text:
Urantia-kirjan, LUKU 68. Sivilisaation sarastus
Urantia-kirjan - LUKU 68. Sivilisaation sarastus
LUKU 68. Sivilisaation sarastus
§ 1. Varjeleva sosiaalistuminen
§ 2. Sosiaaliseen edistymiseen vaikuttavia tekijöitä
§ 3. Aaveidenpelon sosiaalistava vaikutus
§ 4. Tapasäännösten kehitys
§ 5. Maankäyttötavat — toimeentulokeinot
§ 6. Kulttuurin kehitys
68:0.1 (763.1) TÄSTÄ alkaa kertomus pitkän pitkästä edistymisponnistelusta. Se vie ihmislajin tilanteesta, joka oli vain vähän eläinten olemassaolon muotoa ylempänä, välivaiheiden kautta aina viimeisimpiin aikoihin asti, jolloin todellinen, vaikkakin epätäydellinen, sivilisaatio jo oli kehittynyt ihmiskunnan korkeampien rotujen keskuuteen.
68:0.2 (763.2) Sivilisaatio on ihmisrodun oma aikaansaannos. Se ei ole biologisesti myötäsyntyinen. Niinpä kaikki lapset on kasvatettava kulttuuriympäristössä, ja jokainen nuorisopolvi toisensa perään on koulutettava taas uudelleen. Sivilisaatioon kuuluvat korkeammat ominaispiirteet, kuten tieteelliset, filosofiset ja uskonnolliset ominaispiirteet, eivät siirry sukupolvelta toiselle vanhemmilta lapsille kulkeutuvan perinnön tavoin. Nämä kulttuurisaavutukset varjeltuvat vain sosiaalista perintöä valistuneesti säilyttämällä.
68:0.3 (763.3) Yhteistyöhön perustuvan sosiaalisen evoluution panivat alulle Dalamatian opettajat, ja ihmiskuntaa kasvatettiin kolmensadantuhannen vuoden ajan ottamaan ryhmätoimintojen idea omakseen. Sininen ihminen hyötyi näistä alkuaikojen sosiaalisista opetuksista kaikkein eniten, punainen ihminen hyötyi niistä jossakin määrin ja musta ihminen vähiten kaikista. Lähempänä nykypäivää olevina aikoina keltainen rotu ja valkoinen rotu ovat osoittaneet edistyneintä sosiaalista kehitystä Urantialla.
68:1.1 (763.4) Kun ihmiset joutuvat olemaan lähellä toisiaan, he useinkin oppivat pitämään toisistaan, mutta primitiivinen ihminen ei ollut luonnostaan mitenkään ylitsevuotavainen veljeyden hengeltään eikä halukas solmimaan sosiaalisia yhteyksiä kaltaisiinsa. Varhaisrodut oppivat pikemminkin vasta karvaan kokemuksen kautta, että ”yhteistyössä on voimaa”; ja juuri tämä luontaisen veljellisen kiintymyksen puuttuminen on nytkin ihmisten välisen veljeyden välittömän toteutumisen esteenä Urantialla.
68:1.2 (763.5) Yhteenliittymisestä tuli jo varhaisessa vaiheessa elossasäilymisen ehto. Yksinäinen ihminen oli avuton, ellei hän kantanut heimomerkkiä todisteena kuulumisestaan johonkin ryhmään, joka varmasti kostaisi jokaisen häneen kohdistuvan päällekarkauksen. Vielä Kainin aikana oli kohtalokasta kuljeskella yksikseen ilman merkkiä johonkin ryhmään kuulumisesta. Sivilisaatiosta on kehittynyt ihmiselle vakuutus väkivaltaista kuolemaa vastaan, ja vakuutusmaksut suoritetaan puolestaan alistumalla yhteiskunnan säätämiin lukuisiin lain määräyksiin.
68:1.3 (763.6) Alkukantainen yhteiskunta perustui näin ollen välttämättömyydestä kasvaneeseen vastavuoroisuuteen ja yhteenliittymisestä seuranneeseen lisääntyneeseen turvallisuuteen. Ja ihmisyhteiskunta on kehittynyt aikakausia pitkien jaksojen kuluessa tämän eristyneisyydenpelon seurauksena ja vastahakoisen yhteistoiminnan myötä.
68:1.4 (763.7) Primitiiviset ihmiset oppivat jo aikaisessa vaiheessa, että ryhmä on tavattomasti mahtavampi ja väkevämpi kuin sen yksittäisten osasten pelkkä summa. Sata yhteen liittynyttä ja yhteisymmärryksessä toimivaa miestä pystyy siirtämään suuren kiven, ja parikymmentä hyvin koulutettua järjestyksenvalvojaa kykenee hillitsemään vihaisen väkijoukon. Ja juuri näin yhteiskunta syntyi; ei pelkästään siitä, että monet liittyivät yhteen, vaan paremminkin tuloksena siitä, että älykkäät yhdessätoimijat organisoituivat. Mutta yhteistoiminta ei ole ihmisen luonnollinen ominaisuus, vaan hän oppii yhteistyöhön, ensiksi siksi, että hän pelkää, ja myöhemmin siksi, että hän havaitsee sen hyödyllisimmäksi tavaksi kohdata ajallisuuden vaikeudet ja suojautua luuloteltuja ikuisuuden vaaroja vastaan.
68:1.5 (764.1) Tällä tavoin jo varhaisessa vaiheessa alkeelliseksi yhteiskunnaksi järjestyneet kansakunnat menestyivät muita paremmin sekä luonnon voittamisessa että puolustautumisessa muita ihmisiä vastaan; heillä oli paremmat hengissäselviämisen mahdollisuudet. Siitä lähtien sivilisaatio on kohtaamistaan monista takaiskuista huolimatta kulkenut Urantialla tasaisesti eteenpäin. Ja vain siksi, että yhteenliittymiseen sisältyy se arvo, että hengissäsäilymisen mahdollisuus sen myötä paranee, ihmisen monet virheratkaisutkaan eivät ole tähän mennessä onnistuneet pysäyttämään tai tuhoamaan ihmissivilisaatiota.
68:1.6 (764.2) Sen, että nykypäivien kulttuuriyhteiskunta on ilmiönä kokolailla uusi, osoittaa oivallisesti sellaisten alkeellisten sosiaalisten olojen säilyminen aina nykyaikaan asti, jollaiset ovat ominaisia Australian alkuasukkaille sekä Afrikan bushmanneille ja pygmeille. Näiden takapajuisten kansanheimojen keskuudessa on vieläkin havaittavissa jonkinlaista alkuaikojen ryhmävihamielisyyttä, henkilökohtaista epäluuloisuutta ja muita varsin epäsosiaalisia ominaisuuksia, jotka olivat kaikille primitiivisille roduille hyvinkin tunnusomaisia. Nämä muinaisaikojen ei-sosiaalisten kansanheimojen surkeat jäänteet ovat oivallisena todisteena siitä tosiasiasta, että ihmisen luonnollinen individualistinen taipumus ei pysty kilpailemaan menestyksellisesti sosiaaliseen edistymiseen kuuluvien tehokkaampien ja voimakkaampien organisaatioiden ja yhteenliittymien kanssa. Tällaiset takapajuiset ja epäluuloiset, antisosiaaliset rodut, joiden puhuma murre muuttuu aina viidenkymmenen tai sadan kilometrin välein, ovat havainnollinen esitys siitä, millaisessa maailmassa saattaisitte nyt elää, ellei Planeettaprinssin ruumiillisen esikunnan yhteen nivoutunutta opetusta eikä Aatamin rodunkohentajaryhmän myöhempiä ponnistuksia olisi esiintynyt.
68:1.7 (764.3) Nykyajan iskulause ”takaisin luontoon” on tietämättömyydestä johtuvaa itsensä pettämistä, uskomus, jonka mukaan kerran todellakin olisi vallinnut kuviteltu ”kultainen aikakausi”. Ainoa perusta tarulle kultaisesta aikakaudesta on siinä, että Dalamatia ja Eeden ovat historiallisia tosiasioita. Mutta nämä entisiin verrattuina paremmat yhteiskunnat olivat vielä kaukana utopististen haaveiden todeksitulosta.
68:2.1 (764.4) Sivistynyt yhteiskunta on tulos ihmisessä jo varhain ilmenneistä pyrkimyksistä päästä eroon eristyneisyyttä kohtaan tuntemastaan vastenmielisyydestä. Mutta se ei välttämättä vielä merkitse keskinäistä kiintymystä, ja tiettyjen primitiivisten ryhmien nykyinen rauhattomuus onkin mainio esimerkki siitä, mitä alkuaikojen heimot joutuivat kokemaan. Mutta vaikka saman sivilisaation piiriin kuuluvat yksilöt saattavat ottaa yhteen ja taistella toisiaan vastaan ja vaikka itse sivilisaatiokin saattaa näyttää sekavalta kamppailun ja taistelun mylläkältä, se todistaa silti vakavasta pyrkimyksestä päästä eteenpäin, ei paikallaanpolkemisen kuolettavasta yksitoikkoisuudesta.
68:2.2 (764.5) Kun älykkyyden taso on melkoisesti myötävaikuttanut kulttuurin edistymisvauhtiin, yhteiskunnan tehtävä on ensisijaisesti vähentää yksilön elintapaan sisältyvää riskin elementtiä, ja yhteiskunta on edistynyt juuri samassa tahdissa kuin sen on onnistunut vähentää kärsimystä ja lisätä mielihyvän osuutta elämässä. Näin koko sosiaalinen kokonaisuus ponnistelee hitaasti eteenpäin kohti kohtalonsa määränpäätä — tuhoutumista tai säilymistä — sen mukaan, onko tämä päämäärä itsesuojelu vai oman tyydytyksen tavoittelu. Itsevarjelu panee alulle yhteiskunnan, liiallinen tyydytyksen tavoittelu sen sijaan tuhoaa sivilisaation.
68:2.3 (764.6) Yhteiskunnan kiinnostuksen kohteina ovat sen jäsenten lisääntyminen, toimeentulo ja tarpeiden tyydytys, mutta ihmisen omatoimisuuden soisi tulevan monienkin kulttuuristen ryhmien välittömäksi tavoitteeksi.
68:2.4 (765.1) Luonnonihmisen laumavaisto ei oikeastaan riitä selittämään Urantian nykyisen sosiaalisen organisaation kehittymistä. Vaikka tämä myötäsyntyinen laumanmuodostuksen taipumus piileekin ihmisyhteiskunnan pohjalla, ihmisen sosiaalisuus on silti suurimmalta osaltaan hankittua. Ihmisten alkuaikaiseen yhteenliittymiseen vaikuttaneet kaksi vahvaa tekijää olivat ravinnontarve ja sukupuolinen rakkaus. Nämä vaistonvaraiset tarpeet ovat ihmiselle ja eläinkunnalle yhteisiä. Kaksi muuta tunnetta, jotka ajoivat ihmisiä yhteen ja pitivät heitä yhdessä, olivat turhamaisuus ja pelko, eritoten aaveidenpelko.
68:2.5 (765.2) Historia on pelkistettynä vain kertomus ihmisen loputtoman pitkästä kamppailusta ravinnonsaannin turvaamiseksi. Alkukantainen ihminen ajatteli, vain kun hänen oli nälkä. Ravinnon säästäminen oli hänen ensimmäinen kieltäymyksensä, ensimmäinen itsekuria osoittanut tekonsa. Yhteiskunnan varttuessa ravinnontarve lakkasi olemasta ainoa keskinäisen yhteenliittymisen kiihoke. Lukuisat muunlaiset nälät, monenlaisten tarpeiden tiedostaminen, johdattivat kaikki yhdessä ihmiskunnan entistä läheisempään yhteenliittymiseen. Mutta tänä päivänä yhteiskunta hoipertelee luuloteltujen inhimillisten tarpeiden ylikasvun painon alla. Kahdennenkymmenennen vuosisadan länsimainen sivilisaatio huohottaa uupuneena ylellisyyden liikakuorman alla ja inhimillisten halujen ja kaipausten kohtuuttomuuksiin nousevan moninkertaistumisen kourissa. Nykyajan yhteiskunta on nyt käymässä läpi erästä kaikkein vaarallisimmista vaiheistaan, jolle ovat ominaisia pitkälle menevät keskinäissuhteet ja erittäin mutkikas keskinäinen riippuvuus.
68:2.6 (765.3) Nälkä, turhamaisuus ja aaveidenpelko aiheuttivat jatkuvaa sosiaalista painetta, mutta sukupuolinen tyydytys oli ohimenevää ja puuskittaista. Sukupuolivietti yksinään ei pakottanut alkukantaisia miehiä ja naisia ottamaan kantaakseen kodin ylläpitämiseen liittyviä raskaita taakkoja. Alkuaikojen koti rakentui toisaalta miehen tuntemalle sukupuoliselle rauhattomuudelle, kun hän ei päässyt tarvettaan tarpeeksi usein tyydyttämään, ja toisaalta naisen tuntemalle uhrautuvalle äidinrakkaudelle, joka on hänelle tietyssä määrin yhteistä kaikkien korkeampien eläinlajien naaraiden kanssa. Avuttoman pikkulapsen olemassaolo määritteli miesten ja naisten toimien varhain tapahtuneen erilaistumisen, sillä naisen oli pidettävä yllä vakinaista asuinpaikkaa, jossa hän pystyi viljelemään maata. Ja vanhimmista ajoista lähtien on naisen olinpaikkaa aina pidetty kotina.
68:2.7 (765.4) Näin naisesta tuli kehittyvän sosiaalisen järjestelmän kannalta jo varhaisessa vaiheessa välttämätön, ei niinkään hetkellisen sukupuolisen intohimon kuin ravinnontarpeen seurauksena. Nainen oli miehelle toimeentulon kannalta välttämätön kumppani. Hän oli ruoanhankkija, kuormajuhta ja seuralainen, joka kesti huonointakin kohtelua puhkeamatta rajuihin suuttumuksen ilmauksiin, ja kaikkien näiden tavoiteltujen ominaisuuksien lisäksi hän oli aina läsnä oleva sukupuolisen tyydytyksen välikappale.
68:2.8 (765.5) Miltei kaikki, jolla sivilisaatiossa on kestävää arvoa, juontuu perimmältään perheestä. Perhe oli ensimmäinen menestyksekäs rauhanomainen ryhmä, ja sen puitteissa nainen ja mies oppivat sovittelemaan keskinäisiä ristiriitojaan, samalla kun he opettivat rauhanomaisia askareita lapsilleen.
68:2.9 (765.6) Avioliiton tehtävä evoluution puitteissa on varmistaa rodun säilyminen, ei pelkästään henkilökohtaisen onnen toteutuminen. Elämän ylläpito ja olemassaolon jatkaminen ovat kodin todelliset tarkoitusperät. Tyydytyksen saaminen on sattumanvaraista eikä välttämätöntä muutoin kuin sukupuolisuhteen varmistavana yllykkeenä. Luonto vaatii elossasäilymistä, mutta sivilisaatioon kuuluvat tiedot ja taidot lisäävät jatkuvasti avioliiton tuottamaa mielihyvää ja perhe-elämän mukanaan tuomaa tyydytystä.
68:2.10 (765.7) Jos turhamaisuuden käsitettä laajennetaan sisältämään ylpeyden, pyrkyryyden ja kunnianhimon, saatamme havaita ei vain, miten nämä taipumukset myötävaikuttavat ihmisten yhteenliittymien muodostumiseen, vaan myös, miten ne samalla pitävät ihmiset yhdessä, sillä tällaiset tunnot ovat täysin turhia, ellei ole yleisöä, jonka edessä tuoda julki erinomaisuuttaan. Turhamaisuuteen liittyi kohta muitakin tuntoja ja yllykkeitä, jotka julkitulolleen ja täyttymykselleen tarvitsivat sosiaalisen areenan. Tämä emootioryhmä houkutteli esiin kaikkien taiteiden, seremonioiden ja kaikenmuotoisten urheilukisojen ja -kilpailujen ensimmäiset esimuodot.
68:2.11 (766.1) Turhamaisuus antoi vahvan panoksen yhteiskunnan syntyyn, mutta aikana, jolloin tämä ilmoitus teille annetaan, omahyväisen sukupolven harhautuneet pyrkimykset uhkaavat rämettää ja hukuttaa alleen pitkälle erikoistuneen sivilisaation koko monimutkaisen rakenteen. Nautinnonhalu on jo kauan sitten syrjäyttänyt nälän tyydyttämisen tarpeen, toimeentuloon tähtäävät oikeutetut sosiaaliset tavoitteet ovat nopeaa vauhtia kääntymässä alhaisiksi ja uhkaaviksi nautinnonhalun muodoiksi. Itsesäilytys rakentaa yhteiskuntaa; hillitön halujen tyydytys hävittää vääjäämättä sivilisaation.
68:3.1 (766.2) Primitiiviset halut saivat aikaan alkuperäisen yhteiskunnan, mutta aaveidenpelko piti sen koossa ja toi sen olemassaolemiseen ihmisen ulkopuolisen aspektin. Yhteinen pelko oli alkuperältään fysiologista: fyysisen kivun, tyydyttämättömän nälän tai jonkin maisen onnettomuuden pelkoa, mutta aaveidenpelko oli laadultaan uutta ja ylevämpää kauhua.
68:3.2 (766.3) Luultavasti merkittävin yksittäinen tekijä ihmisyhteiskunnan evoluutiossa oli aaveuni. Vaikka useimmat unet saattoivat primitiivisen mielen pois tolaltaan, aaveuni sai alkuihmiset suorastaan kauhun valtaan ajaen nämä taikauskoiset unennäkijät toistensa syliin etsimään halukkaasti ja tosissaan toisiinsa liittymällä keskinäistä suojaa henkimaailman kuviteltuja epämääräisiä ja näkymättömiä vaaroja vastaan. Aaveuni on eräs ensimmäisistä eläintyyppisen ja ihmistyyppisen mielen välillä ilmenevistä eroista. Eläimet eivät muodosta mielikuvaa kuolemanjälkeisestä eloonjäämisestä.
68:3.3 (766.4) Tätä aaveiden muodostamaa tekijää lukuun ottamatta, koko yhteiskunta rakentui perustarpeiden ja biologisten perusviettien varaan. Mutta aaveidenpelko toi sivilisaatioon uuden tekijän eli pelon, joka yltää kauas yksilön perustarpeiden ohi ja joka nousee huomattavasti jopa ryhmän säilymiseen tähtäävien ponnistelujen yläpuolelle. Manalle menneiden henkiä kohtaan tunnettu kammo toi esiin uuden ja hämmästyttävän pelkomuodon, järkyttävän ja väkevän kauhun, joka vaikutti osaltaan varhaisten, löyhien sosiaalisten järjestelmien muovautumiseen muinaisaikojen entistä kurinalaisemmiksi ja paremmin hallituiksi alkukantaisiksi ryhmiksi. Tämä järjetön taikausko, josta jotain on jäljellä vieläkin, valmisteli ihmisten mieltä tekemään kaikkea epätodellista ja yliluonnollista kohtaan tuntemansa taikauskoisen pelon avulla sen myöhemmän löydön, että ”Herran pelko on viisauden alku.” Ilmoituksen herättämän, Jumaluutta kohtaan tunnetun syvän kunnioituksen on määrä syrjäyttää evoluutioon kuuluvat perusteettomat pelot. Alkuaikojen aaveidenpelkoon perustuneesta kultista tuli voimakas sosiaalinen side, ja aina tuosta kaukaisuuksien takaisesta ajasta lähtien ihmiskunta on milloin enemmän milloin vähemmän pyrkinyt hengellisyyden saavuttamiseen.
68:3.4 (766.5) Nälkä ja rakkaus ajoivat ihmisiä yhteen, turhamaisuus ja aaveidenpelko pitivät heitä yhdessä. Mutteivät nämä emootiot yksinään, ilman rauhaa edistävien ilmoitusten vaikutusta, pysty kestämään sitä rasitetta, joka juontuu ihmisten keskinäissuhteisiin sisältyvistä epäluuloista ja ärsyyntymisistä. Ilman ihmistä korkeammalta tasolta tulevaa apua, yhteiskuntaa koossa pitävä rasite murtuu, kun se on saavuttanut tietyt rajat, ja nämä samaiset yhteiskuntamuodostuksen liikkeelle panevat voimat — nälkä, rakkaus, turhamaisuus ja pelko — vaikuttavat kaikki yhdessä syöstäkseen ihmiskunnan sotaan ja verenvuodatukseen.
68:3.5 (766.6) Ihmisrodun pyrkimys rauhaan ei ole luontainen ominaisuus, vaan se on peräisin ilmoitususkonnon opetuksista, edistyksellisten rotujen karttuneesta kokemuksesta, mutta aivan erityisesti Jeesuksen, Rauhan Ruhtinaan, opetuksista.
68:4.1 (767.1) Kaikki nykyajan sosiaaliset instituutiot ovat peräisin villien esi-isienne primitiivisten tapojen kehittymisestä. Tämän päivän sovinnaistavat ovat eilispäivän tapasäännöksiä siinä muodossa, johon ne ovat muuntuneet ja laajentuneet. Mitä tottumus on yksilölle, sitä tapa on ryhmälle, ja ryhmätavoista kehittyy kansantapoja tai heimoperinteitä — rahvaan sovinnaistapoja. Näistä alkuaikojen iduista kaikki nykyajan ihmisyhteiskunnan instituutiot johtavat vaatimattoman alkunsa.
68:4.2 (767.2) On pidettävä mielessä, että tapasäännökset saivat alkunsa pyrkimyksestä sovittaa ryhmässäeläminen massanaolemisen ehtoihin. Tapasäännökset olivat ihmisen ensimmäinen sosiaalinen instituutio. Ja kaikki nämä heimokohtaiset reaktiot versoivat pyrkimyksestä välttyä kärsimykseltä ja nöyryytykseltä, samalla kun yritettiin päästä osallisiksi mielihyvästä ja vallasta. Kansantapojen alkulähde, aivan niin kuin kieltenkin alkulähde, on aina tiedostamaton ja tahaton, ja sen vuoksi aina salaperäisyyden verhoama.
68:4.3 (767.3) Aaveidenpelko pani primitiivisen ihmisen muodostamaan itselleen kuvan yliluonnollisesta, ja niin tehdessään se laski lujan perustan niille etiikan ja uskonnon voimakkaille sosiaalisille vaikutuksille, jotka puolestaan säilyttivät yhteiskunnan tapasäännöt ja tottumukset koskemattomina sukupolvesta sukupolveen. Se yksi ja ainoa seikka, joka jo varhaisessa vaiheessa vakiinnutti ja jähmetti tapasäännökset, oli uskomus, että kuolleet olivat mustasukkaisia niistä tavoista, joita noudattaen he olivat eläneet ja kuolleet. Niinpä he langettaisivat kauhistuttavan rangaistuksen sellaisille eläville kuolevaisille, jotka rohkenisivat suhtautua piittaamattoman halveksivasti niihin elämän sääntöihin, joita he olivat lihallisina ollessaan kunnioittaneet. Tästä on parhaana esimerkkinä keltaisen rodun nykyisinkin osoittama kunnioitus esi-isiään kohtaan. Myöhemmin kehittynyt primitiivinen uskonto voimisti tapoja vakiinnuttaessaan suuresti aaveidenpelkoa, mutta etenevä sivilisaatio on kasvavassa määrin vapauttanut ihmiskuntaa pelon kahleista ja taikauskon orjuudesta.
68:4.4 (767.4) Ennen Dalamatian opettajien vapauttavaa ja mieliä kirvoittavaa opetusta muinaisajan ihminen oli tapasäännöstön edellyttämien rituaalien avuton uhri. Loputtomat seremoniat piirittivät alkukantaista villi-ihmistä joka taholta. Kaikki, mitä hän teki siitä hetkestä, kun hän aamulla heräsi, siihen hetkeen, kun hän illalla luolassaan vaipui uneen, piti suorittaa tismalleen niin kuin hän teki — heimon vakiintuneita tapoja seuraten. Hän oli perinnäistapojen tyrannian orja. Hänen elämässään ei ollut mitään kahlitsematonta, omaehtoista eikä omaperäistä. Mitään luonnonmukaista edistymistä kohti korkeampaa mielellistä, moraalista tai sosiaalista olotilaa ei esiintynyt.
68:4.5 (767.5) Tapa piti varhaisaikojen ihmistä lujassa otteessaan, villi-ihminen oli todellinen vakiintuneen käytännön orja. Mutta aika ajoin on ilmestynyt sellaisia poikkeamia vallitsevasta tyypistä, jotka ovat rohjenneet raivata tietä uusille ajattelutavoille ja entistä paremmille elämisen menetelmille. Alkuihmisen vitkaisuus muodostaa kuitenkin biologisen turvajarrun, joka estää häntä syöksymästä liian äkkinäisesti siihen tuhoisaan tasapainottomuuteen, joka seuraa liian nopeasti etenevästä sivilisaatiosta.
68:4.6 (767.6) Mutta mainitut tavat eivät ole pelkästään pahasta; niiden kehittymisen tulisi jatkua. Sivilisaation jatkuvuuden kannalta on lähes kohtalokasta ryhtyä radikaalin kumouksen kautta tapojen suurimittaiseen muuttamiseen. Tapa on ollut se jatkuvuuden lanka, joka on pitänyt sivilisaation koossa. Ihmisen historian kulkutietä peittävät hylättyjen tapojen ja vanhentuneiden sosiaalisten käytäntöjen jäänteet. Mutta yksikään sellainen sivilisaatio, joka hylkäsi vakiintuneet tapasäännöksensä, ei ole säilynyt, ellei se niitä hylännyt omaksuakseen parempia ja sopivampia tapoja.
68:4.7 (767.7) Yhteiskunnan säilyminen riippuu pääasiassa sen tapasäännösten edistyvästä kehittymisestä. Tapojen kehitysprosessi kasvaa esille kokeilunhalusta; uusia ideoita tuodaan esille ja niiden seurauksena syntyy kilpailua. Edistyvä sivilisaatio omaksuu edistyksellisen idean ja säilyy, aika ja olosuhteet lopulta valikoivat soveliaamman ryhmän jäämään eloon. Mutta tämä ei suinkaan merkitse, että jokainen yksittäinen ja erillinen muutos ihmisyhteiskunnan koostumuksessa olisi ollut askel parempaan päin. Ei! Ei suinkaan, sillä Urantian sivilisaation pitkässä eteenpäin suuntautuneessa ponnistelussa on ollut monen monta taantumaa.
5. Maankäyttötavat — toimeentulokeinot
68:5.1 (768.1) Maa on yhteiskunnan näyttämö, ihmiset ovat tämän näyttämön näyttelijät. Ja ihmisen on aina sovitettava esityksensä maatilanteen mukaiseksi. Tapojen kehitys riippuu aina maan ja ihmisen suhdeluvusta. Tämä pitää paikkansa, vaikka sen havaitseminen onkin vaikeaa. Ihmisen maankäyttötavat, eli toimeentulokeinot ynnä hänen elintasonsa, ovat yhtä kuin kansantapojen — käyttäytymistapojen — kokonaissumma. Ja ihmisen elämän asettamiin vaatimuksiin sovittautumisen summa on yhtä kuin hänen kulttuurinen sivilisaationsa.
68:5.2 (768.2) Ihmisen varhaisimmat kulttuurit syntyivät itäisen pallonpuoliskon jokivarsille, ja sivilisaation edistymisessä ilmeni neljä suurta vaihetta, jotka olivat:
68:5.3 (768.3) 1. Keräilyvaihe. Pakottava ravinnontarve, nälkä, johti ensimmäiseen teollista järjestelyä ilmentäneeseen toimintamuotoon: primitiivisiin ravinnonkeräilyjonoihin. Toisinaan tällainen nälkämarssilaisten jono edetessään maastossa ruokaa keräilemässä saattoi olla puolitoistakymmentäkin kilometriä pitkä. Tämä edusti kulttuurin alkeellista kiertolaisvaihetta, ja se on Afrikan bushmannien nykyisinkin noudattama elintapa.
68:5.4 (768.4) 2. Metsästysvaihe. Aseina käytettyjen työkalujen keksiminen teki ihmiselle mahdolliseksi ryhtyä metsästäjäksi ja päästä sillä keinoin melko vapaaksi ravinnon orjuudesta. Muuan mietteliäs andoniitti, joka oli tuimassa taistelussa ruhjonut nyrkkinsä pahanpäiväisesti, keksi uudelleen jo unohtuneen ajatuksen käyttää pitkää keppiä käsivartensa sijasta ja sen päähän jänteillä sidottua kovaa piikiven palasta nyrkkinsä paikalla. Monet heimot tekivät toisistaan riippumatta tämänkaltaisia keksintöjä, ja nämä erimuotoiset kivinuijat edustivat muuatta ihmisen sivilisaation suurta edistysaskelta. Nykyäänkin on Australiassa vielä alkuasukkaita, jotka eivät ole edenneet paljonkaan tätä vaihetta pidemmälle.
68:5.5 (768.5) Sinisistä ihmisistä tuli taitavia metsästäjiä ja ansastajia; jokia aitaamalla he saivat saaliikseen paljon kalaa, ja he kuivattivat ylijäämän talvea varten. Riistanpyynnissä käytettiin monia kekseliäisyydestä kertovia ansoja ja loukkuja, mutta alkukantaisemmat rodut eivät metsästäneet suureläimiä.
68:5.6 (768.6) 3. Paimentolaisvaihe. Sivilisaation tämän vaiheen teki mahdolliseksi eläinten kesyttäminen. Arabit ja Afrikan alkuasukkaat ovat viimeisimpiä paimentolaiskansoja.
68:5.7 (768.7) Paimentolaisen elämäntapa toi entistäkin enemmän lievennystä ravinnon orjuuteen. Ihminen oppi elämään pääomansa korolla, karjansa kasvusta. Ja näin liikeni enemmän aikaa kulttuurin ja edistymisen hyväksi.
68:5.8 (768.8) Paimentolaisuutta edeltänyt yhteiskunta rakentui sukupuolten väliselle yhteistyölle, mutta karjanhoidon leviäminen alensi naiset sosiaalisen orjuuden syvyyksiin. Varhaisempina aikoina miehen velvollisuutena oli hankkia eläinperäinen ravinto, naisen tehtävänä oli huolehtia syötävistä kasviksista. Niinpä naisen ihmisarvo laski huomattavasti, kun ihminen siirtyi olemassaolonsa paimentolaisvaiheeseen. Naisen piti edelleenkin uurastaa hankkiakseen elämiseen tarvittavat kasvikset, kun sen sijaan miehen tarvitsi vain mennä laumoilleen, ja hän sai yllin kyllin eläinravintoa. Tämän jälkeen mies siis oli suhteellisen riippumaton naisesta. Koko paimentolaiskauden ajan naisen asema heikkeni heikkenemistään. Tämän aikakauden lopulle tultaessa hän oli tuskin enää muuta kuin ihmiseläin, jonka tehtävänä oli tehdä työtä ja synnyttää ihmisjälkeläisiä, pitkälti samoin kuin laumaan kuuluvien eläintenkin odotettiin raatavan ja tuottavan jälkeläisiä. Paimentolaisaikakausien miehet rakastivat kovasti karjaansa, ja sitä ajatellen on todella sääli, etteivät he kyenneet kehittämään syvempää kiintymystä vaimojaan kohtaan.
68:5.9 (769.1) 4. Maanviljelyvaihe. Tiettyjen kasvien ottaminen ihmisen elinpiirissä viljeltäviksi toi mukanaan tämän kauden, ja se edustaa korkeimmantyyppistä aineellista sivilisaatiota. Sekä Caligastia että Aatami pyrkivät opettamaan puutarha- ja peltoviljelyä. Aatami ja Eeva olivat puutarhureita, eivät paimenia, ja tuohon aikaan puutarhaviljely edusti edistyneintä kulttuurin muotoa. Kasvien kasvattamisella on jalostava vaikutus ihmiskunnan kaikkiin rotuihin.
68:5.10 (769.2) Maanviljely enemmän kuin nelinkertaisti maan ja ihmisen välisen suhdeluvun maailmassa. Maanviljelyä on mahdollista harjoittaa yhdessä edellisen kulttuurivaiheen paimentolaisuuden kanssa. Jos kolme vaihetta menee päällekkäin, niin silloin miehet metsästävät ja naiset viljelevät maata.
68:5.11 (769.3) Karjapaimenten ja maata viljelevien välillä on aina esiintynyt kitkaa. Metsästäjä ja karjanpitäjä olivat taistelunhaluisia, sotaisia; viljelijä on paremminkin rauhaa rakastavaa tyyppiä. Eläinten kanssa tekemisissä olemiseen liittyy aina kamppailua ja voimankäyttöä, puuhailu kasvien parissa juurruttaa mieleen kärsivällisyyttä, levollisuutta ja rauhaa. Maanviljely ja teollisuuden harjoittaminen ovat rauhantoimintoja. Mutta molempien heikkous, kun niitä ajatellaan maailman yhteiskunnallisina toimintoina, on se tosiasia, että niistä puuttuu jännitys ja seikkailumieli.
68:5.12 (769.4) Ihmisyhteiskunta on kehittynyt metsästysvaiheesta karjanhoitovaiheen kautta maa-alueeseen sidottuun maanviljelyn vaiheeseen. Ja tämän edistyvän sivilisaation kutakin vaihetta seurasi kiertolaisuuden jatkuva väheneminen, ihminen alkoi elää yhä enemmän kotipiirissä.
68:5.13 (769.5) Ja nyt teollisuus täydentää maanviljelyä, minkä seurauksena kaupungistuminen lisääntyy ja maataviljelemättömien kansalaisluokkien ryhmät moninkertaistuvat. Mutta teollisen kauden säilymisestä ei ole toivoa, elleivät sen johtajat tajua, että korkeimpienkin yhteiskunnallisten kehitystulosten on aina rakennuttava terveelle maatalouspohjalle.
68:6.1 (769.6) Ihminen on maaperän kasvatti, luonnon lapsi. Pyrkipä hän miten tosissaan tahansa pakenemaan maalta, hän ei siinä lopullisesti koskaan onnistu. ”Maasta sinä olet ja maaksi pitää sinun jälleen tuleman” on koko ihmiskuntaa ajatellen kirjaimellisesti totta. Ihminen on aina käynyt, käy ja tulee aina käymään taistelua viime kädessä maasta. Alkukantaisten ihmisten ensimmäiset yhteiskunnalliset yhteenliittymät solmittiin näiden maasta käytyjen taistelujen voittamiseksi. Koko yhteiskunnallisen sivilisaation pohjana on maan ja ihmisen suhdeluku.
68:6.2 (769.7) Älyllisyydellään eli taitojaan ja tietojaan käyttämällä ihminen lisäsi maan tuottoa. Samanaikaisesti saatiin jälkeläisten luonnollinen lisääntyminen jossakin määrin hallintaan, ja sillä keinoin turvattiin toimeentulo ja saatiin vapaa-aikaa kulttuuriin perustuvan sivilisaation rakentamiseen.
68:6.3 (769.8) Ihmisten yhteiskuntaa säätelee laki, jonka mukaan väestön määrä vaihtelee suoraan verrannollisesti maankäyttötapoihin ja kääntäen verrannollisesti tiettyyn elintasoon nähden. Kaikkina näinä varhaisina aikakausina — jopa enemmän kuin nykyään — sekä ihmisiä että maata koskeva kysynnän ja tarjonnan laki määräsi arvon, joka näille kummallekin annettiin. Aikoina, jolloin maata — asuttamatonta aluetta — oli runsaasti, oli suuri pula ihmisistä, ja sen vuoksi ihmiselämän arvo kohosi suuresti. Ihmishengen menetys oli näin ollen varsin kauhistuttavaa. Aikoina, jolloin maata oli niukalti ja siitä seurasi liikakansoitusta, ihmishenki vastaavasti halpeni niin, että sotaan, nälänhätään ja kulkutauteihin suhtauduttiin varsin välinpitämättömästi.
68:6.4 (770.1) Kun maan tuotto vähenee tai väestömäärä kasvaa, niin väistämätön taistelu alkaa uudelleen. Pinnalle nousevat ihmisolemuksen kaikkein pahimmat piirteet. Maan tuottavuuden koheneminen, mekaanisten taitojen leviäminen ja väestömäärän väheneminen ovat kaikki omiaan edistämään ihmisluonnon parempien puolien kehittymistä.
68:6.5 (770.2) Sivistyksen reunamilla elävä yhteisö kehittää sitä ihmisyyden puolta, joka ei edellytä hienosteltuja taitoja. Kaunotaiteet ja varsinainen tieteellinen edistys yhdessä hengellisen kulttuurin kanssa ovat kaikki menestyneet parhaiten suuremmissa asutuskeskuksissa, kun niiden tukena on ollut maatalous- ja teollisuusväestö, jonka lukumäärä on hieman alle maan ja ihmisen välisen suhdeluvun. Kaupungit aina moninkertaistavat asukkaidensa taipumukset hyvään tai pahaan.
68:6.6 (770.3) Elintaso on aina vaikuttanut perheen kokoon. Kuta korkeammalle elintaso nousee, sitä pienemmäksi perheen koko laskee, aina siihen pisteeseen asti, että tilanne vakiintuu tai alkaa vähittäinen sukupuuttoon kuoleminen.
68:6.7 (770.4) Kautta aikakausien elintasoerot ovat määränneet eloonjääneen väestön laadun, ei niinkään pelkästään sen määrää. Paikalliset luokkakohtaiset elintasoerot synnyttävät uusia sosiaalisia kasteja, uusia tapasäännöksiä. Kun elämisen normit käyvät liian monimutkaisiksi tai aivan liian ylellisiksi, ne muuttuvat varsin pian itsetuhoisiksi. Kasti on tiheän asutuksen mukanaan tuoman kiihkeän kilpailun aiheuttaman yhteiskunnallisen paineen suora seuraus.
68:6.8 (770.5) Alkuaikojen rodut turvautuivat usein menetelmiin, joiden tarkoituksena oli väestömäärän rajoittaminen. Kaikki primitiiviset heimot surmasivat epämuodostuneita ja sairaalloisia lapsiaan. Tyttövauvojen surmaaminen oli tavallista, ennen kuin koitti aika, jolloin vaimo ostettiin. Joskus lapset kuristettiin kuoliaaksi jo syntymähetkellä, mutta suosituin menetelmä oli heitteillejättö. Kaksosten isä vaati tavallisesti toisen lapsista surmattavaksi, sillä useamman kuin yhden lapsen samanaikaisen syntymisen uskottiin aiheutuneen joko taikuudesta tai uskottomuudesta. Samaa sukupuolta olevat kaksoset yleensä kuitenkin säästettiin. Vaikka nämä kaksosiin kohdistuvat tabut olivatkin yhteen aikaan lähes yleismaailmallisia, ne eivät koskaan kuuluneet andoniittien tapoihin, vaan nämä kansanheimot pitivät kaksosia aina hyvän onnen enteinä.
68:6.9 (770.6) Monet rodut oppivat menetelmän, jolla raskaus keskeytetään, ja tästä käytännöstä tuli varsin yleinen naimattomia koskeneen synnyttämistabun vakiinnuttua. Pitkään oli tapana, että naimaton neito surmasi jälkeläisensä, mutta sivistyneempien ryhmien keskuudessa näistä aviottomista lapsista tuli tytön äidin hoidokkeja. Aborttien ja lapsenmurhien harjoittaminen hävitti monta primitiivistä sukukuntaa käytännöllisesti katsoen sukupuuttoon. Mutta tapasäännösten ankarista määräyksistä huolimatta ei montakaan lasta surmattu enää sen jälkeen, kun tätä oli kerran imetetty. Äidinrakkaus oli liian väkevä salliakseen sellaisen.
68:6.10 (770.7) Kahdennellakymmenennelläkin vuosisadalla esiintyy yhä jäänteitä näistä alkeellisista väestömäärän säätelymenetelmistä. Australiassa on muuan heimo, jonka äidit kieltäytyvät kasvattamasta useampaa kuin kahta tai kolmea lasta. Ei ole kovinkaan kauan siitä, kun eräs ihmissyöjäheimo söi joka viidennen syntyvän lapsen. Madagaskarilla jotkin heimot surmaavat yhä kaikki tiettyinä pahaenteisinä päivinä syntyvät lapset, minkä johdosta noin kaksikymmentäviisi prosenttia kaikista vauvoista kuolee.
68:6.11 (770.8) Maailmanlaajuisesta näkökulmasta katsottuna liikakansoitus ei ole koskaan menneisyydessä ollut vakava ongelma, mutta jos sotiminen vähenee ja tiede saa ihmistä vaivaavat sairaudet yhä paremmin hallintaansa, siitä saattaa lähitulevaisuudessa tulla vakava ongelma. Silloin on maailman johtajien viisaus oleva kovalla koetuksella. Onko Urantian mahtimiehillä silloin ymmärrystä ja rohkeutta ryhtyä vaalimaan keskitason eli vakiintuneen ihmisen lisääntymistä normaalin yläpuolella olevien äärimmäisyyksien ja normaalin alapuolella olevien, valtavasti lisääntyvien ryhmien sijasta? Normaali ihminen on se, jota tulisi vaalia. Hän on sivilisaation selkäranka ja rodun mutaation kautta ilmestyvien nerojen alkulähde. Normaalin alapuolella oleva ihminen tulisi pitää yhteiskunnan valvonnassa. Tätä lajia ei tulisi tuottaa enempää kuin tarvitaan hoitamaan teollisuuden alempia tasoja, niitä tehtäviä, jotka edellyttävät eläimen tason yläpuolella olevaa älykkyyttä, mutta jotka vaativat tekijöiltään niin vähän, että ne osoittautuvat ihmiskunnan korkeampien tyyppien kannalta todelliseksi orjuudeksi ja vankeudeksi.
68:6.12 (771.1) [Esittänyt muuan Melkisedek, jonka asemapaikka oli kerran Urantialla.]

matches:
§ 1
§ 2
§ 3
§ 4
§ 5
§ 6


Aloitteet - Tuusulan kunnan www-sivut
› Tuusula-tietoa
› Päätöksenteko
› Aloitteet
› Käsitellyt aloitteet
A A Päätöksenteko
Kuuntele	Käsitellyt aloitteet
-- Kaikki aloitteet --
10-luokan perustaminen Jokelaan10.3.2009: Kasvatus- ja sivistystoimeen valmisteltavaksiKasvatus- ja koulutuslautakunta 20.5.2009 § 35: Ehdotus kunnanhallitukselleKunnanhallitus 8.6.2009 § 350: Aloite käsitelty
Jokelan yläasteen ja lukion vanhempainkerho ry
15 vuotta nuorempien lasten kotiintuloajatValtuusto 7.12.09 § 183: Kunnanhallituksen valmisteltavaksiKunnanhallitus 14.12.09 § 668: Kasvatus- ja sivistystoimialalle valmisteltavaksiKasvatus- ja koulutuslautakunta 24.3.2010 § 26: Ehdotus kunnanhallitukselle ja edelleen valtuustolleKunnanhallitus 19.4.2010 § 212: Ehdotus valtuustolleValtuusto 17.5.2010 § 56: Aloite käsitelty
Seppälä Ilkka
A2-kielen opettaminen kerhomuotoisessa opetuksessaValtuusto 12.10.2009 § 148: Kunnanhallituksen valmisteltavaksiKunnanhallitus 19.10.2009 § 544: Kasvatus- ja sivistystoimialalle valmisteltavaksiKasvatus- ja koulutuslautakunta 16.3.2011 § 22: Ehdotus kunnanhallitukselleKunnanhallitus 28.3.2011 § 160: Ehdotus valtuustolleValtuusto 16.5.2011 § 60: Aloite käsitelty
Åberg Anu
Aamupäiväkerhon järjestäminen kunnassa4.9.2012: Kasvatus- ja sivistystoimen valmisteltavaksi5.9.2012: opetuspäällikkö Markus Torviselle valmisteltavaksi19.11.2012: opetuspäällikkö Markus Torvisen vastaus aloitteen tekijälle sähköpostitse
Kokko Anna Kuntalaisaloite
Adultan studiotilojen hankkiminen kunnan omistukseenValtuusto 30.1.2012 § 26: Kunnanhallituksen valmisteltavaksiJohtoryhmä 31.1.2012: Tekniseen toimen ja kasvatus- ja sivistystoimen valmisteltavaksiKunnanhallitus 27.2.2012 § 81: Ehdotus valtuustolleValtuusto 19.3.2012 § 42: Aloite käsitelty
Reinikainen Tuija, Tuusulan Puolesta valtuustoryhmä
Ajohidasteet Opintielle Jokelaan14.8.2009: Teknisen toimialan valmisteltavaksi14.8.2009 tiedoksi liik.ins. J-M. Laakso29.9.2011: Suvi Niemi vastannut kirjeellä
Eloranta Pirjo Kuntalaisaloite
Ajonopeudet tarkkailuun Riihikallion koulun edessä.7.2.2012: Tekniseen toimeen valmisteltavaksi7.2.2012: J-M. Laaksolle valmisteltavaksi17.9.2014 Suvi Niemi vastannut sähköpostitse
Kujansuu Laura Kuntalaisaloite
Ajotiellä pelaamisen yms. kieltävä liikennemerkki16.5.2013: Teknisen toimen valmisteltavaksi14.6.2013 Suvi Niemi vastannut kirjeellä
Salminen Juuso Kuntalaisaloite
Ali-Seppälän leikkipuiston ja Tuhkalanpuiston roska-astiat15.4.2014: Tekniseen toimeen valmisteltavaksi.11.9.2014 Suvi Niemi vastannut kirjeellä
Löfman Tuula Kuntalaisaloite
Alle kolmevuotiaiden lasten kotihoitoValtuusto 12.10.2009 § 146: Kunnanhallituksen valmisteltavaksiKunnanhallitus 19.10.2009 § 542: Kasvatus- ja sivistystoimialalle valmisteltavaksiKasvatus- ja koulutuslautakunta 27.1.2010 § 5: Ehdotus kunnanhallitukselle ja edelleen valtuustolleKunnanhallitus 15.2.2010 § 82: Ehdotus valtuustolleValtuusto 22.3.2010 § 27: Aloite käsitelty
Aloite Terrisuontien perusparantamiseksi18.9.2014 Tekniseen toimeen käsiteltäväksi8.10.2014 Jari Huttunen vastannut kirjeitse
Terrisuontien tiehoitokunta, Jouko Vuorimaa, Pertti Korpi
Asuinrakentamisen tiivistäminenValtuusto 9.5.2016 § 55: Kunnanhallituksen valmisteltavaksiJohtoryhmä 10.5.2016: Kuntakehityksen ja tekniikan toimialalle valmisteltavaksi.Kuntakehityslautakunta 8.6.2016 § 90: Ehdotus kunnanhallitukselle ja valtuustolleKunnanhallitus 20.6.2016 § 250: Ehdotus valtuustolleValtuusto 29.8.2016 § 80: Aloite käsitelty
Rämö Risto / Rehti Tuusula -valtuustoryhmä
Asukkaiden kuuleminen Lahelantien liikenneturvallisuuden parantamisessaValtuusto 3.9.2012 § 87: Kunnanhallituksen valmisteltavaksi.Johtoryhmä 4.9.2012: Teknisen toimen valmisteltavaksiKunnanhallitus § 348/17.9.2012: Teknisen toimen valmisteltavaksiTekninen lautakunta 27.11.2012 § 173: Ehdotus kunnanhallitukselle ja valtuustolleKunnanhallitus 3.12.2012 § 484: Ehdotus valtuustolleValtuusto 28.1.2013 § 30: Aloite käsitelty
Untamo Lauri / Kokoomuksen valtuustoryhmä
Aurinkoenergian vapauttaminen toimenpideluvan piiristä Tuusulassa12.2.2016: Aloite saapunut Kuntalaisaloite.fi -palvelun kautta12.2.2016: Kuntakehityksen ja tekniikan toimialalle valmisteltavaksi15.3.2016: Käsitelty 15.3.2016 § 12 rakennuslautakunnassa
Heikkilä Vesa-Matti Kuntalaisaloite
Aurinkosähköpaneelit uimahallin ja Rykmentinpuistoon tulevien talojen katoille13.1.2017: kasvatus- ja sivistystoimeen sekä kuntakehityksen ja tekniikan toimialalle valmisteltavaksi13.1.2017: vs. kasvatus- ja sivistystoimenjohtaja Jari Wäreelle ja liikuntapäällikkö Risto Kanervalle valmisteltavaksi13.1.2017: tilakeskukseen ja kaavoitukseen valmisteltavaksi17.1.2017: vastattu sähköpostilla aloitteen tekijälle
Hussi Mauri
Autiosarka-nimisen tilan hankkiminen kunnan omistukseenValtuusto 7.12.2010 § 145: Kunnanhallituksen valmisteltavaksiKunnanhallitus 13.12.2010 § 593: Kuntakehityksen valmisteltavaksiKunnanhallitus 21.11.2011 § 518: Ehdotus valtuustolleValtuusto 12.12.2011 § 159: Aloite käsitelty
Kuusisto Päivö
Autoilun estäminen kevyenliikenteen väylällä9.3.2009: Teknisen toimen valmisteltavaksi.23.3.2009 J-M. Laaksolle valmisteltavaksi12.10.2011: J. Rintanen vastannut kirjeellä
Järvi Timo Kuntalaisaloite
Avoimen varhaiskasvatuksenja perhekeskustoiminnan tulevaisuus Tuusulan kunnassaValtuusto 11.5.2015 § 73: Kunnanhallituksen valmisteltavaksiJohtoryhmä 12.5.2015: Kasvatus- ja sivistystoimeen valmisteltavaksiKasvatus- ja koulutuslautakunta 9.6.2015 § 47: Ehdotus hallitukselleKunnanhallitus 15.6.2015 § 304: Ehdotus valtuustolleValtuusto 31.8.2015 § 110: Aloite käsitelty
Lapsi- ja perheasiainneuvosto / Lindberg Arto
Avoimen varhaiskasvatuksen kehittäminenValtuusto 16.3.2015 § 52: Kunnanhallituksen valmisteltavaksiJohtoryhmä 17.3.2015: Kasvatus- ja sivistystoimeen valmisteltavaksi18.3.2015: varhaiskasvatuspäällikkö Eila Rapalalle valmisteltavaksiKunnanhallitus 13.4.2015 § 181: Päätös palauttaa asia uudelleen valmisteltavaksiKasvatus- ja koulutuslautakunta 9.6.2015 § 47: Ehdotus hallitukselleKunnanhallitus 15.6.2015 § 304: Ehdotus valtuustolleValtuusto 31.8.2015 § 110: Aloite käsitelty
Avellan Monica / valtuuston keskiryhmä
Betoniparkki3.5.2012: Teknisen sekä kasvatus- ja sivistystoimialojen valmisteltavaksi2.5.2012 Jari Huttunen ja Petri Juhola, valmisteltavaksi2.5.2012 Risto Kanervalle valmisteltavaksi10.5.2012 sähköpostivastaus Risto Kanervalta aloitteen tekijälle
Kyyhkynen Kasper Kuntalaisaloite
Bussivuorojen palauttaminen myöhäisiltaanValtuusto 11.10.2010 § 112:Kunnanhallituksen valmisteltavaksiKunnanhallitus 18.10.2010 § 471: Teknisen toimialan valmisteltavaksiTekninen lautakunta 30.8.2011 § 137: ehdotus kunnanhallitukselle ja edelleen valtuustolleKunnanhallitus 12.9.2011 § 369: Ehdotus valtuustolleValtuusto 10.10.2011 § 104: Aloite käsitelty
Kaikkonen Antti ja useat muut valtuutetut
Depressiohoitajan resurssin lisääminen Tuusulan kunnan terveystoimeenValtuusto 21.3.2011 § 39: Kunnanhallituksen valmisteltavaksiKunnanhallitus 28.3.2011 § 161: Sosiaali- ja terveystoimialan valmisteltavaksiSosiaali- ja terveyslautakunta 17.5.2011 § 59: Ehdotus kunnanhallitukselle ja edelleen valtuustolleKunnanhallitus 30.5.2011 § 270: Ehdotus valtuustolleValtuusto 13.6.2011 § 74: Aloite käsitelty
Åberg Anu, valtuuston Keskiryhmä (Kesk. KD, RKP)
Energiajakeet myös Tuusulaan31.3.2014: Tekniseen toimeen valmisteltavaksi2.4.2014 Suvi Niemi vastannut sähköpostitse
Niemelä Helena Kuntalaisaloite
Energiansäästöloisteputkien käyttöön siirtyminen Tuusulan kunnan toimipisteissäValtuusto 31.8.2009 § 135: Kunnanhallituksen valmisteltavaksiKunnanhallitus 7.9.2009 § 445: Teknisen toimialan valmisteltavaksi / Rauno KaskelaTekninen lautakunta 2.12.2009 § 165: Ehdotus valtuustolleKunnanhallitus 14.12.2009 § 666: Ehdotus valtuustolleValtuusto 1.2.2010 § 10: Aloite tullut käsitellyksi
Nieminen Eeva-Liisa
Ensiapu valmiudet ja henkisen tuen huomioiminen ja tiedotus taidoksi...5.5.2014: Kasvatus- ja sivistystoimeen sekä sosiaali- ja terveystoimeen valmisteltavaksi.13.5.2014 opetuspäällikkö Markus Torviselle valmisteltavaksi27.5.2014 opetuspäällikön vastaus aloitteen tekijälle sähköpostitse
Rask Marja
Ensivaikutelmat TuusulastaValtuusto 9.11.2015 § 162: Kunnanhallituksen valmisteltavaksiJohtoryhmä 10.11.2015: Tekniseen toimeen valmisteltavaksiTekninen lautakunta 26.1.2016 § 9: Ehdotus kunnanhallitukselleKunnanhallitus 1.2.2016 § 28: Ehdotus valtuustolleValtuusto 14.3.2016 § 26: Aloite käsitelty
Esi- ja perusopetuksen oppilaille vaaralliseksi luokitellut tiet22.7.2013: Kasvatus- ja sivistystoimialalle valmisteltavaksi22.10.2013: Kasvatus- ja koulutuslautakunnan käsittely4.11.2013: Kasvatus- ja koulutuslautakunnan päätös tiedoksi aloitteen tekijälle
Suihko Ilkka Kuntalaisaloite
Esi- ja perusopetuksen oppilaille vaaralliseksi luokitellut tiet19.9.2012: Teknisen toimen valmisteltavaksiKasvatus- ja koulutuslautakunta 10.9.2013 § 77: Aloite käsitelty
Toni Muranen
Esteetön kulku kunnan apuvälinelainaamoon25.2.2014 Teknisen toimen tilakeskukseen valmisteltavaksi21.9.2015 Suvi Niemi vastannut sähköpostitse
Etelärinteen päiväkotiin lapsille ulkoiluvälineitä/-kalusteita1.11.2012: Kasvatus- ja sivistystoimeen valmisteltavaksi26.3.2013: Varhaiskasvatuspäällikön sijaisen Eila Rapalan vastaus aloitteen tekijälle sähköpostitse
Parvila Marika Kuntalaisaloite


text:
Virolainen: 2008
Lähettänyt Jyrki Virolainen klo 12/31/2008 12 kommenttia:
59. Törkeiden rikosten valmistelun rangaistavuus; Erkin evästykset ja Tuijan toppuuttelut
Tähänkin on aikaa tuhraantunut...
1. Suomessa vain harva juristiprofessori pitää omaa blogia tai ottaa sanomalehdissä kantaa ajankohtaisiin juridisiin kysymyksiin; muissa pohjoismaissa tällainen keskustelu on aika yleistä. Prosessioikeuden puolella heitä ei taida olla minun lisäkseni juuri muita kuin Helsingin yliopiston professori Erkki Havansi. Hän kirjoittaa lehtiin harvoin, mutta aina asiaa.
2. Tämänpäiväisen (23.12.) Helsingin Sanomien mielipidesivulla julkaistun Havansin kirjoituksen otsikkona on "Törkeiden rikosten valmistelu kiellettävä." Nykyisin voimassa olevan lain mukaan edes murhan saati muiden henkeen taikka terveyteen kohdistuvien vakavien rikosten valmistelua ja suunnittelua ei ole kriminalisoitu, vaan vasta rikoksen yritys on säädetty rangaistavaksi. Rajanveto rangaistavan rikoksen yrityksen ja kokonaan rankaisematta jäävän valmistelun välillä saattaa olla usein vaikea. Tämä nähtiin viimeksi Turun käräjäoikeuden tällä viikolla ratkaisemassa Liedon suuren raharyöstöjutussa, jossa puolustus väitti kivenkovaa, että syytettyjen toiminnassa oli kyse vasta rikoksen suunnittelusta, ei yrityksestä. Käräjäoikeus kuitenkin tuomitsi syytetyt törkeän ryöstön yrityksestä pitkiin vankeusrangaistuksiin. Asian käsittely jatkuu hovioikeudessa ja hyvin todennäköisesti aikanaan vielä KKO:ssa.
3. Erkki Havansi kantaa huolta erityisesti koululaisten ja opiskelijoiden turvallisuuden osalta. Kysymys on ajankohtainen, sillä kouluihin kohdistuvia uhkauksia on Kauhajoen traagisen koulusurmien jälkeenkin esiintynyt tiettävästi runsaasti. Havansi viittaakin kirjoituksessaan tapaukseen, jossa polisin onnistui viime hetkellä estämään kolmannen koulusurmatragedian alkamisen.
4. Ilmeisesti tästä Havansin tarkoittamasta tapauksesta kerrottiin HS:n uutisessa 4.11., jonka mukaan Krp ilmoitti uskovansa, että se oli Kauhajoen tapauksen jälkeen estänyt uuden vakavan kouluiskun nettiseulonnan avulla. Poliisin mukaan kyseistä iskua koskeva "suunnitelma oli viimeistä ripausta vaille toteutettavaksi." Tuolloinkin jouduttiin, kuten Havansi kertoo, pohtimaan, alkaako rangaistava surmaamisten yritys vasta kenties pyssymiehen vetäessä aseensa esiin koulun tiloissa, vai jo aikaisemmin. Poliisilla on toki mahdollisuus estää tällaisia rikoksia suunnittelevien ihmisten tekoja, jos poliisi saa teon suunnittelusta tiedon ajoissa, mutta ongelmana on suunnittelun ja valmistelun rangaistavuus.
5. Poliisi on toivonut jo aika pitkään, että kyseinen epäkohta saataisiin korjatuksi, ja esimerkiksi juuri henkeen ja terveyteen kohdistuvien rikosten suunnittelu säädettäisiin rangaistavaksi. Myös rikosoikeuden asiantuntijat ovat kannattanet tällaista lainsäädäntöä. Rangaistavaksi pitäisi saada ainakin sellainen valmistelu, jossa tekijällä on hyvin konkreettinen suunnitelma ja tosiasialliset mahdollisuudet suunnitelmansa toteuttamiseen. Vakavien henkeen tai terveyteen kohdistuvien rikosten valmistelun säätämisen ei luulisi olevan mikään kovin vaikea tehtävä, sillä asian korjaamiseen riittäisi ilmeisestikin vain vähäinen muutos rikoslain yhdessä ainoassa pykälässä (RL 5:1). Erkki Havansi toteaakin kirjoituksessaan, että lainsäädäntöalan asiantuntijana hän kirjoittaisi tuollaisen muutoksen rikoslakiin yhdessä päivässä! Tämä ei ole varmaankaan liioiteltua, sillä onhan Havansia kuultu säännönmukaisesti asiantuntijana eduskunnan lakivaliokunnassa lakeja säädettäessä tai muutettaessa. Kyllä Erkki homman hoitaisi päivässä! Voi olla, että hänellä olisi jo nyt valmis ehdotus takataskussaan. - Todettakoon, että Ruotsissa ja muissakin pohjoismaissa rikosten valmistelu on ollutrangaistavaa jo melko kauan
6. Mutta tarvittavaa lainmuutosta ei vain saada aikaan, ei sitten millään! Havansi pitää tätä lepsuutena ja moittii siitä lainsäätäjää eli eduskuntaa. Oikea osoite olisi tässä tapauksessa ensisijaisesti kuitenkin oikeusministeriö, jonka olisi valmisteltava lainmuutos ja vietävä se valtioneuvoston käsittelyyn. Tämän jälkeen hallitus antaisi eduskunnalle esityksen lainmuutoksesta.
7. Havansi sanoo, että lainsäätäjän olisi pitänyt puuttua asiaan eli rikoslain muuttamiseen heti Kauhajoen koulusurmien jälkeen. Mutta miksi vasta silloin, sillä asiahan tuli ajankohtaiseksi jo vuotta aiemmin Jokelan koulusurmien jälkeen! Välittömästi jo tuolloin oikeusministeriön olisi pitänyt ryhtyä kiireellisesti valmistelemaan ehdotusta rikoslain muuttamisesta ja, mikä vielä tärkeämpää, sisäministeriön olisi tietenkin pitänyt antaa uudet ohjeet ja määräykset aseiden hallussapitoa koskevan lupakäytännön tiukentamiseksi, kuten olen blogissani ueaan kertaan todennut. Mutta mitään ei tehty ja siitä seurasi vielä toinen yhtä karmea koulusurmatragedia, nyt Kauhajoella!
8. Oikeusministeriö ei ole todellakaan pitänyt minkäänlaista kiirettä vakavien rikosten valmistelun kriminalisoimiseksi. Täytyy muistaa, että oikeusministeri Tuija Braxin ministerikaudella eduskunnassa on tehty jo vuonna 2007 lakialoite ryöstön valmistelun säätämisestä rangaistavaksi (LA 124/2007 vp). Heti Jokelan koulusurmien (7.11.2007) jälkeen oikeusministeri Tuija Brax sai eduskunnassa vastattavakseen kansanedustaja Marja Tiuran ym. 8.11.2007 tekemän kirjallisen kysymyksen rikosten valmistelun kriminalisoinnista (KK 441/2007 vp). Ja tänä syksynä eli tarkemmin sanottuna 27.11.2008 ministeri Brax on joutunut jälleen vastaamaan samasta asiasta tehtyyn kysymykseen eli tarkemmin sanottuna kansanedustaja Raimo Vistbackan (ps) 6..11.2008 tekemään kirjalliseen kysymykseen siitä, mihin toimiin hallitus aikoo ryhtyä henkeen ja terveyteen kohdistuvien rikosten valmistelun ja suunnittelun kriminalisoimiseksi (KK 821/2008 vp).
9. Mitä ministeri Brax sitten vastasi hänelle esitettyihin kysymyksiin? Jokelan koulusurmien jälkeen tehtyyn kysymykseen Brax vastasi 28.11.2007 ja katsoi, että "rikosten valmisteluun liittyvien tekojen säätämiseen rangaistavaksi tulee jatkossakin suhtautua pidättyvästi." Braxin mukaan poliisilain säännökset, jotka mahdollistavat mm. epäillyn kiinnioton ja teknisen valvonnan, ovat yleensä rikosten ennalta estämiseksi riittäviä keinoja myös vakavien rikosten estämiseksi. Raimo Vistbackaan kysymykseen 27.11.2008 vastatessaan Brax oli paljon niukkasanaisempi, mutta hän ei nytkään luvannut mitään kiireellisiä toimenpiteitä asiassa. Hän viittasi jälleen siihen, että pitää ensin tutkia ja selvittää, ovatko poliisin ennalta ehkäisevät menetelmät ja valtuudet puheena olevassa suhteessa riittäviä keinoja puuttua kysymyksessä esitettyihin ongelmiin. Tällaisia keinoja pohtii Braxin mukaan parhaillaan esitutkinta-, pakkokeino- ja poliisilain uudistamista selvittelevä toimikunta, joka on asetettu jo kesällä 2007 ja jonka tulisi antaa mietintönsä maaliskuussa 2009. Braxin mukaan tämän toimikunnan ehdotuksia on syytä odotella ennen kuin voidaan arvioida, millä tavoin henkeen tai terveyteen kohdistuvien rikosten valmistelun rangaistavuudesta tulisi säätää.
10. Selvää on, ettei ministerin vastaus tyydytä ketään muita kuin kenties törkeitä ryöstöjä ja muita vakavia rikoksia suunnittelevia henkilöitä. Sanotun toimikunnan tehtäviin ei ole ainakaan alun perin edes kuulunut rikosten valmistelun kriminalisoinnin pohtiminen. Toimikuntien tapana on aika usein pyytää valtioneuvostolta tai oikeusministeriöltä työtään varten lisäaikaa, ja niin voi käydä nytkin, varsinkin jos toimikunnalle annetaan vielä uusia tehtäviä. Milloinhan ministeri Brax aikoo käynnistää vakavien rikosten valmistelun rangaistavuutta koskevan lainsäädäntötyön vai aikooko olleenkaan? Tästä ei taida ottaa selvää Erkkikään!
11. Mitä rikosten ennalta ehkäisemiseen tulee, niin kyllä ainakin tähän asti kriminalisointien ja rangaistavuuden päätarkoituksena on nähty juuri rikosten ennalta ehkäiseminen; rangaistusta on pidetty yhtenä tärkeimmistä keinoista ehkäistä rikoksia. Se, että esimerkiksi koulusurmia päässään hautova ihminen tietää, että jo sanotunlaisen rikoksen suunnittelusta ja valmistelusta voi lain mukaan saada tuntuvan ehdottoman vankeusrangaistuksen, voi useimmissa tapauksissa johtaa siihen, että rikoksen tekemistä pohtiva luopuu hankkeensa kehittelystä kokonaan.
12. Ministeri Tuija Braxiin kiinnitettiin hallituksen työn keväällä 2007 alkaessa suuria toiveita oikeusministeriön oikeuden alaa kehitettäessä. Näissä odotuksissa on jouduttu valitettavasti aika usein pettymään. Vaalirahoituksen valvonta-asiassa samoinkuin sähköisessä koeäänestyksessä Brax luotti asianomaisen virkamiehensä eli oikeusministeriön vaalijohtajan arvostelukykyyn kuin vuoreen ja toisteli vaalirahoitusjupakassa eduskunnan edessä useaan kertaan vaalijohtajan kantaa, jonka mukaan oikeusministeriöllä ei muka olisi ollut lain mukaan edes oikeutta valvoa vaalirahoitusilmoitusten asianmukaisuutta. Kanteluni johdosta oikeuskansleri otti asiassa kuitenkin aivan toisenlaisen kannan, ja vaalijohtaja sai harvinaislaatuiset nuhteet kanslerilta. Myös viime lokakuun kunnallisvaaleissa kolmessa kunnassa käytössä olleessa sähköisessä äänestyksessä kävi köpelösti, kun äänestys ei kaikilta osin onnistunut syystä, joka oli havaittu oikeusministerissä jo ennen vaaleja, mutta josta ei jostakin syystä kerrottu ministeri Braxille mitään.
13. Vaikuttaa siltä, että ministeri Brax luottaa ehkä hieman sokeasti virkamiehiinsä ja esittelijöihinsä eikä tunnu haluavan ottaa itse vastuuta asioista niin kuin ministerin kuuluisi toki tehdä; samaa on sanottava sisäministeri Anne Holmlundista Jokelan ja Kauhajoen tragedioiden perusteella. Brax katsoo, että kun esittelijä on virka- ja lakimies, vastuu olisi yksin asian esittelijällä, mutta eihän asia näin voi olla.
14. Yhtenä ja jopa hieman huvittavanakin esimerkkinä Braxin suhtautumisesta ja luottamuksesta esittelijöihinsä ja yleensä esittelymenettelyyn voidaan mainita kahden iranilaismiehen tapaus. Poliisi otti Suomessa 30.11. kiinni kaksi maahan tullutta iranilaista miestä, jotka Interpol oli etsintäkuuluttanut Iranin valtion pyynnöstä ja joista Iranin valtio teki oikeusministeriölle luovutuspyynnön. Asia oli oikeudellisesti yksinkertainen, sillä kun Suomella ei ole luovutussopimusta Iranin kanssa, luovuttaminen ratkaistaan Suomen lain mukaan, eikä Suomen lain mukaan edellytyksiä luovutukselle ollut po. tapauksessa olemassa; Suomi ei luovuta ihmisiä maihin, joissa on voimassa kuolemanrangaistus, kuten juuri Iranissa on asian laita.
15. Niinpä oikeusministeriö päätti 12.12. ministeri Tuija Braxin päätöksellä, ettei miehiä luovuteta Iraniin, ja miehet saattoivat siten poistua maasta vapaasti. Päätös oli luonnollisesti aivan oikea. Kun tv-toimittaja kysyi päätöksestä ministeri Braxilta, tämä vakuutti, että asia oli tarkoin selvitetty ja päätös oli tehty vieläpä asianomaisen esittelijän esityksen mukaisesti! Eikä tässä kaikki, sillä oikeusministeriön kotisivuilla mainitaan sanotun päätöksen yhteydessä asianomainen esittelijä oikein nimeltä; tämä on hyvin harvinaista. - Onkohan Brax tullut nyt jo hieman varovaisemmaksi esittelijöittensä suhteen?
Lähettänyt Jyrki Virolainen klo 12/23/2008 17 kommenttia:
Tunnisteet: Brax, Havansi Erkki, henkirikokset, koulusurmat, kriminalisoinnit, murha, oikeusministeriö, rikoksen valmistelu, rikokset
Poliisi ja oppiriidat
1. Poliisille jo yli vuosi sitten tehty rikosilmoitus, jonka mukaan Suomen suurin yksityinen pysäköintivalvontayhtiö ParkComin johtajisto olisi syyllistynyt virkavallan anastukseen, on johtanut nyt esitutkintaan, kertoi Iltalehti 19.12. Esitutkinta käynnistyi, kun Helsingin hovioikeus totesi tuomiossaan 20.11,. että ParkComilla ei olisi lain mukaan oikeutta määrätä yksityisoikeudellisen sopimuksen perusteella valvontamaksua, koska valvontamaksu on hovioikeuden mukaan rangaistuksenluontoinen maksu, jonka voi määrätä ainoastaan poliisi tai kunnallinen pysäköinninvalvoja. - Kuten olen jo monta kertaa ehtinyt perustella, minun mielestäni hovioikeuden näkemys ei ole oikea. Mutta antaapa nyt poliisin tutkia ja syyttäjän päättä asiasta, lopullisestihan asia ratkaistaan tuomioistuimessa.
2. Rikostarkastaja Juha Vohlonen Helsingin poliisin talousrikosyksiköstä kertoo (IL 19.12.), että kyseessä ei olekaan perinteinen rikostutkinta, vaan "jonkinlainen oppiriita" siitä, mistä valvontamaksusta oikein on kysymys. Todella mielenkiintoista - polisi ottaa nykyisin siis myös oppiriidat tutkittavakseen! Tämähän avaa aivan uusia näköaloja. Monilla tieteenaloilla on käynnissä vastaavanlaisia oppiriitoja, joten ei siis muuta, kuin riita poliisin ratkaistavaksi, jos oppiriidan osapuolet eivät pääse yhteisymmärrykseen siitä, kumpi kanta on oikea! Poliisilla tuntuu olevan resursseja vaikka mihin, ja poliisiylijohtaja Mikko Paatero on luvannut ensi vuodeksi 600 uuta poliisivirkaa. Näistä osa ryhtynee siis tutkimaan oikein tosissaan oppiriitoja! Tästä taas poliisiministeri Anne Holmlund saa uuden sulan hattuunsa - se alkaakin olla kohta jo täynnä sulkia Jokelan ja Kauhajoen jäljiltä.
3. Tämä Vohlonen tuntuu olevan reipasotteinen poliisimies. Hän sanoo jo nyt tässä vaiheessa lehdistölle, vaikka tutkinta on vielä kesken - poliisi saa Vohlosen mukaan tutkinnan valmiiksi vasta tammikuussa - että joo, selvä tapaus, kyllä tämä syyttäjälle menee! Yleensä poliisi pyrkii puolueettomuuttaan varjellen olemaan hyvin vaitonainen keskeneräisistä tutkimuksista. Mutta nyt ei olekaan kyse normaalista asiasta, vaan oppiriidasta, ja siitä poliisi saa laukoa mielipiteensä näköjään koska tahansa. - Jäämme seuraamaan mielenkiinnolla oppiriidan ratkaisuprosessin kehittymistä!
4. ParkComin lehdistötiedotteessa 19.12. rikostutkintaan suhtaudutaan tyynesti ja todetaan, että on hyvä, että poliisi tutkii asian. Tiedotteesta ilmenee, että samaa asiaa on tutkittu poliisin toimesta virkavallan anastuksena jo aiemmin, jolloin Vantaan syyttäjä teki asiassa vapauttavan päätöksen: ei rikosta. Tästä päätöksestä kanneltiin valtakunnansyyttäjänvirastoon, mutta päätös ei muuttunut.
5. Uutta asiassa on Helsingin hovioikeuden 20.11. velkomusjutussa antama tuomio. Yhtiön tiedotteen mukaan tuomiosta haetaan tammikuussa valituslupaa KKO:lta. - Olettaisin, että syyttäjä ei ratkaise asiaa pikaisesti, vaan haluaa jäädä odottamaan, mitä mieltä KKO on asiasta.
Vrt. vartiointiliikkeen vartijan toimivalta
6. Tämän päiväisessä (21.12.) Turun Sanomien mukaan sisäministeriö ja Kiinteistöliitto ovat eri mieltä vartijan toimivallasta. Kiinteistöliiton mielestä vartiointiliikkeen vartijoilla on oikeus puuttua asuintaloyhtiöiden järjestyshäiriöihin menemällä naapurin kutsusta paikalle, soittaa ovikelloa ja huomauttamalla häiritsevästi käyttäytyvää asukasta. Turun ylioppilaskyläsäätiön (TYS) "Auringonnousun" asunnoissa vartiointiyritys ja sanottu säätiö ovat tiettävästi sopineet, että vartiointiyritys voi laskuttaa vartijan käynnistä häiritsijää 70-120 eurolla.
7. Turun Sanomien jutun mukaan sisäministeriön edustaja tyrmää kuitenkin Kiinteistöliiton tulkinnan, koska lain mukaan vartiointiyritys voi tehdä sopimuksia vain yleisten tilojen osalta. Laki yksityisiä turvallisuuspalveluista nimenomaan kieltää sisäministeriön tulkinnan mukaan vartiointiyrityksiä tekemästä sopimuksia yleisen järjestyksen ja turvallisuuden ylläpitämisestä.
8. Sisäministeriön kanta tässä asiassa on oikea. Vartijoiden sanotunlaisissa käynneissä on kyse puuttumisesta huoneiston haltijan tai asukkaan kotirauhaan. Kotirauha on perustuslaissa turvattu perusoikeus, johon voidaan puuttua vain laissa nimenomaan säädetyin edellytyksin. Vartiointiyrityksillä ei ole lakiin perustuvaa oikeutta, laissa on vieläpä kielletty yrityksiä tekemästä vuokrataloyhtiöiden tai vastaavien asuintaloyhtiöiden kanssa sanotunlaisia sopimuksia. Lakia tulisi, jos niin halutaan, muuttaa ennen kuin esimerkiksi Turun tapauksen kaltaiset "vartijakäynnit" olisivat hyväksyttäviä.
9. Minulta on jo ehditty kysyä, miten tämä "Turun tapaus" vartiointiyritysten asiasta vaikuttaa parkkiyhtiöiden valvontamaksuihin. Vastaukseni on: ei mitenkään.
10. Toisin kuin vartiointiyritysten kohdalla on asian laita, parkkiyhtiöiden toiminta perustuu nimenomaiseen lainsäännökseen eli tieliikennelain 28 §:n 2 momenttiin, kuten jo aiemmin olen tässä blogissa joutunut monen monituista kertaa toteamaan ja selittämään. TLL 28.2 § oikeuttaa yksityisen kiinteistönomistajan valvomaan pysäköintiä alueellaan ja asettamaan sille ehtoja. Parkkiyhtiöiden valvonta ei riko tai vaaranna pysäköijien perusoikeuksia tai oikeusturvaa.
11. Pohjimmiltaan kiinteistönomistajien ja siten myös parkkiyhtiöiden toiminta perustuu perustuslaissa suojattuun omaisuuden suojaan ja omistusoikeuteen, johon kuuluu myös oikeus hyödyntää sanottua oikeutta ja tehdä siihen perustuvia sopimuksia. Kuten on moneen kertaan tullut todetuksi ja perustelluksi, parkkiyhtiöiden valvontamaksut perustuvat yksityisoikeudellisiin sopimuksiin, tarkemmin sanottuna pysäköinnin johdosta syntyneisiin reaalisopimuksiin, joita laki ei millään tavalla kiellä tekemästä.
12. Valvontamaksuissa ei ole, tulkoon tämä nyt jälleen kerran sanotuksi, mistään "julkisen vallan" käytöstä, vaan toiminta perustuu sopimuksiin, jotka pysäköijät omasta vapaasta tahdostaan ovat hyväksyneet. Tällöin kyse ei tietenkään voi olla minkäänlaisesta "virkavallan anastamisesta", koska parkkiyhtiöt eivät käytä yksinomaan viranomaisille kuuluvaa toimivaltaa, vaan heidän toiminta perustuu sopimuksiin ja sopimukset taas lakiin.
13. Poliisi voi oikein hyvin tutkia asiaa ja syyttäjä harkita syytteen nostamista, mutta ei noiden viranomaisten tutkinta selvää asiaa miksikään voi muuttaa.
Lähettänyt Jyrki Virolainen klo 12/21/2008 10 kommenttia:
Tunnisteet: kotirauha, perusoikeudet, pysäköinti, sopimusoikeus, turvallisuus, valvontamaksu, vartiointiliike
Kuva ei esitä KKO:ta...ainakaan fyysisesti...
1. Nikita Fouganthine, ent. Juha Valjakkala, oli onnekas saadessaan korkeimmalta oikeudelta (KKO) valitusluvan ehdonalaiseen vapauteen päästämistä koskevassa asiassa. KKO nimittäin myöntää rikosasioissa valitusluvan vain noin viidessä prosentissa kaikista lupahakemuksista. Valjakkala tuomittiin vuonna 1989 Ruotsin Åmselessä tehdystä kolmesta murhasta elinkaudeksi vankeuteen.
2. KKO on 17.12.2008 kumonnut Helsingin hovioikeuden päätöksen, jolla Nikita Fouganthinen pääsy ehdonalaiseen vapauteen peruttiin hänen valvotun koevapautensa tekemiensä uusien rikosten takia (KKO 2008:110)
3. KKO:ssa oli kysymys F:n valvotussa koevapaudessa tekemien rikosten merkityksestä harkittaessa ehdonalaisen vapautumisen edellytyksiä uudelleen. F. oli viime toukokuussa syyllistynyt viiteen rikokseen, josta hänet on tuomittu 60 päivän ehdottomaan vankeusrangaistukseen. KKO katsoi, että vaikka F. oli koevapautensa aikana tekemillään rikoksilla aiheuttanut vaaraa, hänen koevapautensa aikana tekemänsä "uudet rikokset olivat hänen elinkautiseen vankeuteen johtaneisiin rikoksiin verrattuina erilaatuisia ja lievemmin rangaistavia." Niiden ei KKO:n mielestä voitu katsoa osoittavan sellaista ilmeistä vaaraa, että F. vapauduttuaan syyllistyisi henkeä, terveyttä tai vapautta törkeästi loukkaavaan rikokseen. Lisäksi vapauttamista puolsi F:n elinkautisen vankeuden täytäntöönpanon jo pitkään jatkunut kesto.
4. KKO oli siis tässä tulevan lainkäytön ohjaamiseksi tarkoitetussa ennakkopäätöksessään ollut sitä mieltä, että mitä vakavampaan rikokseen tuomittu on aiemmin syyllistynyt, sitä helläkätisemmin tai anteeksiantavammin on arvioitava hänen uusia rikoksiaan, jotka hän on tehnyt valvotussa koevapaudessa. Laissa tosin sanotaan, että koevapaus menetetään ja vangin pääsy ehdonalaiseen vapauteen peruutetaan yleensä jo silloin, jos vanki koevapaudessa syyllistyy uuteen rikokseen, josta hänet tuomitaan ehdottomaan vankeusrangaistukseen. Tässä tapauksessa F. oli ehtinyt syyllistyä yhden vuorokauden aikana jo (vai pitäisikö sanoa "vain") viiteen liikennerikokseen. Mihin F. olisikaan ehtinyt, ellei olisi joutunut verekseltään kiinni noista KKO:n mielestä "ei vakavista" rikoksista! Mihin KKO:lta unohtui kannanotto F:n niihin rikoksiin eli kolmeen murhaan, joista hänet oli aikanaan tuomittu elinkaudeksi vankeuteen?
5. KKO tuskin lienee tarkoittanut sitä, että on aivan ok tehdä rikoksia, jos sitä ennen on jo sattunut tekemään vielä vakavampia rikoksia. Mutta tällä tavalla KKO:n päätöstä on jo ehditty tulkita lehtien keskustelusivustoilla. KKO on laatinut päätöksestään tiedotteen, mutta se on hyvin niukka ja suurelle yleisölle jokseenkin mitäänsanomaton.
6. KKO:n päätös, jonka mukaan F. on päästettävä ehdonalaiseen vapauteen jo 2.2.2009, näyttää yllättäneen myös Rikosseuraamusviraston. Mainittu ajankohta tarkoittaa käytännössä sitä, että rikosseuraamusvirasto ei ehdi puolentoista kuukauden aikana valmistella F:n valvottua koevapautta, kuten viraston pääjohtaja Esa Vesterbacka on julkisuudessa todennut.
7. Vesterbackan mukaan valvotun koevapauden valmistelu kestää normaalisti useita kuukausia. Nikita Fouganthine pääsee siis 2.2.2009 vankilasta suoraan ehdonalaiseen vapauteen. KKO:n oikeusneuvokset ovat luultavasti ajatelleet jotenkin tähän tapaan: "No, tehdäänpä nyt näin, niin silloin ei ole ainakaan pitäisi olla sitä vaaraa, että F. ehtisi taas syyllistyä valvotussa koevapaudessa uuteen tai uusiin rikoksiin, emmekä me KKO:ssa ole vaarassa menettää tuon takia kasvojamme."
8. Nähtäväksi jää, osoittautuuko KKO:n päätös ja prognoosi siitä, ettei F:n vapauttamisesta tule aiheutumaan vaaraa kenenkään hengelle, terveydelle tai vapaudelle, oikeaksi. Toivotaan ainakin niin!
Lähettänyt Jyrki Virolainen klo 12/18/2008 9 kommenttia:
Tunnisteet: elinkautisvanki, ennakkopäätökset, KKO 2008:110, Korkein oikeus, lainkäyttö, oikeudenkäynti, rangaistus, vankila
56. Lakialoite pysäköinninvalvonnasta menossa myttyyn
Tässäkin pysäköinti näyttää menneen metsään...
1. Yksityinen pysäköinninvalvonta on vihdoin herättänyt kiinnostusta myös kansanedustajien keskuudessa. Lähes 40 kansanedustaja eri puolueista on jättänyt 10.12. eduskunnalle lakialoitteen, jossa ehdotetaan pysäköintivirhemaksusta annetun lain (PVML) 3 §:n muuttamista (LA 132/2008 vp). Lakialoitteen ensimmäinen allekirjoittaja ja siis tavallaan idean isä on kokoomuksen kansanedustaja Juha Hakola. Hakola on siviiliammatiltaan poliisi (komisario). Aloitteen allekirjoittajien joukossa myös pari kolme muuta poliisimiestä, mm. Raimo Vistbacka (ps) ja Petri Salo (kok).
2. Aloitteen allekirjoittaneita kansanedustajia on laidasta laitaan eli Juha Miedosta (kesk) Jarkko Laaksoon (vas). Yhtään vihreiden kansanedustajaa ei löydy allekirjoittajien joukosta, arvatenkin siksi, että kysymys yksityisen pysäköinninvalvonnan järjestämisestä ja sitä koskevan lain valmistelusta kuuluu oikeusministeri Tuija Braxille (vihr). Myöskään RKP:nedustajia ei ole mukana, johtuisiko tämä siitä, että Suomen johtava parkkifirma ParkCom kuuluu ruotsalaiseen konserniin?
3. Kyseinen lakialoite on, kuten lakialoitteen useimmiten, hyvin niukasti perusteltu. Lakialoitteiden tarkoituksena on yleensäkin lähinnä vain herättää yleisön huomiota. Aloitteita tehtailevat useimmiten sellaiset kansanedustajat, jotka eivät muutoin oikein tahdo saada ääntään eduskunnassa kuuluviin. Tarkoituksena on varsinkin istuntokausien lopussa ikään kuin näyttää äänestäjilleen, että "kyllä, minäkin olen täällä parlamentissa ja olen saanut jotain aikaiseksi." Lakialoitteiden kohtalona lienee noin 95 prosenttisesti se, etteivät ne johda mihinkään. Joskus lakialoite kuitenkin saa aikaan vipinää hallituksessa ja asianomaisessa ministeriössä. Nytkin näyttäisi olevan kyse juuri tästä, koska Tuija Braxin (vihr) oikeusministeriö, jolle kysymys yksityisen pysäköinninvalvontaa koskevan lainsäädännön valmistelusta kuuluisi, ei ole vielä kuulemma edes ehtinyt aloittaa valmistelua!
4. Juha Hakolan ym. lakialoite 132/2008 ei koske kuitenkaan yksityisen pysäköinnin valvonnan järjestämistä yleensä eikä siinä itse asiassa ole kyse siitä lainkaan. Kysymys on päin vastoin julkisen pysäköinninvalvonnan tehostamisesta yksityisillä alueilla eli esimerkiksi kauppakeskusten ja taloyhtiöiden parkki-alueilla. Tiedetään, että kunnalliset pysäköinninvalvojat eivät yksinkertaisesti ehdi valvoa pysäköintiä yksityisillä alueilla. Siksi Helsingin seudulle on perustettu yksityisiä pysäköinninvalvontayhtiöitä, jotka ovat tehneet satoja sopimuksia yksityisten taloyhtiöiden, yritysten ja yhteisöjen kanssa.
5. Miten sitten lakialoitteella pyritään tehostamaan kunnallista pysäköinninvalvontaa? Juu, hyvin yksinkertaisella tavalla tietenkin - eihän lakialoitteissa yleensäkään ehditä miettiä asioita mitenkään perusteellisesti ja läpikotaisesti. Nytkin perustelut puuttuvat aloitteesta lähestulkoon kokonaan. Aloitteessa todetaan vain, että kunnallisella pysäköinninvalvojalla tulee olla tarpeellinen määrä apulaisia. Kun näitä apulaisia eli lappuliisoja tai parkkipirkkoja ei ole tarpeeksi, niitä pitää saada jostakin kätevästi lisää. PVML:ssa tai sen nojalla annetussa asetuksessa ei säädetä, kenen toimesta ja järjestyksessä nuo kunnalliset apulaiset otetaan palvelukseen; esimerkiksi Helsingissä valvonta-apulaisen määräyksiä on annettu mm. Helsingin satamalaitoksen työntekijöille kun on kyse kaupungin omistuksessa olevista pysäköintipaikoista ja maa-alueista.
6. Nytpä Hakola ja kumppanit ovat kekanneet, että poliisipiirin päällikkö tai kunnallinen pysäköinninvalvoja voisi antaa valtuutuksen, siis eräänlaisen valtakirjan, tietyille henkilöille ryhtyä sanotunlaiksi "apuvalvojiksi" oman toimensa ohella. Tämä hoituisi aloitteen mukaan siten, että PVML 3 §:ään lisättäisiin seuraavansisältöinen uusi 5 momentti:
Poliisipiirin päällikkö tai hänen sijastaan kunnallinen pysäköinninvalvoja voi valtuuttaa vartiointiliikkeen, kiinteistöhuoltoyhtiön tai jonkun muun vastaavan yrityksen palveluksessa olevan henkilön suorittamaan pysäköintisäännösten valvontaa yksityisillä alueilla ja määräämään rikkomuksista tämän lain mukaisia seuraamuksia. Edellytyksenä on, että pysäköinninvalvontatehtäviä suorittavilla on tarvittava koulutus ja pätevyys valvontatehtäviin ja että yksityisten alueiden pysäköintiä koskevat tieliikennelain (267/1981) 28 §:n 2 momentissa tarkoitetut määräykset on poliisin tai pysäköinninvalvojan toimesta hyväksytty ja tarkastettu ennen valvonnan aloittamista.
7. Siinä koko hoito - näin yksinkertaista se lain säätäminen Hakolan ja kumppanien mielestä näyttäisi olevan! Nyt ei sitten muuta, kun julkistamaan aloite ja saattamaan se kaikkien potentiaalisten äänestäjien kiitolliseen tietoisuuteen. Näin sitä Arkadianmäellä asioita ja saamarin "sakkofirmoja" järjestykseen pannaan - peijooni vieköön!
8. Poliisi määrää ja poliisi valvoo kaikkialla, se olisi lakialoitteen mukaan pelin henki. Mutta kuka maksaa viulut, siitä lakialoite hienotunteisesti vaikenee. Apulaiset voisivat hääriä aloitteen mukaan vain yksityisillä alueilla, mutta pysäköintivirhemaksut kilahtaisivat myös yksityisiltä parkkipaikoilta kerättyinä aina kunnan kassaan. Eikö siis kunta maksa myös apuliisojen ja -pirkkojen palkkoja? Ei, näin tuskin on ajateltu, vaan lähtökohtana lienee, vaikka siitä vaietaan aloitteen perusteluissa tyystin, että "sehän maksaa joka tilaa" -periaate. Jos siis julkista pysäköinninvalvontapalvelua haluava kauppaliike tai taloyhtiö ilmoittaisi tästä toiveestaan poliisille tai pysäköinninvalvojalle, tämä viranomainen määräisi jonkin "valtuutuksen" saaneen apuvalvojan huolehtimaan tietyn yksityisen alueen pysäköinninvalvonnasta ja keräämään parkkisakot kunnan kassaan. Tilaaja siis maksaisi apuvalvojan palkan.
9. Lakialoitteessa ei puututa yksityisen kiinteistön omistajan oikeuteen määrätä TLL 28 §:n nojalla alueensa pysäköinnistä ja niiden ehdoista. Apuvalvojan tilaavan yrityksen tai taloyhtiön tulisi siis edelleen huolehtia pysäköinnin ehdoista ja niitä koskevien kylttien ja opastetaulujen pystyttämisestä; pysäköinninvalvoja kävisi vain tarkastamassa opasteiden ja määräysten asianmukaisuuden.
10. Lakialoitteessa ei puututa millään tavoin nykyisten yksityisten parkkiyhtiöiden toimintaan tai sen laillisuuteen, eikä aloitteen tekijöillä - joiden joukossa on useita tunnettuja oikeistopoliitikkoja (Salolainen, Kanerva, Zyskowicz jne.) - ole luonnollisestikaan ollut kanttia tai edes aihetta siihen puuttuakaan, koska mainittu kysymys on avoin ja menossa juuri korkeimman oikeuden (KKO) ratkaistavaksi. Jos KKO kumoa Helsingin hovioikeuden 20.11. 2008 antaman tuomion - mikä ainakin minusta näyttää varsin todennäköiseltä vaihtoehdolta - tulisivat kunnallinen ja yksityinen pysäköinninvalvonta siten kilpailemaan yksityisten alueiden parkkivalvonnasta.
11. Mutta, mutta. Asiassa näyttäisi olevan yksi tärkeä tekijä, jonka lakialoitteen tekijät ovat kovassa kiireessä ja aloitehuumassa näköjään kokonaan unohtaneet.
Onko kunnallisella pysäköinninvalvonnalla ylipäätään edes oikeutta ja toimivaltaa valvoa yksityisten kiinteistöomistajan alueilla tapahtuvaa pysäköintiä ja määrätä PVML:ssa säädettyjä pysäköintivirhemaksuja?
12. TLL 28 §:n 2 momentin mukaan pysäköinti yksityiselle alueelle ilman kiinteistön omistajan lupaa on kielletty. Pysäköintiä koskevat määräykset yksityisellä alueella on ilmaistava selvästi havaittavalla tavalla (L 27.6.2003/621). - Kiinteistön omistaja siis päättää pysäköintiä koskevista ehdoista ja määräyksistä.
13. Onko siis kunnallisella pysäköinninvalvojalla oikeutta valvoa pysäköintiä yksityisellä alueella? Helsingin hovioikeus otti 20.11. 2008 antamansa tuomion perusteluissa kantaa sanottuun kysymykseen seuraavasti:
Tieliikennelain 28 §:n 2 momentti on säädetty lailla 27.6.2003/621. Muutos on liittynyt järjestyslain säätämiseen ja sitä koskevassa hallituksen esityksessä (HE 20/2002 vp., s. 53) todetaan, että pysäköintiä yksityisellä paikalla ei esityksen mukaan säädellä järjestyslaissa, minkä johdosta asiaa koskevat säännökset on tarpeen ottaa tieliikennelakiin. Järjestyslaki taasen on korvannut kunnalliset järjestyssäännöt, joissa on ollut määräyksiä pysäköintikielloista. Korkein hallinto-oikeus on ratkaisussaan 1996-A-55 katsonut, että pysäköintivirhemaksusta annettua lakia ei ollut rajattu vain tieliikennelaissa säädettyjen pysäköintikieltojen rikkomiseen vaan se oli sovellettavissa myös kunnalliseen järjestyssääntöön perustuvan pysäköintikiellon rikkomistapauksiin
14. Mainittu kappale hovioikeuden tuomion perusteluissa on kuitenkin jäänyt irralliseksi, koska hovioikeus ei ole pohtinut, mikä merkitys sanotulla lausumalla tai KHO:n vuoden 1996 ratkaisulla itse asiassa on hovioikeuden ratkaisemassa velkomusjutussa. Hovioikeus on vain katsonut, että maaomistajan oikeus rangaistusluontoisten seuraamusten määräämiseen edellyttää, että siitä on säädetty laissa. Mutta kuten olen jo edellisissä kirjoituksissani moneen kertaan perustellen osoittanut, valvontamaksun määrääminen ei perustu lakiin vaan yksityisoikeudelliseen sopimukseen, jota ei ole laissa kielletty. Taustalla vain on mainittu TLL 28.2 §, joka antaa valtuudet myös pysäköintimaksusta sopimisen.
15. Minun ajatuksenkulkuni on sellainen, että KHO:n päätös vuonna 1996 perustui nimenomaan siihen - niin kuin KHO:n sanotusta ratkaisusta laaditun finlex-selosteen otsikossa nimenomaan todetaan - että pysäköintivirhemaksusta annettu laki oli tuolloin - siis 1990-luvun alkupuolella - sovellettavissa myös kunnalliseen järjestyssääntöön perustuvan pysäköintikiellon rikkomistapauksiin. "Kun A oli pysäköinyt autonsa piha-alueelle vastoin kunnallisen järjestyssäännön määräyksiä, hänelle voitiin määrätä pysäköintivirhemaksulain mukainen pysäköintivirhemaksu," todetaan KHO:n päätöksen loppukaneettina.
16. "Se oli silloin, mutta nyt", sanotaan laulussa. Miten siis mainittua kysymystä on arvioitava nyt voimassa olevan oikeuden mukaan? Tätä oleellista kysymystä hovioikeus ei ole lainkaan pohtinut. Kuten hovioikeuden tuomiossa todetaan, vuonna 2003 annetulla järjestyslailla kumottiin kaikki kunnalliset järjestyssäännöt. Järjestyslaki (612/2003), joka tuli voimaan 1.10.2003, koskee yleisen järjestyksen ja turvallisuuden edistämistä yleisillä paikoilla. Tällaisina yleisinä paikkoina luetellaan laissa esimerkinomaisesti mm. tiet, kadut, jalkakäytävät, torit, puistot, urheilukentät, yleisön käytössä olevat rakennukset, virastot, toimistot ja ravintolat. Kyse on paikoista, jotka on tarkoitettu yleisesti käytettäviksi tai joita tosiasiallisesti yleisesti käytetään, riippumatta siitä, kuka paikat omistaa. Vaikka luettelossa ei mainita pysäköintialueita, voidaan esimerkiksi yleisessä käytössä olevien kauppaliikkeiden pysäköintialueita pitää järjestyslaissa mainittuina yleisinä paikkoina. Sen sijaan taloyhtiöiden pysäköintialueet saattaisivat olla toisessa asemassa, sillä niitähän ei ole ainakaan tarkoitettu "kovin yleisesti" käytettäväksi, vaan ne on tarkoitettu talon asukkaiden käyttöön.
17. Tämä ei ole kuitenkaan po. suhteessa oleellista, vaan tärkeintä on se, että järjestyslaissa, toisin kuin aiemmin voimassa olleissa kunnallisissa järjestyssäännöissä, ei ole säännöksiä pysäköinnin järjestämisestä eikä pysäköintikielloista em. yleisillä alueilla eikä siis myöskään yksityisten omistamilla maa-alueilla, joita järjestyslain mukaan pidetään yleisinä paikkoina. Järjestyslain säätämisen ja järjestyssääntöjen kumoamisen yhteydessä TLL 28 §:ään otettiin edellä siteerattu säännös, mutta se koskee ainoastaan kiinteistönomistajan oikeutta määrätä alueellaan pysäköimiskielloista ja pysäköinnin ehdoista.
18. KHO:n vuonna 1996 antama päätös on ajalta, jolloin kunnallisissa järjestyssäänöissä oli määräyksiä pysäköintikielloista yleisiksi alueiksi katsotuilla piha-alueilla. KHO on nimenomaisesti perustanut ratkaisunsa kunnallisen pysäköinninvalvojan oikeudesta antaa virhemaksu kunnalliseen järjestyssääntöön. Kun järjestyssäännöt on nyt kumottu eikä lakiin ole otettu vastaavanlaisia säännöksiä, ei KHO:n päätöksellä ole enää prejudikaattiarvoa; KHO:n ratkaisu on vuoden 2003 lainmuutoksen myötä menettänyt merkityksensä.
19. Minusta näyttää aika vahvasti myös siltä, että kunnallisella pysäköinninvalvojalla ei ole tällä hetkellä voimassa olevan lainsäädäntöön perustuvaa toimivaltaa valvoa pysäköintiä yksityisellä alueella eikä oikeutta määrätä pysäköintivirhemaksuja yksityisellä alueella tapahtuvasta pysäköinnistä. Ilmankos kunnalliset pysäköinninvalvojat eivät käytännössä juurikaan ole puuttuneet yksityisillä parkkipaikoilla tapahtuvaan pysäköintiin - heillähän ei ole edes toimivaltaa siihen! Jos näin on niin kuin näyttää, niin silloin tietenkin kansanedustaja Juha Hakolan ja kumppaneiden "joulunalusaloitteelta" saada palkata kunnallisille pysäköinninvalvojille yksityishenkilöitä apulaisiksi valvomaan ja "sakottamaan" autoilijoita yksityisillä parkkipaikoilla putoaa kokonaan pohja pois.
20. En mene vannomaan, että edellä mainittu tulkintani olisi sataprosenttisesti ainoa oikea tulkintavaihtoehto, sillä kuten sanotaan "laki on niin kuin se luetaan". Mutta joka tapauksessa on selvää, että kysymys siitä, onko kunnallisilla pysäköinninvalvojilla laillista toimivaltaa määrätä virhemaksuja yksityisten kiinteistönomistajien mailla tapahtuvasta pysäköinnistä, on erittäin epäselvä. Asia kaipaisi perusteellisen selvityksen, eikä sellaiseen tarjoudu tietenkään mahdollisuutta joulun alla ja kaikessa kiireessä tehdyn lakialoitteen tutkimisen yhteydessä. Kun oikeusministeriö on joka tapauksessa heti ensi vuoden alussa käynnistämässä - vihdoinkin - yksityisten alueiden pysäköintiä ja sen valvontaa koskevan lainsäädännön valmistelua, on sopiva ja oikea paikka selvittää edellä mainittu perustavanlaatuinen ja jopa perustuslaillinen kysymys juuri tuossa yhteydessä.
21. On syytä toivoa, että Helsingin hovioikeuden 20.11.2008 antamasta tuomiosta pyydetään valituslupaa ja valitetaan KKO:lle. Silloin KKO, jonka odotetaan ilman muuta myöntävän valitusluvan, joutunee ottamaan esikysymyksensä kantaa siihen jutun hovioikeudessa hävinneen parkkiyhtiön jo hovioikeudessa esittämään väitteeseen, jonka mukaan kunnallisella pysäköinninvalvojalla ei ehkä olekaan oikeutta määrätä pysäköintivirhemaksua yksityisellä pihamaalla maanomistajan asettamien yksityisoikeudellisten pysäköintiehtojen perusteella. Hovioikeuden kantahan perustui olennaiselta osin juuri siihen, että yksityisellä alueella tapahtuvista pysäköintivirheistä rankaiseminen kuuluu yksinomaan julkista valtaa käyttävän viranomaisen eli siis joko poliisin tai kunnallisen pysäköinninvalvojan tehtäviin.
22. Tuntuu ilmeiseltä, että oikeusministeriö joutuu lainvalmistelutyössään odottamaan, miten KKO tulee sanotun jutun ratkaisemaan. Oikeusministeriö joutuu ottamaan kantaa siihen, sallitaanko yksityinen pysäköinninvalvonta ylipäätään ja onko julkisella pysäköinninvalvonnalla ja yksityisellä valvonnalla kenties rinnakkainen toimivalta yksityisillä maa-alueilla.
23. Jos minulta kysyttäisiin, niin Suomessa olisi järkevää menetellä tässä suhteessa samalla tavalla kuin Ruotsissakin: julkinen pysäköinninvalvonta rajattaisiin valtion ja kunnan alueilla tapahtuvan valvontaan, jolloin yksityisten omistamilla kiinteistöillä tapahtuva pysäköinninvalvonta jäisi yksinomaan yksityisten valvontayritysten tehtäväksi.
24. No niin, tulihan tämäkin asia sitten "reilaan" ja Hakolan ja kumppaneiden "joulunalusaloite" ruodituksi ja aika kevyeksi todetuksi. Mutta kiva aloite sinänsä, ei siinä mitään! Ehkäpä ajatus pysäköinninvalvojien pikkuapulaisista juolahti Hakolan ja kumppaneiden mieleen näinä aikoina kauppoihin, liikkeisiin ja kapakoihin palkattavista ruuhka-apulaisista ja Joulupukin pikkutontuista!
Lähettänyt Jyrki Virolainen klo 12/15/2008 17 kommenttia:
Tunnisteet: eduskunta, lakialoite, pysäköinti, pysäköintivirhemaksu, valvontamaksu
Pysähtyminen sallittu
1. Yksityistä pysäköinninvalvontaa koskeva kiistassa on nyt jonkinlainen asemasotavaihe. Hovioikeuden tuomio annettiin 20.11. ja aika pyytää KKO:lta asiassa valituslupa päättyy 19.1.2009. ParkCom on ilmoittanut tulevansa pyytämään valituslupaa ja valittamaan hovioikeuden tuomiosta. Olen käsitellyt asiaa blogissani 27.11. ja 1.12.
2. Pientä nahistelua ja häirintää on kuulemma kentällä ilmennyt. Oikeus ja kohtuus -liikkeen aktivistit tai liikkeen innoittamat muut henkilöt ovat kuvanneet parkkiyhtiöiden työntekijöitä, puhutelleet näitä, uhkailleet rikosilmoituksilla ja jopa sylkeneet heidän päälleen. Yhdessä tapauksessa jopa erään yrityksen työntekijät ovat kuulemma käyttäytyneet aika uhkaavasti parkkivalvojia kohtaa ja estäneet vähäksi aikaa heidän pääsynsä tiettyyn tilaan. Rikosilmoituksia on kuulemma tehtykin, parkkiyhtiöiden johtajia vastaan jälleen kerran ja nyt myös yhtiöiden valvontatyötä suorittaneita työntekijöistä. Selvää kuitenkin on, että mistään rikoksesta ei johtajien tai sen työntekijöiden toiminnan osalta ole kysymys.
3. Yksi iso perintäyhtiö on ilmoittanut purkavansa sopimuksensa yksityisten pysäköinninvalvontayritysten kanssa. Yksi poliisipomo eli Helsingin liikennepoliisin ylikomisario Heikki Seppä on ärhennellyt ja vaatinut julkisuudessa, että yksityinen sakotus on saatava luopumaan. Sepän mukaan viimeistään hovioikeuden tuomion jälkeen on selvää, että "yksityinen sakotus" täyttää tahallisen rikoksen tunnusmerkistön (IL 3.12.). Seppä on antanut julkisen kehotuksen: "Kun poliisipartio tapaa yksityisen parkkivalvojan jakamassa lappuja, se tulisi keskeyttää." Seppä on saanut tukea Joensuun yliopiston professori Matti Tolvaselta, jonka mukaan "yksityisessä sakotuksessa toteutuu rikoksen tunnusmerkistö, se on selvää."(IL 3.12.). Tolvanen on hämmästellyt, mikseivät oikeuskansleri tai eduskunnan oikeusasiamies ole puuttuneet asiaan. Poliisin ylin johto ei ole kuitenkaan yhtynyt Sepän ja Tolvasen näkemyksiin. Tolvanen ei ole IL:ssä perustellut väitteitään. Kuten olen usean kerran perustellen todennut, valvontamaksuissa ei ole kyse sakoista eikä sakotuksesta. En tiedä, miksi professori Tolvanen turvautuu virheelliseen terminologiaan.
4. Autoilijat ovat alkaneet jättää parkkifirmojen karhuamia valvontamaksuja maksamatta, kuinka laajaa tämä käytäntö on, siitä minulla ei ole tietoa. Tämän seurauksen maan toiseksi suurimmaksi sanottu pysäköinninvalvontayhtiö ParkPatrol lopetti 8.12. toimintansa. Hovioikeudessa juttunsa hävinnyt ParkCom sen sijaan jatkaa toimintaansa. Yhtiön asianajaja lähetti ylikomisario Sepälle kirjeen, jossa yhtiö vaatii Seppää välittömästi lopettamaan yhtiötä ja yksityistä pysäköinninvalvontaa koskevat perusteettomat lausunnot. Seppä on on ilmoittanut kokevansa kirjeen uhkailuksi ja jopa kiristykseksi ja hän on lähettänyt kirjeen Suomen Asianajajaliiton hallitukselle ja pyytänyt tutkimaan, onko asianajotoimiston menettelyn hyvän asianajajatavan vastaista.
5. Yksityisen pysäköinninvalvontaa vastustavat tahot käyvät mediassa kiivasta propagandasotaa asiansa puolesta. Netissä olevassa oikeus ja kohtuus kaikessa sivustoilla nuoret "parkkiaktivistit" kiivailevat edelleen taistelussaan "sakkofirmoja" vastaan. Iltalehti on "puolensa" asiassa valinnut; se on selkeästi parkkifirmojen toimintaa vastaan.
6. Myös maan suurin päivälehti Helsingin Sanomat, jota myös Suomen suurimmaksi työväenlehdeksi kutsutaan, on ottanut selkeästi ja samalla hämmästyttävän kiihkeästi kantaa yksityistä pysäköinninvalvontaa vastaan. HS:n kolmas pääkirjoitus 2.12.2008 on jo otsikoitu hyvin hyökkäävään sävyyn: "Hämärän parkkisakotuksen loputtava." Kirjoitus on hyvin aggressiivinen, mutta mikä ikävintä, se suorastaan vilisee asiavirheitä, jollaisia maan suurimman päivälehden pääkirjoituksissa ei olla totuttu näkemään.
7. HS:n pääkirjoituksen otsikossa esiintyy täysin virheellinen sana, parkkisakotus; tämä olisi otsikon mukaan myös "hämärää". Kuten olen monta kertaa kahdessa blogikirjoituksessani perustellen osoittanut, kyse ei ole tietenkään mistään sakotuksesta, koska valvontamaksu ei ole rangaistus, sakko, pysäköintivirhemaksu tai edes rangaistuksenluontoinen maksu. Kyse on yksityisoikeudellisesta, sopimukseen perustuvasta maksusta.
8. HS:n pääkirjoituksessa väitetään, että "Suomeen rantautuneet yksityiset valvojat ovat jäljitelleet harhauttavasti virnaomaisen toimintaa. Tuulilaseihin on kiinnitetyt maksulaput olivat erehdyttävästi virallisen näköisiä, kunnes Kuluttajavirasto ojensi yhtiöitä. Valitusosoitteena saattoi olla maksullinen palvelupuhelinnumero, jolla yhtiö jatkoi rahankeruutaan." - En tunne "maksulappuhistoriaa" tarkemmin, mutta kannattaa muistaa, että HS:n pääkirjoitus muistelee toiminnan alkuaikoja, jolloin menettelyssä saattoi olla puutteita. Mutta nyt nämä puutteet on korjattu, mikä osoittaa, että parkkiyhtiöt aivan ilmeisesti haluavat olla yhteistyössä kuluttajaviranomaisten kanssa ja noudattaa tarkasti niiden ohjeita ja määräyksiä. Tämäkin osoittaa, että kyse ei ole suinkaan mistään "hämärästä" toiminnasta, kuten HS:n jutun otsikossa annetaan ymmärtää. ParkComin nettisivuilla on kerrottu hyvin yksityiskohtaisesti siitä, miten autoilijan pitää menetellä ja reklamoida, jos hän on saanut valvontamaksulapun autonsa tuulilasiin. Minusta nuo ja muutkin ilmoitetut ohjeet ovat selkeitä ja informatiivisia, eikä kuluttajavirnaomaisilla ole enää ollut niiden suhteen huomauttamista. Valvontamaksuilmoitukset eivät ole sekoitettavissa pysäköintivirhemaksulappuihin.
9. Valvontamaksujen perimisessä ei ole kyse mistään "rahankeruusta", kuten HS antaa pääkirjoituksessaan halventavassa tarkoituksessa ymmärtää. Olen jo selvittänyt blogissani jo useaan kertaan, mistä on kyse. Kyse on yksityisoikeudelliseen sopimuksesta ja rikkomisesta sovitusta maksusta, jonkinlaisesta sopimussakosta, jollaiset ovat sopimusoikeudessa täysin hyväksyttyjä. Autoilijaa ei pakoteta mihinkään, vaan hän saa täysin vapaasti itse valita, tekeekö hän po. reaalisopimuksen vai ei.
10. Hyvin yllättävä on myös HS:n pääkirjoituksessaan esittämä toteamus, jonka mukaan "korkein oikeus tuskin antaa muutoksenhakulupaa, jolloin hovioikeuden kanta jää voimaan ja yhtiöt olisivat velvollisia palauttamaan maksut autoilijoille." Mistähän HS on saanut "sisäpiiritietoa" siitä, että KKO ei myöntäisi valituslupaa jutussa - oikeinko KKO:n sisältä? Kaikki minun kollegani puolestaan ovat olleet sitä mieltä, että valituslupa jutussa olisi hyvin tärkeä saada, koska kysymyksessä on merkittävä asia, joka kaipaa ennakkopäätöstä. Useimmat kollegat ovat myös pitäneet melkoisen varmana, että valituslupa myös tulee - tätä ovat toivoneet myös ne kollegani, jotka ovat itse asiasta eri mieltä kanssani.
11. Pääkirjoituksen lopussa esitetään toivomus, että yksityiselle pysäköinninvalvonnalle saataisiin säännökset lakin, "jotta kunnialliset yritykset voisivat toimia alalla." Lainsäädäntöä toivovat varmaan kaikki, mutta oikeusministeriön toiminta nyt on niin hidasta, kuten monessa muussakin asiassa on nähty. HS:n pääkirjoituksessa on rivien välistä luettavissa väite, jonka mukaan nyt kaikki parkkialalla toimivat yritykset eivät HS:n mielestä olisi "kunniallisia". Merkillistä vihjailua maan suurimmalta lehdeltä. Mutta ehkäpä tämä perustuukin enemmän HS:n kantaan siitä, että koko yksityinen pysäköinninvalvontatoiminta olisi "kunniatonta ja hämärää parkkisakotusta," kun siitä ei ole laissa säännelty. HS:n mukaan meillä olisi siis voimassa samanlainen pääsääntö kuin kuin totalitäärisesti johdetuissa valtioissakin; kaikki se on kiellettyä, mikä ei ole nimenomaan laissa julistettu sallituksi.
12. Helsingin Sanomissa, samoin kuin Iltalehdessä, on jatkettu saman virheellisen terminologian toistamista myöhemminkin; näissä lehdissä puhutaan estottomasti edelleen yksityisistä parkkisakoista ja yksityisestä sakotuksesta. Näin esimerkiksi HS:n pääuutissivulla 9.12. Myöhemmin samassa numerossa uutisoidaan kuitenkin, että "yritykset pettyivät ParkPatrolin päätökseen keskeyttää toimintansa ja että "yksityisillä pysäköintialueilla pelätään kaaosta." Yksityistä pysäköinninvalvontaa on jääty suorastaan kaipaamaan, kertoo HS 9.12. Monet taloyhtiöt ovat olleet helisemässä, kun sikin sokin parkkeeratut autot ovat tukkineet pelastustiet.
13. HS 9.12.: "Se on ollut mielle iso apu, että talojen pelastustiet ovat pysyneet auki. Poliisi ja kunnalliset sakottajat eivät iltaisin ja viikonloppuisin pihoissa kiertele. Olemme kädet pystyssä. Emme tiedä, mitä tässä pitäisi tehdä", tuskaili isännöitsijä Maria Uronen vantaan kaupungin vuokra-asunnot omistavista VAV Asunnot Oy:stä.
14. Tänään 13.12. Helsingin Sanomien mielipidesivuilla on julkaistu alekirjoittaneen seuraava kirjoitus:
Yksityiset pakkimaksut ovat laillisia
Helsingin hovioikeus on tuomiosaan 20.11. todennut, että pysäköinninvalvontayhtiöillä ei ole oikeutta periä valvontamaksuja yksityisen maanomistajan alueella tapahtuvasta ehtojen vastaisesta pysäköinnistä. Tuomio ei ole lainvoimainen, ja siitä tultaneen valittamaan korkeimpaan oikeuteen.
Vaikuttaa hieman siltä, että hovioikeus on sortunut oikeudellisessa päättelyssään jonkinlaisiin lillukanvarsiin, sillä tuomion perustelut eivät vakuuta.
Parkkiyhtiöiden perimissä maksuissa ei ole kyse mistään sakosta, pysäköintivirhemaksusta tai edes rangaistuksen luontoisesta maksusta.
Parkkiyhtiö tai sille valvontaoikeutensa siirtänyt kiinteistönomistaja ei - toisin kuin hovioikeus on katsonut - käytä julkista valtaa valvontamaksujen perimisessä.
Yksityiselle alueelle pysäköinti ilman kiinteistönomistajan lupaa on tieliikennelain mukaan kielletty. Kiinteistönomistajalla on lain mukaan oikeus asettaa alueelle pysäköintiä koskevia määräyksiä.
Yksityisen maanomistajan ja parkkiyhtiön oikeus periä valvontamaksuja perustuu yksityisoikeudelliseen sopimukseen, jollaista ei ole laissa kielletty ja jota ei perusoikeuksiin kuuluvan omaisuudensuojan vuoksi voida kieltääkään.
Pysäköintiehdot on ilmaistu näkyvästi alueille pystytetyissä opastetauluissa. Autoilija voi vapaasti valita, hyväksyykö hän sanotut ehdot. Jos hän pysäköi esimerkiksi varattu asukas- tai asiakaspaikalle, invalidipaikalle, keskelle ajotietä tai oven eteen, hän rikkoo sopimusta ja joutuu maksamaan sopimusehtojen mukaisen maksun.
Kysymys on reaalisopimuksesta, jollainen on hyväksytty ja kymmeniä vuosia muiden pohjoismaiden tuomioistuimissa ilman, että yksityisiin parkkimaksuihin olisi tarvittu lainsäätäjän siunaus.
Tilanne on periaatteessa aivan samanlainen kuin pysäköintitaloon pysäköitäessä. Yksityisen maanomistajan ei tarvitse välttämättä pystyttää alueelle puomia ja maksuautomaattia. Laki ei tätä edellytä, ja siitä aiheutuisi vain lisäkustannuksia, jotka perittäisiin autoilijoilta korkeampien maksujen muodossa.
Hovioikeuden tuomion seuraukset ovat jo nyt nähtävissä. Pysäköinti pääkaupunkiseudun yksityisille parkkialueille on muodostumassa kaoottiseksi.
Tätäkö todella haluttiin?
15. En ryhtynyt kirjoituksessani arvostelemaan HS:n pääkirjoitusta 2.12. - vaikka mieli kyllä teki - sillä jos niin olisin tehnyt, kirjoitustani ei luultavasti olisi julkaistu lainkaan. Saapa nähdä, tuleeko kirjoitukseeni kommentteja.
Lähettänyt Jyrki Virolainen klo 12/13/2008 13 kommenttia:
Tunnisteet: Helsingin HO, ParkCom, pysäköinti, pysäköintivirhemaksu, sakko, valvontamaksu, yksityinen pysäköinninvalvonta

matches: KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO KKO