4 Tdo 233/2019
Název judikátu: Zanedbání povinné výživy
Spisová značka: 4 Tdo 233/2019
ECLI: ECLI:CZ:NS:2019:4.TDO.233.2019.1
Dotčené předpisy: § 196 odst. 1,3 tr. zákoníku
4 Tdo 233/2019-262
Nejvyšší soud rozhodl v neveřejném zasedání konaném dne 13. 3. 2019 o dovolání obviněného R. Ch., nar. XY, bytem XY, proti usnesení Krajského soudu v Ústí nad Labem – pobočky v Liberci ze dne 6. 3. 2018, sp. zn. 55 To 17/2018, v trestní věci vedené u Okresního soudu v Liberci pod sp. zn. 3 T 163/2016, takto:
Rozsudkem Okresního soudu v Liberci ze dne 27. 11. 2016, sp. zn. 3 T 163/2016, byl obviněný R. Ch. uznán vinným ze spáchání jednak přečinu zanedbání povinné výživy podle § 196 odst. 1, odst. 3 tr. zákoníku [bod 1) rozsudku] a jednak přečinu zanedbání povinné výživy podle § 196 odst. 1 tr. zákoníku [bod 2) rozsudku], kterých se podle skutkové věty výroku o vině uvedeného rozsudku dopustil tím, že
„v době od 21.10.2014 do 5.10. 2016, vyjma období od 17.1.2016 do 15.3.2016, kdy se nacházel ve výkonu trestu odnětí svobody, v Liberci, XY ani nikde jinde úmyslně a řádně, ačkoliv měl dostatek vhodných pracovních příležitostí, neplnil byť i jen částečně, svou zákonnou vyživovací povinnost ke svému nezletilému a nezaopatřenému synovi AAAAA (pseudonym), nar. XY tak, jak mu ukládá z. č. 89/2012 Sb., občanský zákoník v části rodinného práva a jak mu bylo určeno rozsudkem Okresního soudu v Nymburce č. Nc 200/2005-7 ze dne 19.9.2005, který nabyl právní moci 18.10.2005, platit výživné na syna ve výši 1000,- Kč měsíčně k rukám matky J. Z., nar. XY, čímž za předmětné období dluží na výživném 21 000 Kč, přičemž neplacením výživného vystavil svého syna nebezpečí nouze, když J. Z. pobírala po celé předmětné období od úřadu práce dávky hmotné nouze -příspěvek na bydlení v rozmezí od 6406,- Kč do 7368,- Kč a rovněž příspěvek na živobytí v rozmezí od 4706,- Kč do 4853,- Kč,
v době od 4.6.2014 do 5.10. 2016, vyjma období od 17.1.2016 do 15.3.2016, kdy se nacházel ve výkonu trestu odnětí svobody a kromě 4 plateb, které mu byly exekučně sraženy, a to ve výši celkem 2.454 Kč, v Liberci, XY, XY, XY ani nikde jinde úmyslně a řádně, ačkoliv měl dostatek vhodných pracovních příležitostí, neplnil byť i jen částečně, svou zákonnou vyživovací povinnost ke své nezletilé a nezaopatřené dceři BBBBB (pseudonym), nar. XY, tak, jak mu ukládá z. č. 89/2012 Sb., občanský zákoník a jak mu bylo určeno rozsudkem Okresního soudu v Nymburce č. P 15/2004-26 ze dne 13.4.2004, který nabyl právní moci 25.5.2004, platit výživné na dceru BBBBB ve výši 1200,- Kč měsíčně k rukám matky L. B., nar. XY, čímž za předmětné období dluží na výživném částku ve výši 28.746,- Kč“.
Za uvedené jednání byl obviněný R. Ch. podle § 196 odst. 3 tr. zákoníku za užití § 43 odst. 1 tr. zákoníku odsouzen k úhrnnému trestu odnětí svobody v trvání 10 měsíců. Podle § 56 odst. 2 písm. a) tr. zákoníku byl výkon trestu odnětí svobody zařazen do věznice s ostrahou.
Proti rozsudku Okresního soudu v Liberci ze dne 27. 11. 2016, sp. zn. 3 T 163/2016, podal obviněný R. Ch. odvolání, o kterém rozhodl Krajský soud v Ústí nad Labem – pobočka v Liberci usnesením ze dne 6. 3. 2018, sp. zn. 55 To 17/2018, tak, že odvolání podle § 256 tr. ř. zamítl.
Následně podal obviněný R. Ch. prostřednictvím svého obhájce proti usnesení Krajského soudu v Ústí nad Labem – pobočky v Liberci ze dne 6. 3. 2018, sp. zn. 55 To 17/2018, dovolání, ve kterém uplatnil dovolací důvod vymezený v ustanovení § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. Obviněný v dovolání uvedl, že nebyl prokázán jeho úmysl trestnou činnost spáchat, jeho zavinění bylo posuzováno jako nedbalostní, a přesto se v rozsudku píše o úmyslném chování a dostatku finančních prostředků, ale o tom nebyl předložen žádný důkaz. Dále uvedl, že v minulosti neměl představu o nezbytné míře opatrnosti ve vztahu k nedbalostní formě zavinění. Výživné se snažil platit dle svých možností, matka mu neumožňovala kontakt s dítětem, vyhrožovala mu a nadávala. V době, kdy si již uvědomil svou odpovědnost a potřeby svých dětí, navázal s nimi kontakt, mu soud necitlivě uložil trest odnětí svobody v horní polovině sazby, což považuje za nespravedlivé. Obviněný dále uvádí, že by chtěl řádně pracovat a hradit výživné, v čemž mu výkon trestu odnětí svobody brání. Závěrem obviněný navrhuje, aby Nejvyšší soud zrušil všechny výroky rozsudku soudu prvního stupně a propustil jej na svobodu nebo rozhodl o podmíněném odkladu výkonu trestu odnětí svobody.
Státní zástupce Nejvyššího státního zastupitelství využil svého práva a k dovolání obviněného se vyjádřil. Ve svém vyjádření stručně shrnul dosavadní průběh trestního řízení a dále uvedl, že obviněný opakovaně polemizuje se skutkovými zjištěními soudu prvého stupně a snaží se provedené důkazy interpretovat ve svůj prospěch způsobem odlišným od soudů obou instancí.
Dovolání je však mimořádným opravným prostředkem určeným k nápravě výslovně uvedených procesních a hmotněprávních vad, nikoli k revizi skutkových zjištění učiněných soudy prvního a druhého stupně ani k přezkoumávání jimi provedeného dokazování. Těžiště dokazování je totiž v řízení před soudem prvního stupně a jeho skutkové závěry může doplňovat, případně korigovat zpravidla jen soud druhého stupně v řízení o řádném opravném prostředku. Soud prvního stupně však k náležitému objasnění věci provedl všechny potřebné důkazy, jak to vyžaduje ustanovení § 2 odst. 5 tr. ř. a v rozsahu, který nebyl odvolacím soudem změněn, tyto hodnotil v jejich vzájemných souvislostech, když i odůvodnění jeho rozhodnutí odpovídá § 125 tr. ř. a § 134 tr. ř. Nalézací soud přesvědčivě rozvádí, proč jednání obviněného vyhodnotil jako úmyslné.
V případě obviněného R. Ch. bylo jeho jednání kvalifikováno jako úmyslné, neboť nalézací soud dospěl ke skutkovým závěrům, že obviněný měl dostatek finančních prostředků nebo měl možnost si je opatřit prací a mohl výživné hradit, ale bez důvodů hodných zřetele tak nečinil. S ohledem na výše uvedené je zřejmé, že obviněný věděl, že je povinen přispívat na výživu svého nezletilého syna, avšak úmyslně tak nečinil. Z listinných důkazů (sdělení pracovní agentury, zprávy úřadu práce a České správy sociálního zabezpečení) vyplývá, že R. Ch. v posuzovaném období byl zaměstnaný a zaměstnatelný, měl možnost vlastní prací vydělat prostředky k plnění uvedené vyživovací povinnosti. Pokud se jedná o výhrady obviněného vůči druhu a výměře uloženého trestu, pak tyto námitky již zjevně pod proklamovaný dovolací důvod specifikovaný v § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. a ani pod žádný jiný z důvodů uvedených v § 265b tr. ř. nespadají.
Obecně pak konstatoval, že dovolání lze podat výlučně jen z některého z dovolacích důvodů, jejichž taxativní výčet je obsažen v § 265b. Dovolání je podáno z jiného důvodu, pokud se opírá o důvod v tomto výčtu neuvedený, byť dovolatel formálně cituje některý zákonný dovolací důvod, ale svou dovolací argumentací jej věcně nenaplňuje. Konkrétní dovolací námitky musí odpovídat dovolatelem uplatněnému dovolacímu důvodu, tj. jím označenému zákonnému důvodu dovolání. Dovolání nelze opírat o skutečnosti, výhrady či dovolací námitky, které nejsou podřaditelné pod žádný z dovolacích důvodů předvídaných v § 265b. Pokud se tak stane, jde o dovolání podané z jiného než zákonného důvodu, což opodstatňuje rozhodnutí dovolacího soudu o odmítnutí takového dovolání podle 265i odst. 1 písm. b) tr. ř.
Nejvyšší soud po prostudování předmětného spisového materiálu zjistil, že obviněný R. Ch. sice podal dovolání z důvodu podle ustanovení § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř., v dovolání však ve skutečnosti nenamítá nesprávnost právního posouzení skutku, ale pouze napadá soudy učiněná skutková zjištění. Námitky obviněného, v jejichž rámci namítal nesprávné hodnocení důkazů (přičemž však tyto důkazy nijak nekonkretizuje a nespecifikuje) a vytýkal nedostatečně zjištěný skutkový stav věci, je nutno považovat za námitky skutkového charakteru týkající se úplnosti a hodnocení provedeného dokazování. V podaném dovolání tedy obviněný neuplatnil žádnou námitku v tom smyslu, že by uvedená skutková zjištění nenaplňovala znaky přečinu zanedbání povinné výživy podle § 196 odst. 1 tr. zákoníku, resp. podle § 196 odst. 1, odst. 3 tr. zákoníku. Obviněný založil dovolání v celém rozsahu výlučně jen na námitkách zaměřených proti skutkovým zjištěním soudů a proti tomu, jakým hodnocením důkazů soudy k těmto zjištěním došly. Tyto námitky navazovaly na jeho obhajobu, která byla založena na tvrzení, že se jednání kladeného mu za vinu nedopustil úmyslně, když soudem prvního stupně nebyl jeho úmysl prokázán. Tyto námitky pro svou vyloženě skutkovou povahu stojí mimo rámec dovolacího důvodu podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. Obviněný sice formálně deklaroval tento dovolací důvod, ale jinak uplatnil námitky, které mu co do svého obsahu neodpovídají a nejsou pod něj podřaditelné.
Mezi skutkovými zjištěními Okresního soudu v Liberci, z nichž v napadeném usnesení vycházel také Krajský soud v Ústí nad Labem – pobočka v Liberci, na straně jedné a provedenými důkazy na straně druhé rozhodně není žádný extrémní rozpor. Okolnost, že obviněný neplatil výživné na svého syna AAAAA v době od 21. 10. 2014 do 5. 10. 2016 (vyjma období od 17. 1. 2016 do 15. 3. 2016) – bod 1) rozsudku soudu prvního stupně, byla spolehlivě prokázána výpovědí svědkyně J. Z., matky nezletilého dítěte, k jejímž rukám měl obviněný výživné platit. Svědkyně J. Z. ve své výpovědi přesvědčivě popsala, že od obviněného v uvedeném období žádné výživné na nezletilého syna nedostala, přičemž uvedla, že po tuto dobu pobírá i sociální dávky, na kterých je existenčně závislá. Svědkyně V. Ch., matka obviněného, vyloučila, že by za obviněného hradila výživné jeho bývalým partnerkám. Výše uvedené výpovědi byly v souladu i s dalšími provedenými důkazy, kterými byly především listinné důkazy (rozsudek Okresního soudu v Nymburce č. j. Nc 200/2005-7 ze dne 19. 9. 2005, zprávy úřadu práce, sdělení pracovní agentury atd.). Co se týká bodu 2) rozsudku soudu prvního stupně, i tato zjištění mají potřebný obsahový základ ve svědeckých výpovědích svědkyň L. B., bývalé partnerky obviněného, V. Ch., matky obviněného, přičemž tyto výpovědi byly v souladu i s dalšími provedenými důkazy, kterými byly především listinné důkazy (rozsudek Okresního soudu v Nymburce č. j. P 15/2004-26 ze dne 13. 4. 2004, zprávy úřadu práce, sdělení pracovní agentury, rodný list atd.). Obhajoba obviněného, podle které mu bylo výživné strháváno z výplaty v agentuře a dále, že za něj hradila výživné jeho matka, tak byla vyvrácena. Soudy si byly vědomy obhajoby obviněného, a již proto postupovaly při hodnocení důkazů velmi obezřetně. Soudy jasně, srozumitelně a zejména logicky vysvětlily své hodnotící úvahy, přičemž se nedopustily žádné deformace důkazů a ani jiného vybočení z mezí volného hodnocení důkazů podle § 2 odst. 6 tr. ř. To, že obviněný nesouhlasí se způsobem, jímž soudy hodnotily důkazy, a že se neztotožňuje s jejich skutkovými zjištěními, není dovolacím důvodem.
Ve vztahu k námitce obviněného o nepřiměřenosti uloženého trestu je třeba konstatovat, že byl-li uložen přípustný druh trestu ve výměře, která je v mezích zákonné trestní sazby, nelze výrok o uložení trestu napadat dovoláním podaným z důvodu uvedeného v § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. a namítat nepřiměřenost trestu. Namítaná nepřiměřenost uloženého trestu není dovolacím důvodem, a to ani dovolacím důvodem podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. ve variantě, podle které lze dovolání podat, jestliže rozhodnutí spočívá na „jiném nesprávném hmotněprávním posouzení“, tj. jiném, než je právní posouzení skutku (k tomu viz č. 22/2003 Sb. rozh. tr.).
Vyplývá to již ze vzájemného vztahu obou hmotněprávních dovolacích důvodů. V ustanovení § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. je vymezen obecný hmotněprávní dovolací důvod, zatímco v ustanovení § 265b odst. 1 písm. h) tr. ř. je vymezen zvláštní hmotněprávní dovolací důvod stanovený ve vztahu k výroku o uložení trestu. Má-li být samotný výrok o uložení trestu napaden dovoláním kvůli porušení hmotného práva, může se tak stát zásadně jen skrze zvláštní dovolací důvod stanovený ve vztahu k výroku o uložení trestu.
Přestože přiměřenost trestu jinak je otázkou aplikace hmotného práva, zejména ustanovení § 37 – § 39 tr. zákoníku, nemůže být namítaná nepřiměřenost trestu „jiným nesprávným hmotněprávním posouzením“ ve smyslu dovolacího důvodu podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. Opačný výklad, který by to připouštěl, by byl nelogický, neboť by činil ustanovení § 265b odst. 1 písm. h) tr. ř. nefunkčním, bezpředmětným a nadbytečným. Při naznačeném výkladu by totiž uložení nepřípustného druhu trestu a uložení trestu ve výměře mimo zákonnou trestní sazbu nutně bylo vždy „jiným nesprávným hmotněprávním posouzením“ ve smyslu § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř., takže ustanovení § 265b odst. 1 písm. h) tr. ř. by nedávalo žádný smysl. Ve skutečnosti je jeho smyslem – v souladu s účelem dovolání jako mimořádného opravného prostředku – umožnit nápravu jen těch nejzávažnějších pochybení při ukládání trestů, tj. uložení nepřípustného druhu trestu nebo uložení trestu ve výměře mimo zákonnou trestní sazbu.
Napadeným rozsudkem Okresního soudu v Liberci byl obviněnému uložen přípustný druh trestu ve výměře spadající do rámce zákonné trestní sazby.
Výhrady obviněného vůči druhu a výměře uloženého trestu tedy pod uvedený dovolací důvod specifikovaný v § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. a ani pod žádný jiný z důvodů uvedených v § 265b tr. ř. nespadají.
S ohledem na skutečnosti shora rozvedené Nejvyšší soud dovolání obviněného R. Ch. odmítl podle § 265i odst. 1 písm. b) tr. ř., aniž by musel věc meritorně přezkoumávat podle § 265i odst. 3 tr. ř. O odmítnutí dovolání bylo rozhodnuto v neveřejném zasedání v souladu s ustanovením § 265r odst. 1 písm. a) tr. ř.


text:
FAL Services s.r.o. Horní Suchá IČO 28566084 kontakty (23.02.2020) | Finance.cz
FAL Services s.r.o. Horní Suchá IČO: 28566084
Tato stránka obsahuje výpis dat z různých rejstříků pro firmu FAL Services s.r.o., která sídlí v obci Horní Suchá a bylo jí přiděleno IČO 28566084.
Firma s názvem FAL Services s.r.o. se sídlem v obci Horní Suchá byla založena v roce 2008. Společnost je stále aktivní. V jejím vedení se dosud vystřídalo 8 osob. Společnost podniká v oboru Výroba, obchod a služby neuvedené v přílohách 1 až 3 živnostenského zákona , Činnost účetních poradců, vedení účetnictví, vedení daňové evidence , Výroba, instalace, opravy elektrických strojů a přístrojů, elektronických a telekomunikačních zařízení a další.
Základní údaje o FAL Services s.r.o. IČO: 28566084
Krajský soud v Ostravě 18.11.2008
28566084
Společnost s ručením omezeným 18.11.2008
Aktuální kontaktní údaje FAL Services s.r.o.
Kontakty na FAL Services s.r.o. IČO: 28566084
Na Františku 1370/5 , Horní Suchá 735 35 9.8.2016
Na Františku 1370/5 , Horní Suchá 735 35 22.11.2010 - 9.8.2016
K Prádlu 934/3 , Horní Suchá 735 35 21.4.2009 - 22.11.2010
K Prádlu 934 , 735 35 Horní Suchá Česká republika
26.1.2009 - 21.4.2009
Havlíčkova 190/12 , Český Těšín 737 01 18.11.2008 - 26.1.2009
Na Františku 1370/5, Horní Suchá 735 35
Obory činností FAL Services s.r.o. IČO: 28566084
Silniční motorová doprava - nákladní provozovaná vozidly nebo jízdními soupravami o největší povolené hmotnosti přesahující 3,5 tuny, jsou-li určeny k přepravě zvířat nebo věcí, - nákladní provozovaná vozidly nebo jízdními soupravami o největší povolené h motnosti nepřesahující 3,5 tuny, jsou-li určeny k přepravě zvířat nebo věcí 9.3.2018
Činnost účetních poradců, vedení účetnictví, vedení daňové evidence 9.8.2016
výroba, instalace, opravy elektrických strojů a přístrojů, elektronických a telekomunikačních zařízení 22.11.2010 - 9.8.2016
výroba, obchod a služby neuvedené v přílohách 1 až 3 živnostenského zákona 15.6.2009 - 9.8.2016
zprostředkování obchodu a služeb 21.4.2009 - 15.6.2009
velkoobchod a maloobchod 21.4.2009 - 15.6.2009
realitní činnost, správa a údržba nemovitostí 21.4.2009 - 15.6.2009
pronájem a půjčování věcí movitých 21.4.2009 - 15.6.2009
poradenská a konzultační činnost, zpracování odborných studií a posudků 21.4.2009 - 15.6.2009
reklamní činnost, marketing, mediální zastoupení 21.4.2009 - 15.6.2009
překladatelská a tlumočnicka činnost 21.4.2009 - 15.6.2009
služby v oblasti administrativní správy a služby organizačně hospodářské povahy 21.4.2009 - 15.6.2009
provozování kulturních, kulturně-vzdělávacích a zábavních zařízení, pořádání kulturních produkcí, zábav, výstav, veletrhů, přehlídek, prodejních a obdobných akcí 21.4.2009 - 15.6.2009
činnost účetních poradců, vedení účetnictví, vedení daňové evidence 21.4.2009 - 9.8.2016
výroba, obchod a služby neuvedené v přílohách 1 až 3 živnostenského zákona 18.11.2008 - 21.4.2009
K Prádlu 934/3 , Horní Suchá 735 35
1000329402
Vedení firmy FAL Services s.r.o. IČO: 28566084
Jednatel jedná jménem společnosti ve všech věcech samostatně. 14.11.2014
Jednatel jedná jménem společnosti ve všech věcech samostatně. Počet členů statutárního orgánu: 1 4.9.2014 - 14.11.2014
Způsob jednání za společnost: Jednatel jedná jménem společnosti ve všech věcech samostatně. 18.11.2008 - 4.9.2014
Jiří Janša 28.12.2016
Frýdecká 240, Václavovice 739 34
Krzysztof Jan Fijałkowski 18.11.2008 - 26.1.2009
od 18.11.2008 do 15.12.2008
Kraków, ul. Armii Krajowej 81/94, 30150
Magdalena Wojas 26.1.2009 - 30.5.2011
Kraków, Gersona 10a/41, 30818
Edward Józef Dudek 30.5.2011 - 23.11.2011
od 22.4.2011 do 10.11.2011
Krzeszowice, Targowa 25m/11, 32-065
Mgr. Bogdan Siuda 23.11.2011 - 20.12.2012
od 10.11.2011 do 30.11.2012
234, Dětmarovice 735 71
Wiktor Wąsowicz 20.12.2012 - 7.1.2013
od 30.11.2012 do 28.12.2012
Kazimierza Przerwy Tetmajera 56 , 344 71 Ludżmierz Polská republika
Zdzisław Zakrzewski 7.1.2013 - 3.1.2014
61 , 320 86 Dziekanowice Polská republika
Zdzisław Zakrzewski 3.1.2014 - 14.11.2014
od 28.12.2012 do 16.10.2014
Ing. Tomáš Richtar 14.11.2014 - 9.8.2016
Alžírská 1502/22, Ostrava 708 00
Ing. Tomáš Richtar 9.8.2016 - 10.12.2016
od 29.10.2014 do 31.8.2016
Vlastníci firmy FAL Services s.r.o. IČO: 28566084
zakladni 6 800 000 Kč - 9.8.2016
zakladni 6 800 000 Kč - 3.1.2014 - 9.8.2016
zakladni 200 000 Kč - 18.11.2008 - 3.1.2014
Sbírka Listin FAL Services s.r.o. IČO: 28566084
C 32295/SL 21 účetní závěrka [2014] vč. přílohy Krajský soud v Ostravě 23.12.2015 7.1.2016 12
C 32295/SL 20 účetní závěrka [2013] vč. přílohy Krajský soud v Ostravě 16.12.2014 17.12.2014 12
C 32295/SL 19 smlouvy o převodu obchod. podílu Eska Holding / K. Jolanta Jasek / A. Fiks Krajský soud v Ostravě 18.12.2013 20.12.2013 13.1.2014 23
C 32295/SL 18 notářský zápis NZ 454/2013 rozhodnutí mimoř. VH Krajský soud v Ostravě 18.12.2013 20.12.2013 13.1.2014 21
C 32295/SL 16 účetní závěrka [2012] vč. přílohy Krajský soud v Ostravě 18.10.2013 23.10.2013 11
C 32295/SL 15 účetní závěrka r. 2011, vč. přílohy Krajský soud v Ostravě 28.11.2012 19.12.2012 10
C 32295/SL 14 rozhod. o statut. orgánu záp.z VH Krajský soud v Ostravě 31.10.2011 22.11.2011 28.11.2011 4
C 32295/SL 13 účetní závěrka r. 2010, vč. přílohy Krajský soud v Ostravě 19.9.2011 12.10.2011 13
C 32295/SL 12 smlouvy o převodu obchod. podílu Krajský soud v Ostravě 16.5.2011 27.5.2011 1.6.2011 11
C 32295/SL 11 rozhod. o statut. orgánu -Zápis z VH Krajský soud v Ostravě 1.4.2011 27.5.2011 1.6.2011 4
C 32295/SL 10 notářský zápis Nz 92/2011 Krajský soud v Ostravě 10.5.2011 27.5.2011 1.6.2011 15
C 32295/SL 9 notářský zápis NZ 194/2010-změna spol.sml. Krajský soud v Ostravě 7.9.2010 14.12.2010 16.12.2010 10
C 32295/SL 8 zakladatelské dokumenty ÚZ společenské smlouvy Krajský soud v Ostravě 26.11.2010 14.12.2010 16.12.2010 5
C 32295/SL 7 účetní závěrka r. 2009 vč. příl. Krajský soud v Ostravě 30.8.2010 30.8.2010 11
C 32295/SL 6 notářský zápis Nz 99/2009 - zm. spol. sml. Krajský soud v Ostravě 20.3.2009 4.6.2009 5.6.2009 13
C 32295/SL 5 podpisové vzory +č.proh. Magdalena Wojas Krajský soud v Ostravě 7.1.2009 14.1.2009 28.1.2009 1
C 32295/SL 4 rozhod. o statut. orgánu -záp.z MVH-odvol.a jmenov. Krajský soud v Ostravě 15.12.2008 14.1.2009 28.1.2009 6
C 32295/SL 3 notářský zápis NZ 2/2009 RMVH-díl.zm.SS Krajský soud v Ostravě 7.1.2009 14.1.2009 28.1.2009 4
C 32295/SL 2 podpisové vzory Krzysztof Jan Fijalkowski Krajský soud v Ostravě 17.10.2008 11.11.2008 19.11.2008 5
C 32295/SL 1 notářský zápis NZ 284/2008 - společ.smlouva Krajský soud v Ostravě 17.10.2008 11.11.2008 19.11.2008 13
Hodnocení FAL Services s.r.o.
Výpis dat pro firmu FAL Services s.r.o. obsahuje pouze taková data, která lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.
výpis firmy FAL Services s.r.o., 28566084 na obchodním rejstříku
výpis firmy FAL Services s.r.o., 28566084 na živnostenském rejstříku

matches:
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
zákona č. 101


25 Cdo 2578/2011
Dotčené předpisy: § 420 odst. 1 obč. zák., § 420 odst. 2 obč. zák.
Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Petra Vojtka a soudců JUDr. Marty Škárové a JUDr. Roberta Waltra v právní věci žalobkyně Defence group, s. r. o. , se sídlem v Praze 3, Malešická 1861/13, IČO: 28178556, zastoupené JUDr. Josefem Vaňkem, advokátem se sídlem v Kladně, T. G. Masaryka 108, proti žalovanému T. P. , zastoupenému Mgr. Michalem Straširybkou, advokátem se sídlem v Praze 2, Římská 36, o 1.250.000,- Kč s příslušenstvím, vedené u Okresního soudu Praha - východ pod sp. zn. 9 C 3/2005, o dovolání žalobkyně proti rozsudku Krajského soudu v Praze ze dne 9. března 2011, č. j. 29 Co 21/2011-316, takto:
II. Žalobkyně je povinna zaplatit žalovanému na náhradě nákladů dovolacího řízení částku 12.463,- Kč do tří dnů od právní moci tohoto usnesení, k rukám Mgr. Michala Straširybky, advokáta se sídlem v Praze 2, Římská 36.
Žalobkyně se domáhala zaplacení 1.250.000,- Kč s příslušenstvím s odůvodněním, že na základě zprostředkovatelské smlouvy uzavřené mezi žalovaným a R. Š. předal žalovaný R. Š. tuto částku náležející společnosti DAKY, s.r.o. Přestože ke splnění závazku podle smlouvy nedošlo, R. Š. peníze nevrátil, žalovaný ovšem nepodnikl žádné kroky, aby peníze vymohl, a měl tak způsobit uvedené společnosti škodu. Po zahájení řízení původní žalobkyně DAKY, s.r.o., postoupila pohledávku žalobkyni.
Krajský soud v Praze usnesením ze dne 30. 4. 2008, č. j. 29 Co 127/2008-176, zrušil rozsudek Okresního soudu Praha východ ze dne 20. 9. 2007, č. j. 9 C 3/2005-130, ve výroku, jímž bylo žalovanému uloženo zaplatit žalobkyni 1.250.000,- Kč s příslušenstvím, a ve výroku o náhradě nákladů řízení a věc mu v tomto rozsahu vrátil k dalšímu řízení s odůvodněním, že napadené rozhodnutí je nepřezkoumatelné pro nedostatek důvodů, a uložil soudu prvního stupně doplnit dokazování ke zjištění, zda žalovaný jednal jako zaměstnanec AUTOTEPAS, s.r.o., kdo byl vlastníkem částky 1.250.000,- Kč a jak se částka dostala do dispozice společnosti DAKY, s.r.o.
Okresní soud Praha - východ poté rozsudkem ze dne 12. 8. 2010, č. j. 9 C 3/2005-293, žalobu zamítl a rozhodl o náhradě nákladů řízení. Vyšel ze zjištění, že žalovaný byl od 1. 11. 1998 do 31. 5. 2003 zaměstnancem AUTOTEPAS, s.r.o., a pracoval jako ekonomický poradce jejího ředitele M. P., který ovládal několik obchodních společností. Společnosti AUTOTEPAS, s.r.o., AUTOSALON MASTER, s.r.o., a DAKY, s.r.o., měly společného vlastníka a vzájemně spolupracovaly. Dne 21. 10. 2002 uzavřeli R. Š. jako zprostředkovatel a žalovaný jako zájemce smlouvu o zprostředkování možnosti koupě finanční pohledávky Konsolidační agentury, a.s., za společností AUTOSALON MASTER, s.r.o., ve výši 25.233.000,- Kč s tím, že nedojde-li k odkupu uvedené pohledávky do šesti měsíců od podpisu smlouvy, vrátí R. Š. žalovanému zálohu ve výši 1.250.000,- Kč. Tato částka byla ve stejný den žalovaným převzata na pokladně AUTOTEPAS, s.r.o., a předána R. Š. Soud prvního stupně uzavřel, že žalovaný jednal při uzavírání předmětné zprostředkovatelské smlouvy jako zaměstnanec AUTOTEPAS, s.r.o., podle pokynů svého nadřízeného M. P., a za případnou škodu tak ve smyslu § 420 odst. 2 obč. zák. neodpovídá. Kromě toho DAKY, s.r.o., a AUTOTEPAS, s.r.o., měly společnou pokladnu, proto převzetí peněz žalovaným od první jmenované nedokládá jeho vědomost, od které společnosti peníze přebírá.
K odvolání žalobkyně Krajský soud v Praze rozsudkem ze dne 9. 3. 2011, č. j. 29 Co 21/2011-316, rozsudek soudu prvního stupně potvrdil a rozhodl o náhradě nákladů odvolacího řízení. Ztotožnil se se skutkovými i právními závěry soudu prvního stupně, na které plně odkázal, a doplnil, že žalovaný se žádného protiprávního úkonu nedopustil, neboť plnil úkoly zadané mu zaměstnavatelem prostřednictvím vedoucího M. P., a nejednal ani v rozporu s § 415 obč. zák.; navíc nebyl ani prokázán vznik škody na straně žalobkyně (tj. že by žalovaná částka byla vyplacena z prostředků společnosti DAKY, s.r.o.).
Proti rozsudku odvolacího soudu podala žalobkyně dovolání, jehož přípustnost dovozuje z ustanovení § 237 odst. 1 písm. b) o.s.ř. a odůvodňuje je podle § 241a odst. 2 písm. b) a § 241a odst. 3 o.s.ř. (rozhodnutí spočívá jednak na skutkovém stavu, který nemá v podstatné části oporu v provedeném dokazování, jednak na nesprávném právním posouzení věci). Dovozuje, že žalovaný na jaře 2003 ukončil pracovní poměr u AUTOTEPAS, s.r.o., takže v roce 2004, kdy začalo vyřizování předmětné záležitosti, tj. zda peníze budou vráceny (například v odůvodnění odporu proti platebnímu rozkazu ze dne 1. 6. 2004 potvrdil ochotu věc za odměnu řešit), nejednal již jako zaměstnanec ani na základě pokynů M. P., a jsou proto splněny podmínky občanskoprávní odpovědnosti žalovaného za škodu. Protiprávnost spočívá v porušení prevenční povinnosti (§ 415 obč. zák.), neboť žalovaný bezdůvodně odmítal zajistit vrácení žalované částky v soudním řízení, ač tak mohl učinit jen on sám, a tím je dána i jeho pasivní legitimace. Vznik škody byl podle dovolatelky prokázán vzájemně souvisejícími účetními doklady, a to zejména výpisem z účtu, potvrzením o proplacení šeku i obsahem výdajového pokladního dokladu ze dne 21. 10. 2002, označeného DAKY, s.r.o. Opačný závěr odvolacího soudu není podložen důkazy a je nesprávný. Dovolatelka dále podrobně argumentuje k otázce příčinné souvislosti a vytýká soudům, že ji vůbec neřešily. Navrhuje proto, aby dovolací soud rozsudek odvolacího soudu zrušil a věc mu vrátil k dalšímu řízení.
Žalovaný v obsáhlém vyjádření k dovolání rekapituluje průběh řízení i skutkový stav a uvádí, že soudy obou stupňů zcela správně dospěly k závěru o nenaplnění předpokladů odpovědnosti za škodu podle § 420 obč. zák. a o nedostatku pasivní věcné legitimace na jeho straně. Navrhl, aby bylo dovolání zamítnuto.
Nejvyšší soud jako soud dovolací (§ 10a o.s.ř.) vzhledem k datu vydání napadeného rozhodnutí postupoval podle dosavadních předpisů (tj. podle občanského soudního řádu ve znění účinném do 31. 12. 2012 srov. čl. II bod 7. zákona č. 404/2012 Sb. dále též jen o.s.ř. ). Dovolání bylo podáno včas, účastníkem řízení (§ 240 odst. 1 o.s.ř.), za splnění zákonné podmínky advokátního zastoupení dovolatele (§ 241 odst. 1 a 4 o.s.ř.), směřuje však proti rozhodnutí, proti němuž není tento mimořádný opravný prostředek přípustný.
Podle § 237 o.s.ř. je dovolání přípustné proti rozsudku odvolacího soudu a proti usnesení odvolacího soudu, jimiž bylo změněno rozhodnutí soudu prvního stupně ve věci samé [(písm. a)], jimiž bylo změněno rozhodnutí soudu prvního stupně, kterým soud prvního stupně rozhodl ve věci samé jinak než v dřívějším rozsudku (usnesení) proto, že byl vázán právním názorem odvolacího soudu, který dřívější rozhodnutí zrušil [(písm. b)], jimiž bylo potvrzeno rozhodnutí soudu prvního stupně, jestliže dovolání není přípustné podle ustanovení písmena b) a dovolací soud dospěje k závěru, že napadené rozhodnutí má ve věci samé po právní stránce zásadní význam [(písm. c)].
V dané věci žalobkyně napadá dovoláním rozsudek odvolacího soudu, jímž byl potvrzen rozsudek soudu prvního stupně ve věci samé. Nejde tedy o změnu rozsudku podle ustanovení § 237 odst. 1 písm. a) o.s.ř. a přípustnost dovolání nemůže být založena ani podle ustanovení § 237 odst. 1 písm. b) o.s.ř., neboť rozhodnutí soudu prvního stupně, jež bylo odvolacím soudem potvrzeno, nevycházelo ze závazného právního názoru ve zrušujícím usnesení odvolacího soudu (předchozí rozsudek soudu prvního stupně ze dne 20. 9. 2007, č. j. 9 C 3/2005-130, byl zrušen pro nepřezkoumatelnost a nedostatečné skutkové zjištění, aniž by jej odvolací soud usnesením ze dne 30. 4. 2008, č. j. 29 Co 127/2008-176, zavázal svým právním názorem; uložil mu provést další dokazování a důkazy řádně zhodnotit). Zbývá proto posoudit přípustnost dovolání podle § 237 odst. 1 písm. c) o.s.ř. Toto ustanovení bylo nálezem Ústavního soudu ze dne 21. 2. 2012, sp. zn. Pl. ÚS 29/11, zrušeno uplynutím dne 31. 12. 2012, do té doby je však součástí právního řádu, a je tedy pro posouzení přípustnosti dovolání podaných do 31. 12. 2012 nadále použitelné (srov. nález Ústavního soudu ze dne 6. 3. 2012, sp. zn. IV. ÚS 1572/11).
Rozhodnutí odvolacího soudu má po právní stránce zásadní význam [§ 237 odst. 1 písm. c) o.s.ř.] zejména tehdy, řeší-li právní otázku, která v rozhodování dovolacího soudu dosud nebyla vyřešena, nebo která je soudy rozhodována rozdílně, nebo má-li být dovolacím soudem vyřešená právní otázka posouzena jinak; k okolnostem uplatněným dovolacími důvody podle § 241a odst. 2 písm. a) a § 241a odst. 3 se nepřihlíží (§ 237 odst. 3 o.s.ř.).
Dovolací soud je zásadně vázán uplatněnými dovolacími důvody (srov. § 242 odst. 3 o.s.ř.); při zkoumání, zda napadené rozhodnutí odvolacího soudu má ve smyslu ustanovení § 237 odst. 3 o.s.ř. ve věci samé po právní stránce zásadní význam, může posuzovat jen takové právní otázky, které dovolatel označil, a dovolání může shledat přípustným jen za současného naplnění podmínky, že na takto označených právních otázkách (závěrech) rozhodnutí odvolacího soudu spočívá a že napadené rozhodnutí odvolacího soudu má po právní stránce zásadní význam.
V řízení o náhradu škody je žalobce (poškozený) povinen tvrdit a prokázat splnění všech podmínek odpovědnosti za škodu ve smyslu ustanovení § 420 odst. 1 obč. zák. (s výjimkou zavinění, které se předpokládá). Závěr odvolacího soudu, že osoba, která byla použita při činnosti jiné osoby, za škodu způsobenou svým jednáním neodpovídá, je v souladu s § 420 odst. 2 obč. zák. a v obecné rovině i s ustálenou judikaturou k tomuto ustanovení.
Námitkami, jimiž napadá správnost skutkových závěrů odvolacího soudu, dovolatelka nezpochybňuje právní posouzení věci, nýbrž především skutková zjištění, na jejichž základě byla věc posouzena po právní stránce. Výhrady dovolatelky k závěru o nedostatku pasivní legitimace žalovaného ve sporu směřují proti skutkovému zjištění, že při nakládání s předmětnou částkou jednal žalovaný podle pokynů M. P. jako zaměstnanec AUTOTEPAS, s.r.o. Dovolacím důvodem podle § 241a odst. 3 o.s.ř. (rozhodnutí vychází ze skutkového zjištění, které nemá podle obsahu spisu v podstatné části oporu v provedeném dokazování) však přípustnost dovolání podle § 237 odst. 1 písm. c) o.s.ř. založit nelze; tento důvod je uplatnitelný pouze tehdy, je-li dovolání přípustné podle § 237 odst. 1 písm. a) a b) o.s.ř. Jestliže tedy nepodléhá dovolacímu přezkumu skutkové zjištění, že zprostředkovatelskou smlouvu, na jejímž základě byla částka předána, uzavřel žalovaný jako zaměstnanec, pak nelze přisvědčit ani dovolací argumentaci, že bylo povinností žalovaného i po skončení pracovního poměru činit úkony ve prospěch zaměstnavatele, resp. že porušil právní povinnost tím, že je nečinil.
Na uvedeném závěru nemohou ničeho změnit ani dovolací výhrady k otázce, zda žalobkyně prokázala vznik škody jako další z podmínek odpovědnosti za škodu. Jestliže totiž odvolací soud dospěl k závěru o aplikaci § 420 odst. 2 obč. zák., a z hlediska řešení této dílčí otázky neshledává dovolací soud rozsudek odvolacího soudu zásadně právně významným, nemohlo by se ani dovoláním zpochybněné řešení otázky vzniku škody projevit v poměrech dovolatelky kladně; otázka postavení žalovaného jako použité osoby ve smyslu § 420 odst. 2 obč. zák. totiž obstojí samostatně jako důvod pro zamítnutí žaloby (srov. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 8. 12. 1997, sp. zn. 3 Cdon 1374/96, uveřejněný v časopise Soudní judikatura č. 2, ročník 1998, pod č. 17, případně rozsudek téhož soudu ze dne 28. 5. 1998, sp. zn. 2 Cdon 119/97, uveřejněný pod č. 55/1999 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek).
Z těchto důvodů neshledal dovolací soud rozhodnutí odvolacího soudu zásadně právně významným ve smyslu § 237 odst. 3 o.s.ř. a dovolání žalobkyně přípustným podle § 237 odst. 1 písm. c) o.s.ř., proto je podle § 243b odst. 5 věty první a § 218 písm. c) o.s.ř. odmítl.
O náhradě nákladů dovolacího řízení bylo rozhodnuto podle § 243b odst. 5 věty první, § 224 odst. 1, § 146 odst. 3 a § 151 odst. 2 věty první před středníkem o.s.ř.; s ohledem na výsledek dovolacího řízení má žalovaný právo na náhradu účelně vynaložených nákladů řízení. Výše odměny za zastoupení advokátem byla vypočtena z peněžité částky, jež byla předmětem dovolacího řízení (1.250.000,- Kč), podle § 3 odst. 1 bod 8 a § 10 odst. 3 vyhlášky č. 484/2000 Sb., sazba byla snížena podle § 14 odst. 1 a § 15 této vyhlášky na 20.000,- Kč (dovolání bylo odmítnuto) a dále o 50 % podle § 18 odst. 1 věty první vyhlášky (byl učiněn pouze 1 úkon - vyjádření k dovolání) na výsledných 10.000,- Kč; žalovanému kromě toho náleží paušální částka náhrady hotových výdajů ve výši 300,- Kč podle § 13 odst. 3 vyhlášky č. 177/1996 Sb., to vše pak s přičtením DPH ve výši 21 % na celkových 12.463,- Kč.


text:
Nehorázná demagogie ministra Blažka
http://portal.justice.cz/Justice2/MS/ms.aspx?j=33&o=23&k=2375&d=329390
Při vydání A. Torubarova ministr spravedlnosti postupoval dle platných zákonů
Opakovaně se ohrazujeme proti nepravdám a zavádějícím informacím, které se znovu objevují v některých médiích o postupu ministra spravedlnosti při rozhodnutí o extradici A. Torubarova do Ruské federace. Ministr spravedlnosti postupoval dle platných zákonů a respektoval předchozí rozhodnutí několika soudů.
V první řadě bychom chtěli uvést na pravou míru informace o předchozím řízení v Rakousku. Není pravda, že Rakousko extradici A. Torubarova odmítlo. Řízení o vydání v Rakousku nebylo dokončeno, neboť rozhodnutí soudu prvního stupně bylo Vrchním zemským soudem ve Vídni zrušeno a nové rozhodnutí již nebylo vydáno, neboť jmenovaný odcestoval z rakouského území. Tedy i rakouský soud vyššího stupně zřejmě pochyboval o správnosti rozhodnutí soudu nižší instance A.Torubarova nevydat a toto rozhodnutí proto podřízenému soudu vrátil. K přezkumu už nedošlo, protože se mezi tím pan Torubarov rozhodl odcestovat.
Dále bychom chtěli reagovat na tvrzení, že ministr spravedlnosti údajně nemohl rozhodnout o povolení vydání, protože v případě pana Torubarova probíhalo azylové řízení, a tedy nerespektoval rozhodnutí Nejvyššího správního soudu.
V první řadě je potřeba uvést, že zmiňované rozhodnutí Nejvyššího správního soudu se týkalo jiné věci, a to kasační stížnosti proti správnímu rozhodnutí o neudělení azylu, přičemž rozhodnutí ministra spravedlnosti o povolení vydání A. Torubarova není správním rozhodnutím, ale rozhodnutím podle trestního řádu. Tato rozhodnutí nepodléhají přezkumu Nejvyššího správního soudu. Zdůrazňujeme tedy, že ministr spravedlnosti jednal v mantinelech zákona. O povolení vydání rozhoduje na základě trestního řádu, přičemž dle § 393 b) vydání osoby do cizího státu je nepřípustné, jestliže jde o osobu, které byla v ČR udělena mezinárodní ochrana, v rozsahu ochrany poskytnuté této osobě zvláštním právním předpisem nebo mezinárodní smlouvou. Jmenované osobě ke dni vydání (tj. 2. 5. 2013) nebyla mezinárodní ochrana udělena. Tedy zákon nebere ohled na to, zda je azylové řízení v běhu, ale výslovně požaduje jako důvod pro nepřípustnost extradice udělení mezinárodní ochrany. Nevydání osoby, kterou Ruská federace požaduje lze tedy odůvodnit až uděleným azylem, nikoli probíhajícím řízením. V této souvislosti dodáváme, že pokud se osoba nachází v předběžné vazbě, trestní řád v § 396 odst. 4 stanoví, že orgány, jejichž rozhodování má vliv na délku předběžné vazby, jsou povinny vyřizovat takové věci přednostně a s nejvyšším urychlením. Azylové řízení bylo zahájeno již 12. 4. 2012 a za celý další rok nebylo dokončeno, byť na takové řízení je stanovena standardní doba 60 dnů. Připomínáme, že před rozhodnutím ministra o povolení vydání se věcí zabýval Krajský soud v Brně a Vrchní soud v Olomouci. V obou případech bylo konstatováno, že vydání je přípustné. Proti jejich rozhodnutí byla podána ústavní stížnost, nicméně Ústavní soud ji odmítl jako neopodstatněnou.
Extradice A. Torubarova byla realizována 2. května 2013. Vzhledem k tomu, že bylo ministerstvu dne 2. 5. 2013 ráno sděleno, že ve věci byl 30. 4. podán návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí ministra o povolení vydání a že je zde reálná možnost, že Ústavní soud vydá usnesení o odkladu vykonatelnosti, ministerstvo do poslední chvíle u Ústavního soudu zjišťovalo, zda vykonatelnost odložena byla, či nikoliv. K usnesení o odkladu vykonatelnosti však nedošlo, proto bylo vydání dokončeno. Čekání do poslední chvíle na případné rozhodnutí Ústavního soudu bylo i důvodem snahy zdržet odlet letadla s A.Torubarovem. V daný den ale Ústavní soud nerozhodl. Vynesl verdikt až dne 7. 5. a rozhodl v něm o návrhu podaném právním zástupcem vydávané osoby tak, že jej odmítl. To znamená, že ani toto čtvrté rozhodnutí soudu nezpochybnilo předchozí rozhodnutí A. Torubarova vydat.
Stanovisko senátorky Elišky Wagnerové, dlouholeté soudkyně Ústavního soudu ČR, k vydání žadatele o azyl
19. června 2013 17:20
To: ew@eliskawagnerova.cz
zabývala jsem se a zabývám případem p.Alexeye Torubarova.
Prosila bych Vás o odpověď na tuto otázku: dle Vašeho názoru, je možné vydat žadatele o azyl v ČR do země, která žádá jeho extradici, bez toho, aby bylo ukončeno azylové řízení v jeho věci?
V případě p.Torubarova, který byl 2.5.2013 vydán našimi orgány do Ruska, nebylo o jeho žádosti o azyl vůbec rozhodnuto, a to od 27.3.2012, kdy o azyl požádal. Lhůta k vydání rozhodnutí byla neustále ze strany OAMP MV odkládána.
OAMP sám upozorňoval, že p.Torubarov coby žadatel o azyl nesmí být vydán (viz. příloha). Min. spravedlnosti jsme předkládali rovněž stejné jednoznačné stanovisko UNHCR i stejný názor NSS.
Bohužel, ministerstvo spravedlnosti i nyní tvrdí, že postupovalo v souladu se zákonem, a že nemusí čekat na rozhodnutí o azylové žádosti. Všechna ostatní expertní stanoviska jsou údajně jen “jiný právní názor”.
Hrozba extradice do bývalých zemí SSSR je urgentní i v dalších případech.
Předem Vám děkujeme za Vaše stanovisko.
níže přeposílám odpověď paní Wagnerové na Váš dotaz.
asistentka Elišky Wagnerové
Mám za to, že MS nepostupovalo správně. Zákony sice neřeší vztah extradičního řízení a azylového řízení, avšak ESLP interpretuje Úmluvu tak, že osoba, které hrozí v zemi, do níž má být vydána kruté a nelidské zacházení, vydána být nesmí. Tyto skutečnosti se prošetřují právě až v azylovém řízení. A protože Úmluva stojí nad zákony, byl MS povinen ji respektovat, což neučinil.

matches:
soud
§ 393
§ 396
soud
soud
soud
soud
soud


text:
25 Cdo 723/2008
Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Roberta Waltra a soudců JUDr. Marty Škárové a JUDr. Petra Vojtka v právní věci žalobce JUDr. M. R., jako správce dědictví po zůstaviteli A. R., který zemřel, zastoupeného JUDr. J. B., advokátem, proti žalovaným 1) F. Č., zastoupenému advokátem, 2) T. F., a 3) Z. F., o náhradu škody, vedené u Okresního soudu v Kladně pod sp. zn. 14 C 104/2005, o dovolání žalobce proti rozsudku Krajského soudu v Praze ze dne 29. 8. 2007, č.j. 20 Co 294/2007-128, takto:
Žalobce se jako správce dědictví domáhal na žalovaných zaplacení pohledávky odpovídající nároku zemřelého A. R. (dále jen zůstavitel ) na náhradu škody způsobené trestným činem.
Okresní soud v Kladně rozsudkem ze dne 15. 11. 2006, č.j. 14 C 104/2005-75, uložil žalovaným, aby zaplatili žalobci společně a nerozdílně 120 000,- Kč s příslušenstvím a nahradili mu náklady řízení. Vyšel ze zjištění, že soud projednávající dědictví po zůstaviteli zahrnul do aktiv dědictví pohledávku zůstavitele za žalovanými ve výši 120 000,- Kč a žalobce pověřil jejím vymožením. Žalovaní byli v trestním řízení pravomocně odsouzeni pro spáchání trestného činu podvodu ve spolupachatelství, když zůstaviteli přislíbili zprostředkování úvěru a z tohoto důvodu od něj vylákali 120 000,- Kč jako akontaci. Žalovaný 2) vystavil zůstaviteli směnku s tím, že pokud by mu úvěr nebyl poskytnut, složená akontace mu bude vrácena. Protože k poskytnutí úvěru ani k vrácení přijaté akontace nedošlo, okresní soud dospěl k závěru, že jednáním žalovaných vznikla zůstaviteli škoda ve výši složené zálohy. Námitku promlčení vznesenou žalovaným 1) soud nepovažoval za důvodnou, neboť byla-li žaloba podána 8. 4. 2005 a poškozený se o tom, že žalovaný 1) odpovídá společně s ostatními za vzniklou škodu, mohl dozvědět nejdříve dnem právní moci trestního rozsudku, jímž bylo rozhodnuto o vině žalovaného 1), tj. dnem 18. 9. 2003, byl jeho nárok uplatněn v zákonné promlčecí lhůtě.
K odvolání žalovaného 1) Krajský soud v Praze rozsudkem ze dne 29. 8. 2007, č.j. 20 Co 294/2007-128, rozsudek okresního soudu změnil tak, že žalobu vůči žalovanému 1) zamítl, a rozhodl o jeho nároku na náhradu nákladů řízení před soudy obou stupňů. Odvolací soud v podstatné části vyšel ze skutkových zjištění soudu prvního stupně, dokazování doplnil za účelem zjištění, kdy se zůstavitel dozvěděl, že za škodu odpovídá žalovaný 1) společně s ostatními. Z trestního spisu Okresního soudu v Kladně, sp. zn. 6 T 55/2002, odvolací soud zjistil, že o nebankovním úvěru zůstavitel jednal s žalovanými 1) a 2), a od počátku tedy věděl, že se na podvodu podílel i žalovaný 1), s nímž zůstavitel rovněž jednal o vrácení peněz. O odpovědnosti žalovaného 1) se tak zůstavitel dozvěděl nejpozději z obžaloby, která mu byla doručena dne 10. 7. 2002. Tímto dnem mu začala běžet dvouletá subjektivní promlčecí lhůta k uplatnění nároku. Z tohoto důvodu mohl zůstavitel nárok na náhradu škody uplatnit vůči kterémukoli ze žalovaných již v trestním řízení, neboť věděl, v jaké výši mu byla škoda způsobena i kdo trestný čin spáchal.
Proti rozsudku odvolacího soudu podal žalobce dovolání, které považuje za přípustné podle § 237 odst. 1 písm. a) občanského soudního řádu (dále jen o.s.ř. ), a jako dovolací důvod uvádí nesprávné právní posouzení věci. Dovolatel odvolacímu soudu vytýká nesprávné posouzení počátku subjektivní promlčecí lhůty k uplatnění práva na náhradu škody. Jestliže o jednání škůdce, ze kterého škoda vznikla, je vedeno trestní řízení, poškozený podle dovolatele získá vědomost o osobě škůdce ve smyslu § 106 odst. 1 občanského zákoníku (dále jen obč. zák. ) nikoli již doručením obžaloby, ale teprve okamžikem, kdy je v trestní věci vyhlášen rozsudek soudu prvního stupně. Do té doby představuje obžaloba pouze vyjádření názoru státního zástupce, jehož správnost musí být ověřena dokazováním v hlavním líčení. Z pohledu citovaného ustanovení je stejně relevantní i názor obhajoby, pokud je od názoru státního zástupce odlišný. Z těchto důvodů dovolatel navrhuje, aby dovolací soud napadený rozsudek zrušil a věc vrátil odvolacímu soudu k dalšímu řízení.
Nejvyšší soud jako soud dovolací (§ 10a o.s.ř.) po zjištění, že dovolání bylo podáno včas, účastníkem řízení s právnickým vzděláním ve smyslu § 240 odst. 1 a § 241 odst. 2 písm. a), odst. 4 o.s.ř., přezkoumal napadené rozhodnutí podle § 242 odst. 3 o.s.ř. a dospěl k závěru, že dovolání, které je přípustné podle § 237 odst. 1 písm. a) o.s.ř., není opodstatněné.
Nesprávné právní posouzení věci, které dovolatel odvolacímu soudu vytýká, může spočívat v tom, že odvolací soud věc posoudil podle nesprávného právního předpisu, nebo že správně použitý právní předpis nesprávně vyložil, případně jej na zjištěný skutkový stav nesprávně aplikoval.
Podle § 106 odst. 1 obč. zák. se právo na náhradu škody promlčí za dva roky ode dne, kdy se poškozený dozví o škodě a o tom, kdo za ni odpovídá. Podle odstavce 2 téhož ustanovení se toto právo promlčí nejpozději za tři roky, a jde-li o škodu způsobenou úmyslně, za deset let ode dne, kdy došlo k události, z níž škoda vznikla; to neplatí, jde-li o škodu na zdraví.
Citované ustanovení váže promlčení práva uplynutím subjektivní promlčecí doby na podmínku vědomosti poškozeného o vzniklé škodě a o škůdci, tj. o osobě, která za vzniklou škodu odpovídá. Protože promlčecí doba začíná běžet ode dne, kdy se poškozený o škůdci i o vzniklé škodě skutečně dozvěděl, je třeba vycházet z prokázané vědomosti poškozeného o vzniklé škodě a o tom, kdo za ni odpovídá; nestačí pouhý předpoklad či možnost dozvědět se o škodě a o osobě, která za vzniklou škodu odpovídá, přičemž počátek běhu subjektivní lhůty může být odlišný ve vztahu k vědomosti poškozeného o škodě a k jeho vědomosti o osobě škůdce. Při splnění těchto předpokladů může poškozený svůj nárok na náhradu škody uplatnit u soudu (srov. rozhodnutí Nejvyššího soudu ze dne 27. 9. 1974, sp. zn. 2 Cz 19/74, publikované pod č. 38 ve Sbírce soudních rozhodnutí a stanovisek, ročník 1975). Pro závěr, kdy se poškozený dozvěděl o tom, zda některý z více škůdců odpovídá za vzniklou škodu společně s ostatními, není významné, kdy si poškozený na základě jemu dříve známých skutkových okolností utvořil právní závěr o odpovědnosti konkrétního škůdce nebo do jaké míry je schopen tyto skutkové okolnosti prokázat v případném soudním řízení. Rozhodující je, kdy se poškozený dozvěděl o skutkových okolnostech podstatných pro vymezení odpovědného subjektu; nemusí jít o zjištění (jistotu v běžném slova smyslu), ale postačuje, aby tyto skutkové okolnosti, kterými poškozený disponuje, byly způsobilé učinit závěr o možné odpovědnosti konkrétní osoby (srov. např. rozsudky Nejvyššího soudu ze dne 25. 4. 2006, sp. zn. 25 Cdo 359/2005, ze dne 13. 11. 2003, sp. zn. 25 Cdo 519/2002, nebo ze dne 12. 8. 2003, sp. zn. 21 Cdo 210/2003, uveřejněné v Souboru civilních rozhodnutí Nejvyššího soudu pod C 4273, C 2145 a C 2220).
Jestliže v dané věci odvolací soud na základě zjištění, že žalobce dne 29. 12. 2000 jednal s žalovanými 1) a 2) o poskytnutí úvěru a rovněž jim zaplatil zálohu, aniž by mu následně byl úvěr poskytnut anebo záloha vrácena, a že dne 14. 9. 2001 vypovídal jako svědek v trestním řízení vedeném o tomto skutku proti všem žalovaným jako obviněným, považoval za počátek běhu subjektivní promlčecí lhůty k uplatnění práva na náhradu škody nejpozději okamžik, kdy byla poškozenému zůstaviteli doručena obžaloba, je jeho závěr správný a v souladu s ustálenou rozhodovací praxí. Dovolateli proto nelze přisvědčit, pokud z důvodu větší míry jistoty o osobě škůdce spojuje počátek uvedené lhůty s okamžikem vyhlášení prvostupňového rozsudku v trestním řízení.
Z uvedeného vyplývá, že napadený rozsudek je z hlediska uplatněného dovolacího důvodu podle § 241a odst. 2 písm. b) o.s.ř. správný, a protože dovolací soud neshledal ani jiné vady, k nimž přihlíží z úřední povinnosti (§ 242 odst. 3 věta druhá o.s.ř.), dovolání zamítl podle § 243b odst. 2 části věty před středníkem o.s.ř.
O nákladech dovolacího řízení bylo rozhodnuto podle § 243b odst. 5 věty první, § 224 odst. 1 a § 142 odst. 1 o.s.ř., neboť žalovaným, kteří by vzhledem k procesnímu neúspěchu dovolatele měli vůči němu právo na jejich náhradu, žádné náklady nevznikly.

matches:
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
§ 237
§ 106
soud
soud
soud
§ 240
§ 241
§ 242
§ 237
soud
§ 106
soud
§ 241
soud
§ 243
§ 243
§ 224
§ 142


§ 163 paragraf 163 - Zákoník práce č. 262/2006 Sb.
Kurzy.cz > Zákony > Zákoník práce č. 262/2006 Sb. > ČÁST SEDMÁ NÁHRADA VÝDAJŮ V SOUVISLOSTI S VÝKONEM PRÁCE > HLAVA II POSKYTNUTI CESTOVNÍCH NÁHRAD ZAMĚSTNANCI ZAMĚSTNAVATELE, KTERÝ NENÍ UVEDEN V § 109 ODST. 3 > Díl 1 Cestovní náhrady při pracovní cestě nebo při cestě mimo pravidelné pracoviště > § 163 Stravné
§ 163 paragraf 163
Stravné (§ 163), Zákoník práce č. 262/2006 Sb.
Cestovní náhrady při pracovní cestě nebo při cestě mimo pravidelné pracoviště (Díl 1), Zákoník práce č. 262/2006 Sb.
Zařazení ustanovení v předpisu: NÁHRADA VÝDAJŮ V SOUVISLOSTI S VÝKONEM PRÁCE (ČÁST SEDMÁ) » POSKYTNUTI CESTOVNÍCH NÁHRAD ZAMĚSTNANCI ZAMĚSTNAVATELE, KTERÝ NENÍ UVEDEN V § 109 ODST. 3 (HLAVA II) » Cestovní náhrady při pracovní cestě nebo při cestě mimo pravidelné pracoviště (Díl 1) » Stravné (§ 163)
Předchozí: Náhrada výdajů za ubytování (§ 162)
Následující: Náhrada nutných vedlejších výdajů (§ 164)
§ 163 paragraf 163 - Insolvenční zákon č. 182/2006 Sb.
§ 163 paragraf 163 - Stavební zákon č. 183/2006 Sb.
§ 163 paragraf 163 - Nový občanský zákoník č. 89/2012 Sb.
§ 163 paragraf 163 - Zákon o obchodních korporacích č. 90/2012 Sb.
§ 163 paragraf 163 - Zákoník práce č. 262/2006 Sb., znění k 1.1.2010
§ 163 paragraf 163 - Stavební zákon č. 183/2006 Sb., porovnání znění k 1.7.2010
§ 163 paragraf 163 - Zákoník práce č. 262/2006 Sb., znění k 8.7.2011
§ 163 paragraf 163 - Občanský zákoník č. 40/1964 Sb.
§ 163 paragraf 163 - Zákon o elektronických komunikacích č. 127/2005 Sb.
§ 163 paragraf 163 - Zákoník práce č. 262/2006 Sb., znění k 1.1.2007
§ 163 paragraf 163 - Zákoník práce č. 262/2006 Sb., znění k 1.1.2012
pondělí 19.2.2018 04:33:49


text:
1 Městský úřad ve Vratimově Odbor výstavby a životního prostředí Frýdecká 853, Vratimov muvrx001kh1m MUVRX001KH1M Č.j. : MUVR 2434/2008 Sp.Zn. : SPIS 633/2008/VAŽP41 5 Vyřizuje : Pavlovská Renáta Ing. Tel. : Fax : Datum : ČEZ Distribuce, a.s. Teplická 847/ Děčín O Z N Á M E N Í o zahájení spojeného územního a stavebního řízení a pozvání k veřejnému ústnímu jednání Městský úřad ve Vratimově, odbor výstavby a životního prostředí, obdržel dne 22. května 2008 žádost firmy ČEZ Distribuce, a.s., IČ: , se sídlem Teplická 847/8, Děčín, zastoupena paní Šafnerovou Zdeňkou, Anenská 636, Frýdek Místek, o vydání rozhodnutí o umístění zemního kabelového vedení NN na Nad Točnou stavby Horní Datyně Nad Točnou, úprava vedení NNV a kabelové vedení NN na pozemku parc. č. 74/18, 74/29, 74/30, 74/31, 74/32, 74/40, 74/39, 74/42, 74/43, 74/15, 74/1, 74/25, 74/26, 74/27, 74/28 v kat. území Horní Datyně spočívající v uložení 220 m nového kabelového vedení NN a současně obdržel dne 26. června 2008 i žádost o stavební povolení na výše uvedenou stavbu. Vzhledem k tomu, že jsou podmínky v území jednoznačné a pro území byl schválen územní plán, stavební úřad dle 78 odst. 1 zákona č. 183/2006 Sb., o územním plánování a stavebním řádu, ve znění pozdějších předpisů (dále jen stavební zákon ) a dle 140 zákona č. 500/2004 Sb., správní řád, ve znění pozdějších předpisů (dále jen správní řád ) spojil územní a stavební řízení. Územní řízení: Podáním žádosti o vydání rozhodnutí o umístění stavby dne bylo zahájeno územní řízení. Městský úřad Vratimov, odbor výstavby a životního prostředí, jako stavební úřad příslušný podle 13 odst. 1 f) stavebního zákona, oznamuje v souladu s ustanovením 87 odst. 1 stavebního zákona účastníkům řízení a dotčeným orgánům zahájení územního řízení a nařizuje k předloženému žádosti veřejné ústní jednání spojené s ohledáním na místě takto: ohledání na místě stavby spojené s veřejným ústním jednáním bude provedeno na ulici Nad Točnou v kat. území Horní Datyně dne 19. sr pna 2008 v 8,00 hodin
2 V souladu s ustanovením 18 odst. 2) správního řádu budou při veřejném ústním jednání ověřeny údaje umožňující identifikaci přítomných osob. Závazná stanoviska dotčených orgánů, námitky účastníků řízení a připomínky veřejnosti musí být uplatněny v souladu s 89 odst. 1 stavebního zákona nejpozději při veřejném ústním jednání, jinak se k nim nepřihlíží. Současně lze nahlédnout do podkladů rozhodnutí, vyjádřit se k podkladům rozhodnutí v souladu s 36 odst. 3 správního řádu, popřípadě podat navrhované důkazy v souladu s 36 odst. 1 správního řádu a to ve lhůtě ustanovené následujícím usnesením v souladu s 39 správního řádu. Uplatnit námitky a připomínky, nahlédnout do podkladů rozhodnutí, vyjádřit se k podkladům rozhodnutí, popřípadě podat navrhované důkazy lze u zdejšího stavebního úřadu ( Městský úřad Vratimov, 2. patro, kancelář č. 14 v úřední dny pondělí a středa 8:00 11:30, 12:30 17:00 hodin, v ostatní dny po telefonické dohodě a při veřejném ústním jednání. Nechá li se některý z účastníků řízení zastupovat, předloží jeho zástupce při jednání písemnou plnou moc. Povinnost pro žadatele: Žadatel v souladu s 87 odst. 2 stavebního zákona zajistí, aby informace byla bezodkladně po tom, co bylo nařízeno veřejné ústní jednání, vyvěšena na vhodném veřejně přístupném místě u stavby nebo pozemku. na němž se má záměr uskutečnit, a to až do doby veřejného ústního jednání. Informace musí být v rozsahu 8 odst. 1 Vyhlášky č. 503/2006 Sb., o podrobnější úpravě územního řízení, veřejnoprávní smlouvy a územního opatření, a bude obsahovat identifikační údaje o žadatelích podle 37 odst. 2 správního řádu, předmět územního řízení s jeho stručnou charakteristikou, parcelní čísla dotčených pozemků, údaj zda předmět územního řízení vyžaduje posouzení vlivů na životní prostředí, místo a čas veřejného ústního jednání, upozornění, že námitky, závazná stanoviska a připomínky mohou účastníci řízení, dotčené orgány a jiné osoby uplatnit nejpozději při veřejném ústním jednání, jinak se k nim nepřihlíží. Součástí informace bude i grafické vyjádření záměru, které tvoří situační výkres předmětu územního řízení a jeho vazeb a účinků na okolí, zejména vzdálenosti od sousedních pozemků a staveb na nich, případně znázornění vzhledu záměru. Pokud žadatelé uvedenou povinnost nesplní, stavební úřad nařídí opakované veřejné ústní jednání a žadatelé mohou být postiženi za přestupek podle 178 odst. 1 písm. e) stavebního zákona. Stavební řízení: Podáním ze dne 26. června 2008 žádosti o vydání stavebního povolení bylo zahájeno stavební řízení. Městský úřad Vratimov, odbor výstavby a životního prostředí, jako příslušný stavební úřad, oznamuje v souladu s ustanovením 112 stavebního zákona, že společně s veřejným ústním jednáním ve věci umístění stavby (tedy ve stejný den, stejnou dobu a na stejném místě, tj. dne 19. srpna 2008 v 8,00 hod.) se bude konat také ústní jednání k projednání žádosti o stavební povolení, spojené s ohledáním na místě. Účastníci řízení mohou uplatnit své námitky, popř. důkazy nejpozději při tomto jednání. Ve stejné lhůtě mohou sdělit svá závazná stanoviska dotčené orgány. K později uplatněným závazným stanoviskům, námitkám, popř. důkazům nebude přihlédnuto ( 112, odst. 1 stavebního zákona).
3 K připomínkám a námitkám, které byly nebo mohly být uplatněny v územním řízení se podle 114 odst. 2 stavebního zákona nepřihlíží. Městský úřad Vratimov, odbor výstavby a životního prostředí, jako příslušný stavební úřad, Vám zároveň tímto dává možnost v souladu s ust. 36 odst. 3 správního řádu vyjádřit se k podkladům pro vydání rozhodnutí, a to ve lhůtě určené následujícím usnesením. Uplatnit námitky a připomínky, nahlédnout do podkladů rozhodnutí, vyjádřit se k podkladům rozhodnutí, popřípadě podat navrhované důkazy lze u zdejšího stavebního úřadu ( Městský úřad Vratimov, 2. patro, kancelář č. 14 v úřední dny pondělí a středa 8:00 11:30, 12:30 17:00 hodin, v ostatní dny po telefonické dohodě a při veřejném ústním jednání. U S N E S E N Í Městský úřad Vratimov, odbor výstavby a životního prostředí, jako orgán věcně příslušný podle ust. 13 odst. 1 f) zákona č. 183/2006 Sb., o územním plánování a stavebním řádu, ve znění pozdějších předpisů a jako orgán místně příslušný podle ust. 11 zákona č. 500/2004 Sb., správní řád, ve znění zákona č. 413/2005 Sb. (dále jen správní řád ) výrok A: u r č u j e účastníkům řízení dle ust. 39 odst. 1 zákona č. 500/2004 Sb., správní řád, ve znění zákona č. 413/2005 Sb., lhůtu k podání námitek a připomínek, a to do 19. srpna výrok B: u r č u j e účastníkům řízení dle ust. 39 odst. 1 zákona č. 500/2004 Sb., správní řád, ve znění zákona č. 413/2005 Sb., ve smyslu 36 správního řádu lhůtu k možnému vyjádření se k podkladům rozhodnutí před jeho vydáním, a to do 3 pracovních dnů ode dne konání veřejného ústního jednání. Odůvodnění pro výrok A a B: Jelikož byly v dané věci shromážděny všechny podklady pro oznámení zahájení řízení ve výše uvedené věci, je správní úřad povinen dát podle ust. 39 odst. 1 správního řádu účastníkům řízení lhůtu k podání připomínek a námitek a současně podle ust. 36 odst. 3 správního řádu možnost účastníkům řízení před vydáním rozhodnutí ve věci se vyjádřit k podkladům rozhodnutí. Poučení o opravném prostředku: Proti tomuto usnesení o určení lhůty k úkonům dle 36 odst. 3 správního řádu se lze podle ust. 76 odst. 5, 83 odst. 1 a 86 odst. 1 správního řádu odvolat do 15 dnů ode dne jeho doručení, podáním učiněným u Městského úřadu ve Vratimově, odboru výstavby a životního prostředí.
4 Příslušným odvolacím orgánem je Krajský úřad Moravskoslezského kraje, odbor územního plánování, stavebního řádu a památkové péče, 28.října 117, Ostrava. Podle ust. 76 odst. 5 správního řádu odvolání nemá odkladný účinek. Podle ust. 82 odst. 1 správního řádu je nepřípustné odvolání jen proti odůvodnění. Podle odst. 2 téhož ustanovení musí mít odvolání náležitosti uvedené v jeho ust. 37 odst. 2 správního řádu a musí obsahovat údaje o tom, proti kterému rozhodnutí směřuje, v jakém rozsahu ho napadá a v čem je spatřován rozpor s právními předpisy nebo nesprávnost rozhodnutí nebo řízení, jež mu předcházelo. Odvolání se podává s potřebným počtem stejnopisů tak, aby jeden stejnopis zůstal správnímu orgánu a aby každý účastník dostal jeden stejnopis. Nepodá li odvolatel potřebný počet stejnopisů, vyhotoví je Městský úřad Vratimov, odbor výstavby a životního prostředí, na jeho náklady. Ostatní poučení: Podle ust. 76 odst. 3 a 72 odst. 1 správního řádu se usnesení oznamuje účastníkům řízení doručením stejnopisu jeho písemného vyhotovení do vlastních rukou. Nebude li adresát při doručování zastižen, bude písemnost podle ust. 23 odst. 1 téhož zákona uložena, a pokud si adresát uloženou písemnost ve lhůtě 10 dnů ode dne, kdy byla k vyzvednutí připravena, nevyzvedne, písemnost se podle ust. 24 odst. 1 téhož zákona považuje za doručenou posledním dnem této lhůty. Ing. Renáta P a v l o v s k á vedoucí odboru VaŽP Dotčené orgány pro územní a stavební řízení: oznámení územního řízení se doručuje do vlastních rukou dle 87 odst 1 stavebního zákona a oznámení stavebního řízení se doručuje do vlastních rukou dle 21 správního řádu 1. Magistrát města Ostravy, odbor ochrany životního prostředí, Prokešovo nám. 8, Ostrava 2. Magistrát města Ostravy, útvar hlavního architekta, Prokešovo nám. 8, Ostrava 3. Městský úřad Vratimov, odbor investic a údržby obecního majetku zde Hlavní účastníci řízení v územním řízení: oznámení se doručuje do vlastních rukou dle 87 odst.1 stavebního zákona 1. ČEZ Distribuce, a.s., Teplická 847/8, Děčín zastoupena Šafnerovou Zdeňkou, Anenská 636, Frýdek Místek 2. Město Vratimov, Frýdecká 853, Vratimov Hlavní účastníci řízení ve stavebním řízení: oznámení se doručuje do vlastních rukou dle 21 správního řádu 1. ČEZ Distribuce, a.s., Teplická 847/8, Děčín zastoupena zastoupena Šafnerovou Zdeňkou, Anenská 636, Frýdek Místek
5 Vedlejší účastníci řízení v územním řízení. zahájení řízení se doručuje dle 87 odst. 1 stavebního zákona veřejnou vyhláškou a v souladu s 25 správního řádu 1. SMP Net, s.r.o., Plynární 420/3, Ostrava 2. SmVaK Ostrava a.s., 28. října 169, Ostrava 3. Telefónica O2 Czech Republic, a.s., 1. Máje 3, Ostrava 4. ČEZ Distribuce, a.s., Teplická 847/8, Děčín 5. Cudrák Bohuslav Ing., Pod Čechem 758, Šenov 6. Cudrák Jiří, Čeladná Kresta Josef, Nad Točnou 174, Vratimov Horní Datyně 8. Kolek Milan, Proskovická 55, Ostrava Výškovice 9. Platzer David Ing., Nákupní 468/14, Havířov Šumbark 10. Kaloč Jiří, K. Košťála 208, Vratimov Horní Datyně 11. Fabiánková Renata, Zbyslavice 126, Klimkovice 12. Slíva Petr, Václavovická 254, Vratimov Horní Datyně Vedlejší účastníci řízení ve stavebním řízení: oznámení se doručuje do vlastních rukou dle 20, 21 správního řádu 1. SMP Net, s.r.o., Plynární 420/3, Ostrava 2. SmVaK Ostrava a.s., 28. října 169, Ostrava 3. Telefónica O2 Czech Republic, a.s., 1. Máje 3, Ostrava 4. ČEZ Distribuce, a.s., Teplická 847/8, Děčín 5. Město Vratimov, Frýdecká 853, Vratimov 6. Cudrák Bohuslav Ing., Pod Čechem 758, Šenov 7. Cudrák Jiří, Čeladná Kresta Josef, Nad Točnou 174, Vratimov Horní Datyně 9. Kolek Milan, Proskovická 55, Ostrava Výškovice 10. Platzer David Ing., Nákupní 468/14, Havířov Šumbark 11. Kaloč Jiří, K. Košťála 208, Vratimov Horní Datyně 12. Fabiánková Renata, Zbyslavice 126, Klimkovice 13. Slíva Petr, Václavovická 254, Vratimov Horní Datyně Toto oznámení musí být vyvěšeno na úřední desce po dobu 15 ti dnů a současně ve stejné době se zveřejní způsobem umožňujícím dálkový přístup. Vyvěšeno:... Sejmuto:...
MĚSTSKÝ ÚŘAD VRATIMOV Odbor výstavby a životního prostředí Frýdecká 853, 739 32 Vratimov muvrx001yju5 MUVRX001YJU5 Váš dopis zn.: Ze dne: Č.j.: MUVR 2400/2009 Sp.Zn.: SPIS 500/2009/VAŽP42 6 Vyřizuje: Svěnčíková
MĚSTSKÝ ÚŘAD VRATIMOV Odbor výstavby a životního prostředí Frýdecká 853, 739 32 Vratimov muvrx001uw9z MUVRX001UW9Z Váš dopis zn.: Ze dne: Č.j.: MUVR 1083/2009 Sp.Zn.: SPIS 247/2009/VAŽP42 8 Vyřizuje: Svěnčíková

matches:
zákona č. 183
zákona č. 500
zákona č. 183
zákona č. 500
zákona č. 413
zákona č. 500
zákona č. 413
zákona č. 500
zákona č. 413


Mimosoudní rehabilitace a tíseň a nápadně nevýhodné podmínky | Sbírka soudních rozhodnutí a stanovisek Nejvyššího soudu
Mimosoudní rehabilitace a tíseň a nápadně nevýhodné podmínky
Datum: 05.03.1993 · Sbírkové č.: 36/1993 · Sp. zn.: 3 Cdo 47/92 · Typ: Rozhodnutí (Rc) · Pramen: Sb.NS · Autor: Vrchní soud v Praze · Vydání: 7-8/1993 · Strana: 272 · Vztah k předpisu: 99/1963 Sb.: §237; 99/1963 Sb.: §238 odst.2 písm.a); 99/1963 Sb.: §241 odst.2 písm.a); 99/1963 Sb.: §241 odst.2 písm.b); 99/1963 Sb.: §241 odst.2 písm.d); 40/1964 Sb.: §37; 40/1964 Sb.: §49; 87/1991 Sb.: §3; 87/1991 Sb.: §6 odst.1 písm.d); 87/1991 Sb.: §6 odst.1 písm.g); 87/1991 Sb.: §6 odst.1 písm.h); 509/1991 Sb.;