 ja 3 kohdassa mainittuja rajoituksia.
Edellä 73 §:n 1―4 momentissa, 75 §:ssä ja 76 §:n 1 momentissa tarkoitetut sijoitukset saman liikkeeseenlaskijan arvopapereihin tai rahamarkkinavälineisiin tai sen vastaanottamiin talletuksiin tai vakioimattomiin johdannaissopimuksiin, joissa kyseinen yhteisö on vastapuolena, eivät saa ylittää määrää, joka vastaa 35 sadasosaa sijoitusrahaston varoista.
Edellä 75 §:ssä ja 76 §:n 1 momentissa tarkoitettuja arvopapereita ja rahamarkkinavälineitä ei tarvitse ottaa huomioon sovellettaessa 73 §:n 3 momentissa säädettyä kahden viidesosan rajoitusta.
Edellä tässä luvussa säädettyjä rajoituksia ei tarvitse noudattaa käytettäessä sijoitusrahaston varoihin kuuluviin arvopapereihin tai rahamarkkinavälineisiin liittyviä merkintäoikeuksia. Jos rajoitukset on ylitetty rahastoyhtiöstä riippumattomista syistä tai merkintäoikeuksien käyttämisen takia, rahastoyhtiön on pidettävä sijoitusrahasttoiminnan ensisijaisena tavoitteena tilanteen korjaamista rahasto-osuudenomistajien edun mukaisella tavalla.
Rahastoyhtiö saa sijoittaessaan sijoitusrahaston varoja huolehtien riskin hajauttamisen periaatteen soveltamisesta poiketa 72, 73, 73 a, 75 ja 76 §:ssä sekä 77 §:n 1 momentissa säädetyistä rajoituksista enintään kuuden kuukauden ajan sijoitusrahaston toiminnan aloittamisesta.
Edellä 1 momentissa tarkoitettuja sijoituksia voidaan tehdä ainoastaan, jos yhtiön toiminnassa noudatetaan 72, 73, 74 ja 75 §:ssä, 76 §:n 1 momentissa ja 77 §:n 1 momentissa säädettyjä rajoituksia. Milloin 72 §:ssä, 73 §:n 1 ja 3 momentissa, 75 §:ssä, 76 §:n 1 momentissa ja 77 §:n 1 momentissa tarkoitetut rajoitukset ylitetään merkintäoikeuksien käyttämisen vuoksi tai rahastoyhtiöstä riippumattomista syistä tai milloin kysymyksessä on rahastoyhtiön hallinnoima sijoitusrahasto, jonka toiminta on aloitettu viimeisen kuuden kuukauden aikana, sovelletaan soveltuvin osin, mitä 77 §:n 3 momentissa ja 78 §:ssä säädetään.
Rahastoyhtiö saa sijoittaa sijoitusrahaston varoja kaupankäynnistä vakioiduilla optioilla ja termiineillä annetun lain 1 luvun 2 §:ssä tarkoitettuihin vakioituihin johdannaissopimuksiin ja niihin arvopaperimarkkinalain 10 luvun 1 a §:n nojalla rinnastettaviin johdannaissopimuksiin, mukaan luettuna vastaavat käteisellä selvitettävät rahoitusvälineet, sekä vakioimattomiin johdannaissopimuksiin, edellyttäen että:
1) johdannaissopimuksen kohde-etuutena on 2 §:n 12 kohdassa tarkoitettu rahoitusväline, rahoitusindeksi, korko, valuuttakurssi tai valuutta, joka vastaa sijoitusrahaston sijoitustoiminnalle sen säännöissä asetettuja tavoitteita;
2) vakioimattoman johdannaissopimuksen vastapuoli on yhteisö, jonka toiminnan vakautta valvotaan Euroopan yhteisön lainsäädännössä määriteltyjen perusteiden mukaisesti, tai yhteisö, johon sovelletaan ja joka noudattaa toiminnan vakautta koskevia sääntöjä, jotka vastaavat Euroopan yhteisön lainsäädäntöä; ja
3) rahastoyhtiö kykenee määrittämään vakioimattomien johdannaissopimusten arvon luotettavasti ja todennettavasti päivittäin, ja ne voidaan rahastoyhtiön aloitteesta milloin tahansa myydä, muuttaa rahaksi tai kattaa vastakkaisella toimella niiden käypään arvoon.
Rahastoyhtiöllä on oltava käytössään riskienhallintamenetelmät, joiden avulla se kykenee jatkuvasti seuraamaan ja mittaamaan yksittäisen sijoituksen riskiä ja sen vaikutusta sijoitusrahaston sijoitusten kokonaisriskiin.
Rahastoyhtiön on ilmoitettava Rahoitustarkastukselle vuosittain kunkin hallinnoimansa sijoitusrahaston sijoitustoiminnassa käytettävien johdannaissopimusten lajit, niihin liittyvät riskit, johdannaissopimusten riskien arviointiin käytetyt menetelmät sekä määrälliset rajat Rahoitustarkastuksen tarkemmin määräämällä tavalla.
Sijoitettaessa sijoitusrahaston varoja johdannaissopimuksiin ei saada ylittää tässä luvussa säädettyjä sijoitusrajoituksia. Rajoituksia laskettaessa ei kuitenkaan oteta huomioon sijoituksia sellaisiin johdannaissopimuksiin, joiden kohde-etuutena on rahoitusindeksi, joka täyttää 73 a §:n 1 momentissa säädetyt edellytykset.
Jos arvopaperiin tai rahamarkkinavälineeseen sisältyy johdannaissopimus, se on otettava huomioon 80 §:n ja tämän pykälän vaatimuksia noudatettaessa.
Tehokkaan omaisuudenhoidon edistämiseksi rahastoyhtiö saa tehdä sijoitusrahaston varoihin kuuluvista arvopapereista ja rahamarkkinavälineistä lainaus- ja takaisinostosopimuksia, jos ne selvitetään arvopaperimarkkinalaissa tarkoitetussa selvitysyhteisössä, kaupankäynnistä vakioiduilla optioilla ja termiineillä annetussa laissa tarkoitetussa optioyhteisössä tai niitä vastaavassa ulkomaisessa yhteisössä taikka, jos selvitys tapahtuu muualla, jos niiden vastapuolena on arvopaperimarkkinalaissa tarkoitettu arvopaperinvälittäjä ja niiden ehdot ovat markkinoille tavanomaiset ja yleisesti tunnetut.
Sijoitusrahaston varoihin kuuluvia arvopapereita ja rahamarkkinavälineitä voidaan luovuttaa velaksi ja niitä koskevia takaisinostosopimuksia voidaan tehdä ainoastaan riittävää vakuutta vastaan. Rahastoyhtiön tehtävänä on päivittäin huolehtia siitä, että vakuuden arvo pysyy riittävänä koko lainaus- tai takaisinostosopimuksen voimassaoloajan. Selvitys- tai optioyhteisön taikka muun Rahoitustarkastuksen tai sitä vastaavan toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa olevan yhteisön on säilytettävä vakuutta sijoitusrahaston lukuun lainaus- tai takaisinostosopimuksen päättymiseen saakka.
Sijoitusrahaston tekemien lainaussopimusten yhteismäärä ei saa ylittää yhtä neljäsosaa sijoitusrahaston arvopaperi- ja rahamarkkinavälinesijoitusten arvosta. Rajoitus ei koske lainaussopimuksia, jotka voidaan irtisanoa ja joiden tarkoittamat arvopaperit voidaan saada välittömästi vaadittaessa takaisin.
Rahoitustarkastus voi antaa tarkempia määräyksiä rahastoyhtiön oikeudesta tehdä lainaus- tai takaisinostosopimuksia sijoitusrahaston varoihin kuuluvista arvopapereista ja rahamarkkinavälineistä.
Rahastoyhtiö ei saa sijoitusrahaston lukuun luovuttaa ilman katetta arvopapereita, rahamarkkinavälineitä tai johdannaissopimuksia.
Rahastoyhtiö ei saa myöntää luottoa sijoitusrahaston varoista eikä antaa takausta tai muuta vakuutta kolmannen sitoumuksista. Sijoitusrahastoon voidaan kuitenkin hankkia arvopapereita, rahamarkkinavälineitä tai johdannaissopimuksia, joita ei ole täysin maksettu.
Erikoissijoitusrahaston sijoitustoiminnan sitä edellyttäessä erikoissijoitusrahaston säännöissä voidaan poiketa siitä, mitä 45, 48 ja 49 §:ssä sekä 98 §:n 1 ja 2 momentissa säädetään.
Rahastoesitteessä on oltava olennaiset ja riittävät tiedot sijoitusrahaston sijoitustoiminnan tavoitteista ja sen muista ominaisuuksista, sijoitusrahastoa hallinnoivasta rahastoyhtiöstä, sekä sijoitusrahaston käyttämästä säilytysyhteisöstä, jotta sijoittajat voivat luotettavasti arvioida kyseistä sijoitusrahastoa ja erityisesti siihen liittyviä riskejä.
Valtiovarainministeriön asetuksella säädetään tarkemmin rahastoesitteen sisällöstä ja siitä, miten esitteessä olevat tiedot esitetään.
Kaikessa sijoitusrahaston markkinoinnissa on oltava maininta rahastoesitteestä sekä paikoista, joissa se on yleisön saatavilla, tai miten yleisö voi muuten saada sen nähtäväkseen.
Rahastoyhtiön on julkistettava jokaisesta hallinnoimastaan sijoitusrahastosta yksinkertaistettu rahastoesite, joka on pidettävä ajan tasalla.
Yksinkertaistetussa rahastoesitteessä on oltava olennaiset ja riittävät tiedot sijoitusrahaston sijoitustoiminnan tavoitteista ja siihen liittyvistä riskeistä, kulurakenteesta sekä hallinnosta, jotta sijoittajat voivat luotettavasti arvioida kyseistä sijoitusrahastoa ja erityisesti siihen liittyviä riskejä.
Valtiovarainministeriön asetuksella säädetään tarkemmin yksinkertaistetun rahastoesitteen sisällöstä ja siitä, miten esitteessä olevat tiedot esitetään.
Rahastoyhtiön on toimitettava hallinnoimansa sijoitusrahaston yksinkertaistettu rahastoesite ja siihen tehdyt muutokset välittömästi Rahoitustarkastukselle tiedoksi.
Kaikessa sijoitusrahaston markkinoinnissa on oltava maininta yksinkertaistetusta rahastoesitteestä sekä paikoista, joissa se on yleisön saatavilla, tai miten yleisö voi muuten saada sen nähtäväkseen.
Puolivuotiskatsauksessa on esitettävä selvitys sijoitusrahaston varoista ja veloista, liikkeessä olevien osuuksien lukumäärästä, rahasto-osuuden arvosta, sijoitusten jakautumisesta sijoitusrahaston sijoituspolitiikka huomioon ottaen sekä sijoitusten koostumuksessa katsauskauden aikana tapahtuneista muutoksista. Valtiovarainministeriön asetuksella säädetään tarkemmin puolivuotiskatsauksen sisällöstä ja siitä, miten puolivuotiskatsauksessa olevat tiedot esitetään.
Valtiovarainministeriön asetuksella säädetään tarkemmin vuosikertomuksen sisällöstä ja siitä, miten vuosikertomuksessa olevat tiedot esitetään.
Ennen rahasto-osuuden merkintää rahastoyhtiön on tarjottava asiakkaalle veloituksetta sijoitusrahaston yksinkertaistettu rahastoesite. Lisäksi viimeisin kysymyksessä olevaa sijoitusrahastoa koskeva vuosikertomus, mahdollinen sen jälkeen ilmestynyt puolivuotiskatsaus, mahdollinen puolivuotiskatsauksen jälkeen ilmestynyt erikoissijoitusrahaston neljännesvuosikatsaus ja rahastoesite on pyynnöstä veloituksetta toimitettava asiakkaalle.
Rahastoyhtiön on huolehdittava, että sijoitusrahaston viimeisin vuosikertomus, puolivuotiskatsaus ja erikoissijoitusrahaston neljännesvuosikatsaus pidetään yleisesti saatavilla rahastoesitteessä ja yksinkertaistetussa rahastoesitteessä mainitussa paikassa tai sellaisella muulla tavalla, josta ilmoitetaan rahastoesitteessä ja yksinkertaistetussa rahastoesitteessä. Vuosikertomus sekä puolivuotis- tai sen jälkeen mahdollisesti ilmestynyt erikoissijoitusrahaston neljännesvuosikatsaus on toimitettava veloituksetta rahasto-osuudenomistajille heidän pyynnöstään.
4) henkilö, jonka edunvalvoja on 1―3 kohdassa tarkoitettu henkilö;
1) rahastoyhtiöiden toiminimet, yritys- ja yhteisötunnukset, osoitteet ja kotipaikat;
Sijoitusrahasto (sulautuva sijoitusrahasto) voi sulautua toisen sijoitusrahaston (vastaanottava sijoitusrahasto) kanssa, jos ne sijoitustoiminnassaan noudattavat samoja periaatteita. Sijoitustoiminnan samankaltaisuutta koskevasta vaatimuksesta voidaan poiketa erityisistä syistä, jos sulautuminen ei ole omiaan vahingoittamaan rahasto-osuudenomistajien etua.
Jos Rahoitustarkastus on myöntänyt luvan sulautumisen täytäntöönpanolle, sulautumisesta päättäneiden rahastoyhtiöiden on välittömästi ilmoitettava siitä kirjallisesti rahasto-osuudenomistajille ja julkaistava sitä koskeva ilmoitus vähintään yhdessä valtakunnallisessa sanomalehdessä viimeistään kuukautta ennen sulautumisen täytäntöönpanoa. Ilmoituksessa on mainittava täytäntöönpanoluvan ja sulautumissuunnitelman sisältö.
1) rahastoyhtiön toiminimi, yritys- ja yhteisötunnus, osoite ja kotipaikka;
Jos Rahoitustarkastus on myöntänyt luvan jakautumisen täytäntöönpanolle, jakautumisesta päättäneen rahastoyhtiön on välittömästi ilmoitettava siitä kirjallisesti rahasto-osuudenomistajille ja julkaistava sitä koskeva ilmoitus vähintään yhdessä valtakunnallisessa sanomalehdessä viimeistään kuukautta ennen jakautumisen täytäntöönpanoa. Ilmoituksessa on mainittava täytäntöönpanoluvan ja jakautumissuunnitelman sisältö.
Rahastoyhtiön on haettava Rahoitustarkastukselta toimiluvan peruuttamista, jos sen tarkoituksena ei enää ole harjoittaa sijoitusrahastotoimintaa. Hakemukseen on liitettävä rahastoyhtiön yhtiökokouksen päätös toimiluvan peruuttamista koskevan hakemuksen tekemisestä sekä selvitys siitä, miten rahastoyhtiö on järjestänyt hallinnoimiensa sijoitusrahastojen hallinnon.
Rahoitustarkastus voi peruuttaa rahastoyhtiön toimiluvan, jos:
1) rahastoyhtiön toiminnassa on olennaisesti rikottu lakia tai sen nojalla annettuja säännöksiä tai määräyksiä, rahastoyhtiön yhtiöjärjestystä, toimiluvan ehtoja tai rahastoyhtiön hallinnoiman sijoitusrahaston sääntöjä;
4) yhtiön tarkoituksena ei enää ole harjoittaa sijoitusrahastotoimintaa;
5) se ei ole toiminut kuuteen kuukauteen; tai
Rahoitustarkastuksen on ennen 1 momentin 1 tai 2 kohdassa tarkoitetun päätöksen tekemistä asetettava asianomaiselle rahastoyhtiölle määräaika toiminnassa olevien puutteellisuuksien poistamiseksi.
Rahoitustarkastus voi rajoittaa määräajaksi rahastoyhtiön toimiluvan ehtojen mukaista toimintaa, jos toiminnassa on todettu taitamattomuutta tai varomattomuutta ja on ilmeistä, että toiminnan jatkaminen on omiaan vakavasti vahingoittamaan arvopaperimarkkinoiden vakautta tai sijoittajien asemaa. Jos asiantilaa ei ole saatu korjatuksi määräajassa, määräajan päättymisen jälkeen Rahoitustarkastus voi muuttaa toimiluvan ehtoja toiminnan pysyväksi rajoittamiseksi.
Rahoitustarkastuksen on ilmoitettava rahastoyhtiön toimiluvan peruuttaminen rekisteröitäväksi. Jos rahastoyhtiölle on myönnetty toimilupa edellä 5 §:n 2 momentissa tarkoitetun toiminnan harjoittamiseen, Rahoitustarkastuksen on ilmoitettava toimiluvan peruuttaminen myös tiedoksi sijoittajien korvausrahastolle.
Päättäessään sellaisen rahastoyhtiön toimiluvan peruuttamisesta, jolle on myönnetty toimilupa edellä 5 §:n 2 momentissa tarkoitetun toiminnan harjoittamiseen, Rahoitustarkastus voi samalla määrätä sijoittajien saamiset maksettavaksi sijoittajien korvausrahaston varoista siten kuin sijoituspalveluyrityksistä annetun lain 6 luvussa säädetään.
Rahastoyhtiön on lakkautettava sijoitusrahasto siten kuin siitä säädetään 119 §:ssä tai sen on ryhdyttävä toimenpiteisiin sijoitusrahaston sulautumiseksi 16 luvussa tarkoitetulla tavalla, jos laissa tai sijoitusrahaston säännöissä mainittua sijoitusrahaston vähimmäispääomaa tai osuudenomistajien vähimmäismäärää ei ole saavutettu kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun sijoitusrahaston toiminta on aloitettu tai sijoitusrahaston varat taikka rahasto-osuudenomistajien lukumäärä on laskenut alle laissa säädetyn tai sijoitusrahaston säännöissä määrätyn vähimmäismäärän, eikä tilannetta ole kyetty korjaamaan 90 vuorokauden kuluessa 50 §:n 2 momentissa säädetyn määräajan päättymisestä, tai jos jokin muu sijoitusrahaston säännöissä määrätty purkautumisperuste täyttyy.
Rahastoyhtiön toimiluvan peruuttamisesta tai rajoittamisesta, rahasto-osuuksien lunastamisen keskeyttämisestä ja sijoitusrahaston lakkauttamisesta on ilmoitettava kaikkien niiden Euroopan talousalueeseen kuuluvien valtioiden toimivaltaisille viranomaisille, joissa rahastoyhtiö toimii tai rahastoyhtiön hallinnoitavana tai toimenpiteen kohteena olevan sijoitusrahaston rahasto-osuuksia on markkinoitu.
Ilmoituksen tekee 116, 117 ja 122 §:ssä tarkoitetussa tapauksessa Rahoitustarkastus, 119 ja 121 §:ssä tarkoitetussa tapauksessa rahastoyhtiö ja 118 §:n 5 momentissa tarkoitetussa tapauksessa säilytysyhteisö.
Säilytysyhteisön on haettava Rahoitustarkastukselta toimiluvan peruuttamista, jos sen tarkoituksena ei enää ole harjoittaa säilytysyhteisötoimintaa. Hakemukseen on liitettävä säilytysyhteisön yhtiökokouksen päätös toimiluvan peruuttamista koskevan hakemuksen tekemisestä sekä selvitys siitä, ettei säilytysyhteisöllä ole enää hoidettavana 31 §:ssä tarkoitettuja tehtäviä.
Rahoitustarkastus voi peruuttaa säilytysyhteisön toimiluvan, jos:
1) säilytysyhteisön toiminnassa on olennaisesti rikottu lakia tai sen nojalla annettuja säännöksiä tai määräyksiä, säilytysyhteisön yhtiöjärjestystä, toimiluvan ehtoja tai rahastoyhtiön hallinnoiman sijoitusrahaston sääntöjä;
3) säilytysyhteisön toimintaa tai osaa siitä ei ole aloitettu 12 kuukauden kuluessa toimiluvan myöntämisestä;
4) säilytysyhteisön tarkoituksena ei enää ole harjoittaa säilytysyhteisötoimintaa;
Rahoitustarkastuksen on ennen 1 momentin 1 ja 2 kohdassa tarkoitetun päätöksen tekemistä asetettava asianomaiselle säilytysyhteisölle määräaika toiminnassa olevien puutteellisuuksien poistamiseksi.
Rahoitustarkastus voi rajoittaa määräajaksi säilytysyhteisön toimiluvan ehtojen mukaista toimintaa, jos säilytysyhteisön toiminnassa on todettu taitamattomuutta tai varomattomuutta ja on ilmeistä, että toiminnan jatkaminen on omiaan vakavasti vahingoittamaan arvopaperimarkkinoiden vakautta tai sijoittajien asemaa. Jos asiantilaa ei ole saatu korjatuksi määräajassa, määräajan päättymisen jälkeen Rahoitustarkastus voi muuttaa toimiluvan ehtoja toiminnan pysyväksi rajoittamiseksi.
Rahoitustarkastuksen on ilmoitettava säilytysyhteisön toimiluvan peruuttaminen rekisteröitäväksi.
Rahastoyhtiön, joka aikoo perustaa sivuliikkeen toiseen Euroopan talousalueeseen kuuluvaan valtioon, on ilmoitettava siitä hyvissä ajoin etukäteen Rahoitustarkastukselle. Rahoitustarkastus voi antaa tarkempia määräyksiä ilmoitukseen liitettävistä, harjoitettavaksi aiottua toimintaa sekä sivuliikkeen hallintoa ja johtoa koskevista tiedoista.
Rahoitustarkastuksen on kolmen kuukauden kuluessa 1 momentissa tarkoitetun ilmoituksen vastaanottamisesta toimitettava tieto sivuliikkeen perustamisesta asianomaisen valtion Rahoitustarkastusta vastaavalle valvontaviranomaiselle ja ilmoitettava tästä asianomaiselle rahastoyhtiölle. Ilmoitukseen on liitettävä 1 momentissa tarkoitetut tiedot ja tiedot sivuliikkeen sijoittajien suojaksi tarkoitetusta suojajärjestelmästä tai sen puuttumisesta. Rahoitustarkastus voi kahden kuukauden kuluessa 1 momentissa tarkoitetun ilmoituksen vastaanottamisesta päättää olla tekemättä tällaista ilmoitusta, jos se havaitsee, ettei sivuliikkeen perustaminen täytä rahastoyhtiön taloudellinen tilanne ja hallinto huomioon ottaen sivuliikkeen perustamiselle asetettuja vaatimuksia. Sivuliikettä ei saa perustaa, jos Rahoitustarkastus on kieltäytynyt tekemästä ilmoitusta.
Jos edellä 1 momentissa tarkoitetut tiedot muuttuvat, rahastoyhtiön on ilmoitettava muutoksista Rahoitustarkastukselle sekä asianomaisen valtion Rahoitustarkastusta vastaavalle valvontaviranomaiselle vähintään kuukautta ennen kuin muutokset on tarkoitettu toteuttaa.
Jos edellä 2 momentissa tarkoitetut tiedot olennaisesti muuttuvat, Rahoitustarkastuksen on ilmoitettava tästä asianomaisen valtion Rahoitustarkastusta vastaavalle valvontaviranomaiselle.
Rahastoyhtiön, joka aikoo perustaa sivuliikkeen muuhun kuin 126 a §:ssä tarkoitettuun valtioon, on haettava lupa sivuliikkeen perustamiseen Rahoitustarkastukselta. Lupa on myönnettävä, jos sivuliikkeen valvonta on riittävästi järjestettävissä ja jos sivuliikkeen perustaminen ei rahastoyhtiön hallinto ja taloudellinen tila huomioon ottaen ole omiaan vaarantamaan rahastoyhtiön toimintaa. Lupahakemuksesta on pyydettävä Suomen Pankin lausunto. Rahoitustarkastuksella on oikeus luvan hakijaa kuultuaan asettaa lupaan sivuliikkeen toimintaa koskevia, valvonnan kannalta välttämättömiä rajoituksia ja ehtoja.
Jos rahastoyhtiö ei täytä 126 a ja 126 b §:ssä säädettyjä edellytyksiä, Rahoitustarkastus voi asettaa määräajan asiantilan korjaamiseksi ja, jollei vaatimusta täytetä määräajan kuluessa, soveltuvin osin noudattaa, mitä 117 §:ssä säädetään.
126 d §
Rahastoyhtiön, joka aikoo aloittaa 5 §:ssä tarkoitetun toiminnan harjoittamisen toisen valtion alueella perustamatta sivuliikettä, on ilmoitettava hyvissä ajoin etukäteen Rahoitustarkastukselle, mitä toimintaa sekä missä ja miten rahastoyhtiö aikoo harjoittaa.
Rahoitustarkastuksen on kuukauden kuluessa edellä 1 momentissa tarkoitetun ilmoituksen vastaanottamisesta toimitettava tieto asiasta Euroopan talousalueeseen kuuluvan valtion Rahoitustarkastusta vastaavalle valvontaviranomaiselle. Ilmoitukseen on liitettävä tiedot sijoittajien suojaksi tarkoitetusta suojajärjestelmästä tai sen puuttumisesta.
Jos edellä 1 momentissa tarkoitetut tiedot muuttuvat, rahastoyhtiön on ilmoitettava muutoksista Rahoitustarkastukselle sekä asianomaisen valtion Rahoitustarkastusta vastaavalle valvontaviranomaiselle ennen kuin muutokset on tarkoitettu toteuttaa.
Rahastoyhtiö voi markkinoida erikoissijoitusrahaston rahasto-osuuksia myös muualla kuin Suomessa sekä sijoitusrahastodirektiivin edellytykset täyttävän sijoitusrahaston osuuksia myös muussa kuin Euroopan talousalueeseen kuuluvassa valtiossa. Rahoitustarkastuksen on tarvittaessa annettava rahastoyhtiölle hakemuksesta viipymättä todistus siitä, että hakemuksen kohteena oleva erikoissijoitusrahasto tai sijoitusrahasto on rekisteröity Suomessa ja että se on Rahoitustarkastuksen valvonnassa.
Muun kuin 128 §:ssä tarkoitetun yhteissijoitusyrityksen osuuksia voidaan Rahoitustarkastuksen luvalla markkinoida Suomessa yleisölle. Markkinointilupa voidaan myöntää, jos osuudenomistajien voidaan katsoa saavan tässä laissa tarkoitettua suojaa riittävästi vastaavan suojan, ja edellyttäen, että yhteissijoitusyrityksen kotivaltion lainsäädännön mukaan se on sellaisen valvonnan alainen, joka vastaa Euroopan yhteisön lainsäädäntöä, ja sitä valvovan viranomaisen sekä Rahoitustarkastuksen välinen yhteistyö on riittävässä määrin varmistettu.
Antaessaan 1 momentissa tarkoitetun päätöksen Rahoitustarkastuksella on hakijaa kuultuaan oikeus asettaa vaatimuksia niistä tiedoista, joita yhteissijoitusyritys on velvoitettu Suomessa julkistamaan ja jotka sen on osuuksien markkinoinnin yhteydessä annettava.
3) rahastoesitteensä, yksinkertaistettu rahastoesitteensä, uusin vuosikertomuksensa, sen jälkeen julkistettu puolivuotiskatsauksensa ja muut asiakirjat ja tiedot, jotka sen on julkistettava kotivaltiossaan;
Edellä 1 momentissa tarkoitettu selvitys on toimitettava myös 129 §:n 1 momentissa tarkoitetun hakemuksen yhteydessä, jollei Rahoitustarkastus erityisestä syystä myönnä siitä poikkeusta. Rahoitustarkastus voi vaatia hakijalta myös muita tarpeelliseksi katsomiaan selvityksiä sen varmistamiseksi, että yhteissijoitusyritys täyttää 129 §:n 1 momentissa asetetut vaatimukset.
Yhteissijoitusyrityksen, joka markkinoi osuuksiaan Suomessa, on pidettävä yleisesti saatavilla sääntönsä tai yhtiöjärjestyksensä, rahastoesitteensä, yksinkertaistettu rahastoesitteensä, vuosikertomuksensa sekä puolivuotiskatsauksensa samoja menettelyjä noudattaen kuin sen kotivaltiossa on säädetty. Tiedot on julkistettava suomen tai ruotsin kielellä tai Rahoitustarkastuksen hyväksymällä muulla kielellä.
Yhteissijoitusyrityksen osuuksien markkinoinnissa ei saa käyttää pelkästään yhteissijoitusyrityksen kotivaltiossa rekisteröityä nimeä tai toiminimeä, jos sen käyttäminen Suomessa olisi omiaan johtamaan yleisöä harhaan. Rahoitustarkastus voi selvyyden vuoksi vaatia, että nimeen tai toiminimeen liitetään selittävä lisäys.
Rahastoyhtiö on velvollinen korvaamaan vahingon, jonka yhtiö on tämän lain mukaisessa toiminnassaan tahallisesti tai tuottamuksesta aiheuttanut rahasto-osuudenomistajalle tai muulle henkilölle.
Rahastoyhtiön asiakkaan tunnistamiseen 5 §:n 2 momentissa tarkoitettua toimintaa harjoitettaessa sovelletaan, mitä sijoituspalveluyrityksistä annetun lain 49 §:ssä säädetään.
2) laiminlyö rahastoyhtiölle, säilytysyhteisölle tai ilmoitusvelvolliselle 25 §:n 2 momentissa, 26 §:n 1 momentissa, 28 §:ssä, 31 §:n 2 momentissa, 45 §:ssä, 47 §:n 3 momentissa, 49 §:ssä, 52 §:n 1 momentissa, 92―96 §:ssä, 99 §:n 2 ja 3 momentissa, 100 §:ssä ja 118 §:n 2 ja 3 momentissa säädettyjä velvollisuuksia;
Milloin yhteissijoitusyritys on olennaisesti toiminut vastoin 1 momentissa tarkoitettuja säännöksiä, Rahoitustarkastus voi kieltää yhteissijoitusyritystä jatkamasta osuuksiensa markkinoimista Suomessa. Rahoitustarkastuksen on ilmoitettava päätöksestään yhteissijoitusyrityksen kotivaltion toimivaltaisille viranomaisille.
Jos valtiovarainministeriöltä on haettu toimilupaa, muuta lupaa tai erikoissijoitusrahaston sääntöjen vahvistamista ennen tämän lain voimaantuloa, luvan tai hakemuksen käsittelyyn sovelletaan tämän lain voimaantullessa voimassa olevaa lakia. Hakijan suostumuksella asia voidaan kuitenkin siirtää Rahoitustarkastuksen käsiteltäväksi.
Sijoituspalveluyrityksistä annetussa laissa tarkoitettu sijoituspalveluyritys, joka toimilupansa mukaan saa harjoittaa ainoastaan 5 §:n 2 momentissa tarkoitettua toimintaa, voi luopua sijoituspalveluyrityksen toimiluvastaan ja hakea 5 a §:n mukaisesti rahastoyhtiön toimilupaa.
Rahastoyhtiön omien varojen on täytettävä 6 §:n 2―4 momentin vaatimukset 13 päivään helmikuuta 2007 mennessä.
Sijoitusrahaston vähimmäispääoman suuruuteen sovelletaan tämän lain voimaan tullessa voimassa olleita säännöksiä 31 päivään joulukuuta 2005 saakka.
Rahastoyhtiön on saatettava sellaisten sijoitusrahastodirektiivin mukaisten sijoitusrahastojen, joiden säännöt on vahvistettu 13 päivään helmikuuta 2002 mennessä, sijoitustoiminta ja säännöt tämän lain säännösten mukaisiksi 31 päivään joulukuuta 2005 mennessä.
Lain 26 a §:n 3 momentissa ja 30 a §:n 2 momentissa tarkoitetut tiedot lain voimaan tullessa voimassa olleista ulkoistamissopimuksista on ilmoitettava Rahoitustarkastukselle viimeistään kuuden kuukauden kuluttua tämän lain voimaantulosta.
Tämän lain 26 b §:n 5 momenttia, 29 §:n velvollisuutta ilmoittaa omistajaohjauksen tavoitteet rahastoesitteessä, 92, 93 sekä 97 §:ää sovelletaan kuitenkin vasta 1 päivästä lokakuuta 2004. Siihen asti sovelletaan tämän lain voimaan tullessa voimassa olleita rahastoesitettä ja yksinkertaistettua rahastoesitettä koskevia säännöksiä. Rahastoyhtiö voi julkistaa rahastoesitteen ja yksinkertaistetun rahastoesitteen tämän lain mukaisesti ennen 1 päivää lokakuuta 2004.
1 §2 §5 §5 a §5 b §5 c §5 d §5 e §6 §8 §9 §9 a §9 b §9 c §9 d §10 §16 §24 §26 §26 a §26 b §27 §28 §29 §4 a luku - Rahastoyhtiön vakavaraisuus ja riskien hallinta30 a §30 b §30 c §34 §38 §41 §43 §45 §47 §48 §50 §51 §53 §66 §69 §71 §71 a §72 §73 §73 a §74 §75 §76 §77 §78 §79 §80 §80 a §81 §82 §84 §88 §92 §93 §94 §96 §97 §99 §103 §107 §108 §109 §113 §114 §116 §117 §117 a §121 §123 §124 §125 §20 luku - Rahastoyhtiön toiminta muualla kuin Suomessa ja yhteissijoitusyrityksen toiminta Suomessa126 a §126 b §126 c §126 d §127 §129 §130 §131 §132 §134 §144 §145 §146 §150 §