text:
KHO:2016:164 - Korkein hallinto-oikeus
Etusivu » Päätöksiä » Vuosikirjapäätökset » Vuosikirjapaatos » KHO:2016:164
KHO:2016:164
Ulkomaalaisasia – Oleskelulupa – Maahantulosäännösten kiertäminen – Maahantulokiellon rikkominen – Perheenyhdistäminen
Vuosikirjanumero: KHO:2016:164
Taltionumero: 4628
Diaarinumero: 1978/4/16
ECLI-tunniste: ECLI:FI:KHO:2016:164
Oleskelulupa voitiin lähtökohtaisesti jättää myöntämättä ulkomaalaislain 36 §:n 2 momentin nojalla, jos ulkomaalainen oli saapunut Suomeen maahantulokiellon voimassa ollessa tai jos hän oli hakenut oleskelulupaa maahantulokiellon voimassa ollessa ja maahantulokielto oli voimassa vielä maahanmuuttoviranomaisen antaessa päätöksensä hakemuksen johdosta. Oleskelulupa voitiin tällaisissa tilanteissa jättää myöntämättä siinäkin tapauksessa, että oleskelulupahakemuksen peruste olisi ollut sinänsä todellinen.
Ulkomaalaislaki 11 § 1 momentti 4 kohta, 36 § 2 momentti, 66 a § ja 146 §
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio Darren Omoregie ym. v. Norja
Helsingin hallinto-oikeus 18.5.2016 nro 16/0524/1
A (jäljempänä myös valittaja tai hakija) on hakenut Suomesta kansainvälistä suojelua 13.11.2014.
Maahanmuuttovirasto ei ole päätöksellään 3.12.2014 antanut valittajalle oleskelulupaa. Kansainvälistä suojelua koskevilta osin hakemus on jätetty tutkimatta. Maahanmuuttovirasto on päättänyt käännyttää valittajan Sveitsiin ja määrännyt hänet Suomea koskevaan maahantulokieltoon kahdeksi vuodeksi. Käännyttäminen on pantu täytäntöön 22.12.2014.
Valittaja on tullut takaisin Suomeen 29.12.2014. Hän on avioitunut Suomen kansalaisen B:n kanssa 21.4.2015. Valittaja on hakenut oleskelulupaa avioliiton perusteella 24.4.2015.
Helsingin poliisilaitos on 20.7.2015 hylännyt A:n perhesiteen perusteella tekemän oleskelulupahakemuksen.
Poliisilaitos on selostanut soveltamansa säännökset ja asian tosiseikat ja perustellut päätöstään seuraavasti:
Hakija on hakenut ensimmäistä määräaikaista oleskelulupaa Suomen kansalaisen perheenjäsenenä. Poliisilaitos toteaa, että hakija on puolisonsa ulkomaalaislain 37 §:n 1 momentin tarkoittama perheenjäsen ja ulkomaalaislain 50 §:n 1 momentin tarkoittama Suomen kansalaisen perheenjäsen.
Hakijan taustaan ja Suomessa oleskeluun liittyy osin poikkeuksellisia seikkoja, kuten turvapaikan hakeminen ja esiintyminen tuolloin väärillä henkilötiedoilla. Edellä olevan johdosta poliisilaitos katsoo, että asiassa on perusteltua aihetta epäillä hakijan tarkoituksena olevan maassa oleskelusäännösten kiertäminen, vaikka hänen ja puolisonsa yhteinen perhe-elämä on sinänsä kestänyt jo jonkin aikaa.
Poliisilaitoksen näkemyksen mukaan hakija ei täytä voimassa olevan, Suomea koskevan kansallisen maahantulokiellon vuoksi ulkomaalaislain 11 §:n 1 momentin tarkoittamia maahantulon edellytyksiä. Hakija ei myöskään ole hakenut hänelle määrätyn kansallisen maahantulokiellon peruuttamista ennen Suomeen saapumistaan. Poliisilaitoksen käsityksen mukaan hakija on ollut tietoinen hänelle määrätystä kansallisesta maahantulokiellosta jo Suomeen saapuessaan.
Kaikki edellä oleva kokonaisuudessaan huomioon ottaen poliisilaitos on harkinnut oikeaksi olla myöntämättä hakijalle ensimmäistä määräaikaista oleskelulupaa perhesiteen perusteella. Poliisilaitos katsoo, ettei oleskeluluvan epääminen nyt kyseessä olevassa tapauksessa ole ulkomaalaislain 49 §:n 1 momentin 5 kohdan tarkoittamalla tavalla ilmeisen kohtuutonta.
Maahanmuuttovirasto on 27.10.2015 päättänyt käännyttää A:n kotimaahansa Marokkoon ja määrännyt hänet Schengen-aluetta koskevaan maahantulokieltoon kahdeksi vuodeksi.
Maahanmuuttovirasto on selostanut soveltamansa säännökset ja asian tosiseikat ja lausunut johtopäätöksinään seuraavaa:
Hakija käännytetään ulkomaalaislain 148 §:n 1 momentin perusteella kotimaahansa Marokkoon, koska hän ei ole maahantulokiellon vuoksi Suomeen saapuessaan täyttänyt ulkomaalaislain 11 §:n 1 momentin 4 kohdan mukaista maahantulokiellon edellytystä.
Hakija käännytetään myös ulkomaalaislain 148 §:n 2 momentin perusteella kotimaahansa Marokkoon, koska hänelle ei ole myönnetty oleskelulupaa, jota oleskelun jatkaminen edellyttäisi.
Hakijalle ei määrätä ulkomaalaislain 147 a §:n 1 momentin mukaista aikaa vapaaehtoiselle paluulle, koska hänen oleskelulupahakemuksensa on hylätty maahantulosäännösten kiertämisen johdosta ulkomaalaislain 147 a §:n 2 momentin mukaisesti.
Koska vapaaehtoisen paluun aikaa ei anneta, hakija määrätään ulkomaalaislain 150 §:n mukaiseen maahantulokieltoon kahdeksi vuodeksi.
Asiassa ei ole ilmennyt ulkomaalaislain 146 §:n mukaisesti kokonaisharkinnassa huomioitavia seikkoja, jotka olisivat käännyttämis- tai maahantulokieltoon määräämisperustetta painavampia. Hakijalla tosin on Suomessa aviopuoliso. Toimivaltainen viranomainen ei kuitenkaan ole myöntänyt hänelle oleskelulupaa kyseisen avioliiton perusteella, koska on katsonut hänen tarkoituksenaan olevan maassa oleskelua koskevien säännösten kiertäminen. Kyseisen avioliiton ei voida katsoa painavan asiassa enempää kuin käännyttämistä ja maahantulokieltoa puoltavien seikkojen eli hakijan edelliseen maahantulokieltoon johtaneen toiminnan, hänen toimintansa sen määräämisen jälkeen sekä sen, että poliisi ei ole myöntänyt hänelle oleskelulupaa.
Hakija on aloittanut perhe-elämän tietoisena siitä, että hänellä ei ole oikeutta oleskella maassa. Sen vuoksi päätös ei puutu hänen ja hänen perheenjäsenensä perhe-elämän suojaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen vastaisesti.
Hakija voidaan käännyttää kotimaahansa Marokkoon ilman, että hän voi joutua siellä Euroopan ihmisoikeussopimuksen 3 artiklan tarkoittaman epäinhimillisen kohtelun tai ulkomaalaislain 147 §:ssä tarkoitetun kohtelun kohteeksi tai että hänet voitaisiin lähettää sieltä sellaiselle alueelle. Hakija on hakenut turvapaikkaa Sveitsistä ja Ruotsista. Sveitsin on aiemmin todettu olevan se valtio, joka vastaa hakijan turvapaikkahakemuksen käsittelystä. Hakija on kuitenkin peruuttanut hakemuksensa Sveitsissä eikä nyt tuo vastineessaan tai muuten esiin mitään turvallisuuteensa liittyviä esteitä palata kotimaahansa. Näin ollen käännyttämiselle Marokkoon ei voida katsoa olevan ulkomaalaislain 147 §:stä tai Euroopan ihmisoikeussopimuksen 3 artiklasta johtuvaa estettä.
Hallinto-oikeus on valituksenalaisella päätöksellään hylännyt pyynnön suullisen käsittelyn toimittamisesta ja hylännyt valituksen poliisilaitoksen ja Maahanmuuttoviraston päätöksistä.
Kun otetaan huomioon perusteet, joihin valittaja on oleskeluluvan saamiseksi vedonnut ja asian käsittelyn eri vaiheissa kirjallisesti esitetty selvitys, suullisessa käsittelyssä ei ole saatavissa sellaista selvitystä, joka olisi asiakirjoista ilmenevän ja valittajan esittämän lisäksi tarpeen asian selvittämiseksi ja ratkaisemiseksi. Näin ollen suullisen käsittelyn järjestäminen on hallintolainkäyttölain 38 §:ssä tarkoitetulla tavalla ilmeisen tarpeetonta. Oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin vaatimus ei anna aihetta arvioida asiaa toisin.
Ulkomaalaislain mukaan Suomessa asuvan Suomen kansalaisen aviopuolisolle myönnetään perhesiteen perusteella jatkuva oleskelulupa Suomessa tai ulkomailla haettuna. Lähtökohtana oli näin ollen oleskeluluvan myöntäminen hakijalle, mikäli oleskeluluvan myöntämisen muut edellytykset täyttyivät.
Valittaja on saapunut Suomeen turvapaikanhakijana lokakuussa 2014. Hän on tutustunut perheenkokoajaan internetin välityksellä asuessaan vastaanottokeskuksessa. Perheenkokoaja ja valittaja tapasivat muutaman kerran, kunnes valittaja käännytettiin Sveitsiin. Valittaja palasi Suomeen maahantulokiellosta huolimatta 29.12.2014 ja solmi avioliiton perheenkokoajan kanssa 21.4.2015.
Poliisilaitos on tehnyt valittajan oleskelulupahakemukseen kielteisen päätöksen, sillä se on katsonut, että asiassa on perusteltua aihetta epäillä valittajan tarkoituksena olevan maassa oleskelusäännösten kiertäminen, vaikka valittajan ja perheenkokoajan yhteinen perhe-elämä on sinänsä kestänyt jo jonkin aikaa.
Valittaja on saapunut Suomeen maahantulokiellon voimassaoloaikana joulukuussa 2014. Hän on avioitunut perheenkokoajan kanssa huhtikuussa 2015. Perheenkokoaja on perhesidekuulemisessa 24.6.2015 kertonut, että valittajalla kesti saada esteettömyystodistus hankittua ja siksi avioliitto solmittiin vasta huhtikuussa. Kun otetaan huomioon valittajan luvaton maahantulo ja maassa oleskelu sekä valittajan aiempaa turvapaikkahakemusta koskevat olosuhteet, on valittajan katsottava tähän aiempaan toimintaansa ja hakemushistoriaansa nähden kiertäneen maahantuloa ja maassa oloa koskevia säännöksiä. Valittajan nyt kyseessä oleva perhesiteen perusteella hakema oleskelulupa perhesiteen perusteella on siten voitu hylätä ulkomaalaislain 36 §:n 2 momentin nojalla.
Poliisilaitos on voinut hylätä valittajan oleskelulupahakemuksen ja Maahanmuuttovirasto on voinut määrätä hänet käännytettäväksi kotimaahansa ja Schengen-aluetta koskevaan kahden vuoden pituiseen maahantulokieltoon. Valituksenalaisia päätöksiä ei ole syytä muuttaa.
Ulkomaalaislaki 36 § 2 momentti, 37 § 1 momentti, 50 § 1 momentti, 66 a §, 146 §, 147 §, 148 § ja 150 §
Valittaja on pyytänyt lupaa valittaa hallinto-oikeuden päätöksestä. Valittaja on vaatinut, että poliisilaitoksen, Maahanmuuttoviraston ja hallinto-oikeuden päätökset kumotaan ja valittajalle myönnetään oleskelulupa. Asia tulee vähintään palauttaa uudelleen arvioitavaksi uuden selvityksen perusteella. Käännytyksen täytäntöönpano on kiellettävä. Korkeimman hallinto-oikeuden on toimitettava suullinen käsittely.
Hallinto-oikeus on antanut liikaa painoarvoa valittajan historialle. Kuitenkaan se ei ole määrittävä tekijä lumeavioliiton todistamisessa. Ainoa seikka, mihin poliisilaitos vetoaa, on se, että valittaja on hakenut aiemmin Suomesta turvapaikkaa ja saatuaan maahantulokiellon on palannut Suomeen hakemaan perhesiteen perusteella oleskelulupaa.
Puolisot ovat eläneet yhdessä jo puolitoista vuotta. Puolisot ovat seurustelleet usean kuukauden ajan sekä eläneet yhteistaloudessa, ennen kuin he ovat päätyneet solmimaan avioliiton. Puolisot tuntevat toistensa taustat ja olosuhteet sekä toistensa lähimmät perheenjäsenet hyvin. He puhuvat keskenään englantia ja suomea ja vähän arabiaa. Valittaja on käynyt lisäksi suomen kielen kursseilla ja on oppinut suomea erittäin hyvin. Lasten kanssa arkipäivän asiat sujuvat suomeksi ja vaikeimmat asiat puolisot käyvät läpi englanniksi. Kummankaan puolison taustoissa ei ole mitään lumeliittoihin viittaavaa. Puolisoilla ei ole mitään aikomusta erota.
Valittaja pyrkii tasavertaisena kumppanina kasvattamaan perheenkokoajan lapsia, ja puolisojen vastuunjako muutoinkin perheen yhteisessä taloudessa on jaettu tasan. Puolisot tuntevat toistensa lähimmät sukulaiset ja pitävät tiivistä yhteyttä toistensa lähisukulaisiin, valittajan sukulaisiin etäyhteydellä ja perheenkokoajan sukulaisiin vierailuilla ja etäyhteyksien avulla. Molempien lähisukulaiset ovat ottaneet puolisot lämpimästi vastaan sukuunsa. Valittajalla on vielä mahdollisuus saada työpaikka, kunhan hänelle myönnettäisiin oleskelulupa. Tämäkin edesauttaa perheen yhteisen talouden ylläpitämistä ja hyvinvoinnin lisäämistä. Puolisot ovat tehneet keskenään vakaan harkinnan jälkeen päätöksen avioliiton solmimisesta ja ovat onnellisia keskenään. Kysymys ei ole lumeavioliitosta pelkästään sillä perusteella, että valittajalle on määrätty maahantulokielto.
Suullisessa kuulemisessa on selvitettävä avioliiton todellisuus ja siinä yhteydessä on kuultava puolisoita yhteisestä kielestä, toistensa tuntemisesta, tulevaisuuden suunnitelmista ja yhteisestä perhe-elämästä sekä seurustelusta ennen avioliiton solmimista. Henkilötodistajiksi esitetään puolisojen lisäksi seitsemää muuta henkilöä. Kirjallisina todisteina hallinto-oikeudelle on esitetty puolisojen kirjoittama kirjelmä sekä yhdeksän muiden henkilöiden kirjoittamaa kirjelmää, hakulomake ja kaksi todistusta suomen kielen kursseille osallistumisesta sekä aikuisopiston ja diakoniaopiston hyväksymiskirjeet. Korkeimmalle hallinto-oikeudelle on esitetty vielä viisi valokuvaa perhe-elämästä.
Valittaja on esittänyt lisäselvityksenä sähköpostiviestin, jonka mukaan hänet on valittu opiskelijaksi kiinteistöpalvelujen perustutkinnon osatutkintoon vieraskielisille. Lisäksi valittaja on ilmoittanut, että perheenkokoaja on saanut tietää olevansa raskaana ja lapsen isä on valittaja.
Korkein hallinto-oikeus on 21.9.2016 antamallaan välipäätöksellä kieltänyt maasta poistamisen täytäntöönpanon, kunnes korkein hallinto-oikeus on ratkaissut valituslupahakemuksen tai asiassa toisin määrätään.
Maahanmuuttovirasto on toimittanut korkeimmalle hallinto-oikeudelle lisäselvityksenä kopioita valittajan uudesta oleskelulupahakemuksesta.
Valittaja on antanut lausuman Maahanmuuttoviraston toimittaman lisäselvityksen johdosta.
2. Suullisen käsittelyn toimittamista koskeva vaatimus hylätään.
1.1 Huomioon otettavat oikeusohjeet
1.1.1 Ulkomaalaislaki
Ulkomaalaislain 11 §:n 1 momentin 4 kohdan mukaan ulkomaalaisen maahantulo edellyttää, että häntä ei ole määrätty maahantulokieltoon.
Ulkomaalaislain 147 §:n 1 momentin 1 kohdan mukaan ulkomaalainen voidaan käännyttää, jos hän ei täytä 11 §:n 1 momentissa säädettyjä maahantulon edellytyksiä. Saman pykälän 2 momentin mukaan käännyttää voidaan myös ilman oleskelulupaa maahan tullut ulkomaalainen, jonka oleskelu Suomessa edellyttäisi viisumia tai oleskelulupaa, mutta joka ei ole sitä hakenut tai jolle ei ole sitä myönnetty.
Ulkomaalaislain 150 §:n 1 momentin mukaan ulkomaalaiselle voidaan käännyttämistä koskevassa päätöksessä määrätä maahantulokielto. Maahantulokielto määrätään, jos aikaa vapaaehtoiselle paluulle ei ole 147 a §:n 2 momentin nojalla määrätty tai jos ulkomaalainen ei ole paluulle määrätyssä ajassa poistunut maasta vapaaehtoisesti, jollei 146 §:stä muuta johdu.
Ulkomaalaislain 146 §:n mukaan muun muassa käännyttämistä ja maahantulokiellon määräämistä ja pituutta harkittaessa on otettava huomioon päätöksen perusteena olevat seikat sekä asiaan muutoin vaikuttavat seikat ja olot kokonaisuudessaan. Harkinnassa on erityisesti kiinnitettävä huomiota lapsen etuun ja perhe-elämän suojaan. Harkinnassa muutoin huomioon otettavia seikkoja ovat ainakin ulkomaalaisen maassa oleskelun pituus ja tarkoitus sekä ulkomaalaiselle myönnetyn oleskeluluvan luonne, hänen siteensä Suomeen sekä hänen perheeseen liittyvät, kulttuuriset ja sosiaaliset siteensä kotimaahan. Pykälän 2 momentin mukaan maahantulokiellon määräämistä ja pituutta harkittaessa on lisäksi otettava huomioon, onko ulkomaalaisella sellaisia perhe- tai työsiteitä Suomeen tai muuhun Schengen-valtioon, joiden hoitamista maahantulokielto kohtuuttomasti vaikeuttaisi.
1.1.2 Euroopan ihmisoikeussopimus
Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaan jokaisella on oikeus nauttia yksityis- ja perhe-elämäänsä, kotiinsa ja kirjeenvaihtoonsa kohdistuvaa kunnioitusta. Artiklan 2 kohdan mukaan viranomaiset eivät saa puuttua tämän oikeuden käyttämiseen, paitsi kun laki sen sallii ja se on välttämätöntä demokraattisessa yhteiskunnassa kansallisen ja yleisen turvallisuuden tai maan taloudellisen hyvinvoinnin vuoksi, tai epäjärjestyksen tai rikollisuuden estämiseksi, terveyden tai moraalin suojaamiseksi, tai muiden henkilöiden oikeuksien ja vapauksien turvaamiseksi.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen 31.7.2008 antamassa tuomiossa Darren Omoregie ym. v. Norja oli kysymys siitä, oliko Norja rikkonut ihmisoikeussopimuksen 8 artiklaa, kun se oli karkottanut maassa ulkomaalaislainsäädännön vastaisesti oleskelleen ulkomaalaisen ja määrännyt tämän viiden vuoden pituiseen maahantulokieltoon, vaikka tämä oli avioitunut Norjan kansalaisen kanssa ja puolisoilla oli yhteinen lapsi. Ulkomaalaiselle ei ollut missään vaiheessa myönnetty oleskelulupaa Norjaan. Hänet oli kahdesti määrätty poistumaan maasta, mutta hän ei ollut noudattanut määräyksiä. Tuomioistuin katsoi, että ihmisoikeussopimuksen 8 artiklaa ei ollut rikottu. (Kohdat 3, 54 ja 68.)
1.2. Keskeiset tosiseikat
Valittaja on saapunut Suomeen ensimmäisen kerran 13.10.2014 ja hakenut Suomesta kansainvälistä suojelua 13.11.2014. Maahanmuuttovirasto on 3.12.2014 päättänyt käännyttää valittajan vastuunmäärittämisasetuksen nojalla Sveitsiin ja määrännyt hänet kahden vuoden Suomea koskevaan maahantulokieltoon. Käännyttäminen on pantu täytäntöön 22.12.2014. Valittaja on tullut takaisin Suomeen 29.12.2014 maahantulokiellon voimassa ollessa.
Valittaja on avioitunut Suomen kansalaisen perheenkokoajan kanssa 21.4.2015 ja hakenut oleskelulupaa avioliiton perusteella 24.4.2015. Valittaja on asunut perheenkokoajan kanssa samassa osoitteessa väestötietojärjestelmän mukaan 24.4.2015 lukien ja oman ilmoituksensa mukaan 29.12.2014 lukien. Hän on kertonut, että hän viettää perheenkokoajan kanssa tosiasiallista perhe-elämää ja osallistuu aktiivisesti perheenkokoajan lasten kasvatukseen, ja että perheenkokoaja odottaa puolisojen yhteistä lasta. Selvityksenä perhe-elämän viettämisestä on esitetty yhdeksän kirjelmää puolisojen tuttavilta tai sukulaisilta sekä valokuvia. Lisäksi on esitetty selvitystä valittajan osallistumisesta suomen kielen kursseille ja työelämään valmistaviin koulutuksiin.
Valittajaa koskevassa turvapaikkatutkinnassa on selvinnyt, että valittaja on lähtenyt kotimaastaan Espanjaan vuonna 2010. Tämän jälkeen hän on ollut Ranskassa ja Sveitsissä ja matkustanut vuonna 2014 Belgian, Saksan, Tanskan ja Ruotsin kautta Suomeen. Hän on hakenut turvapaikkaa Sveitsistä ja Ruotsista ja peruuttanut turvapaikkahakemuksensa Sveitsissä. Hakiessaan turvapaikkaa Suomesta valittaja on ilmoittanut syntymäajakseen vuoden 1997. Sveitsin viranomaisten mukaan hänen syntymäajakseen on aikaisemmin rekisteröity Sveitsissä vuosi 1994. Jättäessään oleskelulupahakemuksen Suomessa hän on esittänyt passin, jonka mukaan hänen syntymäaikansa on vuosi 1992.
Oleskelulupa voidaan ulkomaalaislain 36 §:n 2 momentin mukaan jättää myöntämättä, jos on perusteltua aihetta epäillä ulkomaalaisen tarkoituksena olevan maahantuloa tai maassa oleskelua koskevien säännösten kiertäminen. Kuten korkein hallinto-oikeus on todennut aikaisemmin vuosikirjaratkaisussaan KHO 2016:31, säännöksen on tarkoitettu koskevan ennen kaikkea tilanteita, joissa oleskelulupaa on haettu maahantulon todellista tarkoitusta vastaamattomalla perusteella, mutta säännös on sovellettavissa myös muunlaiseen menettelyyn, jonka tarkoituksena on maahantulo tai maassa oleskelu maahanmuuttoviranomaisia harhauttamalla tai muutoin virheellisin perustein.
Ulkomaalaisen maahantulo edellyttää ulkomaalaislain 11 §:n mukaan muun ohella, että häntä ei ole määrätty maahantulokieltoon. Säännöksestä seuraa, että sitä, että ulkomaalainen saapuu Suomeen maahantulokiellon voimassa ollessa, voidaan pitää ulkomaalaislain 36 §:n 2 momentissa tarkoitettuna maahantulosäännösten kiertämisenä. Samoin maahantulosäännösten kiertämisenä voidaan maahantulokiellon voimassa ollessa pitää myös sitä, että ulkomaalainen on hakenut oleskelulupaa maahantulokiellosta riippumatta.
Oleskelulupa voidaan siten jättää ulkomaalaislain 36 §:n 2 momentin nojalla lähtökohtaisesti myöntämättä, jos ulkomaalainen on saapunut Suomeen maahantulokiellon voimassa ollessa tai jos hän on hakenut oleskelulupaa maahantulokiellon voimassa ollessa ja on maahantulokiellossa vielä maahanmuuttoviranomaisen antaessa päätöksensä hakemuksen johdosta. Oleskelulupa voidaan tällaisissa tilanteissa jättää myöntämättä siinäkin tapauksessa, että oleskelulupahakemuksen peruste olisi sinänsä todellinen.
Valittajan perhesiteeseen perustuva oleskelulupahakemus on voitu ulkomaalaislain 36 §:n 2 momentin nojalla lähtökohtaisesti hylätä, koska hän on tullut Suomeen maahantulokiellon voimassa ollessa. Lisäksi maahantulokielto on ollut voimassa hänen hakiessaan oleskelulupaa ja poliisilaitoksen tehdessä päätöksen hänen hakemuksensa johdosta. Sillä, onko avioliitto sinänsä solmittu tosiasiallisen perhe-elämän viettämiseksi, ei ole merkitystä arvioitaessa 36 §:n 2 momentissa säädetyn edellytyksen täyttymistä.
Oleskeluluvan myöntämättä jättämistä harkittaessa on kuitenkin otettava huomioon vielä ulkomaalaislain 66 a §:ssä säädetyt seikat.
Valittaja on solminut avioliiton Suomen kansalaisen kanssa keväällä 2015. Kun kuitenkin otetaan huomioon perhesiteen ja valittajan maassa oleskelun kesto, se, että voimassa olevan maahantulokiellon johdosta valittajan ja perheenkokoajan on avioliiton solmiessaan täytynyt ymmärtää, että perhe-elämän viettäminen Suomessa ei välttämättä ole heille mahdollista, sekä oleskelulupahakemuksen hylkäämiseen johtanut valittajan menettely, valittajan oleskelulupahakemus on voitu hylätä 66 a §:stä huolimatta.
Valittajan käännyttämiselle ja maahantulokieltoon määräämiselle on ollut Maahanmuuttoviraston päätöksessään esittämät, ulkomaalaislain 147 §:n 1 momentin 1 kohdan ja 2 momentin sekä 150 §:n 1 momentin mukaiset perusteet. Valittajan käännyttämiselle hänen kotimaahansa Marokkoon ei ole ulkomaalaislain 147 §:stä tai Euroopan ihmisoikeussopimuksen 3 artiklasta johtuvaa estettä.
Käännyttämistä ja maahantulokieltoa harkittaessa on otettava huomioon vielä 146 §:ssä säädetyt seikat.
Valittajan oleskelulupahakemus on hylätty, koska on katsottu olevan perusteltua aihetta epäillä hänen tarkoituksenaan olevan maahantuloa tai maassa oleskelua koskevien säännösten kiertäminen. Hän on saapunut ja jäänyt oleskelemaan Suomeen maahantulokiellon vastaisesti ja aloittanut perhe-elämän maahantulokiellon voimassa ollessa. Lisäksi hän on esiintynyt viranomaisille useilla eri henkilötiedoilla. Käännyttämistä ja maahantulokieltoa puoltavat seikat ovat painavampia kuin niitä vastaan puhuva seikka eli se, että valittaja on aloittanut Suomessa perhe-elämän noin puolitoista vuotta sitten. Valittaja on näin ollen ulkomaalaislain 146 §:ssä säädetyt seikat huomioon ottaen voitu käännyttää kotimaahansa ja määrätä maahantulokieltoon. Asiaa ei ole arvioitava toisin myöskään Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklan johdosta, kun otetaan huomioon ihmisoikeustuomioistuimen tuomio asiassa Darren Omoregie ym. v. Norja. Kahden vuoden pituista maahantulokieltoa ei ole pidettävä kohtuuttomana.
2. Suullisen käsittelyn toimittamista koskeva pyyntö
Hallintolainkäyttölain 37 §:n 1 momentin mukaan asian selvittämiseksi toimitetaan tarvittaessa suullinen käsittely. Valittaja on pyytänyt suullisen käsittelyn toimittamista sen selvittämiseksi, onko valittajan ja perheenkokoajan avioliitto solmittu tosiasiallisen perhe-elämän viettämiseksi. Kuten pääasian perusteluista käy ilmi, tällä seikalla ei ole asiassa ratkaisevaa merkitystä. Näin ollen suullisen käsittelyn toimittaminen ei ole tarpeen asian selvittämiseksi.
Asian ovat ratkaisseet hallintoneuvokset Matti Pellonpää, Sakari Vanhala, Janne Aer, Petri Helander ja Tuomas Kuokkanen. Asian esittelijä Katja Tertsonen.

matches:
§ 1
§ 2
§ 2
§ 1
§ 1
Tuomioistuin


text:
Superman Taustakuva HD - downloadwallpaper.org
Mene...Kotiin3DHDAbstraktianimaatioEläimetlinnutPyörätautotSarjakuvatJulkkiksetVärikäsSöpöviileäKukkaPelitTytötteKuumaElääLogoRakkausElokuvatluontopaikatavaruusUrheiluMaailmanmobileLisää	Kotiin / HD / Superman Taustakuva HD	Superman Taustakuva HD
lähettänyt: Jeya tammikuu 3, 2016
sisään HD, Elokuvat
2,653 näkymät
0	Superman Taustakuva HD
Tässä on kokoelma Superman Taustakuva HD Collection Pöytäkoneet, Kannettavat, puhelimissa ja Tabletit. Täällä DownloadWallpaper.org, on enemmän kuin lakhs taustakuvat ovat ladattavissa. Voit ladata Jokainen Taustakuva ilmaiseksi.
Jos asetat nämä HD taustakuvat Kuten taustakuvaa taustakuva työasemien tai Kannettavat tai tabletteja tai Mobiles, Se antaa edelleen Lisää hyviä Look For Laitteen, Taustakuva kokoelmat Saatavilla DownloadWallpaper.org Will täysin sovi seuraaville Näyttötarkkuudet.
Superman Taustakuva HD
Vähän tietoa Superman Movie
Supermies on kuvitteellinen supersankari esiintyvä amerikkalainen sarjakuvia julkaisema DC Comics. Hän on luonut kirjailija Jerry Siegel ja taiteilija Joe Shuster vuonna 1933; myöhemmin, sisään 1938, merkki myytiin Detective Comics, Inc. (Myöhemmin DC Comics). Superman ensiesiintyminen Action Comics (kesäkuu 1938) ja myöhemmin esiintyi eri radio sarjoja, sanomalehden nauhat, televisio-ohjelmat, elokuvat, ja videopelit. Tämän menestyksen, Superman auttanut luomaan supersankari genre ja vahvistaa sen ensisijaisuus amerikkalaistyyliseen sarjakuvan.
Jos Like This Superman Wallpaper HD Collection Anna Tykkää Ja Jaa Facebook.
piipittää Tietoja Jeya Edellinen: Desktop Dragon Taustakuva HD
seuraava: Deepika Padukone taustakuvat HD
taustakuvani HDpurppura tila tapetti HDraiden tapetti1080 x 1920 tapettiemo taustakuvatavatar tapettiLoma tapetti HDFairy tail tapetti hdtapetti eläimet HDpunainen ja valkoinen tapetti HD Mainos

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD


text:
KHO:2019:120 - Korkein hallinto-oikeus
Etusivu » Päätöksiä » Vuosikirjapäätökset » Vuosikirjapaatos » KHO:2019:120
KHO:2019:120
Vuosikirjanumero: KHO:2019:120
Antopäivä: 20.9.2019
Taltionumero: 4229
Diaarinumero: 1364/3/17
ECLI-tunniste: ECLI:FI:KHO:2019:120
A oli vaatinut Rikosseuraamuslaitoksen kumoamaan päätöksen tai toimenpiteen, jolla A:n sivutoimisen vankilalääkärin julkisoikeudellista palvelussuhdetta oli ryhdytty pitämään muuna kuin virkasuhteisena 9.10.2004 lukien, ja vahvistamaan, että A oli toiminut eri vankiloiden poliklinikoilla virkasuhteessa tuosta ajankohdasta lukien. A vaati lisäksi, että Rikosseuraamuslaitoksen tuli vahvistaa A:n virkasuhteesta johtuvan vuosilomapalkan määräytyvän 1.1.2007 lukien siten, että se oli 11,5 prosenttia kunkin lomamääräytymisvuoden aikana virassaolon ajalta maksetusta tai maksettavaksi erääntyneestä palkasta. Rikosseuraamuslaitos hylkäsi päätöksellään 18.12.2014 A:n vaatimukset.
A haki päätökseen muutosta hallinto-oikeudelta ja kirjelmässään vaati toissijaisesti, että asia oli käsiteltävä hallintoriitana. Asiassa vaadittiin virkasuhteiden vahvistamista 1.3.2000 alkaen sekä virkasuhteisiin liittyviä maksamatta jääneitä vuosilomapalkkoja.
Hallinto-oikeus tutki asian hallintolainkäyttölain 69 §:ssä tarkoitettuna hallintoriita-asiana ja hylkäsi hakemuksen sillä perusteella, ettei toimivaltainen viranomainen ollut perustanut virkoja, minkä vuoksi A:n ei voitu vahvistaa toimineen virassa tai virkasuhteessa. Tämän johdosta myös virkasuhteisiin perustuvat vuosilomapalkkaa koskevat vaatimukset hylättiin. Hallinto-oikeus hylkäsi myös A:n vaatimuksen oikeudenkäynnin viivästymisen hyvittämisestä annetun lain mukaisen hyvityksen määräämisestä.
Korkein hallinto-oikeus katsoi, että oikeudellista tulkintaa A:n jo päättyneiden palvelussuhteiden laadusta ei voitu pitää vain esikysymyksenä, joka liittyi A:lle kuuluvien taloudellisten etuuksien maksamista koskevaan vaatimukseen ja sen ratkaisemiseen. Koska tätä pääkysymystä ei voitu ratkaista valtiotyönantajaa sitovalla tavalla valituksena Rikosseuraamuslaitoksen 18.12.2014 tekemästä päätöksestä, hallinto-oikeuden oli tullut käsitellä A:n tekemät vahvistusvaatimukset ja niistä seuraavat mahdolliset taloudelliset seuraamukset hallintoriita-asiana.
Korkein hallinto-oikeus vahvisti A:n valituksesta, kumoten samalla tältä osin hallinto-oikeuden päätöksen, A:n toimineen valtion virassa tai virkasuhteessa eri vankiloissa sekä eräiden sijaisuuksien hoitajana päätöksestä tarkemmin ilmi käyvinä ajanjaksoina. Korkein hallinto-oikeus palautti asian, siltä osin kuin hallinto-oikeuden päätös kumottiin, Rikosseuraamuslaitokselle uudelleen käsiteltäväksi A:n esittämien taloudellisten vaatimusten ratkaisemiseksi.
Oikeudenkäynnin viivästymisen hyvittämisestä annetun lain 5 §:n 2 momentin mukaan oikeudenkäynnin kestona oleva aika alkaa jo oikaisuvaatimuksen tai muun vastaavan hallintomenettelyssä käsiteltävän vaatimuksen tekemisestä, jos tällainen vaatimus on lain mukaan tehtävä ennen kuin päätökseen saa hakea muutosta valittamalla. Erityisestä syystä oikeudenkäynnin kestona huomioitava aika voi alkaa tätä aikaisemmasta ajankohdasta. Korkein hallinto-oikeus katsoi, että A:n asiassa, joka oli lopulta käsitelty hallintoriitana, oikeudenkäynnin keston alkamisajankohtana oli pidettävä oikaisuvaatimuksen esittämistä Rikosseuraamuslaitokselle. A:lle määrättiin kokonaiskeston viivästymisen hyvityksenä 3 000 euroa. Koska kysymys oli sivutoimisista palvelussuhteista, hyvityksen yhteismäärää ei korotettu.
Äänestys 4-1 pääasiasta
Hallintolainkäyttölaki 69
Valtion virkamieslaki 1 § 2 momentti, 2 §, 4 § 1 momentti, 9 § 1 ja 3 momentti, 13 §, ja 52 § 1 momentti (750/1994) ja 2 momentti (604/1997)
Valtion virkamiesasetus 5 § 1 momentti
L oikeudenkäynnin viivästymisen hyvittämisestä 3 §, 4 §, 5 § 2 momentti, 6 § ja 7 §
Helsingin hallinto-oikeus 21.2.2017 nro 17/0130/2
A on Rikosseuraamuslaitokselle osoitetussa oikaisuvaatimukseksi otsikoidussa kirjelmässään vaatinut, että Rikosseuraamuslaitos kumoaa päätöksen tai toimenpiteen, jolla A:n sivutoimisen vankilalääkärin julkisoikeudellista palvelussuhdetta on ryhdytty pitämään muuna kuin virkasuhteisena 9.10.2004 lukien, ja vahvistaa A:n toimineen virkasuhteessa vankiloiden poliklinikoilla sanotusta ajankohdasta lukien. Lisäksi vuosilomapalkkaan perustuvat maksupäätökset tai toimenpiteet on kumottava 1.1.2007 lukien. Rikosseuraamuslaitoksen on vahvistettava A:n virkasuhteesta johtuvan vuosilomapalkan määräytyvän 1.1.2007 lukien siten, että se on 11,5 prosenttia kunkin lomanmääräytymisvuoden aikana virassaolon ajalta maksetusta tai maksettavaksi erääntyneestä palkasta lukuun ottamatta hätätyöstä ja lain tai sopimuksen mukaisesta ylityöstä maksettavaa korvausta. Rikosseuraamuslaitoksen on suoritettava A:lle vuosilomapalkkaa 1.1.2007 lukien yhteensä 20 501,48 euroa.
Rikosseuraamuslaitos on 18.12.2014 tekemällään päätöksellä (diaarinumero 1/094/2014) hylännyt A:n vaatimuksen. A:n ei voida katsoa toimineen virkasuhteessa 9.10.2004 lukien. A on palkkionsaaja. A:lle maksettavaan palkkioon sisältyy vuosilomapalkkaa vastaava osuus (11,5 prosenttia) maksettavasta palkkiosta. Näin ollen A:lle maksettavaan palkkioon sisältyy vastaava taloudellinen etuus, jonka hän saisi, jos lomapalkka maksettaisiin erillisenä. A ei ole näin ollen kärsinyt taloudellista edunmenetystä.
A:n määräaikaisiin virkasuhteisiin nimittämisten perusteella vuosina 2005 ja 2007 (virkasuhteet 10.1.–28.2.2005, 1.3.–31.8.2005, 1.9.–30.9.2005 sekä 1.1.–31.1.2007) sekä sen perusteella, että A on oikaisuvaatimukseen liitetyn terveydenhuoltoyksikön muistion mukaan nimitetty 9.7.–4.8.2007 väliseksi ajaksi virkasuhteeseen, ei voida todeta, että hän olisi toiminut virkasuhteessa 9.10.2004 lukien. Näin ollen ei voida myöskään todeta, että Rikosseuraamuslaitos olisi muuttanut A:n virkasuhteen yksipuolisesti muuksi.
Rikosseuraamusvirasto on Vankeinhoitolaitoksen terveydenhuoltoyksikön johtavalle ylilääkärille B:lle osoitetussa kirjeessä 4.5.2007 nimenomaisesti todennut, että A ei toimi virkasuhteessa. Jotta A on voitu määrätä hoitamaan ylilääkärin tehtäviä, hänet on tullut nimittää virkasuhteeseen 9.7.–4.8.2007 väliseksi ajaksi.
Oikaisuvaatimuksen liitteenä olevassa Rikosseuraamusviraston kirjeessä 15.6.2006 todetaan, että vankiloiden ja vankimielisairaaloiden virat muuttuvat Vankeinhoitolaitoksen yhteisiin kuuluviksi viroiksi. Tämä ei tarkoita uusien virkojen perustamista tai sitä, että virkasuhteet tai palkkiotoimet muuttuisivat viroiksi tai että palkkiotoimeen otettu tai virkasuhteeseen nimitetty siirrettäisiin virkaan.
Sivutoimisen lääkärin tehtävä on potilaiden hoito vankivastaanotolla. Tavanomainen potilaan hoito ei yleensä merkitse julkisen vallan käyttämistä. Sivutoimilääkärit ovat vankilassa kerran viikossa 1,5 tunnista aina 8 tuntiin.
Virkaan nimittäminen edellyttää, että on olemassa virka. Virka perustetaan erityisessä lain mukaisessa menettelyssä. Valtion virkamieslain 4 §:n mukaan virkoja voidaan perustaa käytettävissä olevien määrärahojen rajoissa. Valtion virkamiesasetuksen 5 §:n mukaan perustettaessa virka on määrättävä viran nimi ja peruste, jonka mukaan viran palkkaus määräytyy. Virkaa perustettaessa voidaan siihen kuuluva työaika tai muu työmäärä rajoittaa tietyksi osaksi virkaan yleensä kuuluvasta työmäärästä. Virka voidaan siten perustaa myös osa-aikaisena.
Valtion virkamieslain mukaan pysyviä tehtäviä hoidetaan virassa. Valtion virkamieslain mukaan virkamies ei voi olla toistaiseksi voimassa olevassa virkasuhteessa ilman, että hänet olisi nimitetty virkaan.
F:n vankilan poliklinikalle on haettu helmikuussa 2007 sivutoimista lääkäriä palkkiotoimeen. Hakuilmoituksessa ei ole missään kohdassa todettu, että lääkäriä haettaisiin virkaan tai virkasuhteeseen. Kyseistä tehtävää varten ei ole myöskään perustettu virkaa.
Sivutoimisille lääkäreille maksetaan palkkiota ja toimenpidepalkkiota. Palkkio on kokonaispalkkio. Palkkionsaajille ei ole perusteita maksaa erikseen vuosilomapalkkaa, koska he eivät ole palvelussuhteessa.
Koska sivutoimisten palkkiotoimisten lääkäreiden palkkioon on sisällytetty lomapalkkaa vastaava osuus, sivutoimiset lääkärit eivät ole kärsineet taloudellisia menetyksiä verrattuna siihen, että heille olisi maksettu erikseen palkka ja lomapalkka. Kompensaatio on toteutettu 1.9.2009 lukien. Sitä ennen vuosilomapalkan maksamiseen oli liittynyt epäselvyyksiä, eli lomapalkkaa oli maksettu myös palkkionsaajille. Vuonna 2011 Rikosseuraamuslaitos on maksanut erikseen palkkion korotusta (11,5 prosenttia) kompensaationa sille, että erillistä lomapalkkaa ei ollut maksettu enää vuonna 2008. Koska A:lle maksetaan edelleen palkkiota, johon korotus sisältyy, ei ole perusteita maksaa erillistä lomapalkkaa A:n vaatimalla tavalla 1.1.2007 lukien.
Rikosseuraamuslaitoksessa ja sitä edeltävissä organisaatioissa on ollut pitkään palkkiotoimisia lääkäreitä. Palkkiotoimiset lääkärit ovat olleet toimeksiantosuhteessa, eivät virka- tai työsuhteessa.
Rikosseuraamuslaitos on todennut vuonna 2011, että palkkiotoimisten lääkärien tehtävät tulisi hoitaa virkasuhteessa. Tällöin palkkiotoimisuuteen liittyvät epäselvyydet poistuisivat ja lääkärit voisivat tehdä myös työtehtäviä, joita voi tehdä vain virkasuhteessa.
Koska kysymyksessä on pysyvä tehtävä, on tullut perustaa virat, joihin palkkiotoimisina tehtäviä hoitavat lääkärit nimitetään. Virat on perustettu Rikosseuraamuslaitoksen terveydenhuoltoyksikön johtavan ylilääkärin päätöksellä vuonna 2013. Virkaan nimittäminen edellyttää kuitenkin nimitettävän suostumusta, joten työnantaja ei voi tehdä nimitystä ennen kuin se on saanut nimitettävän suostumuksen. Ennen nimityspäätöstä sivutoimiset lääkärit eivät voi edelleenkään tehdä tehtäviä, joita voi tehdä vain virkasuhteessa.
Rikosseuraamuslaitoksen päätökseen on liitetty valitusosoitus, jonka mukaan päätökseen saa hakea muutosta valittamalla hallinto-oikeuteen.
A on Helsingin hallinto-oikeudessa vaatinut, että hänen vaatimuksensa tutkitaan ensisijaisesti valitusasiana ja toissijaisesti hallintoriita-asiana. A on pääasian osalta vaatinut seuraavaa:
Hallinto-oikeuden tulee ensisijaisesti kumota Rikosseuraamuslaitoksen päätökset tai toimenpiteet, joilla A:n osa-aikaisen vankilalääkärin virkasuhteita (1.3.2000–4.8.2007) ja osa-aikaisen vankilalääkärin virkoja (1.1.2001–30.11.2004 ja 1.4.2007 lukien) on ryhdytty pitämään oikeudelliselta luonteeltaan muina kuin virkasuhteina tai virkoina. Hallinto-oikeuden on vahvistettava A:n toimineen virkasuhteessa tai virassa.
Hallinto-oikeuden on kumottava A:n vuosilomapalkkaa koskevat maksupäätökset tai toimenpiteet 1.1.2007 lukien ja vahvistettava, että A:n virkasuhteesta johtuva vuosilomapalkka määräytyy 1.1.2007 lukien siten, että se vastaa 11,5 prosenttia kunkin lomanmääräytymisvuoden aikana virassaolon ajalta maksetusta tai maksettavaksi erääntyneestä palkasta lukuun ottamatta hätätyöstä ja lain tai sopimuksen mukaisesta ylityöstä maksettavaa korvausta. Rikosseuraamuslaitos on velvoitettava korvaamaan virkasuhteesta tai virasta johtuvaa vuosilomapalkkaa 1.1.2007 lukien yhteensä 20 501,48 euroa.
Helsingin hallinto-oikeus on valituksenalaisella päätöksellään hylännyt A:n vaatimuksen suullisen käsittelyn toimittamisesta.
Hallinto-oikeus on poistanut Rikosseuraamuslaitoksen 18.12.2014 tekemään päätökseen liitetyn valitusosoituksen ja jättänyt A:n vaatimukset valituksena tutkimatta. Hallinto-oikeus on tutkinut asian hallintolainkäyttölain 69 §:n mukaisena hallintoriitahakemuksena. Hallinto-oikeus on hylännyt vaatimuksen sen vahvistamisesta, että A on ollut hakemuksessa tarkemmin mainituissa virkasuhteissa tai viroissa 1.3.2000 alkaen, sekä vaatimuksen mainittuihin virkasuhteisiin perustuvan vuosilomapalkan maksamisesta.
Hallinto-oikeus on jättänyt A:n hallintokantelun luonteiset vaatimukset tutkimatta.
Hallinto-oikeus on hylännyt A:n vaatimuksen oikeudenkäynnin viivästymisen hyvittämisestä sekä oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
A on vaatinut suullisen käsittelyn toimittamista itsensä ja nimeämiensä todistajien kuulemiseksi. Hän on ilmoittanut todistusteemoiksi seuraavat seikat: A:n toiminta osa-aikaisen sivutoimilääkärin virkasuhteissa/viroissa ja tehtävien luonne, A:n nimittäminen ja nimittämiskirja, peruste maksaa lomapalkkaa, A:n nimikirjan puutteet, A:n oikeus lomapalkkaan, riitaiset seikat. Kun otetaan huomioon asian laatu, esitetyistä todistusteemoista asiakirjoista saatava selvitys ja tämän asian ratkaisuperusteet, ei asiassa ole tarpeen toimittaa suullista käsittelyä.
Hallinto-oikeuslain 3 §:n mukaan hallinto-oikeus käsittelee ja ratkaisee ne hallinto-oikeudelliset valitukset, hallintoriita-asiat ja muut asiat, jotka säädetään kuuluviksi sen toimivaltaan hallintolainkäyttölaissa (586/1996) tai muussa laissa.
Hallintolainkäyttölain 69 §:n 1 momentin mukaan julkisoikeudellista maksuvelvollisuutta tai muuta julkisoikeudellisesta oikeussuhteesta aiheutuvaa velvollisuutta tai oikeutta koskevan riidan samoin kun hallintosopimusta koskevan riidan, johon haetaan viranomaisen ratkaisua muuten kuin muutoksenhakuteitse (hallintoriita-asia) käsittelee hallinto-oikeus.
A on esittänyt hallinto-oikeudelle vuosilta 2000–2001 ja 2004–2007 annettuja nimittämisasiakirjoja lääkäreiden eripituisista viransijaisuuksista ja määräyksiä ylilääkärin viran sijaisuuksista vuosilta 2005–2007. Hän on esittänyt myös nimittämiskirjoja sivutoimisen palkkiotoimisen lääkärin tehtävään vuosilta 2006 ja 2009. Hakukuulutuksessa (19.2.2007) on haettavaksi julistettu sivutoimisen lääkärin palkkiotoimi. Tästä tehtävästä A on esittänyt 27.2.2007 päivätyn nimittämiskirjan sivutoimiseksi lääkäriksi 1.3.2007 lukien. A on katsonut, että hänet on tuolloin nimitetty toistaiseksi voimassa olevaan virkaan. Koska A on katsonut toimineensa virkasuhteessa ja virassa, hän on vaatinut, että Rikosseuraamuslaitos maksaa hänelle vuosilomapalkkaa 1.1.2007 lukien yhteensä 20 501,48 euroa.
A on vaatinut, että kaikki edellä mainitut nimittämiskirjat ja hänen hallintovalitukseksi otsikoimassaan kirjelmässä tarkoittamat toimenpiteet, joilla hänen virkasuhdettaan on alettu pitää muuna kuin virkasuhteena, on kumottava. Toissijaisesti hän on vaatinut hallinto-oikeutta vahvistamaan, että hän on vuodesta 2000 lukien toiminut virkasuhteisena lääkärinä vankiloiden poliklinikoilla.
Asiassa saadun selvityksen mukaan Rikosseuraamuslaitoksessa ja sitä edeltävässä organisaatiossa on vuosikymmeniä ollut sivutehtäviä hoitavia henkilöitä, jotka eivät ole olleet virassa, ja lääkärin virkoja on ollut vain harvoissa vankiloissa. Palkkiotoimisten lääkäreiden ottamiseen on annettu erikseen lupa, mutta tehtävien hoitamista varten ei ollut perustettu virkoja. Palkkiotoimiset lääkärit eivät ole olleet virka- tai työsuhteessa. Palkkiotoimen oikeudellinen asema oli osoittautunut epäselväksi. Vuonna 2011 Rikosseuraamuslaitoksessa on katsottu, että palkkiotoimisten lääkäreiden tehtävät tulisi hoitaa virkasuhteessa. Palvelussuhteen lajina on päädytty virkasuhteeseen muun muassa sen johdosta, että vuonna 2010 eduskunnan oikeusasiamies on katsonut, että vain virkasuhteessa oleva lääkäri voi kirjoittaa tarkkailulähetteen. Koska Rikosseuraamuslaitoksessa ei ole ollut sivutoimisten lääkäreiden virkoja, ne on perustettu Rikosseuraamuslaitoksen terveydenhuoltoyksikön johtavan ylilääkärin päätöksellä vuonna 2013.
Kuten edellä mainitusta selvityksestä ilmenee, Rikosseuraamuslaitos on pitkään järjestänyt toimintansa siten, että sillä on ollut palkkiotoimisia ja virkasuhteisia lääkäreitä, ja tässä järjestelmässä ei ole perustettu palkkiotoimisille lääkäreille virkoja ennen vuotta 2013. Kysymys on siten ollut Rikosseuraamuslaitoksessa työskentelevien lääkäreiden tehtävien organisoinnista Rikosseuraamuslaitoksen tarkoituksenmukaiseksi katsomalla tavalla. Koska toimivaltainen viranomainen ei ole perustanut virkoja, ei hallinto-oikeus voi vahvistaa A:n toimineen virassa tai virkasuhteessa palkkiotoimisen lääkärin tehtävässään. Näin ollen tulee myös A:n vuosilomapalkkaa koskeva vaatimus hylättäväksi.
Lisäksi hallinto-oikeus katsoo, että A on esittänyt hallinto-oikeudelle osoittamassaan kirjelmässä nimikirjan otteen laatimiseen, Rikosseuraamuslaitoksen ja sen virkamiesten menettelyyn ja tehtäviensä luonteeseen liittyviä vaatimuksia. A on myös katsonut, että viraston menettely on ollut virheellistä ja lainvastaista siltä osin, kun sivutoimisten lääkäreiden on sallittu toimia palkkiotoimisina lääkäreinä, vaikka tehtävät olisivat edellyttäneet virkasuhdetta. Nämä ovat hallintokantelun luonteisia vaatimuksia, joiden tutkiminen ei kuulu hallinto-oikeuden toimivaltaan.
Asian lopputulos huomioon ottaen ei ole kohtuutonta, että A joutuu pitämään oikeudenkäyntikulunsa vahinkonaan.
Oikeudenkäynnin viivästymisen hyvittämistä koskeva vaatimus
Oikeudenkäynnin viivästymisen hyvittämisestä annetun lain (jäljempänä hyvityslaki) 3 §:n 1 momentin mukaan yksityisellä asianosaisella on oikeus saada valtion varoista 6 §:ssä tarkoitettu kohtuullinen hyvitys, jos oikeudenkäynti viivästyy siten, että se loukkaa asianosaisen oikeutta oikeudenkäyntiin kohtuullisen ajan kuluessa.
Hyvityslain 4 §:n 1 momentin mukaan arvioitaessa, onko oikeudenkäynti viivästynyt, otetaan oikeudenkäynnin keston lisäksi huomioon erityisesti: 1) asian laatu ja laajuus; 2) asianosaisten, viranomaisten ja tuomioistuinten toiminta oikeudenkäynnissä; 3) asian merkitys asianosaiselle. Pykälän 2 momentin mukaan oikeudenkäynnin viivästymistä arvioitaessa otetaan lisäksi huomioon Euroopan neuvoston ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntö, joka koskee ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen (SopS 19/1990) 6 artiklan 1 kappaleen soveltamista.
Hyvityslain 6 §:n 1 momentin mukaan hyvityksen tarkoituksena on korvata oikeudenkäynnin viivästymisestä asianosaiselle aiheutunutta huolta, epävarmuutta ja muuta niihin rinnastettavaa haittaa. Pykälän 2 momentin mukaan hyvityksen määrä on 1 500 euroa vuodessa kultakin vuodelta, jona oikeudenkäynti on tuomioistuimen tai viranomaisen vastuulla olevasta syystä viivästynyt. Hyvityksen yhteismäärää korotetaan enintään 2 000 eurolla, jos pääasia on erityisen merkittävä asianosaiselle. Asiaa pidetään erityisen merkittävänä, jos se liittyy välittömästi henkilön terveyteen, toimeentuloon, oikeudelliseen asemaan tai muuhun vastaavaan seikkaan. Hyvitystä voidaan alentaa tai korottaa 4 §:n 1 momentissa mainitun tai muun niihin rinnastuvan seikan perusteella.
A:n hakemus on tullut vireille hallinto-oikeudessa 21.1.2015. Hallinto-oikeus toteaa, että asian käsittelyaika hallinto-oikeudessa on ollut riidattomasti keskimääräistä pidempi. A:n hakemuksen kohteena olevat vaatimukset eivät kuitenkaan ole luonteeltaan sen laatuisia, että hänelle olisi katsottava aiheutuneen käsittelyn kestosta hallinto-oikeudessa sellaista huolta, epävarmuutta tai muuta näihin rinnastettavaa haittaa, joita laissa on tarkoitettu hyvitettäväksi. Hallinto-oikeus on ottanut oikeudenkäynnin viivästymisasiaa arvioidessaan huomioon myös sen, että A:lle sinänsä tärkeää asiaa ei ole pidettävä asianosaiselle poikkeuksellisen merkityksellisenä. Itse asia on myös ollut lähtökohdiltaan vaikeaselkoinen ja työläs. Edellä mainituista syistä asian käsittelyaikaa ei ole pidettävä kohtuuttoman pitkänä. Kun asiassa on ollut ensisijaisesti kyse A:n palvelussuhteen oikeudellisesta luonteesta, se ei myöskään koske A:n oikeuksia ja velvollisuuksia Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa tarkoitetuin tavoin. A:lla ei siten ole oikeutta hyvitykseen.
Asian ovat ratkaisseet hallinto-oikeuden jäsenet Anja Sahla, Rita Ruuhimäki ja Airi Helenius, joka on myös esitellyt asian.
A on valituksessaan vaatinut, että hallinto-oikeuden päätös kumotaan. Hän on lisäksi vaatinut, että korkein hallinto-oikeus toimittaa asiassa suullisen käsittelyn hänen hallinto-oikeudessa nimeämiensä henkilöiden kuulemiseksi hänen siellä esittämistään todistusteemoista.
A on myös vaatinut, että Rikosseuraamuslaitoksen päätökset tai toimenpiteet, joilla hänen hoitamiaan osa-aikaisen vankilalääkärin virkasuhteita (1.3.2000–4.8.2007) ja osa-aikaisen vankilalääkärin virkoja (1.1.2001–30.11.2004 ja 1.3.2007 lukien) on ryhdytty pitämään oikeudelliselta luonteeltaan muina kuin virkasuhteina tai virkoina, kumotaan ja A:n vahvistetaan toimineen virassa tai virkasuhteessa. A on myös uudistanut aiemmin esittämänsä vaatimuksen vuosilomapalkan maksamisesta.
A on toissijaisesti vaatinut, että asia palautetaan Rikosseuraamuslaitokselle edellä mainittuja virkasuhteita ja vuosilomapalkkaa koskevien päätösten tekemistä varten.
A on vielä vaatinut, että Rikosseuraamuslaitos velvoitetaan korvaamaan hänen oikeudenkäyntikulunsa hallinto-oikeudessa ja korkeimmassa hallinto-oikeudessa laillisine viivästyskorkoineen ja että hänelle suoritetaan valtion varoista hyvityksenä oikeudenkäynnin viivästymisestä 1 500 euroa jokaiselta oikeudenkäynnin kestämältä vuodelta ja että näin laskettua hyvitystä korotetaan 2 000 eurolla.
Vaatimustensa tueksi valittaja on uudistanut hallinto-oikeudelle esittämänsä ja esittänyt lisäksi muun ohella seuraavaa:
A on toiminut eri vankiloiden poliklinikoilla osa-aikaisen tai sivutoimisen lääkärin virassa ja lukuisissa määräaikaisissa virkasuhteissa 1.3.2000 lähtien. A hoitaa edelleen osa-aikaisen lääkärin virkaa 1.3.2007 tehdyn nimityksen johdosta.
Rikosseuraamuslaitos ei ole voinut yksipuolisesti ja jälkikäteen muuttaa A:n virkasuhdetta toimeksiantosuhteeksi. Perustuslain 21 §:ssä edellytetään oikeusturvan saatavuutta riippumatta siitä, onko asiassa tehty päätöstä.
Hallinto-oikeus on arvioinut asiassa saatua selvitystä virheellisesti ja kirjannut selvityksen arvioinnin puutteellisesti päätökseensä. Hallinto-oikeuden päätös on ristiriitainen. Asiassa olisi tullut toimittaa A:n vaatima suullinen käsittely.
Rikosseuraamuslaitos on laiminlyönyt lomapalkan maksamisen A:lle kokonaisuudessaan 1.1.2007 alkaen vuoteen 2011 asti. Vuosilomapalkkaa on myöhemmin maksettu hänelle määrältään virheellisenä ja osittain vasta jälkikäteen.
Hallinto-oikeus ei ole riittävästi selostanut Rikosseuraamuslaitoksen kantaa päätöksessään. Tämän johdosta Rikosseuraamuslaitoksen esittämät ristiriitaisuudet eivät ilmene hallinto-oikeuden päätöksestä.
Rikosseuraamuslaitos on esittänyt A:lle antamassaan 12.4.2011 päivätyssä vastauksessa, että A:n palvelussuhteen oikeudellisena luonteena olisi pidettävä virkasuhdetta. A:n oikaisuvaatimuksen johdosta antamassaan päätöksessä Rikosseuraamuslaitos on puolestaan katsonut A:n toimineen toimeksiantosuhteessa palkkionsaajana.
A ei ole hakenut kysymyksessä olevia tehtäviä yrittäjänä. Häntä ei ole merkitty ennakkoperintärekisteriin yrittäjäksi.
Oikaisuvaatimukseen annetusta päätöksestä ei ilmene, millä perusteella A:n hoitamien tehtävien oikeudellinen luonne olisi muuttunut joksikin muuksi kuin mihin hänet on nimitetty alun perin annettujen nimityskirjojen mukaan. A:n on tullut voida luottaa siihen, että kysymys on ollut virkasuhteista.
Nimikirjan tulee sisältää oikeat tiedot. Todistustaakka asiakirjan sisällöstä on sen virheellisyyteen vetoavalla. A:n osalta nimikirjaa on muutettu jälkikäteen. Nimikirjan merkinnät ovat puutteellisia ja virheellisiä.
Sivutoimiset lääkärit eivät aina ole toimineet palkkiotoimisina yrittäjinä. Tämä ilmenee A:n oikaisuvaatimuksen johdosta annetusta päätöksestä. A:lle annetuista nimittämiskirjoista puolestaan ilmenee, että kysymys on ollut virkasuhteista. Hallinto-oikeus on katsonut virheellisesti, että A:n hoitamia tehtäviä varten ei olisi ollut perustettuna virkaa.
Rikosseuraamuslaitoksen terveydenhuoltoyksikön johtava ylilääkäri B on 15.12.2014 päivätyn lausuntonsa mukaan nimittänyt A:n virkaan tai virkasuhteeseen. B on 25.8.2014 lähettämässään sähköpostiviestissä esittänyt A:n tulleen nimitetyksi virkaan. B:llä on ollut toimivalta nimittää A virkaan. A on aikaisemmin muun ohella määrätty toimimaan Terveydenhuoltoyksikön johtavan ylilääkärin sijaisena. Tällainen sijaisuus edellyttää sijaiselta vakituista virkasuhdetta.
Rikosseuraamuslaitoksen esittämä väite siitä, että A:ta ei ole voitu nimittää virkaan 1.3.2007 lukien, koska virkaa ei ollut perustettu, on virheellinen. Virkaa ei ole tarvinnutkaan perustaa, koska kysymys on aiemmasta D:n vankilan sivutoimisen vankilalääkärin viran siirtämisestä F:n vankilaan. Asia käy ilmi Vankeinhoitolaitoksen pääjohtajan 15.6.2006 allekirjoittaman ilmoituksen liitteenä olevasta muistiosta, jossa on todettu seuraavaa: ”Muut virkoihin liittyvät muutokset”...”3. D:n sivutoimisen vankilan lääkärin virka siirretään F:n vankilaan”.
Eduskunnan apulaisoikeusasiamiehen 25.2.2009 antaman päätöksen (diaarinumero 133/4/08) perusteluista ilmenee muun ohella, että eristämistarkkailua koskevia vankeuslain 18 luvun 4 §:n 3 momentin mukaisia tehtäviä hoitavan henkilön on oltava virkasuhteessa. A:n on tämän johdosta tullut olla virkasuhteessa.
Se, että Rikosseuraamuslaitos on jälkikäteen maksanut A:lle lomapalkkaa, osoittaa A:n olleen virkasuhteessa. Jos kysymyksessä olisi ollut palkkiosuhteinen yrittäjätoimi, lomapalkkaa ei olisi tullut maksaa. A:lle maksetut lomapalkat on vähennetty hänen vaatimuksissaan mainitusta rahamäärästä.
Valtion virkamiesasetuksen 5 §:n ei ole tulkittava tarkoittavan sitä, että virkasuhteessa työajan olisi oltava rajoitettu. Rikosseuraamuslaitos ja sen edeltäjät ovat maksaneet kilometrikorvausta virkasuhteissa oleville lääkäreille.
Rikosseuraamuslaitos ei voi vedota edukseen omaan lainvastaiseen tai muutoin virheelliseen menettelyynsä.
Rikosseuraamuslaitos on antanut selityksen, jossa on vaadittu, että A:n valitus ja hänen oikeudenkäyntikulujen korvaamista koskeva vaatimuksensa hylätään.
Selityksessä on vaatimusten tueksi viitattu Rikosseuraamuslaitoksen päätöksen perusteluihin ja Rikosseuraamuslaitoksen hallinto-oikeudelle antamaan selitykseen liitteineen sekä esitetty lisäksi muun ohella seuraavaa:
Virat perustetaan valtion virkamieslain ja virkamiesasetuksen mukaisessa järjestyksessä. Virkaan nimittäminen edellyttää, että tehtävää varten on perustettu virka. Lisäksi edellytetään valittavan henkilön suostumusta virkaan nimittämiseen. Asiakirjan nimeäminen nimittämiskirjaksi ei yksinään perusta virkasuhdetta. Palkkiotoimiset tehtävät eivät voi muuttua virkasuhteeksi, vaan nimittäminen virkaan edellyttää mainittua lain mukaista menettelyä.
Mikäli virka on valtion virkamiesasetuksen 5 §:n mukaan perustettu tehtäviltään osa-aikaiseksi, on virkaan kuuluva työaika tai työmäärä rajoitettu tietyksi prosenttimääräksi virkaan normaalisti kuuluvasta työmäärästä. Muutoin virka on päätoiminen. Virassa olevilla lääkäreillä on aikasidonnainen kuukausipalkka. Heille ei makseta toimenpidepalkkioita. Palkkiotoimisilla lääkäreillä ei ole työaikaa, koska he eivät ole virassa.
Rikosseuraamuslaitoksessa ei ole aikoinaan perustettu virkoja palkkiotoimisten lääkärien tehtäviä varten, sillä se ei ole ollut tarkoituksenmukaista toiminnan järjestämiseksi. Rikosseuraamuslaitoksessa on vuosikymmeniä toiminut lääkäreitä myös muussa kuin virkasuhteessa, eikä vankien terveydenhuolto ole perustunut vain virassa olevien lääkärien tarjoamaan hoitoon. Suuri osa tehtävistä on luonteeltaan hoidollisia toimenpiteitä, jotka eivät ole julkisen vallan käyttöä. Palkkiotoimisen lääkärin ottaminen virkasuhteeseen ei ole ollut mahdollista, jos tarkoitusta varten ei ole perustettu virkaa.
Rikosseuraamuslaitos on vuonna 2011 päätynyt siihen, että palkkiotoimisten lääkäreiden tulisi jatkossa olla palvelussuhteessa, jonka lajiksi on valittu virkasuhde. Palkkiotoimisia lääkäreitä varten on perustettu kuusi virkaa. Virkaan nimittäminen edellyttää kuitenkin lisäksi henkilön suostumusta. A on kieltäytynyt nimityksestä perustettuun virkaan. Palkkiotoimi ei ole voinut takautuvasti muuttua virkasuhteeksi.
Nimikirjan merkintä ei perusta virkasuhdetta. A:n nimikirjassa olevat virheelliset merkinnät on poistettu. Koska A ei ole virkasuhteessa, valtion virkamieslakia ei sovelleta häneen. Ottaen huomioon, että A ei ole ollut virkasuhteessa, hänen virkasuhdettaan ei ole voitu päättää eikä hänen virkaansa ole voitu siirtää.
Ennakonpidätyksen toimittaminen tai työnantajavelvoitteiden maksaminen ei perusta palvelussuhdetta.
Siltä osin kuin A on viitannut D:n vankilalääkärin viran siirtoon F:n vankilaan, Rikosseuraamusviraston kirjeessä todetaan, että virat muuttuvat Vankeinhoitolaitoksen yhteisiksi viroiksi, mikä tarkoittaa sitä, ettei sijoittaminen edellytä virkamieslain 5 §:n mukaista päätöstä. Kyse ei ole viran siirtämisestä eikä palkkiotoimisten tehtävien muuttumisesta viroiksi tai siirtämisestä virkaan eikä uusien virkojen perustamisesta.
Koska A ei ole ollut virkasuhteessa, hänellä ei ole ollut oikeutta vuosilomalain mukaiseen lomapalkkaan. Rikosseuraamuslaitoksessa on aiemmin virheellisesti maksettu lomapalkkaa myös palkkiotoimisille lääkäreille. Kun virhe on huomattu, palkkiotoimisten lääkärien kuukausipalkkioita ja toimenpidepalkkioita on korotettu 11,5 prosentilla 1.9.2009 lukien. Tämä vastaa valtion virka- ja työehtosopimuksen mukaista vuosilomapalkkaa. Rikosseuraamuslaitos on katsonut kohtuulliseksi maksaa kompensaatiota myös siltä ajalta, jolta korotusta ei ollut vielä tehty ja jonka osalta lomapalkkaa ei enää maksettu. Perusteita lomapalkan maksamiseen uudelleen ei ole. A:lle ei ole aiheutunut vahinkoa.
A on antamassaan vastaselityksessä todennut, ettei erillisten palkkioiden maksaminen ole esteenä viran tai virkasuhteen olemassa ololle. A ei ole myöskään yrittäjäasemassa suhteessa Rikosseuraamuslaitokseen.
A:lle myönnetty Vankeinhoidon ansioristi, Rikosseuraamusviraston A:lle tarjoamat työterveydenhuollon palvelut ja Valtiokonttorin A:lle vankilassa tapahtuneesta tapaturmasta suorittamat korvaukset osoittavat nekin hänen olleen virkasuhteessa. Lisäksi Vankiterveydenhuollon yksikön johtava viranhaltija on pitänyt A:ta toukokuussa 2017 vakituisessa virassa olevana.
Rikosseuraamuslaitokselle on lähetty tiedoksi valittajan vastaselitys.
1. Korkein hallinto-oikeus ei tutki valitusta hallintokantelun luonteisilta osin. Korkein hallinto-oikeus on muilta osin tutkinut asian.
2. A:n suullisen käsittelyn toimittamista korkeimmassa hallinto-oikeudessa koskeva vaatimus hylätään.
3. Korkein hallinto-oikeus hylkää A:n valituksen siltä osin kuin valitus koskee A:n työskentelyä Å:n vankilan vankilalääkärinä ajalla 7.–23.12.2004.
Muilta osin hallinto-oikeuden päätös kumotaan. Korkein hallinto-oikeus vahvistaa A:n olleen valtion virassa tai virkasuhteessa valtioon seuraavasti:
- C:n vankilan sivutoimisen lääkärin määräaikainen virkasuhde ajalla 1.3.–31.12.2000
- D:n vankilan sivutoimisen lääkärin virka 1.1.2001–30.11.2004
- E:n vankilan sivutoimisen lääkärin määräaikaiset virkasuhteet ajanjaksoilla 10.1.–28.2.2005, 1.3.–31.8.2005 ja 1.9.–30.9.2005
- F:n vankilan sivutoimisen lääkärin määräaikainen virkasuhde ajalla 1.1.–30.9.2006
- Vankeinhoitolaitoksen G:n alueterveydenhuoltoyksikön sivutoimisen lääkärin määräaikainen virkasuhde Z:n vankilan poliklinikalla ajalla 1.1.–31.1.2007
- Vankeinhoitolaitoksen G:n alueterveydenhuoltoyksikön sivutoimisen lääkärin määräaikainen virkasuhde F:n vankilan poliklinikalla ajalla 1.2.–28.2.2007
- Vankeinhoitolaitoksen G:n alueterveydenhuoltoyksikön sivutoimisen lääkärin virka F:n vankilan poliklinikalla 1.3.2007 alkaen
- Vankeinhoitolaitoksen ylilääkärin eräiden tehtävien hoitamista koskevat määräaikaiset virkasuhteet ylilääkärin vuosiloman aikana ajalla 16.5.–29.5.2005, 18.7.–29.7.2005, 8.5.–12.5.2006 ja 19.5.–27.5.2006
- Vankeinhoitolaitoksen johtavan ylilääkärin eräiden tehtävien hoitamista koskevat määräaikaiset virkasuhteet ajalla 18.5.–25.5.2007 ja 9.7.–4.8.2007.
Asia palautetaan kumotuilta osin, siltä osin kuin asia koskee vuosilomapalkkaa, Rikosseuraamuslaitokselle uudelleen käsiteltäväksi.
Rikosseuraamuslaitos velvoitetaan korvaamaan, vaatimus enemmälti hyläten, A:n oikeudenkäyntikuluina hallinto-oikeudessa 7 000 euroa.
4. Rikosseuraamuslaitos velvoitetaan korvaamaan, vaatimus enemmälti hyläten, A:n oikeudenkäyntikuluina korkeimmassa hallinto-oikeudessa 3 000 euroa.
5. Suomen valtio / Valtiokonttori määrätään maksamaan A:lle hyvitystä oikeudenkäynnin viivästymisestä 3 000 euroa. Vaatimus hyvityksen maksamisesta hylätään enemmälti.
A:n esittämien nimikirjan otteen laatimista sekä Rikosseuraamuslaitoksen ja sen virkamiesten menettelyä koskevien vaatimusten tutkiminen ei korkeimmasta hallinto-oikeudesta annetun lain 2 §:n 1 momentin nojalla kuulu korkeimman hallinto-oikeuden toimivaltaan lainkäyttöasiana. Tämän vuoksi nämä hallintokantelun luonteiset vaatimukset on jätettävä tutkimatta. Korkein hallinto-oikeus on muutoin tutkinut asian.
2. Suullisen käsittelyn toimittaminen
Hallintolainkäyttölain 37 §:n 1 momentin mukaan asian selvittämiseksi toimitetaan tarvittaessa suullinen käsittely. Kun otetaan huomioon perusteet, joiden vuoksi A on pyytänyt suullisen käsittelyn toimittamista, selvitys, jota hän on ilmoittanut siinä esittävänsä, sekä asiakirjoista saatava selvitys, suullisen käsittelyn toimittaminen ei ole tarpeen asian selvittämiseksi.
Valtion virkamieslain 1 §:n 2 momentin mukaan virkasuhde on julkisoikeudellinen palvelussuhde, jossa valtio on työnantajana ja virkamies työn suorittajana.
Valtion virkamieslain 2 §:n mukaan lain tavoitteena on turvata valtion tehtävien hoitaminen tuloksellisesti, tarkoituksenmukaisesti ja oikeusturvavaatimukset täyttäen sekä turvata virkamiehelle oikeudenmukainen asema suhteessa työnantajaan.
Valtion virkamieslain 4 §:n 1 momentin mukaan virkoja voidaan perustaa palkkauksiin käytettävissä olevien määrärahojen rajoissa.
Valtion virkamieslain 9 §:n 1 momentin mukaan virkamieheksi voidaan nimittää määräajaksi tai muutoin rajoitetuksi ajaksi, jos työn luonne, sijaisuus, avoinna olevaan virkaan kuuluvien tehtävien hoidon väliaikainen järjestäminen tai harjoittelu edellyttää määräaikaista virkasuhdetta. Virkamiestä ei tällöin nimitetä virkaan, vaan virkasuhteeseen. Nimittävästä viranomaisesta ja nimitysmenettelystä tässä momentissa tarkoitetuissa tapauksissa säädetään erikseen. Pykään 3 momentin (1088/2007) mukaan, jos virkamies nimitetään 1 tai 2 momentin nojalla määräajaksi, tulee nimittämiskirjasta ilmetä määräaikaisuuden peruste. Virkamies on nimitettävä koko määräaikaisuuden perusteena olevaksi ajaksi, jollei erityisestä syystä toisin päätetä.
Valtion virkamieslain 13 §:n 1 momentin mukaan asianomaisen viranomaisen on huolehdittava siitä, että virkamiehelle annetaan virkasuhteesta johtuvat edut ja oikeudet sellaisina kuin ne hänelle kuuluvat.
Valtion virkamieslain 52 §:n (sellaisena kuin alkuperäisessä laissa 750/1994) 1 momentin mukaan virkamies, joka katsoo, ettei viranomainen ole antanut hänelle palvelussuhteesta johtuvaa taloudellista etuutta sellaisena kuin se olisi ollut hänelle suoritettava, saa, jollei laissa tai asetuksessa toisin säädetä, kirjallisesti vaatia siihen oikaisua asianomaiselta viranomaiselta. Viranomaisen on annettava asiassa päätös. Pykälän 2 momentin (sellaisena kuin laissa 604/1997) mukaan oikaisuvaatimukseen annettuun viranomaisen päätökseen saadaan hakea muutosta siten kuin hallintolainkäyttölaissa (586/1996) säädetään.
Valtion virkamiesasetuksen 5 §:n 1 momentin mukaan perustettaessa virka on määrättävä viran nimi ja peruste, jonka mukaan viran palkkaus määräytyy. Pykälän 2 momentin mukaan virkaa perustettaessa voidaan siihen kuuluva työaika, opetusvelvollisuus tai muu työmäärä rajoittaa tietyksi osaksi virkaan yleensä kuuluvasta koko työmäärästä.
Hallintolainkäyttölain 69 §:n 1 momentin mukaan julkisoikeudellista maksuvelvollisuutta tai muuta julkisoikeudellisesta oikeussuhteesta aiheutuvaa velvollisuutta tai oikeutta koskevan riidan samoin kuin hallintosopimusta koskevan riidan, johon haetaan viranomaisen ratkaisua muuten kuin muutoksenhakuteitse (hallintoriita-asia), käsittelee hallinto-oikeus.
Pykälän 2 momentin mukaan hakemus, jolla hallintoriita pannaan vireille, on toimitettava hallinto-oikeudelle. Hakemuskirjelmässä on mainittava toimenpide, jota vaaditaan, sekä vaatimuksen perusteet.
Hallintolainkäyttölain 73 §:n mukaan menettelystä mainitun lain 12 luvussa tarkoitetussa asiassa (hallintoriita) on muuten soveltuvien osin voimassa, mitä mainitussa laissa säädetään valituksesta.
3.2 Pääasiassa saatu keskeinen selvitys
C:n lääninvankilassa on ollut haettavana sivutoimisen lääkärin viransijaisuus 31.12.2000 saakka. C:n lääninvankila on 18.2.2000 päivätyllä nimittämiskirjalla nimittänyt A:n virkamieheksi virkasuhteeseen C:n lääninvankilan sivutoimiseksi lääkäriksi ajalle 1.3.–31.12.2000, kuitenkin enintään niin pitkäksi aikaa kuin W on virkavapaalla. Nimittämiskirjan ovat allekirjoittaneet johtaja H ja apulaisjohtaja I.
Oikeusministeriön vankeinhoito-osasto on 14.12.2000 päivätyllä nimittämiskirjalla nimittänyt A:n D:n vankilan sivutoimisen lääkärin virkaan 1.1.2001 lukien. Nimittämiskirjan ovat allekirjoittaneet vankeinhoitolaitoksen ylijohtaja J ja K, jonka virkanimike ilmenee mainitusta asiakirjasta puutteellisesti. Asiassa saadun selvityksen mukaan mainittu virkasuhde on päättynyt A:n irtisanoutumisen johdosta 30.11.2004.
Vankeinhoitolaitoksen antaman Å:n vankilassa 15.11.2004 päivätyn otsikoimattoman asiakirjan mukaan A toimii Å:n vankilan vankilalääkärinä ajalla 7.12.–23.12.2004. Asiakirjan mukaan korvaus työstä sovitaan erikseen. Asiakirjan ovat allekirjoittaneet ylilääkäri L ja johtaja M.
E:n vankila on 10.1.2005 päivätyllä nimittämiskirjalla nimittänyt A:n virkamieheksi virkasuhteeseen E:n vankilan sivutoimiseksi lääkäriksi ajalle 10.1.–28.2.2005. Määräaikaisuuden perusteeksi on nimittämiskirjassa esitetty ylilääkärin avoinna olevan viran hoito. Asiakirjan ovat allekirjoittaneet johtaja N ja hallintopäällikkö O. A:lle on annettu vastaavat nimittämiskirjat myös ajanjaksoille 1.3.–31.8.2005 ja 1.9.–30.9.2005.
Rikosseuraamusviraston hallintoyksikkö on 20.5.2005 määrännyt A:n suostumuksensa mukaisesti hoitamaan Vankeinhoitolaitoksen ylilääkärin vuosiloman aikana osa-aikaisesti eräitä mainittuun ylilääkärin virkaan kuuluvia tehtäviä ajalla 16.–29.5.2005. Päätöksen ovat allekirjoittaneet Vankeinhoitolaitoksen pääjohtaja P ja hallintotarkastaja Q. A on hoitanut mainittuja ylilääkärin virkaan kuuluvia tehtäviä 6.6.2005, 5.5.2006 ja 18.5.2006 tehtyjen päätösten perusteella myös ajanjaksoilla 18.7.–29.7.2005, 8.5.–12.5.2006 ja 19.5.–27.5.2006.
Rikosseuraamusvirasto on 16.5.2007 päivätyllä päätöksellään määrännyt A:n toimimaan Vankeinhoitolaitoksen johtavan ylilääkärin sijaisena ajalla 18.5.–25.5.2007. Mainitussa päätöksessä, jonka ovat allekirjoittaneet Rikosseuraamusviraston pääjohtaja P ja ylitarkastaja R, on korostettu vakinaisessa virkasuhteessa olevien sijaisten välttämättömyyttä ja esitetty, että vakituinen sijaisuus edellyttää sijaiselta vakituista virkasuhdetta.
Muistioksi otsikoidun, 27.6.2007 päivätyn asiakirjan mukaan Vankeinhoitolaitoksen terveydenhuoltoyksikkö on päättänyt nimittää A:n hänen suostumuksensa perusteella hoitamaan määrä- ja osa-aikaista lääkärin virkasuhdetta ajalla 9.7.–4.8.2007. Asiakirjan mukaan A:n tehtävänä on ollut suorittaa eräät johtavan ylilääkärin virkaan kuuluvat välttämättömät tehtävät. Johtavan ylilääkärin B:n allekirjoittaman asiakirjan mukaan Rikosseuraamusviraston pääjohtaja tulee antamaan A:lle määräyksen toimia johtavan ylilääkärin sijaisena.
Rikosseuraamusviraston 5.7.2007 antaman päätöksen mukaan A määrätään toimimaan Vankeinhoitolaitoksen johtavan ylilääkärin sijaisena ajalla 9.7.–4.8.2007. Päätöksen ovat allekirjoittaneet pääjohtaja P ja erityisasiantuntija S.
F:n vankila on 1.1.2006 päivätyllä nimittämiskirjalla nimittänyt A:n sivutoimiseksi virkamieheksi virkasuhteeseen ajalle 1.1.–30.9.2006. Asiakirjan mukaan kysymyksessä oleva virka on sivutoimisen lääkärin palkkiotoimi. Nimittämiskirjan mukaan palkkaus on 1 300 euroa kuukaudessa, jonka lisäksi A:lle maksetaan nimittämiskirjassa tarkemmin mainittuja toimenpidepalkkioita sekä kilometrikorvaus oman auton käytöstä. Nimittämiskirjan ovat allekirjoittaneet johtajan sijainen T ja virastosihteeri U.
Rikosseuraamusviraston hallintoyksikkö on 15.6.2006 päivätyssä tiedotteessaan vankiloiden johtajille ja Vankimielisairaalan ylilääkärille todennut, että rangaistusten täytäntöönpanon hallinnosta annetun lain 2 ja 3 §:n muuttamisen yhteydessä vankiloiden ja Vankimielisairaalan virat muuttuvat Vankeinhoitolaitoksen yhteisiin kuuluviksi viroiksi. Tiedotteen liitteenä olevan muistion mukaan virkoihin liittyvinä muutoksina muun ohella D:n vankilan sivutoiminen lääkärin virka siirretään F:n vankilaan.
Vankeinhoitolaitoksen terveydenhuoltoyksikön johtava ylilääkäri on 2.1.2007 tekemällään päätöksellä perustanut 1.1.2007 lukien F:n vankilan poliklinikalle sivutoimisen lääkärin palkkiotoimen, joka julistetaan avoimeksi. Päätöksen mukaan samalla lakkautetaan D:n vankilan poliklinikan sivutoiminen lääkärin palkkiotoimi 1.2.2007 lukien.
F:n vankilan poliklinikalle sivutoimisen lääkärin palkkiotoimi on 12.2.2007 julistettu haettavaksi.
Vankeinhoitolaitoksen terveydenhuoltoyksikkö on 20.12.2006 päivätyllä nimittämiskirjalla nimittänyt A:n määräaikaiseen virkasuhteeseen G:n alueterveydenhuoltoyksikön sivutoimiseksi lääkäriksi Z:n vankilan poliklinikalle ajalle 1.–31.1.2007. Nimittämiskirjan ovat allekirjoittaneet johtava ylilääkäri B ja hallintopäällikkö V. A:lle on annettu vastaavasti nimittämiskirja määräaikaiseen virkasuhteeseen sivutoimiseksi lääkäriksi F:n vankilan poliklinikalle ajalle 1.2.–28.2.2007.
A on nimitetty 27.2.2007 päivätyllä nimittämiskirjalla 1.3.2007 alkaen sivutoimiseksi lääkäriksi F:n vankilan poliklinikalle. Johtavan ylilääkärin B:n allekirjoittaman päätöksen esittelytekstissä on viitattu rangaistusten täytäntöönpanon hallinnosta annetun asetuksen (84/2006) 5 luvun nimittävää viranomaista ja nimitettäviä virkamiehiä koskevaan 37 §:ään ja todettu, että Vankeinhoitolaitoksen terveydenhuoltoyksikön johtava ylilääkäri nimittää lääkärin.
Vankeinhoitolaitoksen terveydenhuoltoyksikön 11.10.2006 voimaan tulleen työjärjestyksen 20 §:n mukaan Vankeinhoitolaitoksen terveydenhuoltoyksikön johtavan ylilääkärin ratkaisuvaltaan kuuluu muun ohella vankilalääkärien nimittäminen.
Vankeinhoitolaitoksen terveydenhuoltoyksikkö on 4.6.2009 päivätyssä asiakirjassa, jonka otsikkona on ”A:n valintaa 1.3.2007 lukien sivutoimisen lääkärin palkkiotoimeen F:n vankilan poliklinikalle koskeva Rikosseuraamuslaitoksen lausuntopyyntö”, esittänyt muun ohella, että A:n osalta on aikaisemmin erehdyksessä käytetty virkasuhteen käsitettä. Asiakirjassa on edelleen esitetty, että (--) ”Vankeinhoitolaitoksen terveydenhuoltoyksikkö esittää kantanaan ja asian ratkaisuksi, että kysymyksessä on ollut asiakirjoilla selvästi todennettava sivutoimisen lääkärin palkkiotoimen täyttäminen”. Asiakirjan ovat allekirjoittaneet johtava ylilääkäri Y ja hallintopäällikkö V.
Vankeinhoitolaitoksen terveydenhuoltoyksikkö on antanut 20.8.2009 päivätyn asiakirjan, jonka otsikkona on nimittäminen palkkiotoimiseen sivutoimitehtävään 1.3.2007 lukien. Asiakirjan ovat allekirjoittaneet johtava ylilääkäri Y ja hallintopäällikkö V.
Rikosseuraamuslaitoksen pääjohtajan P:n ja erityisasiantuntija X:n allekirjoittamassa 12.4.2011 päivätyssä A:n lomapalkan maksamista koskevaan asiaan liittyvässä vastauksessa on esitetty muun ohella, että ”palkkionsaajan suhde rikosseuraamuslaitokseen on muuttunut palvelussuhteeksi”. Edelleen asiakirjan mukaan A:n palvelussuhde on katsottava luonteeltaan virkasuhteeksi.
Rikosseuraamuslaitoksen 19.9.2011 päivätyn sivutoimisten lääkäreiden asemaa koskevan asiakirjan mukaan sivutoimisten lääkärien asemaa on selkeytettävä. Palvelussuhteen olemassaoloa puoltaa se, että lääkärit toimivat vankiloiden tiloissa käyttäen vankiloiden kalustoa, välineitä ja tarvikkeita. He eivät voi valita työaikojaan. Myös työnjohdon ja valvonnan on syytä olla mahdollista työnantajana toimivalle Rikosseuraamuslaitokselle. Asiakirjassa todetaan edelleen, että lääkärien tulisi olla sellaisessa palvelussuhteessa, jonka tulisi olla luonteeltaan virkasuhde. Lääkäreillä on monia sellaisia tehtäviä, jotka on katsottava julkisen vallan käytöksi ja joita voidaan tästä syystä tehdä vain virkasuhteessa.
Johtava ylilääkäri B on muiden ohella A:lle 25.8.2014 lähettämässään sähköpostiviestissä ja Rikosseuraamuslaitoksen keskushallintoyksikölle A:n oikaisuvaatimuksen johdosta 15.12.2014 antamassaan lausunnossa esittänyt, että sivutoimiset vankilalääkärit ovat olleet koko Vankeinhoitolaitoksen terveydenhuoltoyksikön ja sitä seuranneen organisaation toiminnan ajan virkasuhteisia.
3.3. Oikeudellinen arviointi
A:n hallinto-oikeudelle osoittamassa kirjelmässä on ollut kysymys sen vahvistamisesta, onko A:n katsottava olleen hakemuksessaan tarkoitettuina ajanjaksoina valtion virkamieslaissa tarkoitetulla tavalla julkisoikeudellisessa palvelussuhteessa valtioon virassa tai virkasuhteessa ja siitä, onko hänen vaatimaansa maksamatta jäänyttä vuosilomapalkkaa pidettävä mainittuun palvelussuhteeseen kuuluvana etuutena.
Korkein hallinto-oikeus katsoo, samoin kuin hallinto-oikeus, että A:n hallinto-oikeudessa vireille panema asia on tullut käsitellä hallintolainkäyttölain 69 §:n mukaisena hallintoriita-asiana. Oikeudellista tulkintaa A:n jo päättyneiden palvelussuhteiden laadusta ei voida pitää vain esikysymyksenä, joka liittyy A:lle kuuluvien taloudellisten etuuksien maksamista koskevaan vaatimukseen ja sen ratkaisemiseen. Koska tätä pääkysymystä ei voida ratkaista valtiotyönantajaa sitovalla tavalla vain valituksena Rikosseuraamuslaitoksen 18.12.2014 tekemästä päätöksestä, hallinto-oikeuden on tullut käsitellä A:n tekemät vahvistusvaatimukset ja niistä seuraavat mahdolliset taloudelliset seuraamukset hallintoriita-asiana.
Hallinto-oikeus on esittänyt pääasiaratkaisunsa perusteluissa muun ohella, että vankilalääkärien aseman osalta on ollut kysymys viraston toiminnan järjestämisestä työnantajan kannalta tarkoituksenmukaisella tavalla, ja koska toimivaltainen viranomainen ei ollut perustanut virkoja, A:n ei ole voitu vahvistaa toimineen virassa tai virkasuhteessa palkkiotoimisen lääkärin tehtävässään. Tämän vuoksi myös A:n lomapalkan maksamista koskeva vaatimus on tullut hylätä.
Korkein hallinto-oikeus toteaa, että valtion virkamieslain 9 §:n 1 momentissa säädetyillä edellytyksillä henkilö voidaan ottaa määräajaksi valtion virkasuhteeseen riippumatta siitä, onko kysymyksessä olevia tehtäviä varten perustettu virka. Näin ollen hallinto-oikeuden ei olisi tullut hylätä A:n hakemusta ilmoittamallaan perusteella siltä osin kuin hänelle on annettu nimittämiskirjoiksi otsikoituja asiakirjoja, joiden mukaan hänet on otettu määräajaksi virkasuhteisiin.
A:lle annetut nimittämiskirjat sekä vankilalääkärien asemasta ja tehtävistä esitetty selvitys huomioon ottaen korkein hallinto-oikeus katsoo, että A on nimitetty edellä tarkemmin mainittuihin määräaikaisiin virkasuhteisiin ajanjaksoille 1.3.–31.12.2000, 10.1.– 28.2.2005, 1.3.–31.8.2005 1.9.–30.9.2005, 1.1.–30.9.2006, 1.1.–31.1.2007 ja 1.2.–28.2.2007.
Edellä mainittujen lisäksi korkein hallinto-oikeus katsoo, että A on nimitetty määräaikaiseen virkasuhteeseen hoitamaan tiettyjä ylilääkärin virkaan kuuluvia tehtäviä ajanjaksoille 16.5.–29.5.2005, 18.7.–29.7.2005, 8.5.–12.5.2006 ja 19.5.–27.5.2006 sekä tiettyjä johtavan ylilääkärin tehtäviä ajanjaksoille 18.5.–25.5.2007 ja 9.7.–4.8.2007.
Mitä tulee A:n sivutoimisen lääkärin tehtäviin D:n vankilan poliklinikalla ajalla 1.1.2001–30.11.2004 ja 1.3.2007 alkaen vastaavissa tehtävissä F:n vankilan poliklinikalla, Rikosseuraamuslaitos ei ole esittänyt asiassa sellaista selvitystä, jonka perusteella A:n voitaisiin katsoa työskennelleen suhteessa valtioon yrittäjänä tai yksityisoikeudellisessa palvelussuhteessa, kun otetaan huomioon edellä selostetut määräaikaiset virkasuhteet ja A:n lääkärin tehtävien luonne, johon voi kuulua myös julkisen vallan käyttöä. Kun lisäksi otetaan huomioon, että Rikosseuraamuslaitoksen terveydenhuoltoyksikön johtava ylilääkäri, joka on nimittänyt A:n lääkärin tehtäviin F:n vankilan poliklinikalle 1.3.2007 alkaen, on todennut sivutoimisten lääkärien olleen virkasuhteessa, korkein hallinto-oikeus katsoo asiassa saadun selvityksen perusteella, että A on ajalla 1.1.2001–30.11.2004 ja 1.3.2007 alkaen työskennellyt sivutoimisen lääkärin tehtävissä julkisoikeudellisessa palvelussuhteessa valtion virassa.
A:n tehtävien hoitamista Å:n vankilan vankilalääkärinä ajalla 7.–23.12.2004 koskevan päätöksen 15.11.2004 mukaan korvaus työstä sovitaan erikseen. Päätöksestä ei ilmene, että kysymys olisi ollut nimittämisestä virkaan tai virkasuhteeseen. Korkein hallinto-oikeus katsoo samoin kuin hallinto-oikeus, että A ei ole ollut kysymyksessä olevassa tehtävässä virkasuhteessa valtioon. Tältä osin A:n valitus on hylättävä.
3.4 Johtopäätös ja pääasian lopputulos
Edellä lausutun johdosta hallinto-oikeuden päätös on pääasian osalta kumottava. A:n virat ja virkasuhteet vahvistetaan edellä päätösosassa selostetulla tavalla.
Asian näin päättyessä asia on vuosilomapalkan määrittämistä koskevilta osin palautettava Rikosseuraamuslaitokselle uudelleen käsiteltäväksi.
3.5 Oikeudenkäyntikulut hallinto-oikeudessa
Korkeimman hallinto-oikeuden pääasiaratkaisu ja asiassa saatu selvitys huomioon ottaen olisi kohtuutonta, jos A joutuisi pitämään oikeudenkäyntikulunsa hallinto-oikeudessa kokonaan vahinkonaan. Näin ollen hallinto-oikeuden päätös on kumottava oikeudenkäyntikulujen osalta ja Rikosseuraamuslaitos on hallintolainkäyttölain 74 §:n 1 momentin nojalla velvoitettava korvaamaan A:n oikeudenkäyntikulut hallinto-oikeudessa edellä ratkaisuosasta ilmenevällä tavalla.
Korkeimman hallinto-oikeuden ratkaisun lopputulos huomioon ottaen olisi kohtuutonta, jos A joutuisi pitämään oikeudenkäyntikulunsa korkeimmassa hallinto-oikeudessa kokonaan vahinkonaan. Tämän vuoksi Rikosseuraamuslaitos on hallintolainkäyttölain 74 §:n 1 momentin nojalla määrättävä korvaamaan A:n oikeudenkäyntikulut korkeimmassa hallinto-oikeudessa edellä ratkaisuosasta ilmenevällä tavalla.
5. Oikeudenkäynnin viivästymisen hyvittämistä koskeva vaatimus
5.1 Oikeudenkäynnin viivästymisen hyvittämisen osalta sovellettavat säännökset
Hyvityslain 3 §:n 2 momentin mukaan hallintolainkäyttöasiassa oikeus hyvitykseen 1 momentissa säädettyjen edellytysten täyttyessä on vain sellaisella yksityisellä asianosaisella, jonka oikeutta, etua tai velvollisuutta asia välittömästi koskee.
Hyvityslain 4 §:n 1 momentin mukaan arvioitaessa, onko oikeudenkäynti viivästynyt, otetaan oikeudenkäynnin keston lisäksi huomioon erityisesti: 1) asian laatu ja laajuus; 2) asianosaisten, viranomaisten ja tuomioistuinten toiminta oikeudenkäynnissä; 3) asian merkitys asianosaiselle.
Pykälän 2 momentin mukaan oikeudenkäynnin viivästymistä arvioitaessa otetaan lisäksi huomioon Euroopan neuvoston ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntö, joka koskee ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen (SopS 19/1990) 6 artiklan 1 kappaleen soveltamista.
Hyvityslain 5 §:n 2 momentin mukaan hallintolainkäyttöasiassa oikeudenkäynnin kestona huomioon otettava aika alkaa, kun vireillepanoasiakirja on toimitettu asianomaiselle tuomioistuimelle tai viranomaiselle. Oikeudenkäynnin kestona huomioon otettava aika alkaa kuitenkin jo oikaisuvaatimuksen tai muun vastaavan hallintomenettelyssä käsiteltävän vaatimuksen tekemisestä, jos tällainen vaatimus on lain mukaan tehtävä ennen kuin päätökseen saa hakea muutosta valittamalla. Erityisestä syystä oikeudenkäynnin kestona huomioon otettava aika voi alkaa tätä aikaisemmasta ajankohdasta.
Hyvityslain 6 §:n 1 momentin mukaan hyvityksen tarkoituksena on korvata oikeudenkäynnin viivästymisestä asianosaiselle aiheutunutta huolta, epävarmuutta ja muuta niihin rinnastettavaa haittaa.
Pykälän 2 momentin mukaan hyvityksen määrä on 1 500 euroa vuodessa kultakin vuodelta, jona oikeudenkäynti on tuomioistuimen tai viranomaisen vastuulla olevasta syystä viivästynyt. Hyvityksen yhteismäärää korotetaan enintään 2 000 eurolla, jos pääasia on erityisen merkittävä asianosaiselle. Asiaa pidetään erityisen merkittävänä, jos se liittyy välittömästi henkilön terveyteen, toimeentuloon, oikeudelliseen asemaan tai muuhun vastaavaan seikkaan. Hyvitystä voidaan alentaa tai korottaa 4 §:n 1 momentissa mainitun tai muun niihin rinnastuvan seikan perusteella.
Hyvityslain 7 §:n 1 momentin mukaan hyvitystä on vaadittava pääasiaa käsittelevältä tuomioistuimelta. Vaatimus on tehtävä hyvissä ajoin ja viimeistään ennen pääasian käsittelyn päättymistä puhevallan menettämisen uhalla.
5.2 Johtopäätös oikeudenkäynnin viivästymisen hyvittämistä koskevasta vaatimuksesta
Asiassa saadusta selvityksestä ilmenee, että Rikosseuraamuslaitos on 12.4.2011 antanut vastauksen A:n lomapalkan maksamista koskevaan vaatimukseen. Mainitussa vastauksessa tarkoitettu vaatimus on perustunut A:n esittämään käsitykseen siitä, että hänen on katsottava olleen virkasuhteissa valtioon.
Rikosseuraamuslaitoksen päätöksessä 18.12.2014 on edelleen ollut kysymys edellä mainituista vaatimuksista.
A:n hallintoriitahakemuksena tutkittu kirjelmä on saapunut Helsingin hallinto-oikeuteen 6.3.2015. Hallinto-oikeus on päätöksellään 21.2.2017 nro 17/0130/2 hylännyt A:n pääasiaa koskevan vaatimuksen sekä jättänyt tutkimatta tai hylännyt muut hänen esittämänsä vaatimukset.
A:n valitus hallinto-oikeuden päätöksestä on saapunut korkeimpaan hallinto-oikeuteen 27.3.2017. Tämän jälkeen Rikosseuraamuslaitos on antanut selityksen 29.5.2017 ja A vastaselityksen 29.6.2017. Vastaselitys on lähetetty tiedoksi Rikosseuraamuslaitokselle. Asia on tämän jälkeen ollut esiteltävissä. A on toimittanut omasta aloitteestaan lisäselvitystä 24.1.2018. Asia on esitelty 18.6.2019.
A:n on katsottava korkeimmassa hallinto-oikeudessa vaatineen hyvitystä oikeudenkäynnin viivästymisestä myös prosessin kokonaiskeston perusteella.
Käsittelyajan kohtuullisuutta arvioitaessa on otettava muun ohella huomioon, että nyt ei ole kysymys sellaisesta asiasta, jota koskeva valitus on käsiteltävä tuomioistuimessa kiireellisenä.
Korkein hallinto-oikeus katsoo, että oikeudenkäynnin viivästymisen hyvittämisestä annetun lain 5 §:n 2 momentti huomioon ottaen asian kokonaiskesto on tässä asiassa laskettava siitä, kun A esitti Rikosseuraamuslaitokselle edellä tässä päätöksessä selostetun oikaisuvaatimuksen.
Esitetyillä perusteilla korkein hallinto-oikeus katsoo, että A on oikeutettu hyvityslain mukaiseen korvaukseen oikeudenkäynnin viivästymisestä oikeudenkäynnin kokonaiskeston perusteella.
Hyvityslain 6 §:n 1 momentin mukaan hyvitys on 1 500 euroa kultakin sellaiselta vuodelta, jona oikeudenkäynti on viivästynyt tuomioistuimen vastuulla olevasta syystä. Korkein hallinto-oikeus katsoo, että A:lle tulee suorittaa hyvitystä oikeudenkäynnin viivästymisestä yhteensä kahden vuoden ajanjaksoa vastaava määrä eli 3 000 euroa. Koska kysymyksessä olevat palvelussuhteet ovat olleet pääosin sivutoimisia, asiassa ei ole ollut sillä tavoin kysymys A:n toimeentulon edellytyksistä, että korvausta tulisi hyvityslain perusteella vielä erikseen korottaa vaaditulla tavalla. Vaatimus viivästyshyvityksen maksamisesta hylätään siten enemmälti.
Asian ovat ratkaisseet oikeusneuvokset Eija Siitari, Outi Suviranta, Petri Helander, Antti Pekkala ja Ari Wirén. Asian esittelijä Mika Paavilainen.
”Hylkään A:n valituksen suullisen käsittelyn toimittamista koskevine vaatimuksineen. Suullisen käsittelyn toimittaminen korkeimmassa hallinto-oikeudessa hallintolainkäyttölain 37 §:n perusteella ei ole tarpeen asian selvittämiseksi. Kun otan huomioon edellä ilmenevät hallinto-oikeuden päätöksen perustelut ja perusteluissa mainitut oikeusohjeet sekä korkeimmassa hallinto-oikeudessa esitetyt vaatimukset ja asiassa saadun selvityksen, katson, että hallinto-oikeuden päätöksen muuttamiseen ei ole perusteita.
Velvollisena lausumaan A:n oikeudenkäyntikuluja korkeimmassa hallinto-oikeudessa koskevasta vaatimuksesta enemmistön pääasiaratkaisun pohjalta, olen niistä samaa mieltä kuin enemmistö. Myös A:n oikeudesta viivästyshyvitykseen olen samaa mieltä kuin enemmistö. En kuitenkaan yhdy enemmistön perusteluihin siltä osin, kun niissä todetaan A:n olleen palvelussuhteessa Rikosseuraamusvirastoon.”

matches:
§ 2
§ 1
§ 1
§ 1
§ 1
§ 2


text:
Millä vuosisadalla YLE elää? — Tekniikan Maailma
Millä vuosisadalla YLE elää?
Aloittanut 20.12.2015 02:50
20.12.2015 02:50
YLE on ilmoittanut lopettavansa HD-kanavien lähettämisen Digitan kautta oliko se nyt vuoden alusta. YLE:n jatkosta ei oikein saanut selvää, odottavat jotain parempaa HD-tekniikkaa. Mikä ei tietenkään enää käy niille, jotka ovat erehtyneet ostamaan HD Ready -tarralla varustetun TV:n. MIlloinkahan tämä YLE:n sekoilu tavallisen kuluttajan kannalta loppuu? vai pitäisikö tehdä niinkuin naapuri joka ei ole vieläkään luopunut rakkaasta 32" kuvaputki televisioistaan. Tuo YLE:n homma näyttää a) kuluttajien pettämiseltä b) he eivät todellakaan tiedä missä mennään.
Kirjoittaja ei nyt todellakaan tiedä missä mennään eikä syitä siihen miksi tuo jakelu loppuu - Ylen sivuiltakin löytyy helposti tämä: " Yle ei maksa HD-muotoisten kanaviensa jakelusta, eli toiminta ei ole Ylen verovaroilla kustannettua julkista palvelua. "
Kyse lienee pikemminkin siitä, ettei Digita enää jakele veloituksetta Yleisradion HD -kanavia.
Tässä taas taustalla voi vaikuttaa televisioverkon päättynyt uusi toimilupakierros, jossa Digita menetti monopoliasemaansa ja ilmeisesti kolme kanavanippua; http://www.sant.fi/uutiset.php?aid=15460
Kirjoittaja ei nyt todellakaan tiedä missä mennään eikä syitä siihen miksi tuo jakelu loppuu - Ylen sivuiltakin löytyy helposti tämä:
"Yle ei maksa HD-muotoisten kanaviensa jakelusta, eli toiminta ei ole Ylen verovaroilla kustannettua julkista palvelua. "
Syynä on siis enemmänkin entisen valtionyhtiön, nykyisin kovaa tulosta ulkomaille tahkoavan Digitan ahneus kuin se, että Yleisradio pettäisi kuluttajia tai olisi jotenkin jälkijunassa.
Ottaen huomioon, että Digita siirsi Ylen HD -kanavat heikomman kattavuuden H-kanavanippuun, ja Yleisradion taas verovaroin kustannettuna toimijana tulisi kattaa kaikki kansalaiset samanarvoisesti, lienee vaikeaa perustella sitä että Yle tuosta palvelusta nyt maksaisi - ja vastaavasti nykyisessä muodossaan kun kyse on "kokeilusta" eikä "verovaroin kustannetusta julkisesta palvelusta", voidaan perustella sitä ettei HD -lähetys tavoita kaikkia tasavertaisesti..
Taustalla voinee vaikuttaa myös televisioverkon päättynyt uusi toimilupakierros, jossa Digita menetti monopoliasemaansa ja ilmeisesti kolme kanavanippua; http://www.sant.fi/uutiset.php?aid=15460
Olisiko tässä kyse myös näpäytyksestä päättäjille - veitte meiltä kanavanippuja ja lisäsitte kilpailua - me ei enää jaella teidän kanavia?
Saisitko aikaiseksi jonkin lähdeviitteen artikkeliin, jonka perusteella olet päätynyt johtopäätökseesi että Yleisradio "odottaa parempaa tekniikkaa"?
http://www.digitoday.fi/data/2015/12/17/riita-rahasta-ylen-hd-lahetykset-loppuvat-monilta-kahden-viikon-kuluttua/201516749/66
http://www.digita.fi/medialle/tiedotteet/ylen_hd-lahetysten_jakelu_paattyy_digitan_antenni-tv-verkossa_vuoden_2015_lopussa.4295.news
Valitettavaa on että erilaisten mukauutissivustojen kaltainen kohkaaminen näyttää rantautuvan tännekin - ei väliä vaikkei tietoa ole, kunhan kohkataan sen sijaan että otettaisi ensiksi selvää mistä on kysymys.
Niin ei kait siinä mitään kohkaamista ole, jos on vain typeryydessään ostanut HD television, joka käy verkonpainoksi ellei halua satellittia, Ehkäpä sitten joskus kuitenkin Suomessakin 2026? näkyy HD-kuva pääkanavilla. Voi ostaa sitten siihen valittavaan standardiin mikä se silloin onkaan sopivan TV:n.
Niin oliko sinulla nyt jotain antia siihen että OTA HD -tekniikka olisi tässä äkkiä vaihtumassa muuksi kuin tämänhetkisen Antenna HD Ready -standardin mukaiseksi?
Hirveä itku parin kanavan HD - jakelusta joka on tähänkin asti näkynyt vain rajatulle katsojakunnalle ja testiluontoisesti, reilun vuoden ajan.
Kyllä siellä sitä HD -tarjontaa antennin ylikin on saatavilla, ihan saman standardin mukaisesti, muilta toimijoilta kuin Yleisradiolta. Ja lisäksi DNA:n VHF -antenniverkon osalta Yleisradion HD -lähetysten välityksen lopettamisesta ei ole ainakaan toistaiseksi käsittääkseni ilmoitettu..
Sotket tässä nyt television vastaanottoteknologian ja antenniverkon jakelupalvelut keskenään aikamoiseksi puuroksi - jos olet tyytymätön televisioosi, ei se ole Yleisradion vika. Jos sinua harmittaa se, ettei Digita jatkossa jakele Yleisradion HD -kanavia, ei sekään ole Yleisradion vika. Eikä myöskään televisiosi vika.
Mikä tässä nyt oli kuluttajien pettämistä tai huonoa tilannetajua Yleisradion puolelta?
Tarkoitatko ehkä kuitenkin, että HD-jakelun lopettaminen UHF -verkossa on huonoa tilannetajua Digitalta?
Eikös näitä HD-telkkareita ole myyty tänä vuonna juuri sellaisella kampanjalla, että vuoden 2017 alusta kaikki kanavat näkyvät HD:nä ja se edellyttäisi sitä, että ns. vanha telkkari, jossa ei ole HD-viritintä antenniverkkoon, ei toimisi enää, joten iloisena vain kauppaan uusimaan laitteesi viimeisimpään tekniikkaan. Ja kauppiaat ovat kiitelleet menekkiä.
Näitä tällaisia uutisia on meinaan näkynyt näihin päiviin asti, vaikka tämä löyty vanha onkin:
http://yle.fi/uutiset/television_antenniverkossa_siirrytaan_teravapiirtolahetyksiin_vuodesta_2017_lahtien/6954363
Tämä lienee ajan tasalla:
http://www.hdtvopas.fi/
Vieläkö tämä kaupankäynti tuntuu viksulta vedolta? Olihan niin tärkeätä päästä tekemään bisnestä...
https://fi.wikipedia.org/wiki/Digita (alaotsikko: Digitan muodostaminen ja myynti)
Eikös näitä HD-telkkareita ole myyty tänä vuonna juuri sellaisella kampanjalla, että vuoden 2017 alusta kaikki kanavat näkyvät HD:nä ja se edellyttäisi sitä, että ns. vanha telkkari, jossa ei ole HD-viritintä antenniverkkoon, ei toimisi enää, joten iloisena vain kauppaan uusimaan laitteesi viimeisimpään tekniikkaan.
Itse en ole mainontaa seurannut, edes TM:n tarjoamaa väkisinmainontaa, mutta linkittämääsi Ylen juttuakaan nyt ei tarvinnut ingressiä pidemmälle lukea että asiaan tuli selvyyttä:
Nykyisillä laitteilla ohjelmia voi seurata vuoteen 2026 asti
HD - lähetysten seuraaminen luonnollisesti edellyttää HD -vastaanottoon kykenevää vastaanotinta, mutta perinteiset lähetykset pysyvät siis mukana rinnalla vielä kymmenenkin vuotta.
Ja huoh, eivät ole vuodessa saaneet edes näitä lainauksia muotoiltua toimivasti tänne keskusteluihin. Taitaa olla tosiaan joku pomon veljenpoika näitä kotisivuja koodailemassa, HTML-opas kädessään.
Mitä sitten jos sinä et ole seurannut kampanjointia? Sitä on ollut erilaisissa lehdissä ja tv-tietoiskuinakin. Jopa meidän naapurin eläkeläispariskuntakin on ollut perillä tilanteesta ja pitkään. "Ostaako ja milloin ostaa...." - se on ollut iso kysymys heilläkin, mutta olen saanut rauhoitettua heitä enempiä vielä hötkyilemästä...
Luonnollisesti HD-lähetysten seuraamiseen pystyviä tv-laitteita on sitten myytykin kuin siimaa viime aikoina - kampanjan varjolla juurikin. 3 viritintä kaikkiin HD-tarpeisiin on ollut kovimpia myyntikriteereitä.
Jos YLE-juttua luki pidemmälle, niin mielellään olisivat olleet jättämässä juuri sen rinnakkaisuuden pois - eli tulkintani mukaan mieluiten jättämässä SD:n pois ja keskittyen uudempaan HD-lähetystekniikkaan ("laitemäärästä riippuen", pöh). Nyt siis vain "sattui" käymään näin päin....
em hakasuluissa tekee kursiivia ja strong hakasuluissa paksuntaa . Enpä ole muita tarvinnut aiemminkaan, mutta on tämä kyllä kökköä käyttämistä siihen edelliseen versioon - sama mieltä.
21.12.2015 14:47
Sitä sitten, että kirjoituksestasi sai mielikuvan että nyt on annettu ymmärtää, ja että itsekin olisit kenties siinä uskossa, ettei vanha televisio toimisi vuoden 2017 jälkeen.
Ja kyllä, viittaamassasi uutisessa kerrottiin myös halukkuudesta mahdollisuuksien mukaan säästää kustannuksia ja lopettaa rinnakkaislähetykset aiemminkin, mutta tämä ei nyt kuitenkaan varmasti tarkoita vuotta 2017, erityisesti kun nykytilanteessa niitä HD-lähetyksiä ei jatketa kattavasti edes Yleisradion kanavien osalta, eikö totta?
Eli toinen kirjoittaja on nyt huolissaan siitä, että vanha televisio ei toimisi enää lähitulevaisuudessa - ei huolta, kyllä se toimii vielä monta vuotta!
Ja toinen ilmeisesti siitä, että mahdollisesti nyt ostettu Antenna HD Ready -televisio (DVB-T2) ei toimisi siinä vaiheessa kun Yleisradion HD -lähetykset yleistyvät antenniverkossa, koska Yleisradio odottaa jotakin toista jakelutekniikkaa antenniverkon HD -jakeluun -- Ei huolta tältäkään osin! DNA:n VHF -taajuuksilla on jo nyt käytössä tuo DVB-T2 -tekniikka, eikä missään ole sanottu että muuta tekniikkaa oltaisi hakemassakaan!
Toivottavasti tämä hieman auttoi pelkotiloihinne, jos nyt jaksoitte lukea..
Lainauksien muotoilulla tarkoitin juuri sitä, lainauksia (blockquote) - tuo niiden upotuslaatikko ja sen muotoilu on tarkoitettu artikkelisisältöihin toimituksen käyttöön, eikä pomon veljenpoika ilmeisesti ole keksinyt että se pitäisi keskusteluun muotoilla erikseen ja toisin.
21.12.2015 15:18
Kanimies:
Toivottavasti tämä hieman auttoi pelkotiloihinne, jos nyt jaksoitte
Minulle noita ei tarvinnut selvittää sinänsä, kyllä noista linkeistä asia selvisi. Kiitos nyt vaan kuitenkin.
Mutta etpä sinä nyt osaa ottaa huomioon sitä (markkinointi)viestintää kuitenkaan, niin kuin keskivertokuluttaja sen näkee. "minun on ostettava antenni-HD -telkkari vuoden sisällä". Kauppa kiittää tietysti.
Ja eikö sinua yhtään riso tuo YLE:n ja Digitan (ennen käytönnössä 1 ja sama firma!) pelleily? Kuten aika moni aikoinaan taisi veikkailla, niin renki (Digita) meni ja otti isännän aseman YLE:stä ja (yrittää) rahastaa ihan kunnolla.
Ja ne DNA:n kanavat saa näkyviin...? (sellainen kuluttajaystävällinen vinkki, jos onnistuu)
"Pomon veljenpojan" ei olisi tarvinnut keksiä yhtään mitään uutta. Kopsailla vaan vanha hyvä käyttöliittymä sellaisenaan uusille sivuille. Tuossa pätee varmaan: ei se ole tyhmä joka pyytää, vaan se joka tilaa ja maksaa.
Niin kauppa toki kiittää telkkarinostajaa - niilläkin on oma elinkaarensa, eikä se väärin ole uusia laitetta vaikka juuri nyt. Tai viiden vuoden päästä.
Niissähän on tänä päivänä viritintä vähän joka lähtöön ja lähtöjen välillekin, löytyy tarkkuutta ja ominaisuuksia vaikka naapurin kateuttamiseen (mahdottoman pöljän tuntuinen ajatus, Soneran markkinointikampanjasta - ovatko keskivertokuluttajat oikeasti niin typeriä että ostosignaaliksi riittää ajatus siitä että jollakin kikottimella saa toisen ihmisen kateelliseksi?). Itse olen tyytyväinen ensimmäisen aallon Full HD -paneelien kanssa - niissä ei taida vielä tuota DVB-T2:ta löytyä, mutta kaapelipuolen HD -virittimet sentään, ja onnekseni asun kaapelijakelualueella.
Sikäli tämä aihe ei minua niin syvältä kosketakaan aivan omakohtaisesti.
Politiikka on politiikkaa, eikä poliitikkojen toimissa sivustakatsojan silmin paljoa järkeä ole vuosikausiin monessa asiassa ollut, mutta minkäs teet. Aika harvassa taitavat olla ne oikeasti järkevät kaupat joissa valtionyhtiöitä on yksityistetty jotta se lisäisi kilpailua tai säästäisi verovaroja; vrt. katsastusliiketoiminta tai juurikin nämä radio- ja tv- verkot.
Kuten aiemmin totesin, itse syyttäisin tässä alkuperäisestä ahdistuksesta eli siitä, että Yleisradion kokeiluluontoinen HD-jakelu on UHF -antenniverkosta loppumassa, enintään Digitan ahneutta.
Yrityksellä kun ei ihan kamalan huonosti ole koskaan tainnut mennä.
Nähtäväksi jää, miten tämä uusi verkkotoimilupatilanne vaikuttaa - rakentaako uusi toimija omaa verkkoa, kuinka kattava siitä tulee, ketkä sitä käyttävät, kuinka käy jakeluhintojen - eli saako Yleisradio mahdollisesti jatkossa ne HD - jakelunsa sillä hinnalla jonka he tahtovat kokonaisuutena maksaa.
Luultavasti Ylellä on tässä varsin vahva tilaisuus sanella hinnoittelua.
DNA:n osalta yritys itse toki tarjoaa ihan kansantajuiset ohjeet:
https://www.dna.fi/tuki-miten-otan-teravapiirron-kayttoon
Eli jos siis sattuu asumaan tuon DNA:n VHF -verkon alueella (joka taitaa kattaa lähinnä suurempia kaupunkeja lähialueineen), tarvitaan vielä heidän mastoaan kohti suunnattu VHF -antenni - ja johan alkaa kuva terävöitymään!
Perähikiöiden osalta tilannetta osaltaan auttavat tietysti esimerkiksi nämä valokuitua korpeen -tyyppiset hankkeet joissa noita valokuitupohjaisia laajakaistayhteyksiä on rakenneltu hyvinkin harvaanasuttuihin kohteisiin - näihin kun saadaan myös tuo kaapelitv:tä vastaava tv-toimitus (nettiareenoiden ohella) kuitua pitkin.
Kanavat 21 jne. näkyy OK. Valokuitua odotellessa - ei ole niitä edes joka kaupungin joka soppeen tuotu... Saati "perähikiöille"? 4G:kin pärjää monin paikoin.
Ei ole väärin tietenkään uusia laitetta sinänsä. Mutta kampanjointiin virittimien takia voisi laittaa vähän sordiinoa päälle - nykyvalossa. Iso kuva ja alkaen FullHD, sekä BluRay -soitin/levyt ovat tietysti jo sinällään elämys. Ja vielä 3D päälle.
Kuidun osalta pienemmät kaupungit ovat jotenkin hassusti heikommassa asemassa kuin ne perähikiät, eli ihan aidosti korvessa olevat kylät, joihin näitä EU- ja valtiorahoitteisia 100 megaa joka pitäjään - hankkeita on vedetty. Siellä tietysti on ollut aktiivisuutta myös kyläyhteisöjen puolelta.
Vastaavasti taas pienempien kaupunkien omakoti- ja rivitalolähiöt eivät ole operaattoreiden kannalta kovinkaan kiinnostavia, koska asiakasvolyymit jäävät investointeihin nähden pieniksi, enkä itse ainakaan ole juurikaan törmännyt hankkeisiin joissa tällaiset alueet olisivat yhteisöllisesti omia kuitujaan käyneet hankkeistamaan ja vetelemään.
Lähinnä sitten perusinfrauudistusten yhteydessä, kun uusitaan vesijohtoverkkoa tai kaivetaan vanhoja sähkö- ja telekaapelointeja maakaapeleiksi, on odotettavissa että se kuuluisa joku(tm) vetäisi samalla kuituakin tonttien rajoille..
Niin ainakin pikainen googletus DNA TV:stä antoi sen käsityksen, että siitä kannattaa pysyä erossa. Ainakin se pitäisi saada kokeiluun ilmaiseksi vähän pidemmäksi aikaa, tosin huono kuvanlaatu ei näytä olevan ainoa ongelma… Eli homma oli siinä, back to 80's…
DNA:n verkkopohjainen IPTV -palvelu (entinen MatkaTV) ja VHF -kanavien yli tapahtuva DVB-T2 -jakelu ovat kaksi täysin eri asiaa.
Tuo IP-pohjainen palvelu, joka vastaa siis Elisa Viihdettä ja Soneran vastaavaa palvelua, tarjoaa ilmeisesti vain SD - kuvanlaatua ja samoja ongelmia kuin kilpailijansakin, mutta tämän keskustelun pointtina ainakin aiemmin oli nimenomaan televisiosignaalin antennijakelu, joten tuon tuotteen ongelmat eivät oikeastaan asiaan liity.
Antenniteitse jaettu DVB -televisiosignaali on kyllä samanlaista (sama standardi) riippumatta siitä käytetäänkö jakeluun UHF- vai VHF -taajuuksia.
Hienoa, että käytit Googlea löytääksesi tietoa - seuraavaksi täytyisi vielä sen verran toivoa että ymmärtäisit mitä luet. Ja korjaa toki jos nyt olin asiassa väärässä, ja löytämäsi käyttökokemukset tosiaankin liittyivät DNA:n VHF -antennijakeluun..
31.12.2015 23:20
Niin paikallisen liikkeen asennusfirma kävi tänään mittailemassa. Ei näy DNA-TV edes vahvistimella. Vaatisi noin 20 metrisen tangon… eli se siitä palvelusta ja YLE:n HD:sta. Kanimiehelle tiedoksi paikka Kirkkonummen Porkkalanniemessä, joka mielestäni ei ole mitään "perähikiää"…No Viron TV näkyy hyvin.
01.01.2016 00:28
Keskustelussa lienee jo aiemmin todettu tämä DNA:n VHF -verkon kantavuusalueen rajoittuminen suurempien kaupunkien läheisyyteen.
En ehkä itse laskisi Kirkkonummen Porkkalanniemeä tähän määritykseen.
Harmi tietysti, ettei sinne löydy sitten järkevää tapaa saada teräväpiirtokuvaa Yleisradioyhtiöltä näinä päivinä. Jos alue olisi mainitsemaani perähikiää, pääsisit nauttimaan valokuidun mukanaan tuomista eduista myös televisiokanavien osalta - jotain josta itse vain haaveilen kalliiseen entisen valtionyhtiön kaapelimonopoliin sitoutuneena. Vuosittainen 10% hinnankorotus kun ei tuo mukanaan edes esimerkiksi toimivia datayhteyksiä; must carry -velvoitteen ansiosta sentään nuo Ylen kanavat tuosta kaapelista teräväpiirtoisina näkyvät!

matches: HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD HD