Koulutuslautakunnan alaisten tulosalueiden toimintasääntö | Vaasan kaupunki
Etusivu » Tietoa kaupungista » Organisaatio » Hallinto ja talous » Hallinnon säännöt » Lauta- ja johtokuntia koskevat säännöt » Koulutuslautakunnan alaisten tulosalueiden toimintasääntö
Toimintasääntö perustuu kaupunginvaltuuston 20.2.2017 § 16 ja 15.5.2017 § 55 hyväksymään Vaa-san kaupungin hallintosääntöön. Koulutuslautakunnan 5.9.2017 § 17 hyväksymä. Koulutuslautakunnan 12.12.2017 § 40 hyväksymä.
KOULUTUSLAUTAKUNNAN ALAINEN ORGANISAATIO
Koulutuslautakunnan alaisten tulosalueiden organisointi
Koulutuslautakunnan tehtäväalue muodostuu seuraavista tulosalueista:
- Vasa Gymnasium ja Vasa svenska aftonläroverk
- Vaasan kaupungin opistot
Vaasan lyseon lukion tulosaluetta johtaa rehtori.
- yleissivistävän lukiokoulutuksen tarjoaminen nuorisoasteella sekä aikuisopiskelijoille iltaluki-ossa
- maamme lukioita koskevan lainsäädännön toimeenpano ja noudattaminen
- tutkinnon tarjoaminen opiskelijoille, joiden valmiudet riittävät opiskeluun ja ammattiin val-mistumiseen.
Vasa gymnasium ja Vasa svenska aftonläroverk
Vasa gymnasiumin ja Vasa svenska aftonläroverkin tulosaluetta johtaa rehtori.
- yleissivistävän lukiokoulutuksen tarjoaminen nuorisoasteella sekä aikuisopiskelijoille VSA:ssa
Vamian tulosaluetta johtaa rehtori.
Tulosalueen koulutustehtävät määritellään laissa ammatillisesta koulutuksesta (531/2017) sekä Ope-tus- ja kulttuuriministeriön myöntämässä ammatillisten tutkintojen ja koulutuksen järjestämisluvassa.
Palvelualueet ja palveluyksikkö
Vamian tulosalueeseen kuuluvat seuraavat palvelualueet
- Energiapalvelut
- Hyvinvointipalvelut
- Matkailupalvelut
- Teknologiapalvelut
- Yhteiset opetuspalvelut
Hallintopalveluiden palvelualuetta johdetaan rehtorin ja apulaisrehtoreiden (apulaisrehtori aikuiset (A) ja apulaisrehtori nuoret (N)) toimesta.
- vastata oppilaitoksen kehittämisestä, hankkeista, työelämäpalveluista, markkinoinnista ja laaduntarkkailusta (rehtori)
- vastata opintotoimistosta, työjärjestyksistä, kansainvälisyystoiminnasta ja opiskelijahuollosta (apulaisrehtori N)
- vastata oppisopimuskoulutuksesta sekä tieto- ja viestintätekniikan opetuskäytöstä (apulais-rehtori A)
- vastata Hansa- ja Sampo-kampuksen tiloista ja laitteista.
Energiapalveluiden palvelualuetta johtaa koulutuspäällikkö.
Palvelualueeseen kuuluvat seuraavat ammatilliset koulutuspalvelut
- sähköalan palvelut
- turvallisuusalan palvelut.
Hyvinvointipalveluiden palvelualuetta johtaa koulutuspäällikkö.
- hius- ja kauneudenhoitoalan palvelut
- sosiaali- ja terveysalan palvelut.
Liike-elämän palvelualuetta johtaa koulutuspäällikkö.
- liiketalousalan palvelut
- tieto- ja viestintätekniikan palvelut
- viestintäalan palvelut
- vaatetusalan palvelut.
Matkailupalveluiden palvelualuetta johtaa koulutuspäällikkö.
- matkailu- ja ravitsemisalan palvelut
- puhtaus- kiinteistöalan palvelut.
Oppisopimuspalveluiden palvelualuetta johtaa oppisopimuspäällikkö.
Palvelualueeseen kuuluu laajennettu oppisopimustehtävä.
Palvelualueen tehtävänä on oppisopimuskoulutuksen edistäminen, suunnittelu ja hallinnointi.
Teknologiapalveluita johtaa koulutuspäällikkö.
- autoalan palvelut
- kone- ja tuotantotekniikka-alan palvelut
- talotekniikka-alan palvelut.
Yhteisten opetuspalveluiden palvelualuetta johtaa koulutuspäällikkö.
- Valma-valmistava koulutus
- yhteisten aineiden palvelut.
Vamian palvelualueilla on lisäksi toimintayksiköitä (tiimejä), joiden toiminnasta vastaa tiimivastaa-va.
Vaasan kaupungin opistot
Vaasan kaupungin opistojen tulosaluetta johtaa johtava rehtori.
1) järjestää taiteen perusopetuksesta annetun lain 21.8.1998/633 mukaista taiteen perusopetusta
2) järjestää vapaasta sivistystyöstä annetun lain 21.8.1998/632 (muutettu 29.12.2009/1765) mukaisia kansalaisopistopalveluja
3) järjestää aikuisten perusopetuksen opetussuunnitelman mukaista opetusta maahanmuuttajille.
Vaasan kaupungin opistojen palvelualueita ovat
- Kuula-opisto
Vasa arbetarinsitutin ja Vaasa-opiston alaisuudessa toimii TaiKonin toimintayksikkö.
Kuula-opiston palvelualuetta johtaa rehtori.
Palvelualueen tehtävänä on järjestää laajan oppimäärän mukaista musiikin ja tanssin perusopetusta.
Vasa arbetarinstitutin palvelualuetta johtaa rehtori.
Palvelualueen tehtävänä on järjestää ruotsinkielisiä kansalaisopistopalveluja.
Vaasa-opiston palvelualuetta johtaa johtava rehtori.
Palvelualueen tehtävänä on järjestää suomenkielisiä kansalaisopistopalveluja ja aikuisten perusope-tuksen opetussuunnitelman mukaista opetusta maahanmuuttajille.
Taikonin toimintayksiköstä vastaa johtava opettaja.
Toimintayksikön tehtävänä on vastata yleisen oppimäärän mukaisesta taiteen perusopetuksesta.
Vaasan kaupungin opistot –tulosalueen johtoryhmän muodostavat johtava rehtori, rehtorit ja apulais-rehtorit. Johtava rehtori toimii johtoryhmän koollekutsujana ja puheenjohtajana.
Nuorisopalveluiden tulosaluetta johtaa nuorisotoimenjohtaja.
1) tukea nuorten kasvua ja kehitystä
2) ennaltaehkäistä syrjäytymistä
3) edistää nuorten osallistumista omien tavoitteiden toteuttamisessa ja yhteiskuntaan kasvami-sessa.
Nuorisopalveluiden palveluyksiköitä ovat
 toiminnalliset palvelut
 kulttuuripalvelut
 kehittämis- ja osallisuuspalvelut.
Toiminnallisten palveluiden palveluyksiköstä vastaa hallinnollinen nuorisosihteeri.
1) huolehtia alueellisesta nuorisotyöstä
2) vastata nuorisotalojen, nuorisokahvilan, skeittihallin, joustavan perusopetuksen ja nuorten työpajan toiminnasta
3) vastata palveluyksikön hankkeista.
Kulttuuripalveluiden palveluyksiköstä vastaa kulttuurinen nuorisosihteeri.
1) huolehtia rokkikoulusta sekä nuorten tieto- ja neuvontapalveluista
2) vastata kerho-, kurssi-, leiri-, retki- ja tapahtumatoiminnasta
Kehittämis- ja osallisuuspalvelut
Kehittämis- ja osallisuuspalveluiden palveluyksiköstä vastaa nuorisotoimenjohtaja.
1) vastata nuorisovaltuuston, perhekeskuksen ja etsivän nuorisotyön toiminnasta
2) vastata hanketoiminnasta.
Tulosalueella on johtoryhmä, joka toimii nuorisotoimenjohtajan johdolla. Siihen kuuluvat lisäksi hal-linnollinen ja kulttuurinen nuorisosihteeri sekä taloussuunnittelija. Johtoryhmää voidaan tarvittaessa täydentää henkilöstön edustajilla ja/tai asiantuntija jäsenillä.
KOULUTUSLAUTAKUNNAN ALAINEN VIRANHALTIJAORGANISAATIO
Rehtorin tehtävänä on sen lisäksi mitä hallintosäännön § 18:ssa määrätään
1) ottaa vakituiseen palvelussuhteeseen opetushenkilöstön ja kuraattorit sekä myöntää heille eron
2) määrätä, nimittää tai valita apulaisrehtorin/-rehtorit
3) päättää oppilaitoksen opiskelujen jaksotuksesta
4) laatia oppilaitoksen opetussuunnitelma ja siihen liittyvät suunnitelmat jaoston vahvistetta-vaksi
5) päättää toimitilojen, alueiden ja välineiden luovuttamisesta tilapäiseen käyttöön hyväksytty-jen ohjeiden mukaan
6) ottaa opiskelijat
7) antaa päättötodistus, erotodistus ja todistus oppimäärän suorittamisesta
8) päättää poissaololuvista, erityisistä opiskelujärjestelyistä
9) päättää stipendeistä ja muista henkilökohtaisista avustuksista
10) päättää ulkoisesta tiedottamisesta
11) päättää yksittäisen koulupäivän siirtämisestä muuhun ajankohtaan
12) vapauttaa anomuksesta opiskelijan opiskelusta jaksoa pidemmäksi ajaksi tai tietyn oppiai-neen opiskelusta
13) todeta opiskelija eronneeksi.
Rehtorin tehtävänä on sen lisäksi, mitä Vaasan kaupungin hallintosäännön § 18:ssa määrätään
1) päättää oppilaitoksen sisäisestä organisoinnista
2) ottaa vakituiseen palvelussuhteeseen opetus-, hallinto- ja tukihenkilöstö sekä myöntää heille eron. Rehtori päättää yli yhdeksän kuukautta kestävistä määräaikaista palvelusuh-teista.
3) päättää ulkoisesta tiedottamisesta
4) päättää koulutuksen ja palvelujen yleisistä hinnoitteluperusteista
5) päättää oppilaitoksen tilojen sijoittelusta
6) päättää tutkinto- ja koulutuskohtaisista tuotekorteista
7) päättää kirjallisen varoituksen antamisesta opiskelijalle
8) päättää oppilaitoksen opiskelun jaksotuksesta
9) nimetä tiimivastaavat ja työryhmät
10) vastata vuosittaisesta opiskelijavolyymista ja sen jakaantumisesta koulutusaloille
11) vastata työelämä- ja sidosryhmäyhteyksistä ja niiden kehittämisestä
12) allekirjoittaa tutkintotodistukset ja päättötodistukset.
Palvelualuepäälliköiden tehtävät ja toimivalta
Apulaisrehtorin (N) tehtävänä on
1) päättää alaisensa henkilökunnan enintään kahden kuukauden mittaisista virka- ja palve-lussuhteen keskeytyksistä.
2) ottaa palvelukseen palvelualueensa määräaikaisen henkilöstön enintään yhdeksän kuu-kauden ajaksi ja myöntää heille eron.
3) päättää Hansa tai Sampo -kampuksen kaluston ja laitteiden poistoista sekä kiinteistö- ja irtaimistohallinnosta
4) päättää Hansa tai Sampo -kampuksen toimitilojen, alueiden ja välineiden luovuttamisesta tilapäisesti ulkopuolisten käyttöön
5) vastata työelämä- ja sidosryhmäyhteistyöstä ja sen kehittämisestä yhteistyössä apulais-rehtorin (A) kanssa
6) päättää työjärjestyksistä
7) päättää opiskelijan ottamisesta ammatilliseen perustutkintoon johtavaan koulutukseen ja valmentavaan koulutukseen sekä päättää opiskelijan eronneeksi katsomisesta ja opiskelu-oikeuden peruuttamisesta ja palauttamisesta
8) päättää opintojen tilapäisestä keskeyttämisestä
9) päättää lain ammatillisesta koulutuksesta 531/2017 99 §:n tarkoittamasta opiskelijahuol-losta sekä 84 §:n mukaisen huumausainetestauksen vaatimisesta
10) päättää opiskelijatyönä rakennettujen talojen, maksulliseen palvelutoimintaan ja opiskeli-jatöihin liittyvistä hinnastoista yhdessä rehtorin kanssa
11) allekirjoittaa työpaikalla järjestettävän oppimisen puitesopimukset
12) allekirjoittaa koulutustarjoukset
13) päättää perustutkinto-opiskelijalle ja Valma-opiskelijalle annettavasta 64 §:ssä ja 65 §:ssä tarkoitetusta erityisestä tuesta ja osaamisen arvioinnin mukauttamisesta sekä 66 §:ssä tar-koitetusta ammattitaitovaatimuksista tai osaamistavoitteista poikkeamisesta.
Apulaisrehtorin (A) tehtävänä on
1) päättää alaisensa henkilökunnan enintään kahden kuukauden mittaisista virka- ja palve-lussuhteen keskeytyksistä
2) ottaa palvelukseen palvelualueensa määräaikaisen henkilöstön enintään yhdeksän kuu-kauden ajaksi ja myöntää heille eron
5) vastata työelämä- ja sidosryhmäyhteistyöstä ja sen kehittämisestä yhteistyössä apulais-rehtorin (N) kanssa
6) päättää opiskelijan ottamisesta ammatti- ja erikoisammattitutkintoon johtavaan koulutuk-seen sekä päättää opiskelijan eronneeksi katsomisesta, opiskeluoikeuden peruuttamista ja palauttamisesta
7) päättää ammatti- ja erikoisammattitutkinto-opiskelijalle annettavasta 64 §:ssä tarkoitetus-ta erityisestä tuesta.
Koulutuspäällikön tehtävänä on
1) ottaa palvelukseen palvelualueensa määräaikaisen henkilöstön enintään yhdeksän kuu-kauden ajaksi ja myöntää heille eron
2) päättää alaisensa henkilökunnan enintään kahden kuukauden mittaisista virka- ja palve-lussuhteen keskeytyksistä
3) päättää opiskelijoiden poissaololuvista (yli 5 päivää).
Oppisopimuspäällikön tehtävänä on
3) hyväksyä oppisopimukset ja niiden muutokset.
Toimintayksikön vastuuhenkilön tehtävät
Tiimivastaavan tehtävänä on
1) vastata siitä, että henkilökohtaistaminen toteutuu ohjeiden mukaan
2) päättää opiskelijoiden poissaololuvista (enintään 5 päivää)
3) suorittaa muut koulutuspäällikön hänelle erikseen määräämät tehtävät.
Johtavan rehtorin tehtävänä on sen lisäksi, mitä hallintosäännön § 18:ssa määrätään
1) päättää johtoryhmää kuultuaan vapaan sivistystyön kurssien osallistumismaksuista
2) päättää tulosalueen oppilaitosten työajoista.
Rehtorin tehtävänä on
1) päättää johtamansa opiston koulutuspalvelusopimuksista
2) päättää johtamansa palvelualueen käytössä olevien tilojen luovutuksesta
3) päättää oppilaaksi ottamisesta ja eron myöntämisestä oppilaitoksensa opiskelijoille
4) myöntää ja allekirjoittaa päättö- ja muut todistukset
5) tehdä esitys oppilaitoksensa työajoista johtavalle rehtorille.
Johtavan opettajan tehtävänä on
1) suorittaa muut palvelualueen päällikön määräämät tehtävät sekä sellaiset tehtävät, jotka asian laadun mukaan kuuluvat toimintayksikön esimiehelle.
Nuorisotoimenjohtajan tehtävänä on sen lisäksi, mitä hallintosäännön 18 §:ssä määrätään
1) päättää harkinnanvaraisten avustusten myöntämisestä lautakunnan vahvistamien yleisperiaat-teiden mukaisesti.
Hallinnollisen nuorisosihteerin tehtävänä on
1) vastata erikseen määrättyjen hankkeiden suunnittelusta, toimeenpanosta ja raportoinnista
2) päättää toimintayksikön henkilökunnan enintään viikon mittaisista sijaisuuksista ja määräai-kaisuuksista ja enintään viiden päivän mittaisista sairauslomista sekä vuosilomista
3) päättää henkilökunnan tehtävistä ja työnjaosta, ellei tulosalueen johtaja ole siirtänyt päätän-tävaltaa itselleen
4) vastata toimintaan varattujen määrärahojen riittävyydestä ja raportoinnista.
Kulttuurisen nuorisosihteerin tehtävänä on
2) ottaa palvelukseen alueensa määräaikainen henkilöstö
3) päättää toimintayksiköiden henkilökunnan enintään viikon mittaisista sijaisuuksista ja määrä-aikaisuuksista ja enintään viiden päivän mittaisista sairauslomista sekä vuosilomista
4) päättää toimintayksiköidensä koskevan henkilökunnan tehtävistä ja työnjaosta, ellei tulosalu-een johtaja ole siirtänyt päätäntävaltaa itselleen
5) vastata toimintaan varattujen määrärahojen riittävyydestä ja raportoinnista.
Esittely lautakunnan jaostoissa
Vamian kehittämispäällikkö toimii esittelijänä lautakunnan jaostoissa oman tehtäväalueensa osalta.
Oppilaitoksilla on opiskelijahuoltolain mukaisten tehtävien hoitamista varten nimetty opiskelijahuol-toryhmät.
Vamian opiskelijahuoltoryhmän puheenjohtajana toimii apulaisrehtori N. Opiskelijahuoltoryhmä valitsee keskuudestaan varapuheenjohtajan. Edellisen lisäksi jäseninä ovat yksi koulutuspäällikkö kummaltakin kampukselta, opetuksen edustajat, opinto-ohjaaja, erityisopettaja, kuraattori, maahan-muuttajakoordinaattori sekä terveydenhoitaja.
Opiskelijahuoltoryhmän tehtävänä on oppilaitoksen opiskelijahuollon suunnittelu, kehittäminen, to-teuttaminen ja arviointi. Keskeisenä tehtävänä on vastata yhteisöllisestä ja ennaltaehkäisevästä opis-kelijahuollon toteutumisesta.
Opiskelijakohtaista opiskelijahuoltoa toteuttavat Vamiassa osastokohtaisesti valitut monialaiset asi-antuntijat, jotka kootaan opiskelijakohtaisesti opiskelijan suostumuksella. Tehtävänä on yksittäisen opiskelijan opiskelijahuollon palveluiden järjestämiseen liittyvät asiat ja opiskelijan tuen tarpeen sel-vittäminen sekä tuen järjestäminen. Kokouksista tehdään virallinen salassa pidettävä pöytäkirja.
Vaasan lyseon lukiossa on hyvinvointityöryhmä, johon kuuluvat puheenjohtajana apulaisrehtori ja jäseninä opinto-ohjaajat, kuraattori, terveydenhoitaja, koulupsykologi ja erityisopettaja. Hyvinvointi-työryhmän tehtävänä on kartoittaa yleisellä tasolla koulun hyvinvointia sekä suunnitella ja kehittää oppilaitoksen opiskelijahuoltoa.
Opiskelijahuoltoryhmä kokoontuu hyvinvointiryhmän/kuraattorin/terveydenhoitajan aloitteesta ja kokoonpano määräytyy käsiteltävissä olevan asian perusteella. Jäseninä ovat hyvinvointityöryhmän määräämät henkilöt (yleensä kuraattori, terveydenhoitaja, opinto-ohjaaja; vähintään 2 koulun edusta-jaa, joista toisen pitää olla hyvinvointityöryhmän määräämä henkilö). Kokouksista tehdään virallinen salassa pidettävä pöytäkirja.
Vasa gymnasiumissa on kokonaisvaltainen opiskelijahuoltoryhmä, jonka koollekutsujana ja puheen-johtajana toimii rehtori. Ryhmään kuuluvat apulaisrehtori, opinto-ohjaaja, kouluterveydenhoitaja ja kuraattori. Ryhmä kokoontuu säännöllisesti kerran kuussa ja käsittelee lähinnä koulun ennalta ehkäi-sevää toimintaa koskevia kysymyksiä.
Yksittäisiä opiskelija-asioita käsitellään pienemmässä opiskelijahuoltoryhmässä, johon kuuluvat kou-luterveydenhoitaja, kuraattori ja 1-2 opettajakunnan/koulun edustajaa. Kokonaisvaltainen opiskelija-huoltoryhmä tai pienemmän ryhmän yksittäiset jäsenet kutsuvat koolle pienemmän ryhmän kokouk-set.
Molempien ryhmien kaikista kokouksista tehdään virallinen salassa pidettävä pöytäkirja.
Kurinpidollinen toimikunta
Vamiassa on lain 531/2017 (ammatillisesta koulutuksesta) 85 §:n ja 93 §:n mukaisten tehtävien hoi-tamista varten nimetty kurinpidollinen toimikunta. Puheenjohtajana toimii apulaisrehtori N. Toimi-kunta valitsee keskuudestaan varapuheenjohtajan. Edellisen lisäksi koulutuksen järjestäjän edustaji-na toimikunnassa ovat jäseninä yksi koulutuspäällikkö kummaltakin kampukselta. Lisäksi toimikun-nassa on opiskelijahuollon, opettajien, työelämän ja opiskelijoiden edustaja.
Opiskeluoikeuden peruuttamista ja palauttamista (93 §) koskevassa asiassa on rehtorilla oikeus nime-tä toimikuntaan edellisten lisäksi opiskelijan työssäoppimispaikan edustaja.
Asiat esittelee toimikunnalle se koulutuspäällikkö, jonka osaston opiskelijasta on kyse. Koulutus-päällikkö ei osallistu esittelijänä päätöksentekoon.


text:
18 päivänä kesäkuuta 2013 (1)
Yhdistetyt asiat C‑241/12 ja C‑242/12
Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV ja Belgian Shell
(Ennakkoratkaisupyyntö – Rechtbank te Rotterdam (Alankomaat))
Ympäristö – Jätteiden siirtojen valvontaa ja tarkastamista koskeva asetus N:o 259/93 – Jätedirektiivi 2006/12/EY – Jätteen käsite – Tuote, joka ei täytä laatuvaatimuksia tahattoman pilaantumisensa vuoksi
1. Käsiteltävissä asioissa on kyse siitä, ovatko Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV ja Belgian Shell (jäljempänä yhdessä Shell) siirtäneet jätettä, kun ne siirsivät Alankomaissa sijaitsevaan toimipisteeseensä hieman yli 333 000 kiloa Belgiassa sijaitsevan ostajan palauttamaa öljytuotetta. Ostaja ei pystynyt varastoimaan tai pitämään hallussaan kyseistä öljytuotetta sen koostumuksessa havaitun virheen vuoksi, joka oli aiheutunut tahattomasti lastattaessa tuotetta sen Alankomaista Belgiaan suuntautuvaa alkuperäistä siirtoa varten. Ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa on pantu vireille rikosoikeudenkäynti Shelliä vastaan siksi, ettei se ole noudattanut unionin ja Alankomaiden oikeudessa asetettuja jätteiden siirtoja koskevia menettelyvaatimuksia, ja kyseinen tuomioistuin pyytää nyt opastusta ainoastaan sen selvittämisessä, onko kyseinen öljytuote jätettä.(2)
2. Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta 1.2.1993 annetun asetuksen N:o 259/93(3) 3 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että jätteiden siirrosta ilmoitetaan etukäteen jätteen vastaanottavalle toimivaltaiselle viranomaiselle, ja asetuksen N:o 259/93 5 artiklan 1 kohdassa kielletään jätteen siirtäminen ilman lupaa. Kumpaankin edellä mainittuun velvoitteeseen sovelletaan SEUT 191 artiklan 2 kohdassa(4) tarkoitettua ennalta varautumisen periaatetta, ja on kiistatonta, ettei Shell ollut ilmoittanut öljytuotteen siirrosta asiaankuuluville viranomaisille eikä ollut saanut siihen lupaa.
3. Käsiteltävien oikeusriitojen kannalta merkityksellisissä oikeussäännöissä kuvataan jätteistä 5.4.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvosto direktiivissä 2006/12/EY (joka tuli voimaan 17.5.2006)(5) esitetyn jätteen määritelmän ja asetuksessa N:o 259/93 vahvistettujen velvollisuuksien välistä yhteyttä. Yhteys on seuraavanlainen.
A Asetus N:o 259/93
4. Asetuksen N:o 259/93 johdanto-osan 6., 9. ja 18. perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(6) on tärkeää järjestää jätteiden siirtojen valvonta ja tarkastaminen, jotta otettaisiin huomioon tarve säästää, suojata ja parantaa ympäristön laatua,
(9) jätteiden siirrosta on ilmoitettava etukäteen toimivaltaisille viranomaisille, jotta näillä olisi tarvittavat tiedot erityisesti jätteiden lajista, niiden siirroista, huollosta tai hyödyntämisestä niin, että ne voivat toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi, mukaan lukien mahdollisuus esittää perusteltuja vastalauseita siirroille,
(18) kun kyse on laittomasta liikenteestä, sen alkuunpanneen henkilön on otettava takaisin jätteet ja/tai huolehdittava niistä tai hyödynnettävä ne muilla ympäristön kannalta turvallisilla menetelmillä, ja jollei hän tee sitä, tapauksesta riippuen lähettävän tai vastaanottavan toimivaltaisen viranomaisen on toimittava itse”.
5. Asetuksen N:o 259/93 2 artiklan a, i ja k alakohdissa säädetään seuraavaa:
a) ’jätteellä’ direktiivin 75/422/ETY 1 artiklan a alakohdassa määriteltyä ainetta tai esinettä,
k) ’hyödyntämisellä’ direktiivin 75/442/ETY 1 artiklan f alakohdassa määriteltyjä toimia,
– –.”(6)
6. Asetuksen N:o 259/93 II osasto, jonka otsikkona on ”Jäsenvaltioiden väliset jätteiden siirrot”, sisältää A luvun, jonka otsikkona on ”Huolehdittavaksi tarkoitetut jätteet”. Tähän lukuun sisältyvässä 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1. Kun ilmoituksen tekijä aikoo siirtää huolehdittavaksi tarkoitettuja jätteitä yhdestä jäsenvaltiosta toiseen ja/tai yhden tai useamman jäsenvaltion kautta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 25 artiklan 2 kohdan ja 26 artiklan 2 kohdan soveltamista, hänen on annettava se tiedoksi jätteen vastaanottavalle toimivaltaiselle viranomaiselle ja toimitettava jäljennös ilmoituksesta lähettävälle ja kauttakulkuvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, samoin kuin jätteen vastaanottajalle.”
7. Asetuksen N:o 259/93 5 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1. Siirtoa ei saa suorittaa ennen kuin ilmoituksen tekijä on saanut luvan vastaanottavalta toimivaltaiselta viranomaiselta.”
8. II osaston B luvun otsikkona on ”Hyödynnettäväksi tarkoitetut jätteet”. Asetuksen N:o 259/93 6 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1. Kun ilmoituksen tekijä aikoo siirtää yhdestä jäsenvaltiosta toiseen ja/tai yhden tai useamman jäsenvaltion kautta liitteessä III mainittuja hyödynnettäväksi tarkoitettuja jätteitä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 25 artiklan 2 kohdan ja 26 artiklan 2 kohdan soveltamista, se ilmoittaa asiasta jätteen vastaanottavalle toimivaltaiselle viranomaiselle ja osoittaa jäljennöksen ilmoituksesta jätteen lähettäville ja kauttakulkuvaltion toimivaltaisille viranomaisille, samoin kuin vastaanottajalle.”
9. Asetuksen 26 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1. Sellaiset jätteiden siirrot ovat laittomia, jotka
a) suoritetaan ilman, että ilmoitusta on toimitettu kaikille asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille tämän asetuksen mukaisesti, tai
5. Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset oikeudelliset toimenpiteet laittomien siirtojen kieltämiseksi ja niiden saattamisesta rangaistaviksi.”
B Direktiivi 2006/12
10. Jätteistä 5.4.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/12/EY tuli voimaan 17.5.2006. Sen johdanto-osan toisessa, kolmannessa ja neljännessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
(4) Irtaimeen tavaraan, jonka omistaja hävittää tai aikoo hävittää taikka jonka hävittäminen on omistajan velvollisuutena, olisi tietyin poikkeuksin sovellettava tehokkaita ja yhdenmukaisia jätehuollon ja jätteiden hyödyntämisen säännöksiä.”
11. Direktiivin N:o 2006/12 1 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
a) ’jätteellä’ mitä tahansa liitteessä I esitetyissä luokissa mainittua ainetta tai esinettä, jonka haltija hävittää tai aikoo hävittää tai on velvollinen hävittämään;
12. Direktiivin 2006/12 20 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Kumotaan direktiivi 75/442/ETY, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioita velvoittavia, liitteessä III olevassa B osassa asetettuja määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava kysei[nen] direktiiv[i] osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä IV olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.”(7)
13. Shell lastasi 3.9.2006 laivaan erittäin vähärikkistä dieselpolttoainetta (ULSD), joka toimitettiin belgialaiselle asiakkaalle (Gebr. Carens B.V.B.A., jäljempänä Carens). Laivan lastaushetkellä säiliöt eivät olleet täysin tyhjiä, minkä vuoksi ULSD:iin sekoittui metyylitertiääributyylieetteriä (MTBE).
14. Tämän sekoittumisen jälkeen ULSD ei täyttänyt sovittuja tuotteen laatuvaatimuksia, eikä Carens voinut enää käyttää sitä alkuperäiseen tarkoitukseen eli sen myymiseen diesel-polttoaineena huoltoasemalla. Sekoituksen syttymispiste oli tähän tarkoitukseen liian alhainen. Carens ei voinut sille myönnetyn ympäristöluvan perusteella myöskään varastoida sekoitusta, jolla oli tällainen syttymispiste. ULSD:n ja MTBE:n sekoittuminen havaittiin vasta, kun erä oli jo luovutettu Carensille Belgiaan. Komission kirjallisten huomautusten mukaan Shell siirsi 20.–22.9.2006 erän takaisin Alankomaihin, ja siitä tehtiin uusi sekoitus, joka oli tarkoitus myydä polttoaineena. Kuten edellä todettiin, Shell ei ollut tehnyt asetuksen N:o 259/93 mukaista ilmoitusta eikä hakenut lupaa ennen jätteiden siirtoa.
15. Tämän jälkeen Shelliä vastaan pantiin vireille rikosoikeudenkäynti Rechtbank Rotterdamissa. Syyttäjän mukaan Shell on toteuttanut 20.–22.9.2006 tai suunnilleen niihin aikoihin Barendrechtissa ja/tai Rotterdamissa ja joka tapauksessa Alankomaissa ja joka tapauksessa Euroopan unionin alueella asetuksen N:o 259/93 26 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun toimen tai toimia, koska se on siirtänyt Belgiasta Alankomaihin Nimitz-nimisellä moottorisäiliöaluksella jätteitä eli kaasuöljyä ja/tai dieselöljyä (noin 333 276 kiloa), joka oli MTBE:n pilaamaa tai ainakin joka tapauksessa öljyjätettä tai asetuksen N:o 259/93 liitteessä III (koodi AC 030) tarkoitettua jätettä. Tämä siirto tapahtui ilman asetuksessa N:o 259/93 tarkoitettua kaikille tai asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille tehtyä ilmoitusta ja/tai ilman mainitussa asetuksessa tarkoitettua kyseisten viranomaisten lupaa.
16. Edellä esitetyt näkökohdat huomioiden Rechtbank esitti seuraavat ennakkoratkaisukysymykset.
”1) Onko dieselerän katsottava olevan [asetuksissa 259/93 ja 1013/2006] tarkoitettua jätettä seuraavissa olosuhteissa:
a) erä koostuu erittäin vähärikkisestä dieselpolttoaineesta (ULSD), johon on vahingossa sekoittunut metyylitertiääributyylieetteriä
b) erän tultua luovutetuksi ostajalle kävi ilmi, että se ei – sekoittumisen vuoksi – vastannut ostajan ja myyjän välillä sovittuja laatuvaatimuksia (se on tästä syystä ”off-spec”)
c) ostajan reklamoitua asiasta myyjä haki erän takaisin myyntisopimuksen mukaisesti ja palautti kauppasumman
d) myyjä aikoo saattaa erän uudelleen markkinoille mahdollisesti sekoitettuaan siihen jotakin toista tuotetta.
b) muuttuuko erän asema muuksi kuin jätteeksi tiettynä hetkenä sen jälkeen, kun se on luovutettu ostajalle, ja ennen kuin myyjä tai joku muu myyjän nimissä sekoittaa sen uudelleen, ja mikäli näin on, mistä hetkestä lukien?
a) että erää voitiin käyttää polttoaineena samalla tavalla kuin puhdasta erittäin vähärikkistä dieselpolttoainetta, mutta se ei alhaisemman syttymispisteensä vuoksi enää täyttänyt (turvallisuus)vaatimuksia
b) että ostaja ei voinut ympäristöluvan perusteella varastoida erää sen uuden koostumuksen vuoksi
c) että ostaja ei voinut käyttää erää siihen tarkoitukseen, jota varten se oli ostettu, eli sen myymiseen diesel-polttoaineena huoltoasemalla
d) oliko ostajalla aikomus palauttaa erä myyjälle myyntisopimuksen perusteella
e) halusiko myyjä todella ottaa erän takaisin sekoittaakseen siihen toista ainetta ja saattaakseen sen uudelleen markkinoille
f) voidaanko erä joko saattaa takaisin alun perin tarkoitettuun koostumukseensa tai muuntaa tuotteeksi, jota voidaan myydä hintaan, joka on lähellä alkuperäisen ULSD-erän markkina-arvoa
g) onko tällainen alun perin tarkoitettuun koostumukseen saattaminen tai muuksi tuotteeksi muuntaminen tavanomainen tuotantomenetelmä
h) onko erän, sellaisena kuin se on hetkellä, jona myyjä ottaa sen takaisin, markkina-arvo (käytännössä) vastaava kuin sovitut laatuvaatimukset täyttävän tuotteen hintaa
i) voidaanko palautettu erä myydä sellaisena kuin se on sitä takaisin otettaessa markkinoilla ilman, että sitä käsitellään mitenkään
j) myydäänkö kyseisen erän kaltaisia tuotteita tavanomaisesti ja katsotaanko tuolloin, ettei kyseessä ole jätteiden myynti?”
17. Kirjallisia huomautuksia esittivät Shell, Alankomaiden hallitus ja komissio. Kaikki olivat edustettuina 6.3.2013 pidetyssä istunnossa.
A Huomautuksia jätteen käsitteestä
18. Lainsäädäntö ja merkityksellinen oikeuskäytäntö tarjoavat mielestäni selkeän vastauksen ennakkoratkaisupyyntöön siitä huolimatta, että esitetyt kysymykset ovat varsin pitkiä. Ongelman ydin on siinä, ettei Shell ilmoittanut öljytuotteen siirrosta ja pyytänyt siihen lupaa, vaikka tuote oli tahattomasti pilaantunut.
19. Shellin Belgiasta Alankomaihin siirtämä sekoitus voi kuulua useisiin direktiivin 2006/12 liitteessä I mainittujen luokkien tuotteisiin, kuten luokan Q 2 tuotteisiin, jotka eivät täytä niille asetettuja laatuvaatimuksia; luokan Q 4 materiaaleihin, jotka on heitetty pois, jotka ovat kadonneet tai muutoin vahingoittuneet, mukaan lukien kaikki materiaalit, laitteet jne., jotka ovat pilaantuneet vahingon seurauksena tai luokan Q 12 pilaantuneisiin materiaaleihin (esimerkiksi PCB:n saastuttamat öljyt jne.).(8)
20. Mikään näistä tekijöistä ei ole ratkaiseva sellaisenaan, sillä direktiivin 2006/12 liitteessä I oleva jätteiden luokkien luettelo ei ole tyhjentävä. Luokan Q 16 mukaan luettelo kattaa kaikki ”materiaalit, aineet tai tuotteet, jotka eivät sisälly edellä mainittuihin luokkiin”. Luettelo on sitä paitsi vain ohjeellinen, ja jätteeksi luokittelu seuraa ennen kaikkea haltijan toiminnasta ja ilmauksen ”hävittää” merkityksestä.(9)
21. Kyseiset tekijät kuitenkin tukevat näkemystä siitä, että käsiteltävissä asioissa kyseessä oleva aine on jätettä. Kyse oli jätteestä siitä hetkestä alkaen, kun ULSD pilaantui tahattomasti, kun siihen sekoittui MTBE:tä, siihen saakka, kunnes se sekoitettiin uuteen seokseen eli kunnes se hyödynnettiin.(10)
22. Shellin puolustus koostuu seuraavista väitteistä. Shell väittää, että laatuvaatimuksia vastaamattomat tuotteet, kuten kyseessä oleva saastunut polttoaine, eivät voi olla jätettä, sillä muussa tapauksessa kaupankäynti häiriintyisi merkittävästi; että polttoaine palautettiin kantajalle sen Alankomaissa sijaitsevan ostajan kanssa tekemässä sopimuksessa asetettujen vaatimusten johdosta eikä siksi, että aine olisi ollut jätettä; että polttoaineella oli edelleen taloudellista arvoa, mikä estää sen luokittelun jätteeksi; että Shell aikoi myydä tuotteen uudelleen, kun se otti tuotteen takaisin Belgiassa (joko sekoittamalla tuotteen uudelleen tai jälleenmyymällä sen siinä tilassa, jossa se oli, kun se siirrettiin takaisin Belgiasta), ja että tämäntyyppisen tuotteen jälleenmyynti on tavallista öljykaupassa; ja että kun Belgiassa sijaitseva ostaja palautti polttoaineen, se ei aikonut huolehtia siitä itse, ja kun polttoaine palautettiin Alankomaihin, se ei enää ollut jätettä.
23. Mielestäni jätteistä huolehtimisen käsitteen merkityksestä annettu unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö ei tue mitään näistä väitteistä.
24. Väitteillä ei myöskään ole välitöntä merkitystä käsiteltävässä asiassa esille tulevien keskeisten seikkojen kannalta, kuten sen selvittämisessä, i) oliko Shell direktiivin 2006/12 1 artiklan c alakohdassa tarkoitettu jätteen haltija joko jätteen tuottajana tai oikeushenkilönä, jonka hallussa jäte oli, ja ii) oliko pilaantunut polttoaine direktiivin 2006/12 1 artiklan a alakohdassa tarkoitettua jätettä, koska se oli liitteessä I esitetyissä luokissa mainittu aine tai esine, jonka haltija hävittää, aikoo hävittää tai on velvollinen hävittämään.
25. Toisin kuin Shell esittää perusteluissaan, unionin tuomioistuimen ei mielestäni myöskään pidä ottaa huomioon olettamuksia, jotka eivät vastaa ennakkoratkaisupyynnössä kuvailtuja tosiseikkoja. Tarkoitan nyt Shellin väitettä siitä, että se oli tietoinen polttoaineseoksen koostumuksesta ja mahdollisuudesta jälleenmyydä se sekoittamatta sitä ennen kuin rahti lähti Belgiasta. Mielestäni se kiistämätön tosiseikka, että polttoaine sekoitettiin uudelleen ennen sen jälleenmyyntiä, viittaa aikomukseen hävittää se, ja uudelleensekoittaminen sinänsä tarkoittaa hyödyntämistä eli sitä, että Shell poisti tuotteen käytöstä. Muussa tapauksessa olisi vaarana, että unionin tuomioistuin vastaa hypoteettisiin kysymyksiin, joihin ei vakiintuneen oikeuskäytännön nojalla voida vastata.
26. Sillä, että pilaantunut polttoaine ei vastannut laatuvaatimuksia (eli oli ”off-spec”), jotka oli täsmennetty Shellin ja Carensin välisen sopimuksen eritelmissä, ei myöskään ole merkitystä sen selvittämisessä, onko kyseinen polttoaine jätettä unionin sitovan jätelainsäädännön nojalla, sillä kyseinen lainsäädäntö on luonteeltaan julkisoikeudellista, eikä sopimuspuolten tahto vaikuta siihen. Tässä yhteydessä on muistettava, että kyseinen polttoaineseos sisältää ULSD:tä ja MTBE:tä. Dieselpolttoaineen käsittelyssä on aina otettava huomioon riski sen vuotamisesta ympäristöön ja syttymisvaara. MTBE on sellaisenaan kemikaali, joka saattaa olla vaarallinen ihmisten terveydelle, jos sen kanssa joutuu kosketuksiin.(11) Nämä riskit ovat ilmeisiä tilanteessa, jossa sekoituksen tarkka koostumus on tulosta tahattomasta pilaantumisesta jolloin se on selvitettävä jälkikäteen tehtävällä analyysilla.
27. Huomautan lisäksi, että ennakkoratkaisupyynnön mukaan on kiistatonta, että Shell i) otti vastaan Carensin palauttaman polttoaineseoksen, ii) lupautui kuljettamaan polttoaineseoksen takaisin Alankomaihin ja iii) tosiasiassa sekoitti sen Alankomaissa uudeksi polttoaineseokseksi myydäkseen sen polttoaineena. Mielestäni käsiteltävänä olevien oikeuskysymysten ratkaisun kannalta ei ole tarpeen pohtia tämän enempää, mitä Shell olisi voinut tehdä tultuaan tietoiseksi polttoaineen pilaantumisesta tai mitä se olisi tehnyt toisenlaisessa tilanteessa.
B Jätteen käsitteen soveltaminen merkityksellisten tosiseikkojen yhteydessä
28. Käsiteltävässä asiassa on keskeistä selvittää, onko pilaantunut aine jätettä, mutta riita-asian ratkaisun kannalta olennainen on myös tuottajan ja huolehtimisen käsitteiden merkitys.
29. Direktiivin 2006/12 1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa määritellään tuottajan tarkoittavan ”jokaista, jonka toiminta tuottaa jätettä (’alkuperäinen tuottaja’) ja/tai joka suorittaa esikäsittelyä, sekoittamista tai muunlaista toimintaa, jonka tuloksena kyseisen jätteen laatu tai koostumus muuttuu”. Huolehtimisen määritellään puolestaan direktiivin 1 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoittavan ”mitä tahansa liitteessä II A mainittua toimintaa”. Näitä säännöksiä on luettava jätteen käsitteen merkityksestä annetun vakiintuneen oikeuskäytännön valossa, sillä jätteeksi luokitteleminen perustuu ennen kaikkea jätteen haltijan käyttäytymiseen eli siihen, aikooko se vai ei hävittää kyseessä olevat aineet.(12)
30. Tämän lisäksi aine voi olla jätettä, vaikka sitä voitaisiin käyttää uudelleen taloudellisen hyödyn saamiseksi(13) ja vaikka se olisi mukana tuotantoprosessissa.(14)
31. Näin ollen Shellin väite, joka perustuu siihen, että pilaantunut sekoitus olisi voitu jälleenmyydä polttoaineena ilman jatkokäsittelyä, on virheellinen. Kuten julkisasiamies Jacobs totesi asiassa C-9/00, Palin Granit, 17.1.2002 esittämässään ratkaisuehdotuksessa, aineen koostumus ei ratkaise yleisesti sitä, onko se jätettä. Sen sijaan aineen koostumus voi olla ratkaisevaa siltä osin, onko aine vaarallista jätettä, ja sen perusteella saatetaan pystyä määrittämään, aiotaanko se hävittää tai onko haltijalla velvollisuus hävittää se.(15)
32. Jätteen käsitteen soveltamisala riippuu näin ollen siitä, mikä merkitys annetaan käsitteelle ”hävittää”.(16) Toisin kuin Shell väittää, oikeuskäytännössä ei korosteta tarpeettomasti kaupankäyntiin kohdistuvaa vaikutusta vaan tehdään pikemminkin selväksi, että hävittämisen käsitettä on tulkittava siten, että siinä otetaan huomioon direktiivin 2006/12 tavoite, joka on ihmisten terveyden ja ympäristön suojelu, ja EU:n ympäristöpolitiikan tavoitteet. Tämä tarkoittaa ympäristönsuojelun korkeaa tasoa, ennalta ehkäisevien toimien toteuttamista ja ennalta varautumisen periaatteen noudattamista. Kun direktiivin 2006/12 ja SEUT 191 artiklan 2 kohdan tavoitteet otetaan asianmukaisesti huomioon, jätteen käsitettä ei voida tulkita suppeasti.(17)
33. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan hävittämisen käsite kattaa sekä aineesta tai esineestä huolehtimisen että niiden hyödyntämisen.(18)
34. Tietyt seikat voivat tämän osalta olla indisioita direktiivin 2006/12 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta aineen tai esineen hävittämisestä, hävittämisaikomuksesta tai hävittämisvelvollisuudesta. Tilanne on tällainen erityisesti silloin, kun käytetty aine on tuotantoprosessin yhteydessä syntyvä jäämä, eli tuote, jota ei sellaisenaan ole pyritty tuottamaan.(19) Oikeuskäytännössä on todettu, että graniitin louhinnassa syntynyt sivukivi, joka ei ollut tuote, jonka tuottamiseen yritys pääasiassa pyrki, voi olla jätettä.(20) Näin oli huolimatta siitä, ettei kallioperän, sivukiven ja kaupalliseen tarkoitukseen louhitun kiven fyysisessä laadussa tai mineraalikoostumuksessa ollut eroja.(21)
35. Toisaalta unionin tuomioistuin on myös todennut, että esine, materiaali tai raaka-aine, joka saadaan sellaisen tuotanto- tai louhimisprosessin tuloksena, jolla ei pääasiallisesti pyritä tuottamaan sitä, ei kuitenkaan välttämättä ole jäännöstuote vaan sivutuote, jota asianomainen yritys ei halua hävittää vaan jota se haluaa käyttää tai hyödyntää kaupallisesti tavalla, joka on taloudellisesti kannattavaa, myöhemmässä prosessissa ilman, että siihen kohdistetaan edeltäviä muuntamistoimia.(22) Kun otetaan huomioon velvollisuus tulkita laajasti jätteen käsitettä jätteistä niiden luonteen vuoksi aiheutuvan rasituksen ja haitan rajoittamiseksi, yhteisöjen tuomioistuin on perusteluissaan kuitenkin rajannut sivutuotteita koskevien periaatteiden käyttämisen koskemaan sellaisia tilanteita, joissa esineen, materiaalin tai raaka-aineen uudelleenkäyttö ilman edeltäviä muuntamistoimia ja tuotantoprosessin jatkeena on varmaa eikä ainoastaan mahdollista.(23)
36. Koska pilaantuminen oli tahatonta, käsiteltävän asian tosiseikat jäävät selvästi sivutuotteita koskevan poikkeuksen ulkopuolelle. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö on yksiselitteinen. Jätteen käsitteen ulkopuolelle ei jätetä sellaisia aineita ja esineitä, joita voidaan hyödyntää polttoaineena ympäristön kannalta vastuullisella tavalla.(24) Merkitystä ei ole sillä, onko aine mahdollista käyttää uudelleen muutettuna.(25)
37. Mielestäni erästä, joka sisältää MTBE:n kanssa tahattomasti sekoittunutta ULSD:tä ja jonka syttymispiste on tästä syystä alhaisempi kuin mikä on sallittua huoltoasemalla myytävälle diesel-polttoaineelle, tulee direktiivin 2006/12 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua jätettä sen pilaantumishetkellä ja se on jätettä niin pitkään kunnes se hyödynnetään sekoituksessa tai luokittelemalla se uudelleen kaupallista tarkoitusta varten tavalla, joka on objektiivisesti todennettavissa. Jätteiden siirto on siis tapahtunut. Tilanne olisi toinen ainoastaan, jos erä olisi hyödynnetty ennen sen uudelleen lastaamista Belgiassa sekoittamalla tai jälleenmyymällä se kolmannelle sellaisten asiakirjojen perusteella, joista ilmenee polttoaineseoksen tarkka koostumus.(26)
38. Näin ollen Shell oli sekä direktiivin 2006/12 1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu jätteen tuottaja että sen 1 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu jätteen haltija, koska sekoituksesta tuli jätettä sen pilaantumishetkellä. Sekoitus oli jätettä edelleen Belgiassa, kun Carensista tuli sen 1 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu haltija, koska se oli velvollinen hävittämään pilaantuneen sekoituksen siksi, ettei sillä ollut lupaa varastoida sekoitusta, ja se tekikin niin palauttamalla sekoituksen vastaajalle.
39. Kun Shell otti vastaan palautetun polttoaineen, siitä tuli taas direktiivin 2006/12 1 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu haltija sekä polttoaineen tuottajana että sitä hallussaan pitävänä oikeushenkilönä. Shell oli siis velvollinen hävittämään polttoaineen siihen saakka, kunnes se sekoitettiin uudelleen Alankomaissa, mikä oli hyödyntämistä, jolla jäte hävitettiin. Kun otetaan huomioon, ettei Shell ryhtynyt hyödyntämistoimiin ennen kuin paluumatka Alankomaihin alkoi, pilaantunut sekoitus oli toisin sanoen jätettä koko kyseisen matkan ajan.
40. Haluan lopuksi korostaa, että pelkkä sopimuseritelmien täyttämättä jättäminen ei sellaisenaan tarkoita sitä, että ainetta tai tuotetta on välttämättä pidettävä jätteenä. Jos kauppias myy ravintolalle jauhelihaa, joka on sekoitus naudan- ja hevosenlihaa eikä pelkkää naudanlihaa, kuten osapuolten välillä on sovittu, sillä voi olla sopimukseen perustuva velvollisuus ottaa tuote-erä takaisin, mutta siitä ei tässä yhteydessä tule jätettä. Jos tuotteen naudanliha on sen sijaan pilaantunut tahattomasti hevosenlihalla jauhelihan tuotantoprosessin aikana, kauppiaalla on velvollisuus hävittää jauheliha siihen saakka, kunnes sen tarkka koostumus on varmistettu ja jauhelihasta joko huolehditaan tai se luokitellaan uudelleen kaupallista tarkoitusta varten esimerkiksi minkin rehuksi tai ihmisten käyttöön tarkoitetuksi naudan- ja hevosenlihan sekoitukseksi, jos se täyttää elintarvikelainsäädännön asiaankuuluvat vaatimukset.(27) Yleisemmin ainesosasta tahattomasti valmistettu sekoitus on lähtökohtaisesti jätettä, jos sitä ei voida turvallisesti käyttää sen aiottuun tarkoitukseen siksi, ettei sen koostumus ole tiedossa. Tämä pätee elintarvikkeiden ja polttoaineiden kaltaisiin tuotteisiin, joiden ominaisuudet ovat tärkeitä ihmisten terveyden ja ympäristön kannalta.(28)
41. Kyseinen jauheliha olisi siis EU:n jätelainsäädännön nojalla jätettä, tarkemmin sanoen tuote, joka ei täytä sille asetettuja laatuvaatimuksia ja joka on vahingon seurauksena saastunut,(29) aina tuotteen saastumisesta alkaen siitä huolehtimisen tai sen uudelleen luokittelun kautta tapahtuvaan hyödyntämiseen saakka.
42. Toisin kuin Shell väitti istunnossa, ehdottamani vastaus ei siis aiheuta kohtuutonta häiriötä tavanomaiseen kaupankäyntiin vaan siinä pikemminkin korostetaan riittävää huolellisuutta, jota vastuullisen kauppiaan odotetaan noudattavan siten, että hän pitää jätteenä mitä tahansa tuotetta, joka on vahingon seurauksena pilaantunut.
43. Edellä esitetyn perusteella ehdotan, että unionin tuomioistuin vastaa seuraavasti kaikkiin Rechtbank te Rotterdamin esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin:
Polttoaine-erää, jonka myyjä ottaa takaisin ja käsittelee sekoittamalla, jotta se voidaan saattaa takaisin markkinoille, siksi, että polttoaine oli sekoittunut tahattomasti toisen aineen kanssa eikä se enää täyttänyt sille asetettuja turvallisuusvaatimuksia, joten ostaja ei voinut varastoida sitä ympäristöluvan mukaisesti, on pidettävä Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta 1.2.1993 annetun neuvoston asetuksen N:o 259/93 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettuna jätteenä siitä hetkestä alkaen, kun polttoaine pilaantui tahattomasti, siihen saakka, kunnes se hyödynnetään sekoittamalla siihen jotakin toista tuotetta.
2 –	Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV:tä ja Belgian Shell BV:tä vastaan Rechtbank te Rotterdamissa vireille pannut asiat yhdistettiin unionin tuomioistuimen 2.7.2012 antamalla määräyksellä.
3 –	EYVL L 30, s. 1, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna käsiteltävissä asioissa merkityksellisellä Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 259/93 liitteiden II, III, IV ja V muuttamisesta 16 artiklan 1 kohdan ja 42 artiklan 3 kohdan mukaisesti 24.11.1999 tehdyllä komission päätöksellä (EYVL L 316, s. 45). On huomattava, että jätteiden siirrosta 14.6.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1013/2006 (EUVL L 190, s. 1) 61 artiklan nojalla asetus N:o 259/93 kumottiin siten, että kumoaminen tuli voimaan12.7.2007. Käsiteltävien asioiden tosiseikkojen kannalta merkityksellinen ajankohta on kuitenkin syyskuu 2006, joten siihen sovelletaan ajallisesti asetusta N:o 259/93.
4 –	On kuitenkin huomattava, että käsiteltävään asiaan ajallisesti sovellettava ennalta varautumisen periaatetta koskeva perustamissopimuksen määräys on EY 174 artiklan 2 kohta.
5 –	EUVL L 114, s. 9. Ks. 21 artikla. Jätteiden siirron käsitteen ja siirtojen valvonnan lainsäädäntöhistoria on seuraavanlainen: Jätteistä annetun neuvoston direktiivin 75/442 (EYVL L 194, s. 39) 1 artiklassa esitettiin jätteen määritelmä, jossa viitattiin jätteiden hävittämisvelvoitteen osalta kansalliseen lainsäädäntöön. Jätteen yhteisön määritelmä otettiin käyttöön direktiivin 75/442 muuttamisesta annetulla direktiivillä 91/156/EY (EYVL L 78, s. 32), ja se toistettiin tämän jälkeen direktiivin 2006/12/EY (EUVL L 114, s. 9) 1 artiklan 1 kohdassa (joka esitetään jäljempänä tämän ratkaisuehdotuksen 11 kohdassa). Tätä jätteen määritelmää sovelletaan ajallisesti asetukseen N:o 259/93 ja käsiteltävissä asioissa. Direktiivi 2006/12 kumottiin kuitenkin siten, että kumoaminen tuli voimaan 12.12.2010, jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta 19.11.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY (EUVL L 312, s. 3) 41 artiklalla.
6 – Ks. kuitenkin alaviite 5 jätteen, huolehtimisen ja hyödyntämisen käsitteiden ajallisesta soveltamisesta.
7 – Asetuksen (EY) N:o 1013/2006 2 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”jäte” on määritelty direktiivin 2006/12 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa. Kuten alaviitteessä 5 selitetään, käsiteltäviin asioihin sovelletaan ajallisesti ainoastaan asetusta N:o 259/93, ei asetusta N:o 1013/2006.
8 –	Komission huomautusten mukaan asetuksen N:o 259/93 liitteessä III mainittua koodia AC 030 (jäteöljyt, jotka eivät sovellu alkuperäiseen käyttötarkoitukseen), johon on vedottu kantajaa vastaan esitetyissä väitteissä, ei voida soveltaa, koska kantaja tai ostaja ei ole kumpikaan käyttänyt kyseistä öljyä. Tämä luokka tarkoittaa komission mukaan ainoastaan käytetyn öljyn jäämiä.
9 –	Asia C-188/07, Commune de Mesquer, tuomio 24.6.2008 (Kok., s. I-4501, 53 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
10 –	Täysimääräinen hyödyntäminen ei kuitenkaan välttämättä tarkoita sitä, ettei tuote ole enää jätettä. Tuote voi olla vielä jätettä, vaikka sen haltija poistaa sen käytöstä, aikoo poistaa sen käytöstä tai on velvollinen poistamaan sen käytöstä. Asia C-358/11, Lapin luonnonsuojelupiiri ry, tuomio 7.3.2013, 57 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
11 –	Ulla Sandbækin (EDD) komissiolle esittämä kirjallinen kysymys E-3582/01 ja komission jäsenen Wallströmin antama vastaus (EYVL 2002 C 172 E, s. 92).
12 –	Asia C-9/00, Palin Granit ja Vehmassalon kansanterveystyön kuntayhtymän hallitus, tuomio 18.4.2002 (Kok., s. I-3533, 22 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen); ks. myös em. asia Commune de Mesquer, 53 kohta.
13 –	Yhdistetyt asiat C-206/88 ja C-207/88, Vessoso ja Zaneti, tuomio 28.3.1990 (Kok., s. I-1464, 9 kohta); yhdistetyt asiat C-304/94, C-330/94, C-342/94 ja C-224/95, Tombesi ym., tuomio 25.6.1997 (Kok., s. I-3561, 47 kohta) ja em. asia Palin Granit, 29 kohta.
14 –	Asia C-129/96, Inter-Environnement Wallonie, tuomio 18.12.1997 (Kok., s. I-7411, 32 kohta).
15 –	Ratkaisuehdotuksen 45 ja 46 kohta.
16 –	Em. asia Inter-Environnement Wallonie, tuomion 26 kohta.
17 –	Asia C-1/03, Van de Walle ym., tuomio 7.9.2004 (Kok., s. I-7613, 45 kohta). Kuten edellä todettiin, käsiteltävään asiaan sovelletaan ajallisesti EY 174 artiklan 2 kohtaa.
18 –	Em. asia Inter-Environnement Wallonie, tuomion 27 kohta.
19 –	Em. asia Commune de Mesquer, tuomion 41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
20 –	Em. asia Palin Granit, tuomion 29 kohta.
21 –	Ks. julkisasiamies Jacobsin em. asiassa Palin Granit 17.1.2002 esittämän ratkaisuehdotuksen 44 ja 45 kohta.
22 –	Em. asia Commune de Mesquer, tuomion 42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
23 –	Em. asia Commune de Mesquer, tuomion 44 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
24 –	Yhdistetyt asiat C-418/97 ja C-419/97, ARCO Chemie Nederland ym., tuomio 15.6.2000 (Kok., s. I-4475).
25 –	Em. asia Commune de Mesquer, tuomion 40 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.
26 –	Ytimekäs yhteenveto oikeudesta siltä osin, missä vaiheessa aine ei enää ole jätettä, ks. julkisasiamies Kokottin em. asiassa Lapin luonnonsuojelupiiri 13.12.2012 esittämän ratkaisuehdotuksen 76–79 kohta. Unionin tuomioistuin antoi tuomionsa 7.3.2013. On huomattava, että kyseinen asia liittyy direktiiviin 2008/98 ja erityisesti tuomion 53–60 kohdassa kysymykseen siitä, milloin aine ei enää ole direktiivin 2008/98 6 artiklassa tarkoitettua jätettä siksi, että se on hyödynnetty.
27 –	Ks. sellaisen tilanteen analyysistä, jossa lihaluujauhoa voidaan pitää jätteenä, asia C-176/05, KVZ, tuomio 1.3.2007 (Kok., s. I-1721).
28 –	Ks. esim. bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta ja neuvoston direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta 13.10.1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/70/EY (EYVL L 350, s. 58), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 98/70/EY muuttamisesta bensiinin, dieselin ja kaasuöljyn laatuvaatimusten osalta sekä kasvihuonekaasupäästöjen seurantaan ja vähentämiseen tarkoitetun mekanismin käyttöönottamisen osalta, neuvoston direktiivin 1999/32/EY muuttamisesta sisävesialusten käyttämien polttoaineiden laatuvaatimusten osalta ja direktiivin 93/12/ETY kumoamisesta 23.4.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/30/EY (EUVL L 140, s. 88) ja bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/70/EY muuttamisesta sen mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen 1.6.2011 annettu komission direktiivi 2011/63/EU (EUVL L 147, s. 15).
29 –	Ks. direktiivin 2006/12 liite I, luokat Q 2 ja Q 4.

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin


text:
1 päivänä lokakuuta 2015 (*)
Ennakkoratkaisupyyntö – Yksilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä – Direktiivi 95/46/EY – 4 artiklan 1 kohta ja 28 artiklan 1, 3 ja 6 kohta – Muodollisesti jäsenvaltioon sijoittautunut rekisterinpitäjä – Sellaisten henkilötietojen suojelua koskevan oikeuden loukkaus, jotka koskevat yksityishenkilöitä toisessa jäsenvaltiossa – Sovellettavan oikeuden ja toimivaltaisen valvontaviranomaisen määrittäminen – Valvontaviranomaisen valtuuksien käyttäminen – Rankaisuvalta
Asiassa C‑230/14,
jossa on kyse SEUT 267 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Kúria (Unkari) on esittänyt 22.4.2014 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut unionin tuomioistuimeen 12.5.2014, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa
ottaen huomioon kirjallisessa käsittelyssä ja 12.3.2015 pidetyssä istunnossa esitetyn,
– Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság, edustajanaan A. Péterfalvi, avustajanaan ügyvéd G. Dudás,
– Unkarin hallitus, asiamiehinään M. Z. Fehér, G. Koós ja A. Pálfy,
– Puolan hallitus, asiamiehinään B. Majczyna, M. Kamejsza ja M. Pawlicka,
– Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, asiamiehinään M. Holt, avustajanaan barrister J. Holmes,
– Euroopan komissio, asiamiehinään A. Tokár, B. Martenczuk ja J. Vondung,
kuultuaan julkisasiamiehen 25.6.2015 pidetyssä istunnossa esittämän ratkaisuehdotuksen,
1 Ennakkoratkaisupyyntö koskee yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (EYVL L 281, s. 31) 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 28 artiklan 1, 3 ja 6 kohdan tulkintaa.
2 Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Slovakiaan sijoittautunut yhtiö Weltimmo s. r. o. (jäljempänä Weltimmo) ja Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (tietosuojasta ja tiedonvälityksen vapaudesta vastaava kansallinen virasto, jäljempänä Unkarin valvontaviranomainen) ja jossa on kyse sakosta, jonka viimeksi mainittu määräsi henkilötietoihin liittyvästä määräämisoikeudesta ja tiedonvälityksen vapaudesta vuonna 2011 annetun lain nro CXII (az információs önrendelkezési jogról és az információszabadságról szóló 2011. évi CXII törvény, jäljempänä tietosuojalaki), jolla direktiivi 95/46 saatettiin osaksi Unkarin oikeusjärjestystä, rikkomisesta.
3 Direktiivin 95/46 johdanto-osan 3, 18 ja 19 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(3) sellaisten sisämarkkinoiden toteuttaminen ja toiminta, joilla taataan tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus [SEUT 26] artiklan mukaisesti, edellyttävät paitsi sitä, että henkilötietoja voidaan vapaasti siirtää jäsenvaltioiden sisällä, myös yksilöiden perusoikeuksien turvaamista;
(18) jotta yksilö ei jäisi vaille tämän direktiivin mukaisesti taattavaa tietosuojaa, kaiken yhteisössä tapahtuvan henkilötietojen käsittelyn on tapahduttava jonkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti; näin ollen tietyssä maassa toimivan rekisterinpitäjän vastuulla oleva tietojenkäsittely olisi suoritettava kyseisen valtion lainsäädännön mukaisesti;
(19) rekisterinpitäjän sijoittautuminen jonkin jäsenvaltion alueelle edellyttää tosiasiallista toimintaa ja kiinteää toimipaikkaa; tässä suhteessa ei oikeudellisella muodolla ole merkitystä, olkoon kyseessä sitten pelkkä sivuliike tai tytäryhtiö, jolla on oikeushenkilöllisyys; jos sama rekisterinpitäjä on sijoittautunut usean jäsenvaltion alueelle, erityisesti tytäryhtiönsä kautta, kyseisen rekisterinpitäjän on mahdollisten väärinkäytösten estämiseksi varmistettava, että kaikki yritykset täyttävät niiden toimintaan sovellettavan kansallisen oikeuden velvoitteet.”
4 Direktiivin 95/46 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
b) ’henkilötietojen käsittelyllä [feldolgozása]’ (’käsittely [feldolgozás]’) kaikenlaisia sellaisia toimintoja tai toimintojen kokonaisuuksia, joita kohdistetaan henkilötietoihin joko automaattisen tietojenkäsittelyn avulla tai manuaalisesti, kuten tietojen kerääminen, tallentaminen, järjestäminen, säilyttäminen, muokkaaminen tai muuttaminen, tiedon haku, kysely, käyttö, luovuttaminen siirtämällä, levittämällä tai asettamalla muutoin saataville, yhteensovittaminen tai yhdistäminen sekä suojaaminen, poistaminen tai tuhoaminen.
5 Direktiivin 95/46 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään seuraavaa:
a) käsittely suoritetaan kyseisen jäsenvaltion alueella sijaitsevassa rekisterinpitäjän toimipaikassa tapahtuvan toiminnan yhteydessä; jos sama rekisterinpitäjä on sijoittautunut usean jäsenvaltion alueelle, sen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kussakin toimipaikassa noudatetaan sovellettavan kansallisen oikeuden mukaisia velvoitteita”.
6 Direktiivin 95/46 28 artiklan 1, 3 ja 6 kohdassa säädetään seuraavaa:
Valvontaviranomaisten päätöksistä, jotka antavat aihetta valituksiin, voi valittaa tuomioistuimeen.
7 Tietosuojalain 2 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Tätä lakia on sovellettava kaikkeen Unkarin alueella tapahtuvaan luonnollisten henkilöiden henkilötietojen ja yleisen edun mukaisten tietojen tai tietojen, jotka ovat julkisia yleisen edun vuoksi, käsittelyyn ja muokkaamiseen.”
8 Tietosuojalain 3 §:n 10 ja 17 momenttiin sisältyvät seuraavat määritelmät:
”10. ’tietojen käsittelyllä’ [tarkoitetaan] kaikenlaisia sellaisia toimintoja tai toimintojen kokonaisuuksia, joita kohdistetaan henkilötietoihin millä tahansa menettelyllä, kuten tietojen kerääminen, tiedon haku, tallentaminen, järjestäminen, säilyttäminen, muuttaminen, käyttö, kysely, luovuttaminen, julkinen ilmaiseminen, yhteensovittaminen tai yhdistäminen, suojaaminen, poistaminen tai tuhoaminen, sekä tietojen muun hyväksikäytön estäminen, valokuvien, ääni- tai kuvatallenteiden käsittely taikka sellaisten fyysisten tunnusmerkkien (esimerkiksi sormen- tai kämmenenjälkien, DNA-näytteiden tai silmän värikalvon kuvan) tallentaminen, joita voidaan käyttää henkilöiden tunnistamisessa;
17. ’tietojen muokkaamisella [adatfeldolgozás]’ [tarkoitetaan] tietojen käsittelyyn liittyvien teknisten tehtävien suorittamista siitä riippumatta, millä menetelmällä tai välineellä taikka missä nämä tehtävät suoritetaan, edellyttäen, että nämä tekniset tehtävät kohdistuvat tietoihin.”
9 Weltimmo on Slovakiassa rekisteröity yhtiö, joka pitää yllä internetsivustoa, jolla se julkaisee Unkarissa sijaitsevia kiinteistöjä koskevia ilmoituksia. Tässä yhteydessä se käsittelee myös ilmoittajien henkilötietoja. Ilmoitukset ovat maksuttomia ensimmäisen kuukauden ajan, mutta sen jälkeen palvelusta tulee maksullinen. Useat ilmoittajat ovat tämän ajan päätyttyä pyytäneet sähköpostitse ilmoituksensa ja samalla omien henkilötietojensa poistamista. Weltimmo ei kuitenkaan ole poistanut tietoja, vaan on laskuttanut asianomaisia palveluistaan. Laskujen jäätyä maksamatta Weltimmo on välittänyt asianomaisten ilmoittajien henkilötiedot perintätoimistoille.
10 Kyseiset ilmoittajat kantelivat Unkarin valvontaviranomaiselle. Se totesi olevansa toimivaltainen tietosuojalain 2 §:n 1 momentin nojalla ja katsoi, että tietojen kerääminen oli tapahtunut Unkarin alueella ja että kyse oli luonnollisiin henkilöihin liittyvien tietojen käsittelystä tai muokkaamisesta. Kyseinen valvontaviranomainen katsoi, että Weltimmo oli rikkonut tietosuojalakia, ja määräsi sille 10 miljoonan Unkarin forintin (HUF) (noin 32 000 euroa) suuruisen sakon.
11 Weltimmo saattoi sitten asian käsiteltäväksi Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróságiin (Budapestin hallinto- ja työtuomioistuin), joka katsoi, että se, ettei kyseisen yhtiön kotipaikka ole Unkarissa eikä sillä ole siellä toimipaikkaa, ei ole pätevä puolustusargumentti, koska kyseessä olevia unkarilaisia kiinteistöjä koskevien tietojen toimittaminen sekä näiden tietojen käsittely tapahtui Unkarissa. Kyseinen tuomioistuin kuitenkin kumosi Unkarin valvontaviranomaisen päätöksen muilla perusteilla, jotka liittyivät siihen, ettei tiettyjä tosiseikkoja ollut selvitetty riittävällä tavalla.
12 Weltimmo teki kassaatiovalituksen ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen ja katsoo, ettei lisäselvitysten esittäminen tosiseikoista ole tarpeen, koska Unkarin valvontaviranomainen ei käsiteltävässä asiassa ole direktiivin 95/46 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla toimivaltainen käsittelemään asiaa eikä soveltamaan Unkarin oikeutta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneeseen palvelujentarjoajaan. Weltimmo väitti, että direktiivin 95/46 28 artiklan 6 kohdan mukaisesti kyseisen viranomaisen olisi pitänyt pyytää alalla toimivaltaista Slovakian viranomaista toimimaan sen sijasta.
13 Unkarin valvontaviranomainen toteaa, että Weltimmolla on Unkarissa edustaja, joka on Unkarin kansalainen, eli yksi yhtiön omistajista, joka edusti Weltimmoa sekä hallinnollisessa menettelyssä että tuomioistuinmenettelyssä tässä jäsenvaltiossa. Se tuo lisäksi esille, että Weltimmon internetpalvelimet sijaitsevat todennäköisesti joko Saksassa tai Itävallassa, mutta että yhtiön omistajat asuivat Unkarissa. Kyseisen viranomaisen mukaan direktiivin 95/46 28 artiklan 6 kohdasta seuraa, että se on joka tapauksessa toimivaltainen sovellettavasta oikeudesta riippumatta.
14 Koska ylimmän oikeusasteen tuomioistuin on epävarma sovellettavasta lainsäädännöstä ja Unkarin valvontaviranomaisen toimivallasta direktiivin 95/46 4 artiklan 1 kohdan ja 28 artiklan kannalta, se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1) Onko direktiivin 95/46 28 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltion kansallista oikeutta voidaan sen alueella soveltaa sellaiseen henkilötietoja käsittelevään rekisterinpitäjään, joka on sijoittautunut yksinomaan toiseen jäsenvaltioon ja joka harjoittaa internetsivustollaan kiinteistönvälitystoimintaa julkaisten siellä ilmoituksia myös ensin mainitun jäsenvaltion alueella sijaitsevista kiinteistöistä, joiden omistajat ovat luovuttaneet henkilötietonsa internetsivuston pitäjän toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevalle välineelle (palvelimelle), jolle tiedot tallennetaan ja jossa niitä muokataan?
2) Onko direktiivin 95/46 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa sen 18–20 perustelukappaleen, 1 artiklan 2 kohdan ja 28 artiklan 1 kohdan valossa tulkittava siten, ettei Unkarin valvontaviranomainen voi soveltaa kansallisena oikeutena Unkarin tietosuojalainsäädäntöä sellaiseen kiinteistönvälitystä internetsivustollaan harjoittavaan henkilöön, joka on sijoittautunut yksinomaan toiseen jäsenvaltioon, silloinkaan, kun tämä julkaisee ilmoituksia myös Unkarissa sijaitsevista kiinteistöistä ja kun näiden omistajat ovat – luultavasti Unkarin alueelta käsin – luovuttaneet kiinteistöjä koskevat tiedot internetsivuston pitäjän toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevalle välineelle (palvelimelle), jolle tiedot tallennetaan ja jossa niitä muokataan?
3) Onko tulkinnan kannalta merkitystä sillä, että internetsivustoa hoitava rekisterinpitäjä kohdistaa palvelunsa toisen jäsenvaltion alueelle?
4) Onko tulkinnan kannalta merkitystä sillä, että yhden jäsenvaltion alueella sijaitsevia kiinteistöjä koskeva tiedot ja niiden omistajien henkilötiedot todellisuudessa ladattiin toisen jäsenvaltion alueella?
5) Onko tulkinnan kannalta merkitystä sillä, että näihin kiinteistöihin liittyvät henkilötiedot ovat toisen jäsenvaltion kansalaisten henkilötietoja?
6) Onko tulkinnan kannalta merkitystä sillä, että Slovakiaan sijoittautuneen yrityksen omistajat asuvat Unkarissa?
7) Jos edellä oleviin kysymyksiin annettavista vastauksista seuraa, että valvontaviranomainen voi käsitellä asian mutta että se ei voi soveltaa kansallista oikeutta vaan sen on sovellettava sijoittautumisjäsenvaltion oikeutta, onko tietosuojadirektiivin 28 artiklan 6 kohtaa tulkittava siten, että Unkarin valvontaviranomainen voi käyttää vain tietosuojadirektiivin 28 artiklan 3 kohdassa säädettyjä valtuuksia sijoittautumisjäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, eikä sillä tämän vuoksi ole oikeutta määrätä sakkoa?
8) Voidaanko tietosuojadirektiivin [unkarinkielisen version] 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja sen 28 artiklan 6 kohdassa oleva käsite adatfeldolgozás (tietojen muokkaaminen) rinnastaa tietosuojadirektiivin terminologiassa käsitteeseen adatkezelés (tietojen käsittely)?”
15 Ensiksi pääasian tosiseikoista on syytä mainita joukko lisätietoja, jotka Unkarin valvontaviranomainen on esittänyt kirjallisissa huomautuksissaan ja unionin tuomioistuimen istunnossa.
16 Näistä seikoista käy ensiksi ilmi, että kyseinen viranomainen sai epävirallisesti tietää Slovakian vastaavalta viranomaiselta, että Weltimmo ei harjoita mitään toimintaa kotipaikassaan Slovakiassa. Weltimmo on lisäksi useaan otteeseen vaihtanut kotipaikkaansa valtiosta toiseen. Toiseksi Weltimmo on luonut kiinteistöilmoituksille kaksi verkkosivustoa, jotka on laadittu vain unkarin kielellä. Se on avannut Unkarissa pankkitilin saatavien perimistä varten ja sillä on juoksevia asioita varten käytettävissään postilokero tässä jäsenvaltiossa. Posti on säännöllisesti noudettu ja lähetetty Weltimmolle sähköisesti. Kolmanneksi ilmoittajien oli itse paitsi syötettävä kiinteistöjään koskevat tiedot Weltimmon sivustolle myös poistettava tiedot sivustolta, jos ne eivät halunneet, että tiedot säilyvät sivustolla pidempään kuin edellä mainitun kuukauden määräajan. Selityksenä sille, että tietoja ei ollut saatu poistetuksi, Weltimmo oli vedonnut ongelmaan tietotekniikan hallinnoinnissa. Neljänneksi Weltimmo on vain yhden tai kahden henkilön muodostama yhtiö. Sen edustaja Unkarissa oli pyrkinyt neuvottelemaan ilmoittajien kanssa maksamattomien laskujen hoitamisesta.
17 Esitettyjen kysymysten sanamuodosta on tämän jälkeen todettava, että vaikka ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin käyttää ensimmäisessä ja toisessa kysymyksessään sanoja ”sijoittautunut yksinomaan”, ennakkoratkaisupyynnöstä ja Unkarin valvontaviranomaisen esittämistä kirjallisista ja suullisista huomautuksista käy ilmi, että vaikka Weltimmo on rekisteröity Slovakiassa ja se on näin ollen sijoittautunut tähän jäsenvaltioon yhtiöoikeudellisessa merkityksessä, on epävarmaa, onko se ”sijoittautunut” ainoastaan tähän jäsenvaltioon direktiivin 95/46 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla. Kun ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy tämän säännöksen tulkinnasta, se haluaa itse asiassa tietää, mitä tässä säännöksessä käytetty toimipaikan käsite kattaa.
18 On todettava lopuksi, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää ensimmäisessä ja toisessa kysymyksessä, että Weltimmon käyttämä palvelin sijaitsee Slovakiassa, kun taas eräässä toisessa ennakkoratkaisupyynnön kappaleessa se mainitsee, että on mahdollista, että tämän yhtiön palvelimet sijaitsevat Saksassa tai Itävallassa. Näin ollen on syytä katsoa, että kysymystä siitä, missä jäsenvaltiossa yhtiön käyttämä palvelin tai sen käyttämät palvelimet sijaitsevat, ei ole ratkaistu.
Ensimmäinen, toinen, kolmas, neljäs, viides ja kuudes kysymys
19 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy ensimmäisellä, toisella, kolmannella, neljännellä, viidennellä ja kuudennella kysymyksellään, joita on syytä tarkastella yhdessä, onko direktiivin 95/46 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 28 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa jäsenvaltion valvontaviranomaisen on niiden nojalla mahdollista soveltaa kansallista tietosuojalainsäädäntöään rekisterinpitäjään, jonka yhtiö on rekisteröity eräässä toisessa jäsenvaltiossa ja joka ylläpitää kiinteistöilmoitusten internetsivustoa, joka koskee kiinteistöjä, jotka sijaitsevat näistä kahdesta valtiosta ensimmäisessä. Se kysyy erityisesti, onko sillä merkitystä, että tämä valtio on se,
– jonka alueelle henkilötietojen rekisterinpitäjän toiminta on kohdistettu
– jossa asianomaiset kiinteistöt sijaitsevat
– josta käsin näiden kiinteistöjen omistajia koskevat tiedot ilmoitetaan
– jonka kansalaisia he ovat, ja
– jossa tämän yhtiön omistajat asuvat.
20 Siltä osin kuin kyse on sovellettavasta oikeudesta, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin mainitsee erityisesti Slovakian ja Unkarin oikeuden, joista ensimmäinen on sen jäsenvaltion oikeus, jossa asianomaisten henkilötietojen rekisterinpitäjä on rekisteröity, ja toinen sen jäsenvaltion oikeus, jota pääasiassa kyseessä olevat verkkosivustot koskevat ja jonka alueella julkaistuissa ilmoituksissa tarkoitetut kiinteistöt sijaitsevat.
21 On todettava, että direktiivin 95/46 4 artiklassa, jonka otsikko on ”Sovellettava kansallinen oikeus” ja joka sisältyy direktiivin I lukuun, jonka otsikko on ”Yleiset säännökset”, säännellään nimenomaan esitettyä kysymystä.
22 Direktiivin 95/46 28 artikla, jonka otsikko on ”Valvontaviranomainen”, koskee sen sijaan tämän viranomaisen tehtävää ja valtuuksia. Mainitun 28 artiklan 1 kohdan nojalla se valvoo jäsenvaltioiden tämän direktiivin mukaisesti toteuttamien toimenpiteiden soveltamista sen alueella. Direktiivin 28 artiklan 6 kohdan mukaan valvontaviranomainen käyttää sille kuuluvia valtuuksia riippumatta henkilötietojen käsittelyyn sovellettavasta kansallisesta oikeudesta.
23 Kyseisen käsittelyn rekisterinpitäjään sovellettavaa kansallista oikeutta ei siis ole määritettävä direktiivin 95/46 28 artiklan vaan sen 4 artiklan perusteella.
24 Direktiivin 95/46 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaan kunkin jäsenvaltion on sovellettava henkilötietojen käsittelyyn kansallisia säännöksiä, jotka se antaa tämän direktiivin mukaisesti, jos käsittely suoritetaan kyseisen jäsenvaltion alueella sijaitsevassa rekisterinpitäjän toimipaikassa tapahtuvan toiminnan yhteydessä.
25 Kun otetaan huomioon direktiivin 95/46 tavoite, joka on turvata yksilöille henkilötietojen käsittelyssä heidän perusoikeuksiensa ja ‑vapauksiensa ja erityisesti heidän yksityisyyttä koskevan oikeutensa tehokas ja kattava suoja, ilmaisua ”toimipaikassa tapahtuvan toiminnan yhteydessä” ei voida tulkita suppeasti (ks. vastaavasti tuomio Google Spain ja Google, C-131/12, EU:C:2014:317; 53 kohta).
26 Jotta tämä tavoite saavutettaisiin ja jotta yksilö ei jäisi vaille tämän direktiivin mukaisesti taattavaa suojaa, direktiivin johdanto-osan 18 perustelukappaleessa todetaan, että kaiken Euroopan unionissa tapahtuvan henkilötietojen käsittelyn on tapahduttava jonkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti; näin ollen tietyssä maassa toimivan rekisterinpitäjän vastuulla oleva tietojenkäsittely olisi suoritettava kyseisen valtion lainsäädännön mukaisesti.
27 Unionin lainsäätäjä on näin ollen säätänyt direktiivin 95/46 erityisen laajasta alueellisesta soveltamisalasta, jonka se on vahvistanut direktiivin 4 artiklassa (ks. vastaavasti tuomio Google Spain ja Google, C-131/12, EU:C:2014:317, 54 kohta).
28 Ensiksi toimipaikan käsitteestä on palautettava mieleen, että direktiivin 95/46 johdanto-osan 19 perustelukappaleessa todetaan, että rekisterinpitäjän sijoittautuminen jonkin jäsenvaltion alueelle edellyttää tosiasiallista toimintaa ja kiinteää toimipaikkaa ja ettei oikeudellisella muodolla ole merkitystä, olkoon kyseessä sitten pelkkä sivuliike tai tytäryhtiö, jolla on oikeushenkilöllisyys (tuomio Google Spain ja Google, C-131/12, EU:C:2014:317, 48 kohta). Tässä perustelukappaleessa täsmennetään lisäksi, että jos sama rekisterinpitäjä on sijoittautunut usean jäsenvaltion alueelle, sen on mahdollisten väärinkäytösten estämiseksi varmistettava, että kaikki yritykset täyttävät niiden toimintaan sovellettavan kansallisen oikeuden velvoitteet.
29 Tästä seuraa, kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 28 ja 32–34 kohdassa, sijoittautumisen käsitteen joustava tulkinta, joka poikkeaa siitä muodollisesta näkökannasta, jonka mukaan yritys on sijoittautunut yksinomaan siihen paikkaan, jossa se on rekisteröitynyt. Niinpä sen määrittämiseksi, onko yhtiöllä, joka on tietojen rekisterinpitäjä, direktiivissä 95/46 tarkoitettu toimipaikka jossakin muussa jäsenvaltiossa kuin siinä jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa, jossa se on rekisteröity, on arvioitava sekä toimipaikan kiinteää luonnetta että taloudellisen toiminnan tosiasiallista harjoittamista tässä toisessa jäsenvaltiossa ottamalla huomioon kyseisen taloudellisen toiminnan ja kyseisten palveluiden erityinen luonne. Näin on etenkin sellaisten yritysten osalta, jotka käyttävät palvelujen tarjoamisessa yksinomaan internetiä.
30 Erityisesti tämän direktiivin sen tavoitteen valossa, joka on tehokkaan ja kattavan yksityiselämän suojelun varmistaminen ja mahdollisten väärinkäytösten estäminen, on katsottava, että yksi ainoa edustaja voi tietyissä olosuhteissa riittää perusteeksi katsoa, että kiinteä toimipaikka on olemassa, jos kyseinen edustaja toimii riittävän pysyvällä tavalla asianomaisten konkreettisten palveluiden tarjoamiseksi tarvittavin välinein kyseisessä jäsenvaltiossa.
31 Jotta tämä tavoite toteutettaisiin, on lisäksi katsottava, että direktiivissä 95/46 tarkoitettu sijoittautumisen käsite ulottuu kaikkeen aitoon ja todelliseen, vaikka vähäiseenkin, toimintaan, jota harjoitetaan kiinteän toimipaikan avulla.
32 Käsiteltävässä asiassa Weltimmon harjoittama toiminta koostuu ainakin siitä, että se ylläpitää yhtä tai useampaa internetsivustoa, jotka koskevat Unkarissa sijaitsevia kiinteistöjä koskevia kiinteistöilmoituksia, jotka on laadittu unkarin kielellä ja joilla olevista ilmoituksista tulee maksullisia kuukauden määräajan päätyttyä. On siis todettava, että tämä yhtiö harjoittaa aitoa ja todellista toimintaa Unkarissa.
33 Unkarin valvontaviranomaisen esittämistä täsmennyksistä käy lisäksi ilmi, että Weltimmolla on Unkarissa edustaja, joka mainitaan Slovakian yritysrekisterissä Unkarissa sijaitsevan osoitteen kera ja joka oli pyrkinyt neuvottelemaan ilmoittajien kanssa maksamattomien laskujen hoitamisesta. Kyseinen henkilö on toiminut välittäjänä yhtiön ja kanteluja tehneiden henkilöiden välillä ja edustanut yhtiötä hallinnollisessa menettelyssä ja tuomioistuinmenettelyssä. Yhtiö on lisäksi avannut Unkarissa pankkitilin saatavien perimistä varten ja sillä on juoksevia asioita varten käytettävissään postilokero tässä jäsenvaltiossa. Nämä seikat, jotka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava, ovat omiaan osoittamaan pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa direktiivin 95/46 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun toimipaikan olemassaolon.
34 Toiseksi on selvitettävä, onko asianomainen henkilötietojen käsittely toteutettu tämän toimipaikan ”toiminnan yhteydessä”.
35 Unionin tuomioistuin on jo katsonut, että direktiivin 95/46 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ei edellytetä, että kyseessä oleva toimipaikka itse ”suorittaa” kyseessä olevan henkilötietojen käsittelyn, vaan yksinomaan, että se suoritetaan kyseisessä toimipaikassa tapahtuvan ”toiminnan yhteydessä” (tuomio Google Spain ja Google, C-131/12, EU:C:2014:317, 52 kohta).
36 Pääasiassa kyseessä oleva käsittely muodostuu erityisesti siitä, että Weltimmon kiinteistöilmoituksia käsittävillä internetsivustoilla julkaistaan näiden kiinteistöjen omistajien henkilötietoja, ja tarvittaessa siitä, että näitä tietoja käytetään ilmoitusten laskutukseen kuukauden ajanjakson päätyttyä.
37 Tältä osin on muistettava, että unionin tuomioistuimella on erityisesti internetin osalta ollut jo tilaisuus todeta, että toimenpide, jolla henkilötiedot on laitettu internetsivulle, on direktiivin 95/46 2 artiklan b alakohdassa tarkoitettua käsittelyä (tuomio Lindqvist, C-101/01, EU:C:2003:596, 25 kohta ja tuomio Google Spain ja Google, C-131/12, EU:C:2014:317, 26 kohta).
38 Ei ole epäilystä siitä, että käsittely tapahtui edellä 32 kohdassa kuvatun kaltaisen toiminnan yhteydessä, jota Weltimmo harjoittaa Unkarissa.
39 Edellä 33 kohdassa mainittuja tarkastuksia, jotka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarvittaessa tehtävä sen selvittämiseksi, onko rekisterinpitäjällä toimipaikka Unkarissa, koskevin varauksin on siis katsottava, että tämä käsittely on toteutettu tämän toimipaikan toiminnan yhteydessä ja että direktiivin 95/46 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla on pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa mahdollista soveltaa henkilötietojen suojaa koskevaa Unkarin oikeutta.
40 Sillä, että kiinteistöilmoitusten kohteena olevien kiinteistöjen omistajat ovat Unkarin kansalaisia, ei sen sijaan ole mitään merkitystä määritettäessä, mitä kansallista oikeutta pääasiassa kyseessä olevaan tietojenkäsittelyyn sovelletaan.
41 Kaiken edellä olevan perusteella ensimmäiseen, toiseen, kolmanteen, neljänteen, viidenteen ja kuudenteen kysymykseen on vastattava seuraavasti:
– direktiivin 95/46 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että sen nojalla on mahdollista soveltaa henkilötietojen suojaa koskevaa lainsäädäntöä, joka on muun jäsenvaltion lainsäädäntö kuin sen, jossa näiden tietojen rekisterinpitäjä on rekisteröity, kunhan rekisterinpitäjä harjoittaa kyseisen valtion alueella olevan kiinteän toimipaikan välityksin aitoa ja todellista, vaikka vähäistäkin, toimintaa, jonka yhteydessä tämä tietojenkäsittely suoritetaan
– sen määrittämiseksi, onko tilanne tällainen pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin voi erityisesti ottaa huomioon yhtäältä sen, että kyseisen rekisterinpitäjän toiminta, jonka yhteydessä käsittely on suoritettu, muodostuu sellaisten internetsivustojen ylläpitämisestä, joilla on ilmoituksia tämän jäsenvaltion alueella sijaitsevista kiinteistöistä ja jotka on laadittu sen kielellä ja että se on siis tämän vuoksi pääasiallisesti tai jopa täysin kohdistettu tähän jäsenvaltioon, ja toisaalta sen, että tällä rekisterinpitäjällä on kyseisessä jäsenvaltiossa edustaja, jonka tehtävänä on periä tästä toiminnasta aiheutuneet saatavat ja edustaa rekisterinpitäjää asianomaisten tietojen käsittelyä koskevissa hallinnollisissa menettelyissä ja tuomioistuinmenettelyissä
– henkilöiden, joita tämä tietojenkäsittely koskee, kansalaisuudella ei sen sijaan ole merkitystä.
42 Seitsemäs kysymys on esitetty vain sen varalta, että Unkarin valvontaviranomainen katsoo, että Weltimmolla ei ole Unkarissa mutta kylläkin jossakin toisessa jäsenvaltiossa direktiivin 95/46 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu toimipaikka, joka harjoittaa toimintaa, jonka yhteydessä asianomaisten henkilötietojen käsittely suoritetaan.
43 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa tällä kysymyksellään selvittää ennen kaikkea, onko siinä tapauksessa, että Unkarin valvontaviranomainen tulee siihen tulokseen, että henkilötietojen käsittelyyn ei sovelleta Unkarin oikeutta vaan jonkin toisen jäsenvaltion oikeutta, direktiivin 95/46 28 artiklan 1, 3 ja 6 kohtaa tulkittava siten, että tämä viranomainen voi käyttää vain kyseisen direktiivin 28 artiklan 3 kohdassa säädettyjä toimivaltuuksia tämän toisen jäsenvaltion oikeuden mukaisesti, eikä voi määrätä seuraamuksia.
44 Valvontaviranomaisen toimivallasta tällaisessa tapauksessa on ensiksi todettava, että direktiivin 95/46 28 artiklan 4 kohdan mukaan kuka tahansa henkilö voi esittää valvontaviranomaiselle oikeuksiensa ja vapauksiensa suojelua henkilötietojen käsittelyn osalta koskevan vaateen.
45 Näin ollen pääasiassa kysymyksessä olevan kaltaisessa tilanteessa asian voivat saattaa Unkarin valvontaviranomaisen käsiteltäväksi henkilöt, kuten pääasiassa kiinteistöilmoitusten ilmoittajat, jotka katsovat, että heidän henkilötietojaan on käsitelty laittomasti jäsenvaltiossa, jossa he omistavat nämä kiinteistöt.
46 On toiseksi tutkittava, mitkä tämän valvontaviranomaisen valtuudet ovat direktiivin 95/46 28 artiklan 1, 3 ja 6 kohdan valossa.
47 Direktiivin 28 artiklan 1 kohdasta seuraa, että jäsenvaltioiden direktiivin 95/46 mukaisesti toteuttamien toimenpiteiden soveltamista tämän jäsenvaltion alueella valvoo kukin jäsenvaltion asettama valvontaviranomainen.
48 Direktiivin 95/46 28 artiklan 3 kohdan nojalla näillä valvontaviranomaisilla on erityisesti tutkintavaltuudet, kuten valtuudet kerätä kaikki valvontatehtävänsä suorittamiseksi tarvittavat tiedot, ja tehokkaat toimintavaltuudet, kuten valtuudet määrätä tietojen suojaamisesta, poistamisesta tai tuhoamisesta tai kieltää käsittely väliaikaisesti tai lopullisesti taikka valtuudet antaa rekisterinpitäjälle huomautus tai varoitus.
49 Kun otetaan huomioon se, että tämä valtuuksien luettelo ei ole tyhjentävä, ja kyseisessä säännöksessä mainitut toimivaltuuksien tyypit sekä jäsenvaltioilla direktiivin 95/46 täytäntöönpanon osalta oleva liikkumavara, on katsottava, että näihin toimintavaltuuksiin voi kuulua seuraamusten määrääminen tietojen rekisterinpitäjälle siten, että sille tarvittaessa määrätään sakko.
50 Valvontaviranomaisten on käytettävä niille myönnettyjä toimivaltuuksia jäsenvaltionsa prosessioikeuden mukaisesti.
51 Direktiivin 95/46 28 artiklan 1 ja 3 kohdasta seuraa, että valvontaviranomaiset käyttävät kaikkia niille annettuja toimivaltuuksia jäsenvaltionsa alueella sen varmistamiseksi, että tällä alueella noudatetaan tietosuojaa koskevia sääntöjä.
52 Tämä valvontaviranomaisten toimivaltuuksien alueellinen soveltaminen vahvistetaan direktiivin 28 artiklan 6 kohdassa, jossa säädetään, että valvontaviranomainen on toimivaltainen käyttämään jäsenvaltionsa alueella valtuuksia, jotka sille kuuluvat 3 kohdan mukaisesti, ja näin on riippumatta sovellettavasta kansallisesta oikeudesta. Kyseisessä 28 artiklan 6 kohdassa täsmennetään myös, että toisen jäsenvaltion viranomainen voi pyytää valvontaviranomaista käyttämään valtuuksiaan ja että valvontaviranomaisten on oltava yhteistyössä keskenään siinä määrin kuin on tarpeen tehtäviensä suorittamiseksi, erityisesti vaihtamalla hyödyllisiä tietoja.
53 Tämä säännös on tarpeen, jotta varmistetaan henkilötietojen vapaa liikkuvuus unionissa siten, että samalla varmistetaan direktiivissä 95/46 vahvistettujen luonnollisten henkilöiden yksityiselämän suojaa koskevien sääntöjen noudattaminen. Tällaisen säännöksen puuttuessa tilanteessa, jossa henkilötietojen rekisterinpitäjä olisi jonkin jäsenvaltion lainsäädännön alainen mutta loukkaisi luonnollisten henkilöiden yksityiselämän suojaa toisessa jäsenvaltiossa esimerkiksi kohdistamalla toimintansa tähän toiseen jäsenvaltioon olematta kuitenkaan sinne sijoittautunut direktiivissä tarkoitetulla tavalla, näiden henkilöiden olisi vaikeaa tai jopa mahdotonta puolustaa oikeuttaan tähän suojaan.
54 Direktiivin 95/46 28 artiklan 6 kohdasta siis seuraa, että jäsenvaltion valvontaviranomainen, jonka käsiteltäväksi luonnolliset henkilöt saattavat heitä koskevien henkilötietojen käsittelyä koskevan valituksen direktiivin 28 artiklan 4 kohdan perusteella, voi tutkia tämän valituksen sovellettavasta oikeudesta riippumatta ja näin ollen myös silloin, kun asianomaisten tietojen käsittelyyn sovelletaan jonkin toisen jäsenvaltion oikeutta.
55 Joka tapauksessa tässä tilanteessa kyseisen viranomaisen valtuuksiin eivät välttämättä kuulu kaikki sille jäsenvaltionsa oikeuden mukaisesti annetut valtuudet.
56 Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 50 kohdassa, asianomaisen jäsenvaltion alueelliseen itsemääräämisoikeuteen, laillisuusperiaatteeseen ja oikeusvaltion käsitteeseen perustuvista vaatimuksista johtuu, että rankaisuvallan käyttö ei voi tapahtua lähtökohtaisesti niiden lainmukaisten rajojen ulkopuolella, joiden rajoissa hallintoviranomaisella on jäsenvaltionsa oikeuden mukaisesti valtuudet toimia.
57 Kun valvontaviranomaiselle tehdään kantelu direktiivin 95/46 28 artiklan 4 kohdan mukaisesti, kyseinen viranomainen voi käyttää tutkintavaltuuksiaan riippumatta sovellettavasta kansallisesta oikeudesta ja jopa ennen kuin tiedetään, mitä kansallista oikeutta kyseessä olevaan käsittelyyn sovelletaan. Jos se kuitenkin tulee siihen tulokseen, että jonkin toisen jäsenvaltion oikeutta sovelletaan, se ei voi määrätä seuraamuksia jäsenvaltionsa alueen ulkopuolella. Tällaisessa tilanteessa sen on direktiivin 28 artiklan 6 kohdassa säädetyn yhteistyövelvollisuuden mukaisesti pyydettävä tämän toisen jäsenvaltion valvontaviranomaista toteamaan mahdollinen tämän oikeuden rikkominen ja määräämään seuraamuksia, jos kyseinen oikeus sen mahdollistaa, ja nojauduttava tarvittaessa ensimmäisen jäsenvaltion valvontaviranomaisen sille toimittamiin tietoihin.
58 Valvontaviranomainen, jonka käsiteltäväksi on saatettu tällainen kantelu, voi tämän yhteistyön puitteissa joutua suorittamaan muita tutkimuksia toisen jäsenvaltion valvontaviranomaisen antamien ohjeiden mukaan.
59 Tästä seuraa, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa siinä tapauksessa, että sovellettaisiin jonkin muun jäsenvaltion kuin Unkarin oikeutta, Unkarin valvontaviranomainen ei voisi käyttää sille Unkarin oikeudessa annettuja seuraamuksia koskevia valtuuksia.
60 Edellä esitetyn perusteella seitsemänteen kysymykseen on vastattava, että siinä tapauksessa, että jäsenvaltion valvontaviranomainen, jonka käsiteltäväksi on saatettu kanteluja direktiivin 95/46 28 artiklan 4 kohdan mukaisesti, tulee siihen tulokseen, että asianomaisten henkilötietojen käsittelyyn ei ole sovellettava tämän jäsenvaltion vaan jonkin toisen jäsenvaltion oikeutta, direktiivin 95/46 28 artiklan 1, 3 ja 6 kohtaa on tulkittava siten, että tämä valvontaviranomainen voi käyttää sille kyseisen direktiivin 28 artiklan 3 kohdassa annettuja tehokkaita toimintavaltuuksia vain jäsenvaltionsa alueella. Se ei siis voi määrätä seuraamuksia tämän jäsenvaltion oikeuden perusteella näiden tietojen rekisterinpitäjälle, joka ei ole sijoittautunut tälle alueelle, vaan sen on saman direktiivin 28 artiklan 6 kohdan nojalla pyydettävä sen jäsenvaltion valvontaviranomaista, jonka oikeutta sovelletaan, toimimaan asiassa.
61 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy kahdeksannella kysymyksellään unionin tuomioistuimelta käsitteen ”adatfeldolgozás” (tietojen muokkaaminen) ulottuvuudesta. Käsitettä käytetään erityisesti direktiivin 95/46 sovellettavan kansallisen oikeuden määrittämistä koskevan 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja valvontaviranomaisen toimivaltaa koskevan 28 artiklan 6 kohdassa.
62 Direktiivin 95/46 unkarinkielisestä versiosta käy ilmi, että siinä käytetään systemaattisesti sanaa ”adatfeldolgozás”.
63 Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että tietosuojalaissa ja erityisesti sen niissä säännöksissä, joilla pannaan täytäntöön valvontaviranomaisen toimivaltaa koskevat direktiivin 95/46 säännökset, käytetään sanaa ”adatkezelés” (tietojen käsittely). Kuten lain 3 §:n 10 momentista käy ilmi, tällä sanalla on laajempi merkitys kuin lain 3 §:n 17 momentissa määritellyllä sanalla ”adatfeldolgozás”, ja se kattaa tämän viimeksi mainitun sanan.
64 Vaikka käsitteellä ”adatfeldolgozás” on tavanomaisen merkityksensä ja tietosuojalaista ilmenevän perusteella suppeampi merkitys kuin käsitteellä ”adatkezelés”, on kuitenkin todettava, että direktiivin 95/46 unkarinkielisen version 2 artiklan b alakohdassa määritellään sana ”adatfeldolgozás” laajasti sanaa ”adatkezelés” vastaavasti.
65 Kahdeksanteen kysymykseen on siis vastattava, että direktiiviä 95/46 on tulkittava siten, että direktiivin unkarinkielisessä versiossa ja erityisesti sen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 28 artiklan 6 kohdassa käytetty käsite ”adatfeldolgozás” (tietojen muokkaaminen) on ymmärrettävä samalla tavoin kuin sana ”adatkezelés” (tietojen käsittely).
1) Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että sen nojalla on mahdollista soveltaa henkilötietojen suojaa koskevaa lainsäädäntöä, joka on muun jäsenvaltion lainsäädäntö kuin sen, jossa näiden tietojen rekisterinpitäjä on rekisteröity, kunhan rekisterinpitäjä harjoittaa kyseisen valtion alueella olevan kiinteän toimipaikan välityksin aitoa ja todellista, vaikka vähäistäkin, toimintaa, jonka yhteydessä tämä tietojenkäsittely suoritetaan.
Sen määrittämiseksi, onko tilanne tällainen pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin voi erityisesti ottaa huomioon yhtäältä sen, että kyseisen rekisterinpitäjän toiminta, jonka yhteydessä käsittely on suoritettu, muodostuu sellaisten internetsivustojen ylläpitämisestä, joilla on ilmoituksia tämän jäsenvaltion alueella sijaitsevista kiinteistöistä ja jotka on laadittu sen kielellä ja että se on siis tämän vuoksi pääasiallisesti tai jopa täysin kohdistettu tähän jäsenvaltioon, ja toisaalta sen, että tällä rekisterinpitäjällä on kyseisessä jäsenvaltiossa edustaja, jonka tehtävänä on periä tästä toiminnasta aiheutuneet saatavat ja edustaa rekisterinpitäjää asianomaisten tietojen käsittelyä koskevissa hallinnollisissa menettelyissä ja tuomioistuinmenettelyissä.
Henkilöiden, joita tämä tietojenkäsittely koskee, kansalaisuudella ei sen sijaan ole merkitystä.
2) Siinä tapauksessa, että jäsenvaltion valvontaviranomainen, jonka käsiteltäväksi on saatettu kanteluja direktiivin 95/46 28 artiklan 4 kohdan mukaisesti, tulee siihen tulokseen, että asianomaisten henkilötietojen käsittelyyn ei ole sovellettava tämän jäsenvaltion vaan jonkin toisen jäsenvaltion oikeutta, direktiivin 95/46 28 artiklan 1, 3 ja 6 kohtaa on tulkittava siten, että tämä valvontaviranomainen voi käyttää sille kyseisen direktiivin 28 artiklan 3 kohdassa annettuja tehokkaita toimintavaltuuksia vain jäsenvaltionsa alueella. Se ei siis voi määrätä seuraamuksia tämän jäsenvaltion oikeuden perusteella näiden tietojen rekisterinpitäjälle, joka ei ole sijoittautunut tälle alueelle, vaan sen on saman direktiivin 28 artiklan 6 kohdan nojalla pyydettävä sen jäsenvaltion valvontaviranomaista, jonka oikeutta sovelletaan, toimimaan asiassa.
3) Direktiiviä 95/46 on tulkittava siten, että direktiivin unkarinkielisessä versiossa ja erityisesti sen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 28 artiklan 6 kohdassa käytetty käsite ”adatfeldolgozás” (tietojen muokkaaminen) on ymmärrettävä samalla tavoin kuin sana ”adatkezelés” (tietojen käsittely).

matches: tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin tuomioistuin