text:
Způsob hlasování - dotaz pro lake | Portál společenství vlastníků jednotek
no coo, šikovníanonymouk | 7 hodin 56 min.
Portálsolid | 9 hodin 57 min.
Jardo, co to máš zaAnonymouss | 10 hodin 17 min.
@KarelJarda_ | 12 hodin 15 min.
Ta samá firma děláDana Č. | 14 hodin 27 min.
Jak je vaše SVJ vedeno ? VN | 16 hodin 32 min.
Vlastník není povinen si někoho najmout na úklidBořek | 17 hodin 28 min.
Čím je vázán nový vlastníkZdenek 22 | 17 hodin 37 min.
reference od stávajícíchDavid Šteffel | 18 hodin 21 min.
Jen technicka:Jarda_ | 18 hodin 27 min.
Vodomer ci jeho repase byJarda_ | 18 hodin 31 min.
Promiňte, ale vůbec jsteAcTk | 18 hodin 35 min.
Z fotky ani pohledemJarda_ | 18 hodin 37 min.
Nezlob se na mne Pavle, aleJarda_ | 18 hodin 50 min.
je to patrne i z fotodokumentace.občan. | 19 hodin 21 min.
» Způsob Hlasování - Dotaz Pro Lake
Způsob hlasování - dotaz pro lake
Vložil Anonymous, 30. Prosinec 2010 - 0:55 :: Ostatní
Prosím příspívatele zn. lake zodpovědět následující dotez. Můj dotaz se týká způsobu hlasování na shromáždění. Jakým způsobem je nutné hlasovat? Je nutné hlasovat kdo je pro, kdo je proti, kdo se zdržel? Nebo stačí kdo je proti a kdo se zdržel? Prosím o vysvětlení. Děkuji. Eva
Hlasování - přihřeji se
Vložil svjvmt, 30. Prosinec 2010 - 9:45
Předpokládám, že když se jde do hlasování, tak se navrhuje něco udělat, vykonat, zbudovat, tedy získat hlasy pro návrh, ne proti, něco neudělat. Hlas zdržel se .. nějaké divné, jde o jejich majetek a někomu je to jedno jak se naloží s jeho penězi? To na schůzi vůbec nemusí. Vždyť je to ztracený hlas (a bývají to pak největší křiklouni).
Způsob hlasování pro svjmt
Vložil Pavel, 30. Prosinec 2010 - 12:27
svjmt,
asi došlo k nepochopení.
Způsob hlasování PROTI, ZDRŽUJI SE s následným dopočtem, kdo je PRO, je pouze technická pomůcka pro zjištění vůle vlastníků 141 jednotek. Navíc někde jsou 2–3 vlastníci na jednotku, někde chodí oba manželé mající jednotku v SJM, kteří zvedají oba ruce.
Nějaké filozofování, že by se mělo získávat hlasy PRO návrh nejsou tedy na místě. Výsledkem celého procesu je zjištění hlasů PRO. A aby hlasy byly PRO je činnost daleko předbíhající vlastní hlasování. :-))
Vysvětlit některým jedincům, že ZDRŽUJI SE je vlastně PROTI je nad mé síly a jejich rozumové schopnosti. Když je na to upozorním, tak tvrdí, že mají právo hlasovat, jak chtějí. Někdy vlastní i titul z VŠ, ale že „zdržuji se“ je „proti“ zkrátka odmítají (nejsou schopni) pochopit.
„aby hlasy byly PRO je
Vložil Kryštof (bez ověření), 3. Říjen 2014 - 8:54
„aby hlasy byly PRO je činnost daleko předbíhající vlastní hlasování.“
Souhlasím, zdůrazňuji tučně a blahopořeji, pokud tomu tak u Vás je. U nás bohužel panuje pravý opak popsaného: návrh usnesení se pouze přečte, je nejasně formulovaný, a hned se hlasuje. Za této situace nezbývá, než soudně napadat a napadat. Písemná žádost o poskytnutí návrhů usnesení a projednávaných listin před zasedáním je bez odpovědi a bez výsledku.
Hlasy PRO, či Proti?
Vložil Magda3 (bez ověření), 3. Říjen 2014 - 9:10
No, myslím že o tom to je. Pokud to funguje jak popisuje Pavel, tak nejsou prudiči a nedokonalosti a drobné vady se přehlédnou. Koneckonců, přeci nám jde všem o jedno. Nesmí se ale stát, že do výboru nastoupí lidé, kteří mají pocit, že teď mají moc a mohou si dělat co chtějí a své osobní frustrace ventilují přes SVJ. Přesto si zde dovolím nesouhlasit v jedné věci. To že někdo nehlasuje, neznamená, že hlasuje PRO. Tak to prostě není. To že někdo nehlasuje může znamenat třeba to, že zapomněl zvednout ruku PROTI, nebo že nedává pozor, nebo že je to prostě slabá osoba, která se nechce vůbec vyjadřovat. Já jsem například u nás hlasovala PROTI, zapisovatel to zapomněl zapsat a hned jsem po započtení byla PRO. Pokud je nutné zjišťovat usnášeníschopnost před každým hlasováním, pak spočítat hlasy PRO a nezabývat se vůbec hlasem PROTI a ZDRŽEL se mi přijde úplně normální. Magda
Hlasy PRO, či Proti? - 2
Vložil levape, 3. Říjen 2014 - 9:29
No u nás to za normální nepovažujeme. Naopak hlasující PROTI uvádíme v zápisu ze shromáždění jmenovitě.
Hlasy PRO, či Proti? -3
Vložil Magda3 (bez ověření), 3. Říjen 2014 - 10:53
Nu, u nás je to také tak. To ale neznamená, že je to správně. Magda
Způsob hlasování 9
Vložil rivr, 2. Leden 2011 - 4:53
U nás nemáme hlasování černo-bílé. Technicky je hlasování ZDRŽEL SE bezpochyby stejné jako PROTI, ale my jej používáme pro jednoduché sdělení navrhovateli aby „neházel flintu do žita“ a do dalšího pokusu to lépe zargumentoval či propracoval. Ale pravda, máme i jednodušší spoluvlastníky, kteří rozdíl nechápou.
Způsob hlasování - dotaz pro lake 1
Vložil lake, 30. Prosinec 2010 - 1:38
nevím, proč právě já jsem byl vyvolán, ale budiž.
Shromáždění rozhoduje tak, že přijímá usnesení. Rozhodující jsou tedy pouze hlasy PRO, a to buď z přítomných, nebo ze všech vlastníků jednotek. V okamžiku hlasování musí shromáždění být usnášeníschopné (přítomnost nadpoloviční většiny hlasů všech vlastníků jednotek).
K průkaznosti proběhlého hlasování je nezbytné, aby zápis obsahoval tyto informace:
- o čem se hlasovalo (návrh usnesení)
- jaký byl v okamžiku hlasování počet přítomných
- jaký počet hlasů byl PRO usnesení.
Zda se ostatní zdrželi hlasování, nebo byli proti, je bezvýznamné - vyjde to nastejno.
Způsob hlasování pro lake 2
Vložil Eva2 (bez ověření), 30. Prosinec 2010 - 3:39
Pane lake děkuji za odpověď. Nebyl jste vyvolán, na Vás jsem se obrátila s jistou, že se dozvím co potřebuji vědět a Vy jste nezklamal. To co jste napsal vypadá jednoduše, je zdánlivě logické a jasné. Ale ne tak zcela… Prosila bych ještě doplnit: Počet přítomných je v zápise uveden na začátku zápisu. v průběhu schůze nikdo neodešel, počet přítomých při konkrétním hlasování byl sejný jako na začátku schůze. Musí to být pro konkrétní hlasování pokaždé ješte znovu zapsáno? Kterým zákonem je to stanoveno? Lze nějak prokázat, že lidi tam byli i při hlasování, když tam skutečně byli?
Dále píšete: „Zda se ostatní zdrželi hlasování, nebo byli proti, je bezvýznamné – vyjde to nastejno.“ Podle mého názoru vyjde nastejno když dám hlasovat kdo je proti, kdo nesouhlasí a zbytek je logicky pro. Nebo ne? Lze považovat za rovnocený způsob hlasování tzv. negativním votem, nebo nelze? Když ne, tak na základě jakého zákona? Je takové hlasování někde zakázáno? Je vůbec na to jak se má hlasovat, přijímat usnesení,aby bylo platné někde nějaký paragraf, předpis,je to někde popsané? Děkuji Eva
Způsob hlasování pro lake 4
Vložil G.X, 30. Prosinec 2010 - 9:17
V zákoně se lze opřít o § 11
(2) Shromáždění je schopné usnášení, jsou-li přítomni vlastníci jednotek, kteří mají většinu hlasů; k přijetí usnesení je zapotřebí nadpoloviční většiny přítomných hlasů
Tím je podle mého názoru dán i mechanizmus hlasování.
Způsob podle pana Pavla mi přijde jako méně vhodný. Pokud se chci něčeho zdržet, nekonám, na jejich shromáždění budu ale „PRO“.
V našem domě nemají žádné jednotky shodný podíl, hlasy („PRO“) sčítáme v počítači.
Způsob hlasování pro G.X
Vložil Pavel, 30. Prosinec 2010 - 12:51
nesouhlasím s Vámi, že § 11/2 ZoVB určuje nějaký mechanismus hlasování. Podle mého názoru vlastní mechanismus či jeho forma není žádným předpisem dán.
Je pouze nutné prokazatelně zjistit vůli přítomných „hlasů“ a někam zjištěnou vůli zapsat. Vůli zjišťují 2 skrutátoři schválení hlasováním. Zápis u nás sepisuje zapisovatel, ověřují 2 ověřovatelé a podepisuje i předsedající schůze a předseda výboru. Možná je to moc podpisů, ale je to obrana proti tomu, kdyby nás někdo obvinil, že jsme zapsali něco jiného, než se stalo.
Při 141 jednotkách a asi 160 vlastnících jsme zvolili uvedený způsob hlasování. Pokud někoho vyzve předsedající, aby sdělil, zda se bude zdržovat, tak se nějaká ruka občas zdvihne. A pokud se nezdvihne, jeho problém. Určitě se nejedná o přehlasovaného vlastníka, který by mohl podat žalobu.
Jak jsem řekl, uvedený způsob hlasování si necháváme před každou schůzí odsouhlasovat.
Hlasy samozřejmě také sečítáme v PC, protože nevíme dopředu, kdo přijde.
Kolik máte vlastníků, že zjišťujete hlasy PRO? Jak dlouho vám trvá jedno hlasování?
Způsob hlasování pro p. Pavla
Vložil G.X, 1. Leden 2011 - 19:53
K vašemu dotazu: jedná se o cca 100 jednotek a cca poloviční počet vlastníků. Zachycení hlasu „PRO“ jednoho vlastníka odhaduji na cca 10s, a pokud vezmu úvahu obvyklou procentuální prezenci (vždy méně než 3/4 vlastníků), odhlasování a vyhodnocení výsledku hlasování trvá řádově minuty :)
Přes deset minut pro jednu otázku
Vložil Anonymák (bez ověření), 1. Leden 2011 - 20:53
Kdybych vzal třeba 75% přítomných ze 140 vlastníků, tak při zaznamenání jednoho hlasu trvajícím 10 sekund se dostáváme na 17,5 minuty pro jednu otázku. Při 10 otázkách pak téměř na 3 hodiny jen zaznamenávání hlasů. To by se pravděpodobně rychle snížila účast pod 50% a žádné další hlasování by se nekonalo. S technikou lze dobu zaznamenávání hlasu trochu snížit, ale stejně to bude trvat. V případě, že chceme zaznamenávat většinový názor jednotlivě, tak leda asi hlasovat pomocí lístečků a vyhodnocovat to asynchronně (tedy souběžně s jiným programem).
Způsob hlasování 7
Vložil rivr, 30. Prosinec 2010 - 13:39
můžete upřesnit v čem u Vás spočívá „…prokazatelně zjistit vůli přítomných „hlasů“ a někam zjištěnou vůli zapsat…“. Uvedené „…vůli zapsat…“ může znamenat
zapsat do zápisu pouze konečné % po sečtení hlasů (s Vašimi předpokládám 5 nebo i 7 (skrut.) podpisy předem odsouhlasených stvrzovačů pravdy)
k zápisu doložit hlasovací listinu se všemi kdo se hlasování účastnili tzn. že jak kdo hlasoval je pak VžDY konfrontovatelné přímo vůči hlasujícímu namísto vůči skupině stvrzovačů pravdy (i když předem odsouhlasených „(…způsob hlasování si necháváme před každou schůzí odsouhlasovat…)“) stvrzujících „pravdu o hlasování“ svými podpisy.
Dle mého názoru varianta ad1) znamená vždy „tajné hlasování“ (bylo li před konkrétním hlasováním schváleno). Opakem je pak „NE-tajné“ – tedy varianta ad2) tzn. i když by existovala skupina 5–7 osob stvrzujících, že hlasování proběhlo jak proběhlo (stvrzující ale pouze zapsané konečné „%“), nebyla by reálná možnost napadnout, že některý Vlastník hlasoval jinak (nikdo by v budoucnu nemohl uvést jak…)
Samozřejmě předpokládám – za situace kdy by změna kontrétního hlasu měla pro končný výsledek význam změny a PRO na PROTI (…usnesení) či naopak a že by postup nevyvolal celkovou neplatnost hlasování pro konkrétní usnesení
Způsob hlasování 8
Vložil rivr, 31. Prosinec 2010 - 17:06
pro „mínusovače“ upřesňuji: otázky byly směrovány především na p.Pavla a neměly být přímou odpovědí pro tazatele – což je ale při natavení „Vlákna – rozbaleno“ viditelné.
Ustanovení ObchZ §241/1 v našich SVJ-Stanovách máme ve stejném znění.
Jde o to jak nahlížet na §241/1c …jako
na hlasování účastníka …(kde prokazatelnost vychází z obsahu hlasovací listiny) nebo
na hlasování samotné …(kde prokazatelnost vychází z konfirmace „%“ po sečtení)
S obsahem úryvků nelze než souhlasit. Rozdíl mezi tajným a NE-tajným hlasováním z nich vyvodit nelze.
Způsob hlasování 4
Vložil Pavel, 30. Prosinec 2010 - 8:26
ač nevyvolán, sděluji svůj názor.
V našem zápisu ze shromáždění je u každého hlasování uveden počet přítomných hlasů, počet pro, proti, zdržel se. I když proti a zdržel se má fakticky stejný význam, některým členům SVJ záleží na tom, že nejsou proti, pouze, že se zdržují. Vysvětlit, že je to stejné, některým nelze. :-))
Také hlasujeme kdo je proti, kdo se zdrží a dopočtem nám vyjde, kdo je pro. Máme 141 jednotek o asi 10 rozměrech a přitom někteří vlastní více jednotek. Počítat hlasy „pro“ bez techniky by trvalo strašně dlouho.
Navíc usnesení výbor navrhuje tak, aby hlasů proti nebo zdržuje se, bylo co nejméně. Sporné věci, třeba jak má vypadat klika u nových dveří, si rozhoduje výbor sám. Sice za to dostane občas vynadáno, ale je to pružnější. :-))
Neznám předpis, domnívám se, že ani neexistuje, který by zakazoval uvedený způsob hlasování. A co není zakázáno, je v soukromém právu dovoleno. Pro jistotu si na začátku schůze shromáždění uvedený způsob necháváme schvalovat.
Na otázku, zda je „na to jak se má hlasovat, přijímat usnesení,aby bylo platné někde nějaký paragraf, předpis,je to někde popsané“ odpovídám, že žádný předpis není a jsem tomu rád, protože takový předpis by vytvářelo těch 282 neinformovaných a mohlo by to dopadnout jako se samotným ZoVB.
Způsob hlasování 5
Vložil Eva2 (bez ověření), 30. Prosinec 2010 - 8:33
Pane Pavle, děkuji za odpověď. Máte opravdu štěstí, že jste členom normálního společenství (alespň trochu normálního). My to štěstí nemáme, proto mě to zajímá, proto ty zdánlivě nesmyslné detaily a podrobnosti. Pokud se ZOVB v dohledné době nezmění, nejsme schopni dělat v domě vůbec ale vůbec nic. Bohužel. Eva
Způsob hlasování pro Evu
Vložil Pavel, 30. Prosinec 2010 - 13:20
domnívám se, že členové SVJ jsou v průměru všude stejní.
Hlavní skupiny tvoří podle mne
mlčící většina, která je ale nebezpečná, když se na schůzi vyvolají emoce. To pak nemlčí. :-))
neteční, ti ani na schůzi nechodí, nechtějí poskytnout nikomu plnou moc, někdy ani česky nemluví
tazatelé, ti se zajímají o dění v SVJ, někdy až příliž podrobně, což může schůzi nabourat
kverulanti, těm není vhod nic, chtějí si užít svých pár minut slávy, kdy se domnívají, jak to těm z toho výboru natřeli. S těmi je potíž. Také je máme.
Pro hladký průběh schůze se snažíme celý rok poskytovat maximum informací. To hodně sníží počet dotazů.
Zápisy z výboru mají průměrně 3–4 strany a jsou na nástěnce a posílány emailem.
Před každou schůzí jsou, zejména pro skupinu ad c) tazatelé, pořádány informační schůzky. Zde mají možnost se ptát podrobně na cokoliv. Dozvědí se co chtějí (co možná zajímá pouze je) a „nezdržují“ na schůzi.
S pozvánkou, měsíc před schůzí, jsou rozesílány připravené materiály s návrhem usnesení.
Na začátku schůze vystoupí předseda KK se zprávou, jak celý rok výbor kontrolní komise kontrolovala.
Pokud se vyskytnou dotazy, které nejdou jednoduše na schůzi odpovědět, tak dotyčnému odpovíme písemně nebo ho pozveme na nejbližší výbor.
Na kverulanty zabírá částečně asertivita a znalost práva. Když není jiná možnost, tak jsou vyzváni, aby zformulovali svůj návrh (to jim dělá dost problémy, musí se jim s tím pomoci) a jsou přehlasováni.
Způsob hlasování 6
Vložil PeDuPles (bez ověření), 30. Prosinec 2010 - 9:27
Já, ač také nevyvolána, bych ještě doplnila, že osobně považuji za vhodné do zápisu jmenovitě uvést kdo byl proti, a to v souvislosti s §11 odstavec 3 ZoVB, tedy pro případ, že by se přehlasovaný vlastník chtěl obrátit na soud.
Způsob hlasování pro PeDuPles
Vložil Pavel, 30. Prosinec 2010 - 12:44
zachycování hlasů PROTI jmenovitě do zápisu také děláme. Já jsem ale byl pod dojmem poslední schůze, kde nebyl ani jediný hlas PROTI a tak jsem to nezmínil.
Vložil lake, 30. Prosinec 2010 - 18:35
v SVJ lze pravidla hlasování vtělit do stanov. U družstev (na rozdíl od SVJ) je možno opřít se o znění Obchodního zákoníku, viz:
• Například Nejvyšší soud v rozsudku ze dne 5.11. 2002, sp. zn. 29 Odo 41/2002 vyložil povinnost zaznamenat výsledky hlasování na členské schůzi družstva takto:
"V projednávané věci však družstvo porušilo svoji povinnost vyplývající z ustanovení § 241 odst. 1 písm. c) ObchZ, při přijetí každého usnesení zjišťovat, resp. uvést do zápisu, zda je členská schůze usnášeníschopná popř. kolik hlasů bylo pro přijetí usnesení, kolik proti a kolik se zdrželo hlasování."
• Nejvyšší soud v rozsudku ze dne 5.11. 2002, sp. zn. 29 Odo 41/2002:
"Výsledky hlasování, které je třeba uvést v zápise o členské schůzi družstva (§ 241 odst. 1 písm. c ObchZ), se rozumí uvedení počtu přítomných členů družstva a počtu souhlasných hlasů při přijetí každého usnesení; jestliže družstvo v důsledku porušení této povinnosti znemožnilo členovi v řízení o neplatnosti usnesení členské schůze vést důkaz, že členská schůze nebyla usnášení schopná, dochází k přenosu důkazního břemene z člena na družstvo."
• Obdobně Vrchní soud v Praze judikoval v rozsudku ze dne 23. 1. 2009, sp. zn. 7 Cmo 160/2008:
"Usnesení shromáždění SVJ je neplatné z důvodu, že nebyla zjišťována usnášeníschopnost před každým hlasováním o jednotlivých usneseních, ale pouze při zahájení jednání shromáždění; záznam o usnášeníschopnosti při každém jednotlivém usnesení neobsahoval ani zápis ze shromáždění SVJ; došlo k porušení § 11 odst. 2 BytZ."
Musíte tedy vycházet z toho, že chybějící údaje v zápisu se mohou stát důvodem k prohlášení příslušného usnesení za neplatné, jestliže se toho přehlasovaný vlastník dovolá soudně podle § 11 odst. 3 ZoVB. Důkazní břemeno o správnosti hlasování totiž v tomto případě bude ležet na SVJ - nikoliv na tom, kdo namítá neplatnost.
Způsob hlasování po xté
Vložil Eva 2 (bez ověření), 31. Prosinec 2010 - 1:09
Děkuji všem za dobře míněné rady a za vyjádření názoru k mému dotazu. Nějak se s tím musím poprat. Pan Pavel hezky rozdělil členy společenství do skupin a až d. V jeho výčtu chybí jedna skupina, kterou tvoří jeden člověk, skupina e) paranoidní osobnost s diagnozou schizofrenik. Nelze jej zařadit do skupiny kverulant. Kdo se s tím nesetkal, nemůže pochopit co to je za problém. Eva

matches:
§ 11
§ 11
§241
§241
§11
soud
§ 241
soud
soud
§ 11
§ 11


text:
29 Cdo 379/2007
Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Zdeňka Krčmáře a soudců JUDr. Petra Gemmela a Mgr. Jiřího Zavázala v právní věci žalobce J. T., , zastoupeného JUDr. V. P., advokátem, , proti žalovanému JUDr. P. P., advokátu, , jako správci konkursní podstaty úpadce Z. K., , o zaplacení částky 108.905,55 Kč, vedené u Krajského soudu v Českých Budějovicích pod sp. zn. 13 Cm 628/2005, o dovolání žalobce proti rozsudku Vrchního soudu v Praze ze dne 20. září 2006, č. j. 15 Cmo 111/2006-55, takto:
I. Dovolání žalobce proti potvrzujícímu výroku rozsudku Vrchního soudu v Praze ze dne 20. září 2006, č. j. 15 Cmo 111/2006-55, se zamítá.
Žalobou podanou 8. června 2005 se žalobce (J. T.) domáhal vůči žalovanému (správci konkursní podstaty úpadce Z. K.) zaplacení částky 108.905,55 Kč. Žalobu odůvodnil tím, že závazek úpadce vůči Č. o. b., a. s. (dále též jen banka ) zajišťoval jednak ručitelským prohlášením, jednak zástavním právem váznoucím na jeho nemovitosti (domu v P.). Banka uplatňuje své nároky jednak v konkursu vedeném na majetek úpadce, jednak samostatně (vůči ručitelům) v exekučním řízení ve věci vedené u Okresního soudu v Prachaticích pod sp. zn. 6 Nc 1775/2003.
Žalovaný sepsal nemovitost do konkursní podstaty a ve veřejné dražbě ji zpeněžil za částku 650.000,- Kč. Z této částky však bylo se souhlasem soudu v roce 2005 určeno k vyplacení oddělenému věřiteli (bance) jen 254.112,- Kč. Dalších 134.101.45 Kč použil žalovaný na náklady spojené s udržováním, správou a prodejem nemovitosti a 152.881,- Kč je určeno k vrácení žalobci. Zbytek částky ve výši 108.905,55 Kč (žalovaná částka) měl být (podle žalobce) použit k oddělenému uspokojení. Žalovaný však - přes žalobcův výslovný nesouhlas - použil pro oddělené uspokojení pouze 70 % z této částky (správně jde o 70 % z částky 363.017,23 Kč), analogicky podle § 28 odst. 4 zákona č. 328/1991 Sb., o konkursu a vyrovnání (dále též jen ZKV ).
Žalovaný - uvádí se v žalobě - zřejmě vycházel z předpokladu, že vydáním odděleného uspokojení budou nároky banky zcela uspokojeny; ta však pokračuje v jejich vymáhání v exekučním řízení, kde byl exekucí postižen i žalobcův nárok na vrácení částky 152.881,- Kč.
Žalovaný podle žalobce nesprávně aplikoval ustanovení § 28 ZKV tím, že zkrátil nárok banky na oddělené uspokojení na 70 %, čímž způsobil žalobci majetkovou újmu (potud se žalobce dovolává ustanovení § 373 zákona č. 513/1991 Sb., obchodního zákoníku (dále též jen obch. zák. ). Žalovaná částka neměla být zúčtována ve prospěch podstaty a žalovaný tak žalobci způsobil škodu. Při jednání konaném u soudu prvního stupně 15. listopadu 2005 doplnil žalobce žalobní tvrzení potud, že peněžitý nárok uplatňuje vůči konkursní podstatě (a nikoli vůči žalovanému coby fyzické osobě).
Rozsudkem ze dne 15. listopadu 2005, č. j. 13 Cm 628/2005-40, Krajský soud v Českých Budějovicích žalobu zamítl (bod I. výroku) a rozhodl o nákladech řízení (bod II. výroku).
1/ Usnesením ze dne 22. června 2001, č. j. 11 K 7/2000-43, prohlásil Krajský soud v Českých Budějovicích konkurs na majetek úpadce.
2/ Pohledávka banky vůči úpadci byla v konkursu zjištěna ve výši 1,491.356,- Kč s nárokem na oddělené uspokojení ze zpeněžení zástav ve vlastnictví žalobce a A.Š..
3/ Usnesením ze dne 8. dubna 2005, č. j. 11 K 7/2000-288, udělil Krajský soud v Českých Budějovicích správci konkursní podstaty úpadce souhlas s tím, aby vydal bance jako oddělené věřitelce část výtěžku zpeněžení nemovitostí žalobce ve výši 254.112,- Kč a část výtěžku zpeněžení nemovitostí ve vlastnictví A. Š. ve výši 531.785,- Kč.
4/ V usnesení z 8. dubna 2005 poukázal konkursní soud na to, že nemovitosti ve vlastnictví žalobce byly zpeněženy ve veřejné dražbě za 650.000,- Kč, přičemž náklady spojené s udržováním, správou a prodejem nemovitostí činily 134.101,45 Kč. Nemovitosti ve vlastnictví A. Š. byly zpeněženy ve veřejné dražbě za 1,300.000,- Kč a náklady spojené s udržováním, správou a prodejem činily 234.543,45 Kč. Jelikož celkový výtěžek zpeněžení nemovitostí obou vlastníků (1.950.000,- Kč) přesahoval o 458.444,- Kč pohledávku oddělené věřitelky, určil, že tato částka bude poměrným způsobem vrácena vlastníkům zastavených nemovitostí. Příslušný poměr stanovil konkursní soud podle toho, že částka 1,950.000,- Kč byla získána z 33,33 % vydražením nemovitostí ve vlastnictví žalobce a z 66,66 % vydražením nemovitostí ve vlastnictví A. Š., přičemž ve stejném poměru byl určen podíl zástavních dlužníků na úhradě zajištěné pohledávky.
5/ Vycházeje z výpočtu dle bodu 4/, uvedl konkursní soud v usnesení z 8. dubna 2005 že žalobci má být vráceno 152.881,- Kč a A. Š. 305.763,- Kč. Bance pak náleží ze zpeněžení nemovitostí žalobce 254.112,- Kč (70 %) a ze zpeněžení nemovitostí A. Š. 531.785,- Kč (70 %).
Na výše uvedeném skutkovém základě soud prvního stupně uzavřel, že ustanovení § 28 odst. 4 ZKV vyjadřuje princip solidarity odděleného věřitele s ostatními věřiteli úpadce, přičemž nerozlišuje, zda jde o výtěžek zpeněžení věcí ve vlastnictví úpadce nebo třetích osob. V daném případě (kdy je žalobce vůči bance zástavním dlužníkem a současně ručitelem) to podle soudu znamená, že z titulu ručení bude žalobce nucen uhradit i oněch 30 % výtěžku zpeněžení, které nebylo možno použít pro odděleného věřitele. Ze zákona nevyplývá, že by pohledávka odděleného věřitele v rozsahu 30 % výtěžku zpeněžení, tedy v rozsahu v jakém nebyl oddělený věřitel uspokojen v konkursu, zanikla. Naopak, ustanovení § 28 odst. 4 ZKV určuje, že neuspokojenou část pohledávky lze uspokojit v rozvrhu (je li k tomu dostatek finančních prostředků).
Žalovaný tedy žádnou povinnost neporušil.
K odvolání žalobce Vrchní soud v Praze v záhlaví označeným rozsudkem potvrdil rozsudek soudu prvního stupně v tom znění, že se zamítá žaloba, aby ze soupisu konkursní podstaty byla vyloučena a žalobci žalovaným zaplacena výše (žalobou) uplatněná částka (první výrok) a rozhodl o nákladech odvolacího řízení (druhý výrok).
Odvolací soud uvedl, že soud prvního stupně dostatečně zjistil skutkový stav věci, přitakávaje i jeho právním závěrům.
Dodal dále, že ustanovení § 28 odst. 4 ZKV dopadá i na případy, kdy do soupisu konkursní podstaty jsou zahrnuty v souladu s § 27 odst. 5 ZKV věci ve vlastnictví zástavních dlužníků, tedy věci ve vlastnictví třetích osob.
Je-li prohlášen konkurs na majetek osobního dlužníka, musí zástavní dlužník respektovat úpravu obsaženou v zákoně o konkursu a vyrovnání, což mimo jiné znamená, že se své povinnosti plynoucí ze zástavní smlouvy zprostí úhradou zajištěného dluhu (správně pohledávky) nebo úhradou odpovídající hodnotě zástavy do konkursní podstaty anebo strpěním toho, že zástava bude prodána v konkursu. Nemůže však ovlivnit (zástavní dlužník), že takto získané prostředky budou v konkursu rozdělovány způsobem upraveným v § 28 odst. 4 ZKV.
Není vyloučeno, aby ručitelé mimo konkurs uhradili zajištěný dluh přímo zástavnímu věřiteli (v takovém případě by zánikem pohledávky zaniklo i zástavní právo a aplikace § 27 odst. 5 ZKV by nepřicházela v úvahu). Pokud však ručitelé takto nepostupují a pohledávka zástavního věřitele není v konkursu beze zbytku uspokojena, má věřitel z titulu ručení možnost požadovat po nich úhradu zbytku dluhu.
Odvolací soud podotkl, že zástavní věřitelé, stejně jako ručitelé, mají možnost postupem dle § 20 odst. 4 ZKV přihlásit jako podmíněné své pohledávky, které jim vzniknou tím, že budou za úpadce plnit jeho závazky vůči věřitelům. Žalobcův odkaz na rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 30. listopadu 2004, sp. zn. 29 Odo 86/2003 neměl odvolací soud za zcela přiléhavý, s tím, že ten řeší s věcí nesouvisející kolizní situaci.
Proti rozsudku odvolacího soudu podal žalobce dovolání, namítaje, že je dán dovolací důvod uvedený v § 241a odst. 2 písm. b/ zákona č. 99/1963 Sb., občanského soudního řádu (dále též jen o. s. ř. ), tedy že napadené rozhodnutí spočívá na nesprávném právním posouzení věci a požaduje, aby Nejvyšší soud napadené rozhodnutí zrušil a věc vrátil odvolacímu soudu k dalšímu řízení.
Konkrétně dovolatel namítá, že částka 108.905,55 Kč byla nesprávně zaúčtována ve prospěch podstaty, neboť nebyl v žádném právním vztahu s ostatními věřiteli; z titulu ručitelského prohlášení naopak odpovídá za celý dluh úpadce vůči bance. Tato částka po něm může být vymáhána (vzhledem k jeho postavení ručitele) dvakrát a žalovaný mu proto svým postupem způsobil škodu ve výši 108.905,55 Kč.
Dovolatel namítá, že použití ustanovení § 28 odst. 4 ZKV ve spojení s § 27 odst. 5 ZKV na případy, kdy jde o majetek třetích osob, zajišťujících pohledávky vůči úpadci, je protiústavní. Podle něj jde o nedostatek zákona o konkursu a vyrovnání, který nelze řešit výkladem k tíži osoby, jež závazek dlužníka zajišťuje. Z článku 2 Listiny základních práv a svobod dovolatel dále dovozuje, že nikdo nemůže být nucen k tomu, aby svým majetkem ručil nad meze závazku, k jehož splnění se zavázal.
Jako zajišťující osoba se zavázal pouze k tomu, že bude plnit za dlužníka (úpadce), nesplní-li tento sám, a to oddělenému věřiteli. V tomto rozsahu má též právo na regres. Je proto nepřípustné, aby část sumy, kterou splní, byla rozmělněna ve prospěch předem neznámého okruhu osob, kterými jsou další předem neznámí věřitelé dlužníka.
Podle dovolatele lze připustit, že z částky získané zpeněžením připadne část na náklady, které se zpeněžením vzniknou. Mezi tyto náklady však již nepatří odměna správce konkursní podstaty (která ani z této částky není přesně vyčíslitelná), natož částky vynaložené ve prospěch třetích osob. Dospěly-li (při absenci výslovné úpravy) soudy výkladem k závěru, že postup žalovaného byl správný, je tím žalobce jako zajišťující osoba krácen na svých právech.
Žalovaný ve vyjádření navrhuje dovolání zamítnout jako nedůvodné, uváděje, že vychází z nepochopení úpravy obsažené v § 28 ZKV.
Dovolatel výslovně napadá rozsudek odvolacího soudu v celém rozsahu , tedy i ve druhém výroku o nákladech odvolacího řízení a v té části prvního výroku, kterou byl rozsudek soudu prvního stupně potvrzen ve výroku o nákladech řízení. Potud ovšem dovolání je nejen neodůvodněné, ale též (bez dalšího) nepřípustné, čemuž ve shodě s § 243b odst. 5 a § 218 písm. c/ o. s. ř. odpovídá (druhý) výrok o odmítnutí této části dovolání (srov. i usnesení Nejvyššího soudu uveřejněné pod číslem 4/2003 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek).
Dovolání proti výroku rozsudku odvolacího soudu ve věci samé shledává Nejvyšší soud přípustným podle § 237 odst. 1 písm. c/ o. s. ř. za účelem zodpovězení otázky (v dovolacím řízení dosud neřešené), v jakém rozsahu se (vzhledem k úpravě obsažené v § 28 odst. 4 ZKV) zprostí svého závazku vůči zajištěnému věřiteli zástavní dlužník odlišný od osoby úpadce a jaký vliv má skutečnost, že zástavní dlužník zajištěnému věřiteli za splnění pohledávky vůči úpadci také ručí.
Z dovolatelovy argumentace se především podává, že nemá jasno v tom, čeho a na čí účet se vlastně domáhá.
Ačkoli v žalobě uvádí, že mu žalovaný svým postupem způsobil škodu, při jednání konaném u soudu prvního stupně 15. listopadu 2005 výslovně prohlásil (v reakci na obranu žalovaného), že svůj nárok uplatňuje vůči konkursní podstatě. Podle tohoto upřesnění také soudy o žalobě jednaly, což platí zejména pro soud odvolací, jenž vyšel z toho, že předmětem sporu je vyloučení sporné částky z konkursní podstaty (že jde o vylučovací žalobu ve smyslu § 19 odst. 2 ZKV).
Jinak by ostatně nebyla dána ani věcná příslušnost krajského soudu k projednání a rozhodnutí věci v prvním stupni. Spor o náhradu škody způsobené správcem konkursní podstaty na majetku konkursní podstaty nebo na majetku třetí osoby není sporem vyvolaným konkursem (ve smyslu § 9 odst. 3 písm. t/ o. s. ř. ve znění účinném do 31. prosince 2007) a s výjimkou úpravy obsažené v § 9 odst. 3 písm. i/ o. s. ř. (ve znění účinném do 31. prosince 2007) pro něj občanský soudní řád (ve znění účinném do 31. prosince 2007) věcnou příslušnost krajských soudů v prvním stupni nezakládá (srov. k tomu v návaznosti na stanovisko občanskoprávního a obchodního kolegia Nejvyššího soudu České republiky ze dne 13. června 2007, Opjn 8/2006, uveřejněné pod číslem 74/2007 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek, také závěry obsažené v rozsudku Nejvyššího soudu ze dne 25. září 2008, sp. zn. 29 Cdo 2225/2008, jenž je veřejnosti k dispozici na webových stránkách Nejvyššího soudu).
Vrací-li se dovolatel v dovolání znovu k argumentaci, že nárok na žalovanou částku mu vznikl proto, že správce konkursní podstaty úpadce porušil své povinnosti, jde o tvrzení, jež v předchozích fázích řízení opustil (z pohledu úvah o věcné příslušnosti soudu, který žádal o rozhodnutí, logicky), tedy v dovolacím řízení o tvrzení nová a z pohledu možného výsledku dovolacího řízení ve spojení s úpravou obsaženou v § 241a odst. 4 o. s. ř. bezcenná.
Ustanovení § 28 odst. 4 ZKV dále určuje, že oddělení věřitelé se podle tohoto ustanovení uspokojují do výše 70 % výtěžku zpeněžení na ně připadajícího. Neuspokojenou část pohledávky lze uspokojit v rozvrhu, a to ve třídě, do níž pohledávka podle své povahy patří.
V této podobě platila citovaná ustanovení zákona o konkursu a vyrovnání již v době prohlášení konkursu na majetek úpadce a do 31. prosince 2007 nedoznala změn.
K otázce, jak má být naloženo s čistým výtěžkem zpeněžení zajištění sepsaného do konkursní podstaty postupem podle § 27 odst. 5 ZKV v rozhodném znění, se Nejvyšší soud ve své rozhodovací praxi opakovaně vyslovil.
Učinil tak například v rozsudku ze dne 30. listopadu 2004, sp. zn. 29 Odo 86/2003, jenž je veřejnosti k dispozici na webových stránkách Nejvyššího soudu nebo v rozsudcích uveřejněných pod čísly 41/2007 a 72/2007 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek.
Z těchto rozhodnutí se mimo jiné podává i závěr, že ustanovení § 28 odst. 4 ZKV se uplatní i tehdy, jde-li o čistý výtěžek zpeněžení zajištění ve vlastnictví třetí osoby (osoby odlišné od úpadce). Nejde tu o absenci výslovné úpravy , jak tvrdí dovolatel; naopak, tím, že ustanovení § 28 ZKV nečiní rozdíl mezi zajištěním ve vlastnictví třetích osob a zajištěním ve vlastnictví úpadce, výslovně postihuje i rozdělení čistého výtěžku zpeněžení zajištění vtaženého do konkursní podstaty v režimu § 27 odst. 5 ZKV.
Oba soudy nižších stupňů také správně vystihly, že úprava obsažená v § 28 odst. 4 ZKV jde na úkor zajištěného věřitele.
Odvolací soud však nedocenil, že již ve stanovisku svého občanskoprávního a obchodního kolegia ze dne 17. června 1998, Cpjn 19/98, uveřejněném pod číslem 52/1998 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek, pod bodem XXXV., str. 205 (381) a znovu pak v rozsudku uveřejněném pod číslem 74/2001 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek Nejvyšší soud vysvětlil, že osoby zajišťující pohledávky vůči úpadci (tedy i zástavní dlužník) se po dobu trvání konkursu nemohly zprostit povinnosti plnit zástavním věřitelům jinak, než poskytnutím plnění do konkursní podstaty (tím, že správci konkursní podstaty umožní zpeněžení zástavy, uhradí zajištěnou pohledávku nebo složí cenu zástavy). Odtud plyne i závěr, že zástavní dlužník, jenž na výzvu dle § 27 odst. 5 ZKV plnil do konkursní podstaty osobního dlužníka zastavenými nemovitostmi (tím, že je nechal sepsat) nebo tím, že vyplatil správci konkursní podstaty zajištěnou pohledávku anebo složil cenu zastavených nemovitostí, se svého závazku vůči zástavnímu věřiteli zprostil.
Jinak řečeno, činí-li čistý výtěžek zpeněžení zástavy ve vlastnictví dovolatele 363.017,23 Kč, pak se dovolatel zprostil svého závazku vůči zástavnímu věřiteli v rozsahu této částky, a to bez zřetele k tomu, že v důsledku úpravy obsažené v § 28 odst. 4 ZKV se zástavnímu věřiteli z titulu zajištění dostalo jen 254.112,- Kč.
Je samozřejmé, že je-li věřitelova pohledávka zajištěna i jinak (např. - jako v tomto případě - ručením dalších osob), má věřitel právo domáhat se po ručitelích i nadále úhrady zbytku té pohledávky jež nebyla uspokojena oněmi 70 % čistého výtěžku zpeněžení zajištění (plněním částky 254.112,- Kč), případně dalším plněním, jehož se mu v režimu § 28 odst. 4 ZKV dále dostalo již jako nezajištěnému věřiteli. Je-li však osobou, která ručí za závazky úpadce, osoba, která se současně nacházela (jako dovolatel) v pozici zástavního dlužníka, nemůže souhrn plnění, jež tato osoba má (musí) uhradit zajištěnému věřiteli, přesáhnout výši zajištěné pohledávky, což platí i v rozsahu, ve kterém se taková osoba zprostila závazku vůči zajištěnému věřiteli plněním do konkursní podstaty osobního dlužníka, ze kterého zajištěný věřitel neměl (vzhledem k § 28 odst. 4 ZKV) prospěch.
Výše rozvedenou argumentaci lze shrnout v závěr, podle kterého osoba, která svým majetkem zajišťuje pohledávku věřitele vůči dlužníku jako ručitel a současně jako zástavní dlužník, není povinna plnit zajištěnému věřiteli na úhradu jeho pohledávky částkou převyšující zajištěnou pohledávku. Za plnění poskytnuté takovou osobou zajištěnému věřiteli se pokládá částka složená do konkursní podstaty osobního dlužníka z titulu zástavního práva na vyplacení zajištěné pohledávky nebo jako cena zástavy anebo čistý výtěžek zpeněžení zástavy, bez zřetele k tomu, že zajištěný věřitel vzhledem k úpravě obsažené v § 28 odst. 4 zákona č. 328/1991 Sb. ve znění účinném do 31.12.2007 obdržel z tohoto plnění pouze 70%. Tuto obranu však musí taková osoba uplatnit vůči zajištěnému věřiteli a nikoli vůči správci konkursní podstaty úpadce.
Důvod domáhat se vrácení (vyloučení) této částky z konkursní podstaty tedy dovolatel nemá a napadené rozhodnutí je ve svém výsledku správné, byť jeho argumentace (v té části, ve které odvolací soud zátěž plynoucí z § 28 odst. 4 ZKV přičet dovolateli) dílčím způsobem beze zbytku přesná není.
Nejvyšší soud proto, aniž nařizoval jednání (§ 243a odst. 1 věta první o. s. ř.), dovolání proti té části výroku rozsudku odvolacího soudu, kterou odvolací soud potvrdil rozhodnutí soudu prvního stupně ve vyhovujícím výroku rozsudku ve věci samé, jako nedůvodné zamítl (§ 243b odst. 2 a 6 o. s. ř.).
Výrok o nákladech dovolacího řízení je odůvodněn ustanoveními § 243b odst. 5, § 224, § 142 odst. 1 a (co do výroku o odmítnutí dovolání) § 146 odst. 3 o. s. ř., tedy tím, že dovolání bylo zamítnuto a odmítnuto a tím, že u žalovaného žádné prokazatelné náklady tohoto řízení zjištěny nebyly.

matches:
soud
§ 28
zákona č. 328
§ 28
§ 373
zákona č. 513
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
§ 28
§ 28
soud
soud
soud
§ 28
§ 27
§ 28
§ 27
soud
§ 20
soud
§ 241
zákona č. 99
soud
§ 28
§ 27
§ 28
§ 243
§ 218
soud
§ 237
§ 28
soud
§ 19
§ 9
§ 9
§ 241
§ 28
§ 27
soud
§ 28
§ 28
§ 27
§ 28
soud
soud
§ 27
§ 28
§ 28
§ 28
§ 28
zákona č. 328
soud
§ 28
soud
soud
§ 243
§ 224
§ 142
§ 146


text:
3 VSPH 1763/2013-P1-8
KSPA 56 INS 14394/2011 3 VSPH 1763/2013-P1-8
USNESENÍ Vrchní soud v Praze jako soud odvolací rozhodl v senátČ složeném z p edsedy JUDr. Michala Kubína a soudc JUDr. Jind icha Havlovce a Mgr. Ivany Mlejnkové v insolvenní vČci dlužníka: Ji í anonymizovano , anonymizovano , bytem ve Svitavách-P edmČstí, Ruská 2043/28, zast. Mgr. Dagmar Beníkovou, advokátkou se sídlem v Olomouci, Legioná ská 3, o odvolání dlužníka proti usnesení Krajského soudu v Hradci Králové-poboky v Pardubicích .j. KSPA 56 INS 14394/2011-P1-2 ze dne 23. dubna 2013
Napadeným usnesením Krajský soud v Hradci Králové-poboka v Pardubicích (insolvenní soud) rozhodl, že pohledávka vČ itele UniCredit Bank Czech Republic, a.s., IýO 64948242 se sídlem v Praze 4, Želetavská 1525/1 (VČ itel) se pokládá za zjištČnou ve výši 986.866,43 K jako vykonatelná a zajištČná (bod I. výroku) a uložil insolvenní správkyni zapsat do upraveného seznamu p ihlášek k pohledávce uvedené v bodu I. výroku zmČnu, ke které došlo na základČ dodateného uznání pohledávky (bod II. výroku).
V od vodnČní napadeného usnesení insolvenní soud uvedl, že usnesením .j. KSPA 56 INS 14394/2011-A-34 zjistil dlužník v úpadek a ustanovil mu insolvenní správkyni v osobČ JUDr. Evy Mlochové, advokátky se sídlem ve Svitavách, Purky ova 37 a že následnČ usnesením .j. KSPA 56 INS 14394/2011-B-10 z 31.7.2012 na dlužník v majetek prohlásil konkurs s tím, že jej projedná jako konkurs nepatrný. Uvedl dále, že 15.8.2011 mu byla doruena p ihláška pohledávky VČ itele jako vykonatelné a zajištČné ve výši 4.968.134,16 K a že p i p ezkumném jednání 12.7.2012 insolvenní správkynČ ást pohledávky VČ itele pop ela v rozsahu 986.866,43 K (pohledávka z stala zjištČna jen do výše 3.981.267,73 K). Insolvenní soud poté, co zjistil, že insolvenní správkynČ nepodala žalobu na urení, že v pop eném rozsahu nemá VČ itel za dlužníkem pohledávku, cituje ustanovení § 199 odst. 1 a § 201 odst. 2 zák. . 182/2006 Sb., o úpadku a zp sobech jeho ešení (InsZ) dovodil, že v d sledku nepodání žaloby insolvenním správcem pohledávka VČ itele se v pop ené ásti pokládá za zjištČnou a uložil insolvenní správkyni tento závČr promítnout do upraveného seznamu pohledávek.
Toto usnesení napadl dlužník v zákonem stanovené lh tČ odvoláním a navrhl, aby je odvolací soud zmČnil tak, že v rozsahu pop ení se pohledávka VČ itele nepokládá za zjištČnou, nebo spoívá na nesprávných skutkových zjištČní. Akcentoval, že insolvenní správkynČ podala 31.7.2012 podle § 199 InsZ vas žalobu na urení, že VČ itel nemá za dlužníkem pohledávku ve výši 98.866,43 K, a proto neobstojí závČr insolvenního soudu vyjád ený v napadeném usnesení, že v uvedeném rozsahu se pokládá pohledávka VČ itele za zjištČnou.
Odvolací soud se v prvé adČ zabýval tím, zda je proti napadenému usnesení p ípustné odvolání a dospČl k závČru, že tomu tak není.
Podle § 91 InsZ proti rozhodnutím, která insolvenní soud uinil p i výkonu dohlédací innosti vetnČ p edbČžných opat ení, není odvolání p ípustné, pokud zákon nestanoví jinak. Právo na odvolání je zpravidla p ímo upraveno v textu jednotlivých ustanovení InsZ, možnost podání odvolání je dána také u ustanovení, která právo na podání odvolání proti rozhodnutí insolvenního soudu výslovnČ ne eší a právo se proti rozhodnutí insolvenního soudu se v takovém p ípadČ dovozuje z charakteru rozhodnutí.
Podle § 199 odst. 1 InsZ insolvenní správce, který pop el vykonatelnou pohledávku, podá do 30 dn od p ezkumného jednání u insolvenního soudu žalobu, které své pop ení uplatní proti vČ iteli, který vykonatelnou pohledávku p ihlásil. Lh ta je zachována, dojde-li žaloba nejpozdČji posledního dne lh ty soudu.
Podle § 201 InsZ vykonatelná pohledávka je zjištČna také tehdy, jestliže insolvenní správce nepodal vas žalobu o její pop ení nebo byla-li taková žaloba zamítnuta anebo ízení o ní skonilo jinak než rozhodnutím ve vČci samé (odst. 2). Výsledek sporu o pravost, výši nebo po adí pohledávky poznamená insolvenní soud v upraveném seznamu pohledávek; uiní tak i bez návrhu (odst. 3). Otázku opoždČnosti incidenní žaloby u vykonatelné pohledávky m že insolvenní soud konstatovat budßv v usnesením, jímž bude žaloba odmítnuta (§ 160 odst. 4 InsZ), nebo pouze v rozhodnutí, kterým se deklaruje, že se pohledávka z d vodu absence podání žaloby považuje za zjištČnou a proti nČmuž není odvolání p ípustné. K této otázce se vyjád il Vrchní soud v Praze ve svém rozhodnutí .j. KSCB 27 INS 1466/2008, 1 VSPH 385/2009-B-63 z 24.9.2009, v nČmž uvedl, že nepodá-li insolvenní správce žalobu v bec nebo vas, má to stejné následky, jako kdyby pop ení v bec nebylo uinČno a pohledávka se pokládá za zjištČnou v té podobČ, v jaké byla p ihlášena nebo jinak uplatnČna. Povinnost zaznamenat výsledek incidenního sporu do seznamu pohledávek je svČ ena insolvennímu správci. Pokud by tak uinil insolvenní soud sám, nejednalo by se o pochybení vyvolávající neplatnost záznamu.
Z insolvenního spisu plyne, že VČ itel p ihlásil do insolvenního ízení vedeného s dlužníkem svou pohledávku v celkové výši 4.968.134,16 K jako vykonatelnou a zajištČnou, že p i p ezkumném jednání konaném 12.7.2012 insolvenní správkynČ tuto pohledávku p ezkoumala jako vykonatelnou a zajištČnou se závČrem, že ji popírá do výše 986.866,43,--K, emuž odpovídá zápis v seznamu pohledávek vypracovaného insolvenní správkyní. Insolvenní správkynČ doruila 31.7.2012 insolvennímu soudu žalobu na urení, že v pop eném rozsahu VČ itel nemá za dlužníkem p ihlášenou pohledávku; vČc je projednávaná p ed insolvenním soudem pod sp.zn. 56 ICm 2260/2012.
Napadené usnesení má povahu rozhodnutí, jež insolvenní soud uinil p i výkonu dohlédací innosti ve smyslu § 91 InsZ a odvolací soud nemá pochyb o tom, že jím insolvenní soud nezakládá zjištČní pohledávky VČ itele za dlužníkem v rozsahu jejího pop ení, nebo o této otázce se rozhodne definitivnČ až ve sporu vedeném p ed insolvenním soudem pod sp.zn. 56 ICm 2260/2012 zahájeném k žalobČ insolvenní správkynČ o pop ení pohledávky proti VČ iteli, jehož výsledek insolvenní správkynČ poznamená v upraveném seznamu pohledávek podle § 201 odst. 3 InsZ.
Odvolací soud proto postupoval podle § 218 písm. c) obanského soudního ádu a nep ípustné odvolání odmítl.

matches:
soud
soud
soud
soud
soud
§ 199
§ 201
soud
§ 199
soud
§ 91
soud
§ 199
§ 201
soud
soud
soud
soud
soud
§ 91
soud
soud
§ 201
soud
§ 218


text:
// Profipravo.cz / Smlouva zprostředkovatelská, příkazní a o obstarání věci 21.04.2015
Žalobkyně a) se původně domáhala zaplacení 976.933,- Kč s příslušenstvím a žalobkyně b) 200.000,- Kč s příslušenstvím jako náhrady škody vzniklé v důsledku jednání žalované 2), která jim jako zprostředkovatel nabídla ke koupi nemovitost, ačkoliv dispozice s ní byla vyloučena z důvodu nařízení exekuce. Odpovědnost žalované 1) dovozovala z porušení povinnosti advokáta při výkonu advokacie a z porušení prevenční povinnosti podle § 415 obč. zák., neboť žalovaná 1) sepsala návrh smlouvy o smlouvě budoucí kupní, podle níž žalobkyně plnily, přestože byla informována o nařízené exekuci, a žalobkyně na tuto skutečnost nijak neupozornila.
Městský soud v Brně částečným rozsudkem ze dne 30. 4. 2007, č.j. 32 C 128/2003-160, uložil žalované 2) zaplatit žalobkyni a) 103.950,- Kč s příslušenstvím (představující zaplacenou provizi za zprostředkování) a ve zbytku žalobu proti žalovaným 1) a 2) zamítl. Rozsudek byl v zamítavém výroku zrušen usnesením Krajského soudu v Brně ze dne 19. 10. 2009, č.j. 44 Co 328/2007-196; ve zbylé části nabyl právní moci.
Městský soud v Brně poté částečným rozsudkem ze dne 25. 11. 2010, č.j. 32 C 128/2003-254, žalobu opět zamítl, a rozhodl o náhradě nákladů řízení. Vyšel ze zjištění, že žalobkyně jako budoucí kupující uzavřely dne 12. 12. 2002 s budoucí prodávající E. K. [žalovaná 3), která v průběhu řízení zemřela a vůči níž bylo řízení přerušeno do skončení dědického řízení] smlouvu o budoucí kupní smlouvě k nemovitostem ve smlouvě specifikovaným (dále jen „smlouva o smlouvě budoucí“) a poskytly na jejím základě E. K. peněžité plnění, když předtím žalobkyně a) jako zájemce o koupi nemovitosti složila u žalované 2) zálohu s tím, že bude použita na úhradu provize žalované 2). Z důvodu exekuce nařízené na předmětné nemovitosti však k uzavření kupní smlouvy nedošlo. Na straně žalované 1) soud neshledal porušení povinností advokáta při výkonu advokacie, neboť smlouva o smlouvě budoucí obsahovala prohlášení E. K., že „usnesení Okresního soudu Brno – venkov o nařízení exekuce bylo zrušeno“ a advokát nenese odpovědnost za prohlášení jedné ze smluvních stran; současně konstatoval, že postup žalované 1) lze označit za obezřetný, a proto vyhovující požadavku ustanovení § 415 obč. zák., když do smlouvy o budoucí smlouvě k otázce exekuce uvedla toliko citované prohlášení budoucí prodávající a současně do smlouvy uvedla možnost žalobkyň domáhat se náhrady škody pro případ jeho nepravdivosti. Žalovaná 2) jako realitní kancelář sice měla vědět, že nařízená exekuce vylučuje prodej nemovitosti, ale pokud vypracování smlouvy o budoucí smlouvě zadala advokátce, která do smlouvy zahrnula výše citované prohlášení, dostála obecné prevenční povinnosti ve smyslu § 415 obč. zák.
K odvolání obou žalobkyň Krajský soud v Brně rozsudkem ze dne 13. 6. 2012, č.j. 44 Co 240/2011-328, rozsudek soudu prvního stupně změnil tak, že žalovaným společně a nerozdílně uložil povinnost zaplatit žalobkyni a) 816.626,- Kč s příslušenstvím a žalobkyni b) 200.000,- Kč s příslušenstvím s tím, že v rozsahu plnění poskytnutého žalobkyním z likvidace dědictví po E. K. [žalované 3)] povinnost obou žalovaných zaniká, potvrdil jej, pokud jím byla ve vztahu k žalobkyni a) zamítnuta žaloba ohledně 56.357,- Kč s příslušenstvím, a rozhodl o náhradě nákladů řízení před soudy obou stupňů. Odvolací soud zopakoval dokazování výslechem žalobkyně a) a svědkyně T. a dospěl k závěru, že mezi žalobkyněmi a žalovanou 2) byla ústně uzavřena zprostředkovatelská smlouva ve smyslu ustanovení § 774 a násl. obč. zák. Jelikož v řízení nebylo sporu o tom, že žalovaná 1) poskytovala žalované 2) při výkonu její činnosti na trhu s realitami pravidelně právní (advokátní) služby, byla při sepisování žalovanou 2) objednané smlouvy o budoucí smlouvě povinna dbát práv a zájmů žalobkyň jako oprávněných ze zprostředkovatelského vztahu. Žalovaná 1) vzhledem ke zjištěným skutečnostem (v době přípravy smlouvy o smlouvě budoucí byla informována o nařízené exekuci, byla seznámena s listinami, které měly dokládat tvrzené „zrušení exekuce“, ve skutečnosti je však nedokládaly, věděla, že má dojít k předání značné finanční částky bez jakéhokoli zajištění) si musela být vědoma rizik spojených s nařízením exekuce ve vztahu k možnosti uzavřít platně kupní smlouvu, stejně jako „problematičnosti“ prohlášení E. K. Pokud žalobkyním neposkytla potřebné informace, porušila povinnosti advokáta podle § 16 zákona o advokacii. V jednání žalované 2), která nabídla žalobkyním zprostředkování koupě nemovitosti zatížené nařízenou exekucí, přičemž jednání dospěla až do fáze uzavření smlouvy o smlouvě budoucí, aniž by žalobkyně informovala o důsledcích uvedené skutečnosti, porušila ustanovení § 477 (správně mělo být § 777) obč. zák., jakož i ustanovení § 415 obč. zák. V příčinné souvislosti s porušením povinností oběma žalovanými pak vznikla žalobkyním majetková újma spočívající ve vyplacení záloh na kupní cenu, a zbytečných nákladů v podobě vodného, stočného, plateb za plyn, pojištění a bankovní úvěr.
Rozsudek odvolacího soudu v měnícím výroku a výroku o povinnosti k náhradě nákladů řízení žalobkyním napadla žalovaná 1) dovoláním, jehož přípustnost dovozuje z ustanovení § 237 odst. 1 písm. a) občanského soudního řádu (dále jen „o. s. ř.“) a opodstatněnost shledává v naplnění všech zákonných dovolacích důvodů. Napadené rozhodnutí odvolacího soudu pokládá za překvapivé, jelikož výrazně odlišný právní názor odvolacího soudu nemá oporu ve skutkových zjištěních. Odvolacímu soudu vytýká, že ve smyslu ustanovení § 118a o. s. ř. účastníky o svém právním názoru nepoučil a neumožnil jim zaujmout k němu stanovisko a dále že zcela přehodnotil skutkový závěr soudu prvního stupně, zopakoval však pouze některé důkazy (výslech žalobkyně a svědkyně). Namítá, že ve vztahu k žalobkyním nemohla porušit § 16 zákona o advokacii, neboť jejím klientem byla pouze žalovaná 2), nikoli žalobkyně. Neporušila ani obecnou prevenční povinnost ve smyslu ustanovení § 415 obč. zák., když žalovanou 2) byla pouze pověřena vyhotovením smlouvy, jejíž obsah, do něhož nebyla oprávněna zasahovat, byl dohodnut mezi účastníky. Zdůraznila, že smlouva o budoucí kupní smlouvě ohledně nemovitosti, na níž vázne exekuce, je platná, neboť její plnění je v budoucnu možné a jde o institut v praxi běžně užívaný s tím, že po uzavření budoucí smlouvy bývá kupní cena složena jako jistota na účet označený exekutorem, čímž je generální inhibitorium prolomeno a následná kupní smlouva není stižena neplatností. Dovolatelka smluvní strany poučila o důsledcích nařízené exekuce i případné nepravdivosti prohlášení budoucí prodávající stran zrušení exekuce. Toto prohlášení navíc nebylo nepravdivé, jelikož exekuce byla skutečně následně zrušena, neboť byla nařízena na základě neexistujícího právního titulu. Namítá, že mezi jejím jednáním a vznikem škody není příčinná souvislost. Poukazuje také na jednání žalobkyň, které přes poučení o nařízené exekuci trvaly na uzavření smlouvy o smlouvě budoucí a předaly část kupní ceny přímo E. K., čímž se významnou měrou spolupodílely na vzniku škody. Dovolatelka navrhla, aby Nejvyšší soud zrušil napadené rozhodnutí odvolacího soudu a věc mu vrátil k dalšímu řízení a současně požádala o odklad jeho vykonatelnosti.
Podle názoru žalobkyň obsaženého v jejich vyjádření k dovolání nelze napadené rozhodnutí odvolacího soudu považovat za překvapivé, neboť žalovaná 1) byla seznámena s právním názorem zastávaným žalobkyněmi, jimž dal odvolací soud zapravdu, a měla možnost na něj v průběhu řízení reagovat. Stejně tak namítají, že ze strany odvolacího soudu nedošlo k přehodnocení skutkových závěrů, nýbrž pouze k odlišnému právnímu posouzení. Dále uvádějí, že povinností žalované 1) jako advokátky bylo odmítnout sepis smlouvy odporující svým obsahem zákonu (smlouva o smlouvě budoucí byla dle § 44 odst. 7 zákona č. 120/2001 Sb. ve znění účinném ke dni 12. 12. 2002 neplatná) a poučit v tomto smyslu žalobkyně, které se ve smyslu ustanovení § 35 obč. zák. staly jejími klientkami; pokud tak žalovaná 1) neučinila, odpovídá za škodu vzniklou žalobkyním. Podle žalobkyň je dána i příčinná souvislost, neboť pokud by dovolatelka nesepsala neplatnou smlouvu, nedošlo by ke škodě. Žalobkyně popírají, že by je dovolatelka poučila o rizicích, neboť kdyby tak učinila, smlouvu s rizikem, že přijdou o 1 milion Kč, by nikdy neuzavřely.
Nejvyšší soud jako soud dovolací (§ 10a o. s. ř.) posoudil dovolání – v souladu s čl. II. bodem 7 zákona č. 404/2012 Sb. – podle ustanovení občanského soudního řádu ve znění účinném do 31. 12. 2012 (dále opět jen „o. s. ř.“) a shledal, že bylo podáno včas, účastnicí řízení (§ 240 odst. 1 o. s. ř.), za splnění zákonné podmínky advokátního zastoupení dovolatelky (§ 241 odst. 1 a 4 o. s. ř.), je přípustné podle ustanovení § 237 odst. 1 písm. a) o. s. ř., není však důvodné.
V dané věci nelze dovodit objektivní odpovědnost žalované 1) za škodu vzniklou v souvislosti s výkonem advokacie, neboť žalobkyně nebyly (jak vyplývá z provedených skutkových zjištění) jejími klientkami (viz § 24 odst. 1 zákona č. 85/1996 Sb., o advokacii). Advokát však odpovídá za škodu způsobenou osobám, které nejsou jeho klienty, podle § 420 obč. zák., ať již porušením povinností vyplývajících ze zákona o advokacii, anebo porušením prevenční povinnosti podle § 415 obč. zák. (srov. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 27. 7. 2010, sp. zn. 25 Cdo 1457/2008).
Předpokladem vzniku obecné odpovědnosti za škodu podle § 420 obč. zák. je porušení právní povinnosti (protiprávní jednání), vznik škody a existence příčinné souvislosti mezi porušením právní povinnosti a vznikem škody; zavinění škůdce se presumuje. Odpovědnost za škodu nastává při současném splnění všech předpokladů.
Odvolací soud posuzoval odpovědnost obou žalovaných za škodu z hlediska obecné úpravy vyplývající z § 420 obč. zák. a podrobně se zabýval splněním jednotlivých předpokladů jejího vzniku u každé ze žalovaných, přičemž protiprávní jednání žalované 1) spatřoval v porušení povinností podle § 16 zákona o advokacii.
Závěr odvolacího soudu o porušení povinnosti žalované 1) spočívá na zjištění, že žalovaná 1) sepsala smlouvu o smlouvě budoucí s vědomím, že nedojde-li k podstatné změně okolností, tedy zastavení exekuce, nebude možné splnění závazku z této smlouvy plynoucí (uzavření kupní smlouvy), o této skutečnosti žalobkyně neinformovala, ani je nepoučila o právních důsledcích soudem nařízené exekuce na majetek budoucí prodávající, byla seznámena s listinami, které měly dokládat tvrzené „zrušení exekuce“, ve skutečnosti je však nedokládaly, a věděla, že má dojít k předání značné finanční částky bez jakéhokoli zajištění.
Lze souhlasit s názorem odvolacího soudu, že za situace, kdy podle zjištěného skutkového stavu žalobkyně uzavřely se žalovanou 2) zprostředkovatelskou smlouvu ve smyslu § 774 a násl. obč. zák., podle níž žalovaná 2) nejen žalobkyním nabídla ke koupi konkrétní nemovitost, ale zavázala se zajistit i jakýsi „právní servis“, tj. zejména předložit příslušné smluvní dokumenty, a zajistila za tím účelem právní služby advokáta – žalované 1), odpovídá požadavkům tzv. generální prevence, tzn. požadavkům na zachování míry obezřetnosti v občanskoprávních vztazích nezbytné k předejití vzniku škody, zajištění rozumné právní ochrany zájemce ze zprostředkovatelské smlouvy (žalobkyň) ze strany advokáta. Povinnosti předcházet vzniku škody v občanskoprávních vztazích se za daného stavu nelze zprostit odkazem na vágní prohlášení budoucí prodávající v budoucí smlouvě, že „exekuce byla zrušena“, zejména když žalované 1) vzhledem k její odborné erudici muselo být zřejmé, že rozhodnutí o zrušení exekučního příkazu nemá z hlediska nařízené exekuce a s ní spojeného generálního inhibitoria ve smyslu ustanovení § 44 odst. 7 zákona č. 120/2001 Sb. ve znění účinném ke dni uzavření smlouvy o smlouvě budoucí žádný význam. Rovněž bez významu je okolnost, zda později ke „zrušení“ /zastavení/ exekuce došlo či nikoli. Na uvedeném závěru nic nemění okolnost, že uzavření smlouvy o budoucí kupní smlouvě nelze považovat za dispozici s majetkem, tato smlouva sama o sobě nemaří cíle exekuce, a tedy není bez dalšího absolutně neplatná pro rozpor s § 44 odst. 7 zákona č. 120/2001 Sb. (srov. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 9. 3. 2011, sp. zn. 31 Cdo 4545/2008, uveřejněné pod č. 84/2011 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek). V projednávané věci totiž nejde o ochranu oprávněného v exekučním řízení, nýbrž o ochranu třetích osob (žalobkyň). Stejně tak nemohlo být ochraně práv a oprávněných zájmů žalobkyň jako budoucích kupujících učiněno zadost ujednáním o odpovědnosti budoucí prodávající za škodu v případě nepravdivosti citovaného prohlášení zakomponovaným do budoucí smlouvy, když odpovědnost smluvních stran za porušení povinností ze smlouvy plynoucích nastává za splnění zákonných předpokladů ex lege, tedy bez ohledu na to, zda je výslovně stanovena ve smlouvě či nikoliv, vzniku škody tedy takové ujednání nebrání.
Naopak očekávání žalobkyň, že se jim na základě zprostředkovatelské smlouvy uzavřené s realitní kanceláří [žalovanou 2)] a za sjednanou úplatu (provizi) dostane komplexních a bezvadných služeb souvisejících s koupí nemovitosti, nelze – zejména za situace, kdy realitní kancelář zajistila i sepsání smlouvy advokátem a jeho účast při jejím uzavírání – považovat za nelegitimní. Za dané situace nebylo možné spravedlivě po žalobkyních požadovat, aby si ochranu svých práv „pojistily“ ještě jiným způsobem, např. si na své náklady zajistily další právní zastoupení nebo vlastními silami ověřovaly stav exekučního řízení. Žalobkyním nelze přičítat k tíži důvěru v řádné splnění závazku zprostředkovatele ze zprostředkovatelské smlouvy [zahrnujícího poskytnutí právní služby žalovanou 1)] ani důvěru v bedlivé počínání advokáta, o němž se (oprávněně) domnívaly, že poskytuje právní služby na náležité odborné úrovni a bere zřetel na jejich oprávněné zájmy. Na základě skutkového stavu, který se v dovolacím řízení nemůže změnit a dovolatelce se jej nepodařilo zpochybnit prostřednictvím dovolacího důvodu podle § 241a odst. 3 o. s. ř. (viz dále), tak nelze dospět k závěru, že se žalobkyně spolupodílely na vzniku škody.
Námitkami zpochybňujícími skutková zjištění, z nichž odvolací soud vycházel, tvrzením, že účastníci smlouvy byli řádně poučeni o důsledcích nařízení exekuce, zejména pak o omezení v nakládání s majetkem plynoucího z tzv. generálního inhibitoria, uplatňuje dovolatelka dovolací důvod podle ustanovení § 241a odst. 3 o. s. ř., jehož prostřednictvím lze soudu vytýkat pochybení při zjišťování skutkového stavu věci námitkou, že skutkový závěr, na jehož základě věc posoudil po stránce právní, nemá podle obsahu spisu v podstatné části oporu v provedeném dokazování.
Za skutkové zjištění, které nemá podle obsahu spisu oporu v provedeném dokazování, je třeba ve smyslu § 241a odst. 3 o. s. ř. pokládat výsledek hodnocení důkazů, který neodpovídá postupu vyplývajícímu z ustanovení § 132 o. s. ř., protože soud vzal v úvahu skutečnosti, které z provedených důkazů nebo z přednesů účastníků nevyplynuly ani jinak nevyšly v řízení najevo, protože soud pominul rozhodné skutečnosti, které byly provedenými důkazy prokázány nebo vyšly v řízení najevo, nebo protože v hodnocení důkazů, popř. poznatků, které vyplynuly z přednesů účastníků nebo které vyšly najevo jinak, je z hlediska závažnosti (důležitosti), zákonnosti, pravdivosti, eventuálně věrohodnosti logický rozpor, nebo jestliže výsledek hodnocení důkazů neodpovídá tomu, co mělo být zjištěno způsobem vyplývajícím z ustanovení § 133 až § 135 o. s. ř. Musí se přitom jednat o zjištění právně významné (srov. rozhodnutí Nejvyššího soudu ze dne 30. 10. 1992, sp. zn. 7 Cdo 9/92, uveřejněné pod č. 8/1994 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek). Neodchýlí-li se soud při hodnocení důkazů od stanoveného postupu vyplývajícího z ustanovení § 132 o. s. ř., tzn. hodnotí-li důkazy podle své úvahy, a to každý důkaz jednotlivě a všechny důkazy v jejich vzájemné souvislosti, přitom pečlivě přihlíží ke všemu, co vyšlo za řízení najevo, včetně toho, co uvedli účastníci, přičemž toto hodnocení odpovídá zásadám logického uvažování, nelze polemizovat s jeho skutkovými závěry (např. namítat, že soud měl uvěřit jinému svědkovi, že měl vycházet z jiného důkazu, že některý důkaz není ve skutečnosti pro skutkové zjištění důležitý apod.).
Po porovnání obsahu spisu s odůvodněním napadeného rozsudku odvolacího soudu, nelze dospět k závěru, že by odvolací soud, který vycházel jednak ze skutkových zjištění učiněných soudem prvního stupně, jednak zopakoval dokazování výslechem žalobkyně a) a svědeckou výpovědí I. T., při zjišťování skutkového stavu vzal v úvahu skutečnosti, které nevyplynuly z provedených důkazů, že by pominul podstatné skutečnosti, které byly v řízení prokázány, nebo že by v jeho hodnocení důkazů existoval logický rozpor. Dovolací důvod podle § 241a odst. 3 o. s. ř. tak není naplněn. Ostatně ani závěr soudu prvního stupně nespočívá na zjištění, že žalovaná 1) poskytla žalobkyním veškeré informace stran závažnosti a následků nařízené exekuce; soud prvního stupně pouze v této skutečnosti nespatřoval, na rozdíl od soudu odvolacího, porušení právní povinnosti (srov. odst. 2 a 3 na straně 6 odůvodnění rozsudku soudu prvního stupně).
Námitka vady řízení spočívající v nepředvídatelnosti napadeného rozhodnutí odvolacího soudu nebyla shledána důvodnou. Řízení je postiženo vadou, která mohla mít za následek nesprávné rozhodnutí ve věci, jestliže odvolací soud vydal tzv. překvapivé rozhodnutí. Nepředvídatelným, resp. překvapivým, je takové rozhodnutí, které nebylo možno na základě zjištěného skutkového stavu věci, postupu odvolacího soudu a dosud přednesených tvrzení účastníků řízení předvídat. Tak je tomu např. tehdy, kdy odvolací soud (oproti soudu prvního stupně) posuzoval skutečnost, kterou žádný z účastníků řízení nikdy netvrdil či nepopíral, popř. která nebyla předmětem posuzování soudu prvního stupně (srov. např. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 18. března 2010, sp. zn. 32 Cdo 1019/2009, uveřejněný v časopise Soudní rozhledy č. 9, ročník 2010, str. 324 a násl.). Překvapivé není rozhodnutí odvolacího soudu jen proto, že skutečnosti zjištěné dokazováním právně hodnotil jinak, než soud prvního stupně (srov. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 15. 8. 2012, sp. zn. 33 Cdo 694/2011). V dané věci se o překvapivé rozhodnutí nejedná, neboť odvolací soud stejně jako soud prvního stupně se zabýval otázkou, zda v jednání žalované 1) lze či nelze spatřovat porušení právní povinnosti, jež způsobilo žalobkyním škodu, odlišnost rozhodnutí odvolacího soudu pak spočívá v opačném právním názoru na totéž jednání, nikoli v zohlednění dříve nehodnocených skutečností. Dovolatelce bylo toto skutkové i právní vymezení sporu od počátku známo a mohla na něj reagovat, což ostatně činila.
K závěru ohledně charakteru právního vztahu mezi žalobkyněmi a žalovanou 2) dospěl odvolací soud na základě skutkových zjištění učiněných v souladu s § 213 odst. 3 o. s. ř. Namítá-li dovolatelka, že odvolací soud zopakoval důkazy pouze výslechem žalobkyně a) a svědkyně I. T. a přehodnotil skutková zjištění učiněná i z jiných důkazů, které neopakoval, přehlíží, že názor, podle nějž chce-li se odvolací soud odchýlit od skutkového zjištění soudu prvního stupně, musí důkazy provedené soudem prvního stupně opakovat, případně doplnit, má místo v pouze případě, že toto zjištění vyplývá z výpovědí účastníků nebo svědků a neuplatní se u listinných důkazů, které odvolací soud může hodnotit odlišně, aniž by je zopakoval (srov. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 22. 11. 2011, sp. zn. 21 Cdo 3061/2010). Ve skutkových zjištěních odvolacího soudu navíc nelze spatřovat zásadní rozdíl oproti soudu prvního stupně.
Jiné vady řízení, které mohly mít za následek nesprávné rozhodnutí ve věci, ani vady uvedené v § 229 odst. 1, § 229 odst. 2 písm. a) a b) a § 229 odst. 3 o. s. ř., k nimž dovolací soud v případě přípustného dovolání přihlíží z úřední povinnosti (§ 242 odst. 3 věta druhá o. s. ř.), nebyly v posuzované věci zjištěny.
Jelikož se žalované 1) nepodařilo prostřednictvím uplatněných dovolacích námitek zpochybnit správnost napadeného rozhodnutí odvolacího soudu, Nejvyšší soud její dovolání podle § 243b odst. 2 věty před středníkem o. s. ř. zamítl, aniž k jeho projednání nařizoval jednání (§ 243a odst. 1 věta první o. s. ř.).
Rozsudek odvolacího soudu byl dovoláním formálně napaden rovněž ve výroku o nákladech řízení, aniž by však proti němu byly vzneseny jakékoli námitky. Z obsahového hlediska proto dovolací soud považoval za dovoláním napadený jen meritorní výrok rozsudku odvolacího soudu. Pro úplnost lze dodat, že dovolání proti výroku odvolacího soudu o nákladech řízení není přípustné (srov. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 31.1.2002, sp. zn. 29 Odo 874/2001, uveřejněné pod č. 4/2003 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek).
O nákladech dovolacího řízení bylo rozhodnuto podle § 243b odst. 5 věty první, § 224 odst. 1, § 142 odst. 1, § 151 odst. 1 o. s. ř., tak, že procesně neúspěšné žalované 1) byla uložena povinnost zaplatit na náhradě nákladů řízení vynaložených v souvislosti s podáním společného vyjádření k dovolání prostřednictvím advokáta žalobkyni a) částku 11.573,- Kč a žalobkyni b) částku 9.172,- Kč (§ 1 odst. 2, § 2, § 7 body 5 a 6, § 8 odst. 1, § 12 odst. 4 a § 13 odst. 1 a 3 vyhlášky č. 177/1996 Sb., ve znění účinném do 31. 12. 2012 a § 137 odst. 3 o. s. ř.).

matches:
§ 415
soud
soud
soud
§ 415
§ 415
soud
soud
§ 774
§ 16
§ 477
§ 777
§ 415
§ 237
§ 118
§ 16
§ 415
soud
soud
§ 44
zákona č. 120
§ 35
soud
soud
zákona č. 404
§ 237
§ 24
zákona č. 85
§ 420
§ 415
§ 420
soud
§ 420
§ 16
§ 774
§ 44
zákona č. 120
§ 44
zákona č. 120
§ 241
soud
§ 241
§ 241
§ 132
soud
soud
§ 133
§ 135
soud
§ 132
soud
§ 241
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
§ 213
soud
soud
soud
§ 229
§ 229
§ 229
soud
soud
§ 243
soud
§ 243
§ 224
§ 142
§ 151
§ 2
§ 7
§ 8
§ 12
§ 13
§ 137


text:
28 Cdo 2192/2015
28 Cdo 2192/2015 U S N E S E N Í
Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Jana Eliáše, Ph.D., a soudců Mgr. Miloše Póla a Mgr. Petra Krause v právní věci žalobce Ing. L. V. , N., zastoupeného Mgr. Františkem Hynkem, advokátem se sídlem v Brně, Údolní 599/37, proti žalované BONUS BRNOreal, spol. s r. o., IČ: 26887312, se sídlem v Brně, Křenová 71, zastoupené JUDr. Editou Lebedovou, advokátkou se sídlem v Brně, Štefánikova 131/61, vedené u Městského soudu v Brně pod sp. zn. 238 C 86/2011, o zaplacení částky 114.000,- Kč s příslušenstvím , o dovolání žalobce proti rozsudku Krajského soudu v Brně ze dne 18. listopadu 2014, č. j. 15 Co 367/2013-48, t a k t o:
Městský soud v Brně rozsudkem ze dne 3. května 2013, č. j. 238 C 86/2011-33, zamítl žalobu, kterou se žalobce domáhal zaplacení částky 114.000,- Kč s příslušenstvím (výrok I.), a uložil žalobci povinnost nahradit žalovanému náklady řízení ve výši 27.880,- Kč (výrok II.).
K odvolání žalobce Krajský soud v Brně rozsudkem ze dne 18. listopadu 2014, č. j. 15 Co 367/2013-48, potvrdil rozsudek soudu prvního stupně v napadeném výroku I. (výrok I.), ve výroku II. o nákladech řízení změnil rozhodnutí soudu prvního stupně tak, že žalobce je povinen zaplatit žalované na nákladech řízení částku 21.634,80 Kč (výrok II.), a přiznal žalované náhradu nákladů odvolacího řízení ve výši 7.211,60 Kč (výrok III.).
Proti rozsudku odvolacího soudu podal žalobce dovolání. Dovolatel nezpochybňuje závěr odvolacího soudu o vzniku bezdůvodného obohacení ani závěr o existenci pasivní věcné legitimace na straně žalované, nesouhlasí však s tím, že jeho nárok je promlčen. Domnívá se, že poskytnuté plnění nemohlo být považováno za bezdůvodné obohacení do okamžiku, kdy se dovolatel dohodl se žalovanou na ukončení smluvního vztahu a vrácení složených záloh, a tudíž i promlčecí doba nemohla začít běžet dříve než 1. června 2009.
Nejvyšší soud jako soud dovolací postupoval v řízení o dovolání podle zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění účinném od 1. 1. 2013 do 31. 12. 2013 (srov. článek II bod 2 zákona č. 293/2013 Sb. a čl. II bod 7 zákona č. 404/2012 Sb., kterými se mění zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů, a některé další zákony dále jen ,,o. s. ř. ).
Nejvyšší soud se jako soud dovolací (§ 10a o. s. ř.) po zjištění, že dovolání bylo podáno řádně a včas, osobou k tomu oprávněnou (účastníkem řízení) a řádně zastoupenou podle § 241 odst. 1 o. s. ř., zabýval jeho přípustností.
Nezbytnou podmínkou projednatelnosti dovolání je vymezení důvodu dovolání s uvedením toho, v čem dovolatel spatřuje splnění předpokladů jeho přípustnosti, přičemž podat jej lze pouze z důvodu nesprávného právního posouzení věci (§ 241a odst. 1 o. s. ř.). Dovolání současně musí být formulováno tak, aby z něj bylo patrné, které z hledisek vyjmenovaných v § 237 o. s. ř. má dovolatel za naplněné. Dovolatel tedy musí uvést, ve vztahu k projednávané věci, právní posouzení věci, které pokládá za nesprávné a současně zcela konkrétně vyložit, v čem má spočívat nesprávnost právního posouzení odvolacím soudem (§ 241a odst. 3 o. s. ř.). Bez vymezení důvodu dovolání a bez uvedení konkrétních skutečností, z nichž dovozuje splnění předpokladů přípustnosti dovolání podle § 237 o. s. ř., nelze dovolání projednat, neboť jde o jeho obligatorní náležitosti (§ 241a odst. 2 o. s. ř.). Pouhá citace ustanovení § 237 o. s. ř. není způsobilým vymezením přípustnosti dovolání ve smyslu ustanovení § 241a odst. 2 o. s. ř. a k projednání dovolání nepostačuje (viz např. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 29. srpna 2013, sp. zn. 29 Cdo 2488/2013).
Dovolatel v dovolání vůbec nevymezuje, jaké předpoklady přípustnosti podle § 237 o. s. ř. byly naplněny, přičemž neuvádí žádnou otázku hmotného nebo procesního práva, při jejímž řešení se měl odvolací soud odchýlit od ustálené rozhodovací praxe dovolacího soudu, ani neformuluje otázku, která by dosud nebyla v rozhodování dovolacího soudu vyřešena či je rozhodována rozdílně, stejně jako nesděluje žádnou právní otázku, jež by měla být posouzena jinak, tedy to, v čem konkrétně spatřuje splnění předpokladů přípustnosti dovolání podle § 237 o. s. ř. Pokud žalobce v dovolání pouze namítá nesprávné stanovení počátku běhu objektivní promlčecí doby ke dni složení zálohy a subjektivní promlčecí doby ke dni, kdy dovolatel žalované sdělil, že smlouvu neuzavře, přičemž se domnívá, že subjektivní i objektivní promlčecí doba pro vydání bezdůvodného obohacení začala plynout až okamžikem, kdy se účastníci dohodli na ukončení smluvního vztahu (resp. ode dne, kdy žalovaná nevrátila složené zálohy ve sjednané lhůtě), neobsahují tato tvrzení údaje o tom, v čem dovolatel spatřuje splnění předpokladů přípustnosti dovolání. Vzhledem k tomu, že dovolání trpí vadami, které nebyly odstraněny a pro něž nelze v dovolacím řízení pokračovat (k tomu srovnej např. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 25. září 2013, sp. zn. 29 Cdo 2394/2013, uveřejněné pod číslem 4/2014 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek, usnesení Nejvyššího soudu ze dne 28. listopadu 2013, sp. zn. 29 ICdo 43/2013, či usnesení Nejvyššího soudu ze dne 29. srpna 2013, sp. zn. 29 Cdo 2488/2013 jež jsou veřejnosti dostupná na www.nsoud.cz ; anebo důvody např. usnesení Ústavního soudu ze dne 21. ledna 2014, sp. zn. I. ÚS 3524/13, jímž tento soud odmítl ústavní stížnost proti usnesení Nejvyššího soudu sp. zn. 29 Cdo 2488/2013, přitakávaje pod bodem 14 odůvodnění závěru Nejvyššího soudu o důvodech odmítnutí dovolání), nemohl je Nejvyšší soud projednat věcně a dovolání muselo být odmítnuto (§ 243c odst. 1, věta první, o. s. ř.).
O náhradě nákladů dovolacího řízení bylo rozhodnuto podle § 243c odst. 3, věty první, § 224 odst. 1, § 151 odst. 1, části věty před středníkem, a § 146 odst. 3 o. s. ř. Žalobce, jehož dovolání bylo odmítnuto, nemá na náhradu nákladů řízení právo a žalované v dovolacím řízení žádné účelně vynaložené náklady podle obsahu spisu nevznikly.
V Brně dne 10. prosince 2015 JUDr. Jan Eliáš, Ph.D.

matches:
soud
soud
soud
soud
soud
zákona č. 99
zákona č. 293
zákona č. 404
soud
soud
§ 241
§ 237
§ 237
§ 237
§ 241
§ 237
soud
§ 237
soud
soud
§ 243
§ 224
§ 151
§ 146


text:
KANALIZAČNÍ ŘÁD pro veřejnou kanalizaci obce Libějovice - PDF
Download "KANALIZAČNÍ ŘÁD pro veřejnou kanalizaci obce Libějovice"
1 KANALIZAČNÍ ŘÁD pro veřejnou kanalizaci obce Libějovice (podle zákona č. 274/2001 Sb., o vodovodech a kanalizacích pro veřejnou potřebu a prováděcí vyhlášky č. 428/2001 Sb., k tomuto zákonu) Únor
2 OBSAH 1. Titulní list kanalizačního řádu 2. Úvodní ustanovení kanalizačního řádu 2.1. Vybrané povinnosti pro dodržování kanalizačního řádu 2.2. Cíle kanalizačního řádu 3. Popis území 3.1. Charakter lokality 3.2. Cíle kanalizačního řádu 4. Technický popis stokové sítě 4.1. Popis a hydrotechnické údaje 4.2. Hydrologické údaje 6. Údaje o recipientu 7. Seznam látek, které nejsou odpadními vodami 8. Nejvyšší přípustné množství a znečištění odpadních vod vypouštěných do kanalizace 9. Měření množství odpadních vod 10. Opatření při poruchách a haváriích a mimořádných událostech 11. Kontrola odpadních vod u sledovaných odběratelů Výčet a informace o sledovaných producentech Rozsah a způsob kontroly odpadních vod 12. Kontrola dodržování podmínek, stanovených kanalizačním řádem 13. Aktualizace a revize kanalizačního řádu 2
3 1. TITULNÍ LIST KANALIZAČNÍHO ŘÁDU NÁZEV OBCE A PŘÍSLUŠNÉ STOKOVÉ SÍTĚ : Stoková síť obce Libějovice (místní části Libějovice; Černěves a Nestanice) IDENTIFIKAČNÍ ČÍSLO MAJETKOVÉ EVIDENCE STOKOVÉ SÍTĚ (PODLE VYHLÁŠKY č. 428/2001 Sb.) : /1 Libějovice /2 Černěves /3 Nestanice Obec Libějovice nevlastní centrální ČOV - NENÍ Působnost tohoto kanalizačního řádu se vztahuje na vypouštění odpadních vod do veřejné stokové sítě obce Libějovice (ve všech místních částech Libějovice, Černěves a Nestanice) Vlastník kanalizace : Obec Libějovice Identifikační číslo (IČO) : Sídlo : Libějovice 26 Provozovatel kanalizace : Obec Libějovice Identifikační číslo (IČO) : Sídlo : Libějovice 26 Zpracovatel provozního řádu : technické oddělení obce Libějovice Datum zpracování : Únor 2013 Obsah tohoto kanalizačního řádu odsouhlasilo zastupitelstvo obce Libějovice na svém zasedání 8. března 2013 zápis a usnesení č. 3/2013. Záznamy o platnosti kanalizačního řádu : Kanalizační řád byl schválen podle 14 zákona č. 274/2001 Sb., rozhodnutím vodoprávního úřadu Městského úřadu, odboru životního prostředí Vodňany č. j. MUVO 7208/2013 ze dne viz. výše uvedené rozhodnutí... razítko a podpis schvalujícího úřadu 3
4 2. ÚVODNÍ USTANOVENÍ KANALIZAČNÍHO ŘÁDU Účelem kanalizačního řádu je stanovení podmínek, za nichž se producentům odpadních vod (tj. občanům, fyzickým a právnickým osobám) povoluje vypouštět do kanalizace pro veřejnou potřebu odpadní vody z určeného místa, v určitém množství a v určité koncentraci znečištění v souladu s vodohospodářskými právními normami zejména zákonem č. 274/2001 Sb., o vodovodech a kanalizacích pro veřejnou potřebu, zákonem č. 254/2001 Sb., o vodách a vyhlášky 248/2001 Sb., a to tak, aby byly plněny podmínky vodoprávního povolení k vypouštění odpadních vod do vod povrchových. Dešťové vody mohou být za určitých podmínek považovány za vody odpadní. Základní právní normy určující existenci, předmět a vztahy plynoucí z kanalizačního řádu : - zákon č. 274/2001 Sb., o vodovodech a kanalizacích pro veřejnou potřebu - zákon č. 254/2001 Sb., o vodách - vyhláška č. 428/2001 Sb. Limity o vypouštění o ukazatelích a hodnotách podléhají ustanovení Nařízení vlády č. 61/2003 Sb. Vše v platném znění a ve znění novel. Cílem kanalizačního řádu je zamezit nedovolenému vypouštění a znečišťování jak povrchových tak podzemních vod VYBRANÉ POVINNOSTI PRO DODRŽOVÁNÍ KANALIZAČNÍHO ŘÁDU a) Vypouštění odpadních vod do kanalizace pro veřejnou potřebu vlastníky pozemku nebo stavby připojených na kanalizaci a produkujícími odpadní vody (tj. producent ) v rozporu s kanalizačním řádem je zakázáno ( 10 zákona č. 274/2001 Sb.) a podléhá sankcím podle 33, 34, 35 zákona č. 274/2001 Sb., b) Jednotliví producenti odpadních vod, kteří vypouštějí odpadní vody do veřejné stokové sítě obce Libějovice jsou povinni s provozovatelem kanalizace pro veřejnou potřebu uzavřít písemnou smlouvu, občané a fyzické osoby nepodnikající dle občanského zákoníku v platném znění a právnické osoby a fyzické osoby podnikající dle obchodního zákoníku v platném znění. c) Vlastník pozemku nebo stavby připojený na kanalizaci nesmí z těchto objektů vypouštět do kanalizace odpadní vody jiné než vzniklé v těchto objektech a v povolených limitech, d) Nově smí vlastník nebo provozovatel kanalizace připojit na tuto kanalizaci pouze stavby a zařízení, u nichž vznikající odpadní nebo jiné vody, nepřesahují před vstupem do veřejné kanalizace míru znečištění přípustnou kanalizačním řádem. V případě přesahující určené míry znečištění je producent odpadních vod povinen odpadní vody před vstupem do kanalizace předčišťovat. e) Nově vlastník stavby nebo pozemku - producent odpadních vod musí mít odděleny splaškové a dešťové vody. Na předčištěných odpadních splaškových vodách bude mít zřízenu kontrolní (revizní) šachtu, aby bylo možné zjišťovat míru znečišťení a množství vypouštění těchto odpadních vod. Pro likvidaci dešťových pak dle zákona o vodách využít vsakování dešťových vod na vlastním pozemku. Pokud to geologické podmínky neumožňují, můžou být se 4
5 souhlasem provozovatele veřejné stokové sítě dešťové vody vypouštěny tak, že budou napojeny až za kontrolní šachtou. Do této kontrolní šachty musí umožnit přístup k odebrání vzorku příslušnému provozovateli veřelné kanalizace. f) Ostatní vlastníci již napojené stavby nebo pozemku stávající producenti odpadních vod musí do 10 let od účinnosti tohoto kanalizačního řádu případně od uzavření smlouvy s provozovatelem kanalizace zřídit kontrolní (revizní) šachtu, aby bylo možné zjišťovat míru znečišťení a množství vypouštění těchto odpadních vod (pokud nebude dohodnut jiný způsob kontroly vypouštěných vod). V přiměřené míře mít odděleny splaškové a dešťové vody. g) Vlastník kanalizace je povinen podle 25 vyhlášky 428/2001 Sb. změnit nebo doplnit kanalizační řád, změní-li se podmínky, za kterých byl schválen, h) Kanalizační řád je výchozím podkladem pro uzavírání smluv na odvádění odpadních vod kanalizací mezi vlastníkem kanalizace (nebo provozovatelem) a odběratelem, i) Provozovatel kanalizace shromažďuje podklady pro revize kanalizačního řádu tak, aby tento dokument vyjadřoval aktuální provozní, technickou a právní situaci, j) Další povinnosti vyplývající z textu kanalizačního řádu jsou uvedeny v následujících kapitolách. 2.2.PODMÍNKY PRO NAPOJOVÁNÍ A PRO PROVOZ a) Kanalizační řád určuje základní podmínky a požadavky na provozování stokové sítě pro veřejnou potřebu, způsob napojení jednotlivých producentů a podmínky pro vypouštění odpadních vod, b) Napojování na veřejnou kanalizaci je povoleno jen se souhlasem provozovatele stokové sítě pro veřejnou potřebu a na základě písemné smlouvy, c) Odvádění odpadních vod od jednotlivých producentů je vzhledem k jednotné stokové síti a neexistenci centrální čistírny je možné jen mechanicky předčištěné přes vícekomorové septiky nebo přes domovní ČOV nebo jiná obdobná zařízení v požadované kvalitě dané tímto kanalizačním řádem a přes řádné kanalizační přípojky ( případně přes přípojky s kontrolními šachtami) d) Odvádění nepředčištěných a nadlimitně znečištěných odpadních vod a odpadních vod se zakázanými látkami se považuje za hrubé porušení kanalizačního řádu obce Libějovice. Za toto porušení je možné provozovatelem udělit peněžní sankci až do výše ,- Kč. Tato sankce nevylučuje úhradu prokazatelně vzniklých škod provozovateli případně majiteli stokové sítě a souvisejícíh objektů jako jsou čistírny odpadních vod. Tato sankce taktéž nevylučuje znečistiteli odpadních, povrchových a podzemních vod udělení sankce orgány životního prostředí, veřejných orgánů a soudů. e) Vypouštění odpadních vod do stokové sítě obce bez řádné smlouvy a případně v rozporu s ní je provozovatel takovou kanalizační přípojku zaslepit. f) Každý producent odpadních vod je povinnen za veškeré vypouštění odpadních vod provozovateli platit stočné. V obci Libějovice je stanoveno dvousložkové stočné a jeho výše podléhá schválení v zastupitelstvu obce Libějovice pro příslušný rok dle nákladů na provozování v předešlém roce. 5
6 g) U producentů odpadních vod s výskytem tuků (ukazatel EL-tuky viz tab. č 8.1) v odpadních vodách (vývařovny, pohostinství a stravovací zařízení apod.), je povinnost mít instalován účinný lapač tuků. Toto ustanovení se v přiměřené míře může uplatnit i u vypouštěních odpadních vod od obyvatelstva. h) Producent odpadních vod s možností znečištění ropnými látkami (ukazatel C10-C40 viz tab.č.8.1)(opravářské dílny, strojírny a plochy s parkováním samochodných strojů apod.) musí odpadní vody předčistit v účinném odlučovači ropných látek vhodné velikosti. i) Obsah chemických toalet WC nebo vody s obsahem zvlášt nebezpečných látek s překračujícími standartní limity není dovoleno do veřejné kanalizace vypouštět. 2.3 CÍLE KANALIZAČNÍHO ŘÁDU Kanalizační řád vytváří právní a technický rámec pro užívání stokové sítě obce Libějovice tak, aby zejména : a) byla plněna rozhodnutí vodoprávního úřadu, b) nedocházelo k porušení materiálu stokové sítě a objektů pro odvádění a čištění odpadních vod, c) byla zaručena vhodná a povolená kvalita vody na výusti z veřejné stokové sítě (případně pokud je v dané lokalitě zřízena čistička odpadních vod, byl zaručen provoz bezporuchového čištění odpadních vod v čistírně odpadních vod a dosažení vhodné kvality vod a kalu), d) zabránilo se nepovolenému vypouštění odpadních vod v nežádoucí kvalitě e) byla jednoznačně určena místa napojení s možností kontroly jakosti vypouštěných vod. U producentů odpadních vod především z hospodářských a jiných podnikatelských činností mít v předávacím místě do kanalizace pro veřejnou potřebu zřízena zařízení pro přerušení odtoku odpadních vod z objektů a pozemků producenta (z neveřejné kanalizace). f) odpadní vody byly odváděny plynule, hospodárně a bezpečně, g) byla zaručena bezpečnost zaměstnanců pracujících v prostorách stokové sítě. 3. POPIS ÚZEMÍ 3.1. CHARAKTER LOKALITY Obec Libějovice se skládá ze 3 místních částí (Libějovice, Černěves a Nestanice) a několika osamocených lokalit (Lomec, Nový zámek, statek Libějovice, statek Háj a další). V obci Libějovice bylo k hlášeno k trvalému pobytu 469 obyvatel, nachází se cca 35 objektů pro individuální rekreaci, dále 3 opuštěné zemědělské areály a také některé odlehlé areály a objekty, které se nacházejí mimo stokovou síť obce Libějovice. V obci se nachází 3 bytové domy, jinak převážná většina obyvatel bydlí v rodinných domech. V obci je drobná zemědělská hospodářská činnost. Průmyslová činnost se v současnosti v obci nenachází. 6
7 Obec Libějovice leží v českobudějovické pánevní oblasti cca 30 km severozápadně od Českých Budějovic a 5 km jihovýchodně od města Vodňany, které jsou pro obec Libějovice obcí s rozšířenou působností. Odpadní vody z obce, včetně vod srážkových, jsou gravitačně odváděny jednotnou (smíšenou) stokovou sítí do pěti volných výustí do příslušných vodotečí. Jednotná stoková síť obce Libějovice je budována již po staletí, a to původní klenutá kanalizace především v historické místní části Libějovice, po té začala po 2. Světové válce být budována betonová kanalizace a to řízeným zatrubněním místních částí tak zatrubněním otevřených stok. Po roce 1995 se pokračovalo v rekonstrukcích i budování nových úseků jednotné kanalizace dle norem za použití nepropustných materiálů. Vypouštění odpadních vod do jednotné stokové sítě obce je v současnosti přes vícekomorové septiky eventuálně u novodobé výstavby rodinných domů přes domovní čistírny odpadních vod nebo septiky se zemním filtrem. Vypouštění z jímek není povoleno. Předpokladem pro provoz jednotné stokové sítě je i nadále zachovat hrubé předčištění odpadních splaškových vod pře vícekomorové septiky. V lokalitách, které jsou v eventuelním dosahu stokové sítě, avšak v současnosti ještě nejsou odkanalizovány, navrhuje obec osazovat vícekomorové septiky se zaslepeným odtokem a tyto do doby zřízení veřejné kanalizace obce využívat jako bezodtokové jímky. V lokalitách nacházejících se mimo stokovou síť obce Libějovice, které ani v budoucnu nebude možné napojit na jednotnou stokovou síť obce, navrhuje obec Libějovice jednotlivým vlastníkům nemovitostí a pozemků s požadavkem na vypouštění odpadních vod požádat o samostatné rozhodnutí na vypouštění odpadních vod u příslušného úřadu s rozšířenou působností tj. MěÚ Vodňany odbor životního prostředí. Ve vybraných lokalitách jsou v projektové dokumentaci navrženy odlehčovací komory a úseky s oddělenou dešťovou kanalizací. Zásobení pitnou vodou je realizováno jak ze studní, tak z vodovodu pro veřejnou potřebu ODPADNÍ VODY V obci vznikají odpadní vody vnikající do kanalizace : a) v bytovém fondu ( obyvatelstvo ), b) při zemědělské a ostatní hospodářské činnosti c) v zařízeních občanské vybavenosti a státní vybavenosti d) srážkové a povrchové vody (vody ze střech, zpevněných ploch a komunikací, též vody rybniční), e) jiné (podzemní a drenážní vody vznikající v zastavěném území). Odpadní vody z bytového fondu ( obyvatelstvo ) - jedná se o splaškové odpadní vody z domácností. Tyto odpadní vody jsou v produkovány od obyvatel bydlících trvale, v nájmu a za účelem rekreace na území obce a napojených nepřímo (přes septiky a domovní čistírny odpadních vod) na stokovou síť. Odpadní vody ze zemědělské a podnikatelské činnosti - jsou (kromě srážkových vod) obecně dvojího druhu: - vody splaškové (ze sociálních zařízení podniků), - vody technologické (z vlastního výrobního procesu). 7
8 V obci se v současnosti nacházejí jen drobní zemědělci, kteří významně neovlivňují kvalitu odpadních vod veřejné kanalizace. V obci se v současnosti nenacházejí producenti z podnikatelské činnosti, kteří produkují významnější množství, či závadnou kvalitu odpadních vod. Odpadní vody z občanské vybavenosti a státní vybavenosti jsou (kromě srážkových vod) vody zčásti splaškového charakteru, jejichž kvalita se může přechodně měnit ve značně širokém rozpětí podle momentálního použití vody. Patří sem producenti odpadních vod ze sféry činností (služeb). Tyto odpadní vody neovlivňují stabilně významně kvalitu odpadních vod ve stokové síti. Povrchové vody rybniční za normálního provozu významně neovlivňují kvalitu odpadních vod obce. Při vypouštění - výlovech do jednotné kanalizační sítě je třeba dbát zvláštního režimu vypouštění, aby nedocházelo ke splavování kalů z rybníků. Vody podzemní a drenážní jsou ve veřejné kanalizaci zastoupeny v zanedbatelném množství. 4. TECHNICKÝ POPIS STOKOVÉ SÍTĚ 4.1. POPIS A HYDROTECHNICKÉ ÚDAJE Prakticky veškeré odpadní vody z hospodářské činnosti, občanské vybavenosti (služeb) a domácností spolu se srážkovými vodami jsou gravitačně odváděny jednotnou (veřejnou) stokovou sítí. Jednotná stoková sít je rozdělena na funkční celky podle všech 3 místních částí. Každá místní část je gravitačně vedena do jiného vodního toku. (Ve výhledu je plánováno mechanicko-biologické čištění pro každou místní část samostatně.) Popis : Odpadní vody jsou odváděny jednotnou kanalizací s průměry stok DN 150 až 800 mm. Kanalizace je svedena do volných výústí drobných vodních toků a do melioračních stok. Další objekty : K obsluze a kontrole stokového systému slouží zejména kanalizační šachty, vstupní a výústní objekty HYDROLOGICKÉ ÚDAJE : Pro obec Libějovice je průměrný srážkový úhrn cca 650 mm/rok. Množství odebírané a vypouštěné vody Celkový počet trvale bydlících obyvatel v obci je v současnosti 469, z toho je na veřejnou kanalizaci napojeno 235 obyvatel nepřímo přes septiky a případně domovní čistírny. 8
9 Celkově jsou všichni současní uživatelé veřejné kanalizační sítě připojeni prostřednictvím jednotlivých přípojek. 5. Požadavky vodoprávního úřadu pro vypouštění odpadních vod 4.1 Požadavky na kvalitu a množství vypouštěných odpadních vod ČHP a Ukazatele pro kvalitu jsou ze všech výústí stejné a jsou: BSK 5 p 40 mg/l, m 80mg/l CHSK Cr p 150mg/l m 220 mg/l NL p- 50mg/l m 80mg/l počet EO množství m3/měs /rok /rok max BSK v t Chsk v t NL v t Libějovice VKV l/s ,5 1,89 0,63 VKV ,25 l/s ,14 0,52 0,18 VKV ,15l/s ,1 0,32 0,11 Černěves VKV ,35 l/s ,18 0,68 0,23 Nestanice VKV ,55 l/s ,4 1,86 0,5 Odběr vzorků z volných výustí : 4 x ročně dle rozhodnutí o vypouštění odp. vod 6. ÚDAJE O VODNÍM RECIPIENTU Název recipientu : drobný vodní tok Libějovice VKV 1- pod obcí, VKV 2 pod Bílým, VKV 3 pod mostem Černěves VKV 1 pod obcí ; Nestanice VKV 1 pod obcí Kategorie podle vyhlášky č. 470/ 2001 Sb. : není významný vodní tok Číslo hydrologického profilu : a Dlouhodobý průměrný průtok v m 3 s -1 : 0,001 (třída IV.) 7. SEZNAM LÁTEK, KTERÉ NEJSOU ODPADNÍMI VODAMI Do kanalizace nesmí podle zákona č. 254/2002 Sb., o vodách vnikat následující látky, které ve smyslu tohoto zákona nejsou odpadními vodami : A. Zvlášť nebezpečné látky, s výjimkou těch, jež jsou, nebo se rychle mění na látky biologicky neškodné: 1. Organohalogenové sloučeniny a látky, které mohou tvořit takové sloučeniny ve vodním prostředí. 2. Organofosforové sloučeniny. 9
10 3. Organocínové sloučeniny. 4. Látky, vykazující karcinogenní, mutagenní nebo teratogenní vlastnosti ve vodním prostředí, nebo jeho vlivem. 5. Rtuť a její sloučeniny. 6. Kadmium a jeho sloučeniny. 7. Persistentní minerální oleje a uhlovodíky ropného původu. 8. Persistentní syntetické látky, které se mohou vznášet, zůstávat v suspenzi nebo klesnout ke dnu a které mohou zasahovat do jakéhokoliv užívání vod. 9. Kyanidy. B. Nebezpečné látky: 1. Metaloidy, kovy a jejich sloučeniny: 1. zinek 6. selen 11. cín 16. vanad 2. měď 7. arzen 12. baryum 17. kobalt 3. nikl 8. antimon 13. berylium 18. thalium 4. chrom 9. molybden 14. bor 19. telur 5. olovo 10. titan 15. uran 20. stříbro 2. Biocidy a jejich deriváty, neuvedené v seznamu zvlášť nebezpečných látek. 3. Látky, které mají škodlivý účinek na chuť nebo na vůni produktů pro lidskou potřebu, pocházející z vodního prostředí, a sloučeniny, mající schopnost zvýšit obsah těchto látek ve vodách. 4. Toxické, nebo persistentní organické sloučeniny křemíku a látky, které mohou zvýšit obsah těchto sloučenin ve vodách, vyjma těch, jež jsou biologicky neškodné nebo se rychle přeměňují ve vodě na neškodné látky. 5. Anorganické sloučeniny fosforu nebo elementárního fosforu. 6. Nepersistentní minerální oleje a uhlovodíky ropného původu. 7. Fluoridy. 8. Látky, které mají nepříznivý účinek na kyslíkovou rovnováhu, zejména amonné soli a dusitany. 9. Silážní šťávy, průmyslová a statková hnojiva a jejich tekuté složky, aerobně stabilizované komposty. C. Ostatní látky: 1. Mechanické předměty (kondomy, pytlíky, vložky, dózy a jiné předměty) 2. Oleje a tuky z vaření 10
11 8. NEJVYŠŠÍ PŘÍPUSTNÉ MNOŽSTVÍ A ZNEČIŠTĚNÍ ODPADNÍCH VOD VYPOUŠTĚNÝCH DO KANALIZACE 1) Do kanalizace mohou být odváděny odpadní vody jen v míře znečištění stanovené v tabulce č. 8.1 Tab. č UKAZATEL JEDNOTKA splaškové odpadní vody max limit znečištění teplota 0 C 35 CHSK-Cr mg O 2 /l 500 BSK5 mg O 2 /l 250 NL-nerozpuš.látky mg/l 150 RAS - rozp. anorg. soli mg/l 600 ph mg/l 6-8,5 - nitrát-n-no 2 mg/l 0,5 + dusík amoniakální N-NH 4 mg/l 40 dusík celk.-n celk. mg/l 50 fosfor celk.-p celk. mg/l 8 sulfidy-sirník-s 2- mg/l 0,1 EL extrahovatelné látky -tuky mg/l 60 C10-C40 uhlovodíky ropné látky mg/l 2 PAL A tenzidy anoiaktivní mg/l 5 - sulfit-siřičitan-so 3 mg/l 1 - sulfát-síran-so 4 mg/l 400 chloridy- Cl - mg/l 150 fluoridy - F - mg/l 2,4 nepolární extr. l. mg/l 3 chlorované uhlovodíky mg/l 0,05 AOX mg/l 0,05 volný kyanid-cn - tox. mg/l 0,05 kyanid celkový-cn - celk. mg/l 0,2 fenoly mg/l 1 železo celkové -Fe mg/l 10 kobalt- Co mg/l 0,01 arsen-as mg/l 0,1 kadmium- Cd mg/l 0,01 chrom celk.-cr mg/l 0,1 měď-cu mg/l 0,1 rtuť-hg mg/l 0,01 molybden-mo mg/l 0,01 nikl-ni mg/l 0,1 olovo-pb mg/l 0,1 zinek-zn mg/l 0,5 Salmonella Ra226,Po210,Ra228,transurany Bq/l 2 Sr90,Cs137 Bq/l 20 11
12 *** Limity jsou stanoveny jako maxima zjišťovaná 2 hod. směsnými vzorky 2) Do kanalizace je zakázáno vypouštět odpadní vody nad rámec uvedených koncentračních limitů (maxim) v tabulce č ) Zjistí-li vlastník nebo provozovatel kanalizace překročení limitů (maxim. hodnot) podle odstavce 1) a 2), bude o této skutečnosti informovat vodoprávní úřad a může na viníkovi uplatnit náhrady ztráty v rámci vzájemných smluvních vztahů a platných právních norem (viz 10 zákona č. 274/2001 Sb. a 14 vyhlášky č. 428/2001 Sb.). Krajský úřad a obecní úřad obce s rozšířenou působností uplatňují sankce podle zákona č. 274/2001 Sb. 9. MĚŘENÍ MNOŽSTVÍ ODPADNÍCH VOD Požadavky na měření a stanovení množství odváděných odpadních vod jsou všeobecně stanoveny zejména v 19 zákona č. 274/2001 Sb., a v 29, 30, 31 vyhlášky č. 428/2001 Sb. Průmysl a městská vybavenost objemová produkce odpadních vod průtok je zjišťován u vybraných odběratelů z údajů měřících zařízení odběratelů. U ostatních bude stanovován z údajů fakturované vody a počítán s použitím údajů o srážkovém úhrnu a o odkanalizovaných plochách. Další podrobné informace jsou uvedeny v jednotlivých smlouvách na odvádění odpadních vod. Měřící zařízení ke zjišťování okamžitého a kumulativního průtoku technologických odpadních vod používají tito odběratelé : nejsou Obyvatelstvo (místní) - objemová produkce splaškových odpadních vod je zjišťována z údajů stočného. 10. OPATŘENÍ PŘI PORUCHÁCH, HAVÁRIÍCH A MIMOŘÁDNÝCH UDÁLOSTECH Provozovatel veřejné kanalizace je povinen : - V případě havárie učinit ihned opatření k lokalizaci a likvidaci havárie - Zabránit úniku závadných látek a jejich vniknutí do povrchových vod - Vyrozumět orgány státní správy a dotčené organizace - Hasiči 150; hasiči Vodňany Policie ČR 158, služebna Vodňany Městský úřad Vodňany odbor ŽP ; Správce toku Povodí Vltavy Č.B ČIŽP oddělení ochrany vod ;
13 Producent je povinen dbát, aby do kanalizace nevnikly závadné látky Případné poruchy, ohrožení provozu nebo havárie kanalizace se hlásí obecní úřad Libějovice starosta tel nebo pevná linka Provozovatel kanalizace postupuje při likvidaci poruch a havárií a při mimořádných událostech podle příslušných provozních předpisů zejména provozního řádu kanalizace podle vyhlášky č. 195/2002 Sb. o náležitostech manipulačních a provozních řádů vodovodních děl a odpovídá za uvedení kanalizace do provozu. V případě havárií provozovatel postupuje podle ustanovení 40 a 41 zákona 254/2001 Sb., podává hlášení Hasičskému záchrannému sboru ČR (případně jednotkám požární ochrany, Policii ČR, správci povodí). Vždy informuje příslušný vodoprávní úřad, Českou inspekci životního prostředí, vlastníka kanalizace případně Český rybářský svaz. Náklady spojené s odstraněním zaviněné poruchy, nebo havárie hradí ten, kdo ji způsobil. 11. KONTROLA ODPADNÍCH VOD U SLEDOVANÝCH PRODUCENTŮ Při kontrole jakosti vypouštěných odpadních vod se provozovatel kanalizace řídí zejména ustanoveními 18 odst. 2, zákona 274/2001 Sb., 9 odst. 3) a 4 a 26 vyhlášky 428/2001 Sb VÝČET A INFORMACE O SLEDOVANÝCH PRODUCENTECH (k datu schválení kanalizačního řádu) nejsou ROZSAH A ZPŮSOB KONTROLY ODPADNÍCH VOD ODBĚRATELEM (tj. producentem odpadních vod) Podle 18 odst. 2) zákona č. 274/2001 Sb., provádí odběratelé na určených kontrolních místech odběry a rozbory vzorků vypouštěných odpadních vod. Výsledky rozborů předávají průběžně provozovateli kanalizace KONTROLNÍ VZORKY Provozovatel kanalizace ve smyslu 26 vyhlášky č. 428/2001 Sb. kontroluje množství a znečištění (koncentrační a bilanční hodnoty) odpadních vod odváděných výše uvedenými (kapitola 11.1.), sledovanými odběrateli. Rozsah kontrolovaných ukazatelů znečištění je uveden v předchozích tabulkách č Kontrola množství a jakosti vypouštěných odpadních vod se provádí v období běžné vodohospodářské aktivity, zpravidla za bezdeštného stavu - tj. obecně tak, aby byly získány reprezentativní (charakteristické) hodnoty. 13
14 Předepsané maximální koncentrační limity se zjišťují analýzou 2 hodinových směsných vzorků, které se pořídí sléváním 8 dílčích vzorků stejných objemů v intervalech 15 minut. Bilanční hodnoty znečištění (důležité jsou zejména denní hmotové bilance) se zjišťují s použitím analýz směsných vzorků, odebíraných po dobu vodohospodářské aktivity odběratele, nejdéle však po 24 hodin. Nejdelší intervaly mezi jednotlivými odběry mohou trvat 1 hodinu, vzorek se pořídí smísením stejných objemů prostých (bodových) vzorků, přesněji pak smísením objemů, úměrných průtoku. Z hlediska kontroly odpadních vod se odběratelé rozdělují do 2 skupin : A. Odběratelé pravidelně sledovaní B. Ostatní, nepravidelně (namátkou) sledovaní odběratelé Kontrola odpadních vod pravidelně sledovaných odběratelů se provádí minimálně 4 x za rok, kontrola nepravidelně sledovaných odběratelů se provádí namátkově, podle potřeb a uvážení provozovatele kanalizace. Pro účely tohoto kanalizačního řádu se do skupiny pravidelně sledovaných odběratelů A zařazují : nejsou Podmínky pro provádění odběrů a rozborů odpadních vod Pro uvedené ukazatele znečištění a odběry vzorků uvedené v tomto kanalizačním řádu platí následující podmínky : Podmínky : 1) Uvedený 2 hodinový směsný vzorek se pořídí sléváním 8 dílčích vzorků stejného objemu v intervalech 15 minut. 2) Čas odběru se zvolí tak, aby co nejlépe charakterizoval kvalitu vypouštěných odpadních vod. 3) Pro analýzy odebraných vzorků se používají metody uvedené v českých technických normách, při jejichž použití se pro účely tohoto kanalizačního řádu má za to, že výsledek je co do mezí stanovitelnosti, přesnosti a správnosti prokázaný. Rozbory vzorků odpadních vod se provádějí podle metodického pokynu MZe č. j / k plánu kontrol míry znečištění odpadních vod (čl. 28). Předepsané metody u vybraných ukazatelů jsou uvedeny. Odběry vzorků musí provádět odborně způsobilá osoba, která je náležitě poučena o předepsaných postupech při vzorkování. 12. KONTROLA DODRŽOVÁNÍ PODMÍNEK STANOVENÝCH KANALIZAČNÍM ŘÁDEM Kontrolu dodržování kanalizačního řád provádí provozovatel kanalizace pro veřejnou potřebu v návaznosti na každý kontrolní odběr odpadních vod. O výsledcích kontroly (při zjištěném nedodržení podmínek kanalizačního řádu) informuje bez prodlení dotčené odběratele (producenty odpadních vod) a vodoprávní úřad. 14
15 13. AKTUALIZACE A REVIZE KANALIZAČNÍHO ŘÁDU Aktualizace kanalizačního řádu (změny a doplňky) provádí vlastník kanalizace podle stavu, resp. změn technických a právních podmínek, za kterých byl kanalizační řád schválen. Revizí kanalizačního řádu se rozumí kontrola technických a právních podmínek, za kterých byl kanalizační řád schválen. Revize, které jsou podkladem pro případné aktualizace, provádí provozovatel kanalizace průběžně, nejdéle však vždy po 5 letech od schválení kanalizačního řádu. Provozovatel informuje o výsledcích těchto revizí vlastníka kanalizace a vodoprávní úřad. Za obec Libějovice Starosta Chrt Jan Příloha: zákres stokové sítě obce Libějovice 15

matches:
zákona č. 274
zákona č. 274
zákona č. 274
zákona č. 274
zákona č. 254
zákona č. 274
zákona č. 274
zákona č. 274
zákona č. 274