text:
IfB Bohemia a.s. v likvidaci IČO: 00540722, Praha, výpis z rejstříku (17.12.2017) | Euro.cz
Firma IfB Bohemia a.s. v likvidaci IČO 00540722
IfB Bohemia a.s. v likvidaci má aktuální nebo historický záznam v těchto rejstřících: obchodní rejstřík, živnostenský rejstřík, datové schránky.
IfB Bohemia a.s. v likvidaci (00540722) je Akciová společnost. Sídlí na adrese náměstí Míru 341/15, Praha 120 00. Do obchodního rejtříku byla zapsána dne 19. 6. 1990 a není již aktivní. IfB Bohemia a.s. v likvidaci nemá žádnou provozovnu a nemá žádnou živnost.
Jako zdroj dat o IfB Bohemia a.s. v likvidaci nám sloužily tyto stránky:
Detailní informace o IfB Bohemia a.s. v likvidaci na Justice.cz
Detailní informace o IfB Bohemia,a.s. v likvidaci na rzp.cz
Detailní informace o IfB Bohemia a.s. v likvidaci na portal.gov.cz
Výpis dat pro IfB Bohemia a.s. v likvidaci na portále firmy.euro.cz obsahuje pouze takové informace, které lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.
Základní údaje IfB Bohemia a.s. v likvidaci
Usnesením Městského soudu v Praze č.j. 72 Cm 135/2013-18 ze dne 13.11.2013, které nabylo právní moci dne 6.12.2013, byla společnost zrušena s likvidací a byl soudem jmenován likvidátor. 13.1.2014 - 12.4.2017
IFB Travel AG 65 akcií v hodnotě 650.000,-Kč 3.8.1992 - 9.5.1994
Dipl. Ing. Sigurd Schleppe 25 akcií v hodnotě 250.000,-Kč 3.8.1992 - 9.5.1994
PhDr. Šimon Steffal 10 akcií v hodnotě 100.000,-Kč 3.8.1992 - 9.5.1994
Předmět činnosti spolčnosti soud rozšíříl na základě rozhodnutí FMZO o registraci zahraničně obchodní činnosti ze dne 27.7. 1990 č.j. 13/07426/90. 1.8.1990 - 9.5.1994
Podíly zakladatelů jsou upsaný takto : IFB Travel AG - 65 akcií v hodnotě 650.000,-kč 19.6.1990 - 3.8.1992
Dipl. Ing. Sigurd Schleppe - 25 akcií v hodnotě 250.000,-Kč 19.6.1990 - 3.8.1992
PhDr. Šimon Steffal -10 akcií v hodnotě 100.000,-kč. 19.6.1990 - 3.8.1992
Revizor účtů : Christel Fritschi , Hauptstr.12, Orsigen, SRN 19.6.1990 - 20.5.1993
Kapitál IfB Bohemia a.s. v likvidaci
3.8.1992 - 12.4.2017
19.6.1990 - 3.8.1992
Akcie IfB Bohemia a.s. v likvidaci
Kmenové akcie na majitele 355 000 Kč 100 27.11.2001 - 12.4.2017
Akcie na majitele 355 000 Kč 100 3.8.1992 - 27.11.2001
Akcie na majitele 10 000 Kč 100 19.6.1990 - 3.8.1992
Sídlo IfB Bohemia a.s. v likvidaci
náměstí Míru 341/15 , Praha 120 00 27.11.2001 - 12.4.2017
nám.Míru 15 , Praha 2 Česká republika
29.7.1994 - 27.11.2001
Václavské náměstí 27 , Praha 1 Česká republika
20.5.1993 - 29.7.1994
Václavské náměstí 25 , Praha 1 Česká republika
19.6.1990 - 20.5.1993
Předmět podnikání IfB Bohemia a.s. v likvidaci
Pronájem nemovitostí, bytů a nebytových prostor bez poskytování jiných než základních služeb zajišťující řádný provoz nemovitostí, bytů a nebytových prostor 27.11.2001 - 12.4.2017
Hostinská činnost. 20.5.1993 - 27.11.2001
Ubytovací činnost. 20.5.1993 - 27.11.2001
Směnárny. 20.5.1993 - 27.11.2001
Provozování cestovní kanceláře. 20.5.1993 - 25.5.2015
Silniční motorová doprava (veřejná osobní hromadná nepravidelná vnitrostátní a mezinárodní). 20.5.1993 - 25.5.2015
Agentážní činnost v kultuře. 20.5.1993 - 25.5.2015
Koupě zboží za účelem jeho dalšího prodeje a prodej - vyjma zboží uvedeného v příl. zák. č. 455/91 Sb., o živnost. podnikání a zboží tímto zákonem vyloučeného. 20.5.1993 - 25.5.2015
1/Poskytování, zprostředkování a organizace hlavních a vedlejších služeb zahraničním a domácím účastníkům čs. cestovního ruchu v ČSFR i v cizině. 19.6.1990 - 20.5.1993
2/Prodej zboží a služeb souvisejících s cestovním ruchem. 19.6.1990 - 20.5.1993
3/ Poskytování služeb v zahraničí a nákup služeb v zahraničí od zahraničních osob ve spojení s činností společnosti. 19.6.1990 - 20.5.1993
4/Propagace vlastní činnosti. 19.6.1990 - 20.5.1993
5/Financování vlastní obchodní činnosti, zajišťování bankovních a pojišťovacích operací ve spojení s činností společnosti. 19.6.1990 - 20.5.1993
6/Veškerá obchodní činnost směřující k uskutečnění společnosti. 19.6.1990 - 20.5.1993
vedení firmy IfB Bohemia a.s. v likvidaci
Statutární orgán IfB Bohemia a.s. v likvidaci
Jménem společnosti jedná člen představenstva. Podepisování se provádí tak, že k napsané nebo vytištěné obchodnímu firmě společnosti připojí člen představenstva svůj podpis. 27.11.2001 - 12.4.2017
Jménem společnosti jednají a zavazují ji všichni členové představenstva samostatně. Podepisování se provádí tak, že k napsanému nebo vytištěnému obchodnímu jménu společnosti připojí kterýkoliv člen představenstva svůj podpis. 16.6.1999 - 27.11.2001
Člen představenstva Sigurd Schleppe je oprávněn samostatně společnost zastupovat a za tuto samostatně podepisovat. Člen představenstva Hermann Josef Granegger je oprávněn společnost zastupovat a za ni podepisovat společně s členem představenstva Alenou Buňatovou nebo společně s členem představenstva Sigurdem Schleppem. Člen představenstva Alena Buňatová je oprávněna společnost zastupovat a za ni podepisovat společně se členem představenstva Sigurdem Schleppem nebo členem představenstva Hermannem Josefem Graneggerem. 21.5.1997 - 16.6.1999
Člen představenstva Sigurd Schleppe je oprávněn samostatně společnost zastupovat a za tuto samostatně podepisovat. Člen představenstva Hermann Josef Granegger je oprávněn společnosti zastupovat a za ni podepisovat společně s členem představenstva PhDr. Josefem Hlouškem nebo společně s členem představenstva Sigurdem Schleppem.Člen představenstva PhDr. Josef Hloušek je oprávněn společnost zastupovat a za ni podepisovat společně se členem představenstva Sigurdem Schleppem nebo členem představenstva Hermannem Josefem Graneggerem. 19.8.1994 - 21.5.1997
Člen představenstva Hermann Josef Granegger je oprávněn společnost zastupovat a za ni podepisovat společně s členem představenstva PhDr. Josefem Hlouškem nebo společně s členem představenstva Sigurdem Schleppem. Člen představenstva PhDr.Josef Hloušek je oprávněn společnost zastupovat a za ni podepisovat společně se členem představenstva Sigurdem Schleppem nebo členem představenstva Hermannem Josefem Graneggerem. 29.7.1994 - 19.8.1994
Člen představenstva Sigurd Schleppe je oprávněn samostatně společnost zastupovat a za tuto samostatně podepisovat. Člen představenstva Hermann Josef Granegger je oprávněn společnost zastupovat a za ni podepisovat společně s Františkem Truksou nabo společně se Sigurdem Schleppem. Člen představenstva František Truksa je oprávněn společnost zastupovat a za ni podepisovat společně se Sigudem Schleppem nebo Hermannem Josefem Graneggerem. 9.5.1994 - 29.7.1994
Způsob jednání jménem společnosti : Jednat jménem společnosti je oprávněn každý člen představenstva. Podepisování za společnost se vykonává tak, že k vypsanému nebo vytištěnému obchodnímu jménu společnosti připojí svůj podpis kterýkoliv člen představenstva. 20.5.1993 - 9.5.1994
Společnost zastupují a za společnost podepisují : Členové představenstva Dipl. Ing. Sigurd Schleppe a PhDr. Šimon Steffal každý samostatně a Klaus Martin Johannsen společně s ostatními členy představenstva. 19.6.1990 - 20.5.1993
Dipl.Ing. Sigurd Schleppe 19.6.1990 - 9.5.1994
Jakobsstr.85 , Konstanz SRN Česká republika
PhDr. Šimon Steffal 19.6.1990 - 9.5.1994
Jaurisova 516/2 , Praha 140 00
Klaus Martin Johannsen 19.6.1990 - 9.5.1994
Breitene 26 , Stockach - Espasingen SRN Česká republika
František Truksa 9.5.1994 - 29.7.1994
Sulanského 697/8 , Praha 149 00
Hermann Josef Granegger 9.5.1994 - 24.2.1997
náměstí Míru 341/15 , Praha 120 00
Sigurd Schleppe 9.5.1994 - 24.2.1997
nám. Míru 15 , Praha 2 Česká republika
PhDr. Josef Hloušek 29.7.1994 - 24.2.1997
Čedičová 2 , Praha 5 Česká republika
Hermann Josef Granegger, Nar. 24.4.1963 24.2.1997 - 16.6.1999
Sigurd Schleppe nar. 24.2.1938 24.2.1997 - 16.6.1999
Alena Buňatová 24.2.1997 - 27.11.2001
Vinohradská 1381/77 , Praha 120 00
Ing. Jiří Pokorný 16.6.1999 - 1.12.2011
Pomněnková 545 , Průhonice 252 43
Ing. Jiří Pokorný 1.12.2011 - 1.12.2011
Pomněnková 545 , 252 43 Průhonice Česká republika
Dozorčí rada IfB Bohemia a.s. v likvidaci
Wolfgang Buchmann 19.6.1990 - 29.7.1994
Sandstr 1 B , St. Augustin 1, SRN Česká republika
Marie Buchmannová 19.6.1990 - 29.7.1994
Sandstr. 1B, 5205 , St. Augustin 1, SRN Česká republika
Klaus Martin Johannsen 9.5.1994 - 19.9.1994
Michaela Hörburger 19.9.1994 - 28.9.1994
St. Katharinenweg 2 , Kostnice, Švýcarsko Česká republika
Ernst Haug 19.6.1990 - 24.2.1997
Seestr. 9 , Konstanz SRN 7750 Česká republika
Jens Hubertus Arnemann 9.5.1994 - 24.2.1997
Kostnice , , SRN, Hans -Lobisser str.8 Česká republika
Michaela Hörburger 28.9.1994 - 24.2.1997
St. Katharinenweg 2 , Kostnice, SRN Česká republika
Karla Schleppe - Pohl, Nar. 11.10.1942 24.2.1997 - 16.6.1999
Jakobstr. 23 , Konstanz Spolková republika Německo
Dr. Josef Hloušek 24.2.1997 - 16.6.1999
Čedičová 718/2 , Praha 153 00
Michaela Hörburger nar. 14.3.1963 24.2.1997 - 16.6.1999
St. Katharinenweg 2 , Konstanz Spolková republika Německo
Jan Komárek 27.11.2001 - 8.5.2002
Krymská 30 , Praha 20 Česká republika
Alena Buňatová 27.11.2001 - 1.12.2011
Josef Pecivál 27.11.2001 - 1.12.2011
Sulanského 696 , Praha 4 Česká republika
Jan Komárek 8.5.2002 - 1.12.2011
Krymská 185/30 , Praha 101 00
Alena Buňatová 1.12.2011 - 1.12.2011
Vinohradská 1381 77, 120 00 Praha 2 Česká republika
Josef Pecivál 1.12.2011 - 1.12.2011
Sulanského 696 6, 149 00 Praha 4 Česká republika
Jan Komárek 1.12.2011 - 1.12.2011
Likvidace IfB Bohemia a.s. v likvidaci
JUDr. Josef Cupka 13.1.2014 - 12.4.2017
Sbírka Listin IfB Bohemia a.s. v likvidaci
B 100/SL 26 ostatní usnesení o likvidaci Městský soud v Praze 13.11.2013 10.1.2014 3.2.2014 2
B 100/SL 25 podpisové vzory Městský soud v Praze 17.10.2011 27.12.2011 1
B 100/SL 24 ostatní -jmenovaní do funkce Městský soud v Praze 12.7.2006 27.12.2011 1
B 100/SL 23 účetní závěrka, zpráva auditora r.2007 Městský soud v Praze 31.12.2007 14.4.2009 14.4.2009 20
B 100/SL 22 zpráva o vztazích za rok 2007 Městský soud v Praze 31.12.2007 14.4.2009 14.4.2009 2
B 100/SL 21 výroční zpráva za rok 2007 Městský soud v Praze 31.12.2007 14.4.2009 14.4.2009 2
B 100/SL 20 účetní závěrka, zpráva auditora r.2007 Městský soud v Praze 31.12.2007 24.3.2009 25.3.2009 20
B 100/SL 19 zpráva auditora - k ÚZ r.2006 Městský soud v Praze 6.6.2007 27.6.2008 30.6.2008 3
B 100/SL 18 zpráva auditora - k výroční zprávě r.2006 Městský soud v Praze 6.6.2007 27.6.2008 30.6.2008 3
B 100/SL 17 účetní závěrka - r.2006 Městský soud v Praze 31.12.2006 24.6.2008 25.6.2008 6
B 100/SL 16 zpráva o vztazích r.2006 Městský soud v Praze 31.12.2006 17.6.2008 23.6.2008 2
B 100/SL 15 výroční zpráva r.2006 Městský soud v Praze 31.12.2006 17.6.2008 23.6.2008 2
B 100/SL 14 účetní závěrka r.2006-příloha Městský soud v Praze 31.12.2006 17.6.2008 23.6.2008 11
B 100/SL 13 účetní závěrka, výroční zpráva r.2005+audit+zpr. o vzt. Městský soud v Praze 31.12.2005 28.12.2006 28.12.2006 0
B 100/SL 12 výroční zpráva r.2004+audit+zpr. o vzt. Městský soud v Praze 31.12.2004 23.8.2005 2.9.2005 25
B 100/SL 9 výroční zpráva r.2003 Městský soud v Praze 31.12.2003 31.5.2004 1.6.2004 2
B 100/SL 11 účetní závěrka +audit r.2003+příloha Městský soud v Praze 31.12.2003 31.5.2004 1.6.2004 21
B 100/SL 10 ostatní -zpr.o vztazích r.2003 Městský soud v Praze 29.3.2004 31.5.2004 1.6.2004 2
B 100/SL 8 ostatní zpráva o vztaz. v r. 2001 Městský soud v Praze 31.3.2002 25.9.2003 2.10.2003 0
B 100/SL 7 účetní závěrka, výroční zpráva r. 2001,zpráva audit., příl. Městský soud v Praze 22.5.2002 25.9.2003 2.10.2003 0
B 100/SL 6 ostatní zpráva o vztaz. v r. 2002 Městský soud v Praze 31.3.2003 25.9.2003 2.10.2003 0
B 100/SL 5 účetní závěrka, výroční zpráva r.2002,zpráva auditu,příl. Městský soud v Praze 25.6.2003 25.9.2003 2.10.2003 0
B 100/SL 4 notářský zápis -rozh.jed.akcionáře,stanovy Městský soud v Praze 20.7.2001 12.10.2001 1.3.2002 0
B 100/SL 3 podpisové vzory - člena představenstva Městský soud v Praze 30.8.2001 12.10.2001 1.3.2002 0
B 100/SL 2 stanovy společnosti Městský soud v Praze 6.3.1998 9.4.1998 0
B 100/SL 1 notářský zápis Městský soud v Praze 6.3.1998 9.4.1998 0
Základní údaje IfB Bohemia,a.s. v likvidaci
IfB Bohemia,a.s. v likvidaci
Sídlo IfB Bohemia,a.s. v likvidaci
Živnosti a provozovny IfB Bohemia,a.s. v likvidaci
Živnost č. 2 Veřejná osobní hromadná nepravidelná vnitrostátní silniční motorová doprava
Živnost č. 4 Ubytovací činnost
Živnost č. 7 Agenturní činnost v oblasti kultury
Živnost č. 8 Koupě zboží za účelem jeho dalšího prodeje a prodej-vyjma zboží uved. v příl. zák.č.455/91 Sb.,o živnost.podnikání a zboží tímto zák.vyloučeného
náměstí Míru 341/15 PRAHA 2 - VINOHRADY 120 00 PRAHA 2
98045011/0100 1.4.2013
IfB Bohemia a.s. v likvidaci - 00540722 - Praha
IFB STAV s.r.o. "v likvidaci" - 26901820 - Brno
IFB Advisors, s.r.o. v likvidaci - 26125901 - Praha
IFB s.r.o. v likvidaci - 26485273 - Kladno
IFB, spol. s r.o. v likvidaci - 00296490 - Praha
ifb Czech Republic s.r.o. v likvidaci - 28418727 - Praha
International Family Business (IFB) - 44265981 - Praha 10

matches:
zákona č. 101
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud
soud


Hotel Operations EUROPORT s.r.o. | FIRMOFirmo, podnikání bez starostíMenu Ukázkový subjektUkázka Vyzkoušet ZDARMAVyzkoušet Přihlásit
RegistraceHotel Operations EUROPORT s.r.o.Základní informace
Struktura společnostiÚčast ve společnostechGraf vazebZjištěné problémyDotacePředmět činnostiEkonomické údajeInsolvenční rejstříkVolná místaZakázky a smlouvySbírka listinOchranné známky Zavřít panel Zobrazit panelTrendy145 794 tis. KčCelkové výnosy za rok 2015Trendy6 251 tis. KčZisk za rok 2015Trendy75 241 tis. KčAktiva celkem za rok 2015Trendy75Zaměstnanců za rok 2015Základní údaje
od 14.4.2015Central Trade Park D1 1571, 396 01 Humpolec Historické adresy
13.8.2012 - 14.4.2015Praha 8 - Karlín, Karolinská 661/4, PSČ 186006.9.2011 - 13.8.2012Praha 1 - Staré Město, Jáchymova 26/2, PSČ 11000IČ
24155837
CZ24155837
wik5kxg
13.8.2012 - 4.2.2013
Hotel Operations Europort Holding s.r.o.
6.9.2011 - 13.8.2012
Lynx Shelf 17 s.r.o.
Městský soud v Praze, odd. vložka: C 183786
CZ6655000000001121103297
Aviatická 1082/10, 161 00, Praha - Ruzyně
31. ledna 2017 : Společnost Europort Airport Center a.s., se sídlem Central Trade Park D1 1571, Humpolec, PSČ: 396 01, Česká republika, IČO: 256 83 012, zapsaná v obchodním rejstříku vedeném Krajs
Společnost Europort Airport Center a.s., se sídlem Central Trade Park D1 1571, Humpolec, PSČ: 396 01, Česká republika, IČO: 256 83 012, zapsaná v obchodním rejstříku vedeném Krajs...kým soudem v Českých Budějovicích pod sp. zn. B 2264 (dále jen "Zástavce"), je dále zavázána na základě smlouvy o zřízení zástavního práva k podílu v korporaci uzavřené dne 9. ledna 2017 mezi společností MONETA Money Bank, a.s., se sídlem Vyskočilova 1422/1a, Praha 4 - Michle, PSČ: 140 28, Česká republika, IČO: 256 72 720, zapsanou v obchodním rejstříku vedeném Městským soudem v Praze pod sp. zn. B 5403 a Zástavcem, že nepožádá ani nepodnikne ve smyslu ustanovení § 1385 až § 1389 zákona č. 89/2012 Sb., občanského zákoníku (dále jen "Občanský zákoník"), jakékoli kroky vedoucí k zápisu dalšího zástavního práva do obchodního rejstříku ve stejném nebo výhodnějším pořadí, než má toto zástavní právo k podílu a v případě, že dojde k uvolnění zástavního práva k podílu ve výhodnějším pořadí ve smyslu ustanovení § 1380 až § 1384 Občanského zákoníku, nezajistí uvolněným zástavním právem jiný dluh. zobrazit více
31. ledna 2017 : Společnost CTP Invest, spol. s r.o., se sídlem Central Trade Park D1 1571, Humpolec, PSČ: 396 01, Česká republika, IČO: 261 66 453, zapsaná v obchodním rejstříku vedeném Krajským s
Společnost CTP Invest, spol. s r.o., se sídlem Central Trade Park D1 1571, Humpolec, PSČ: 396 01, Česká republika, IČO: 261 66 453, zapsaná v obchodním rejstříku vedeném Krajským s...oudem v Českých Budějovicích pod sp. zn. C 15647 (dále jen "Zástavce"), je dále zavázána na základě smlouvy o zřízení zástavního práva k podílu v korporaci uzavřené dne 9. ledna 2017 mezi společností MONETA Money Bank, a.s., se sídlem Vyskočilova 1422/1a, Praha 4 - Michle, PSČ: 140 28, Česká republika, IČO: 256 72 720, zapsanou v obchodním rejstříku vedeném Městským soudem v Praze pod sp. zn. B 5403 a Zástavcem, že nepožádá ani nepodnikne ve smyslu ustanovení § 1385 až § 1389 zákona č. 89/2012 Sb., občanského zákoníku (dále jen "Občanský zákoník"), jakékoli kroky vedoucí k zápisu dalšího zástavního práva do obchodního rejstříku ve stejném nebo výhodnějším pořadí, než má toto zástavní právo k podílu a v případě, že dojde k uvolnění zástavního práva k podílu ve výhodnějším pořadí ve smyslu ustanovení § 1380 až § 1384 Občanského zákoníku, nezajistí uvolněným zástavním právem jiný dluh. zobrazit více
1. února 2013 : V důsledku fúze sloučením přešlo na společnost Hotel Operations Europort Holding s.r.o., jako nástupnickou společnost, jmění zanikající společnosti Hotel Operations EUROPORT s.r.o.
V důsledku fúze sloučením přešlo na společnost Hotel Operations Europort Holding s.r.o., jako nástupnickou společnost, jmění zanikající společnosti Hotel Operations EUROPORT s.r.o...., IČ: 272 26 697, se sídlem Praha 8 - Karlín, Karolinská 661/4, PSČ 186 00, zapsané v obchodním rejstříku vedeném Městským soudem v Praze, oddíl C, vložka 105919. zobrazit více
1. července 2014 - 14. dubna 2015 : Počet členů statutárního orgánu: 3


text:
Ocenění minoritního podílu/akcie | Právní prostor
Obchodní právo | JUDr. Luděk Lisse, Ph.D., LL.M. MPA. | 04.04.2019
Následující článek řeší otázku, zda by znalec při stanovení hodnoty vypořádacího podílu minoritního společníka či akcionáře (dále jen společně jako „společník“) měl zohledňovat samotný fakt vyplývající z postavení minoritního společníka, tedy fakt, že se takový společník nepodílí na obchodním vedení společnosti a ani jinak nedokáže ovlivňovat její provoz a hospodářské výsledky či dlouhodobé nebo byť jen střednědobé plánování nebo nedokáže na valné hromadě zajistit nebo ovlivnit hlasování o rozdělení zisku ani jiné významné nebo méně významné rozhodnutí (dále jen „vliv na řízení ovládané osoby“).
JUDr. Luděk Lisse, Ph.D., LL.M. MPA.
advokát Lisse Legal
Z dopisu znalce k otázce možné diskontace minoritního podílu (aneb jak to chodí často v praxi při oceňování minoritního podílu):
„Možnost ovlivňovat chod podniku se promítne do hodnoty podílu (akcií). Podíl, který umožňuje kontrolu nad podnikem, má samozřejmě větší hodnotu, než podíl minoritní. Cena akcie se proto odvíjí i od výše podílu a v případě malého podílu může být až o 50% nižší než vlastní hodnota akcie, pokud by se prodával majoritní balík“.
Ve znalecké praxi se srážka na minoritu často provádí v případech, kdy společník není zbavován práva proti své vůli tak, že se spočítá hodnota celé společnosti, a z ní se zjistí podělením počtem akcií nebo podílů tzv. základní hodnota akcie (podílu). Ta se potom upravuje srážkami z hodnoty podílu (akcie). Někteří autoři, např. prof. Mařík uvádí konkrétní procentní částky odpovídající tzv. „srážce na minoritu“.[1]
Podobně traktují i jiní autoři z řad znalecké obce,[2] srov. např. názor Prodělala, který shrnuje, že „Při oceňování podniků je často úkolem znalce ocenit pouze určitý počet akcií z celkového počtu emitovaných akcií, popřípadě obchodní podíl ve společnosti s ručením omezeným. Vzhledem k hodnotě čistého obchodního majetku připadajícího na znalcem oceňovaný počet akcií (dále myšleno i na obchodní podíl pro případ společnosti s ručením omezeným), který znalec oceněním získal, je nutné aplikovat srážku (diskont) nebo přirážku (prémii), které souvisejí s možností ovlivňovat chod společnosti. O srážce hovoříme jako o diskontu za minoritu, o přirážce jako o prémii za kontrolu. Diskont za minoritu a prémie za kontrolu se počítají jako procento z hodnoty čistého obchodního majetku získané oceněním.“[3]
Odpovídá však zažitá znalecká praxe stanovení dignity podílů/akcií objektivnímu právu de lege lata?
II. Zohlednění neexistence vlivu minoritního společníka na řízení ovládané osoby
Jak ukazuje praxe, minoritní společníci, kteří nedokáží mít vliv na řízení ovládané osoby, protože tento vliv má majoritní společník nebo osoby jednající ve shodě, které mají společně vliv na řízení ovládané osoby [viz § 79 zákona č. 90/2012 Sb., o obchodních společnostech a družstvech (zákon o obchodních korporacích[4]), ve znění pozdějších předpisů, dále jen ZOK“], mohou pouze pasivně snášet svůj úděl, kdy jim osoba nebo osoby mající vliv na řízení ovládané osoby nevyplácí podíl na zisku ani jim nedovolí participovat na řízení ovládané osoby, anebo se budou snažit svůj podíl ve společnosti prodat. Ať se již o to pokusí komerčně za tržní cenu nebo postupem podle § 89 ZOK[5] (kdy musí ovšem prokázat, že ovládající osoba využívá svého vlivu v ovládané osobě způsobem, v jehož důsledku dojde k podstatnému zhoršení postavení minoritního společníka ovládané osoby nebo k jinému podstatnému poškození jeho oprávněných zájmů), vypracovává si pro účely stanovení hodnoty svého podílu (hodnoty svých akcií) znalecký posudek. V případě komerčního (tržního) prodeje sice není znalecký posudek nutný, ale zejména u transakcí, kde se jedná o vyšší ceně podílu, bývá jeho zpracování zvyklostí; v případě vynucovaného odprodeje podílu v režimu § 89-91 ZOK je pak jeho zpracování zákonnou podmínkou. V praxi se pak lze často setkat s odbornými vyjádřeními nebo i přímo se znaleckými posudky, které diskontují stanovenou hodnotu podílu s odkazem na to, že minoritní společník nemá vliv na řízení ovládané osoby.
Jsem názoru, že takový argument ve znaleckém posudku není správný a že znalecký posudek by měl odrážet (ať již bude při jeho zpracování užita jakákoliv oceňovací metoda) pouze alikvótní podíl minoritního společníka na čistém obchodním jmění společnosti, a nezohledňovat žádné vedlejší skutečnosti, mezi nimi ani neexistenci vlivu minoritního společníka na řízení ovládané osoby.
III. Judikatura Nejvyššího soudu České republiky
Judikatura Nejvyššího soudu České republiky k tomuto tématu konstantně dovozuje, že
„Má-li být protiplnění přiměřené (§ 183k zákona č. 513/1991 Sb., obchodního zákoníku, dále jen „obch. zák.“) hodnotě účastnických cenných papírů, které nuceně přecházejí na hlavního akcionáře, nepřichází zásadně v úvahu, aby se výše protiplnění snižovala oproti hodnotě akcií zjištěné na základě znaleckého posudku a vycházející z hodnoty podniku společnosti proto, že by vytěsňovaní vlastníci účastnických cenných papírů nemohli takové ceny dosáhnout na trhu z důvodu nízké likvidity účastnických cenných papírů či proto, že jejich účastnické cenné papíry představují pouze menšinový podíl na společnosti (tzv. diskont za likviditu či za minoritu)“.[6]
Nejvyšší soud pak tuto myšlenku rozvedl dále tak, že při přezkoumávání přiměřenosti protiplnění postupem podle § 183k obch. zák. je nutné mít na paměti, že menšinoví akcionáři nemají prakticky žádnou možnost, jak hlavnímu akcionáři zabránit v realizaci jeho práva upraveného v § 183i obch. zák. Jsou-li zbavováni svého podílu ve společnosti s odůvodněním, že s ohledem na akcionářskou strukturu se jejich účast fakticky zúžila na pouhou investici, neboť jejich „vliv na chod společnosti je mizivý a možnost podílet se na zásadních rozhodnutích o směřování společnosti je iluzorní“ (srov. nález Ústavního soudu ze dne 27. 3. 2008, sp. zn. Pl. ÚS 56/05, bod 52 odůvodnění), tedy že nadále zůstává zachována pouze majetková složka jejich účasti ve společnosti, již lze nahradit (nuceně vyměnit za peníze), musí být garantováno, že poskytované protiplnění v penězích bude odpovídat hodnotě této investice. Jinak řečeno, protiplnění poskytované hlavním akcionářem musí odpovídat hodnotě účastnických cenných papírů, jejichž vlastnictví hlavní akcionář v důsledku nuceného přechodu nabude tak, aby hodnota investice vlastněné minoritním akcionářem zůstala zachována.
A konečně, podle Nejvyššího soudu platí, že
„Jde-li pak o dovolateli namítané odlišení mezi povinnou nabídkou převzetí (při které má menšinový akcionář volbu, zda ji akceptuje či zda setrvá ve společnosti) a nuceným přechodem účastnických cenných papírů menšinových akcionářů na hlavního akcionáře (kdy menšinový akcionář takovou volbu nemá), odkazuje Nejvyšší soud na důvody výše označených usnesení sp. zn. 29 Cdo 3024/2016 a sp. zn. 29 Cdo 2025/2016, jakož i na usnesení ze dne 29. 5. 2018, sp. zn. 29 Cdo 4435/2016. Právě proto, že v případě tzv. vytěsnění nemá akcionář možnost tomuto procesu zabránit, se při určení přiměřeného vypořádání vychází z (tržní) hodnoty podniku společnosti a základem pro určení přiměřeného vypořádání je pak alikvotní podíl na této tržní hodnotě připadající na jednu akcii (účastnický cenný papír). Ve většině případů tento alikvotní podíl převyšuje tržní cenu samotných akcií (za uvedenou částku by zpravidla nebylo možné tyto akcie prodat) a již tím do určité míry reflektuje přiměřenost (spravedlnost) vypořádání mezi hlavním akcionářem a menšinovými (vytěsňovanými) vlastníky účastnických cenných papírů.“
IV. Aktuální judikatura Ústavního soudu České republiky
Aktuální judikaturu Ústavního soudu České republiky reprezentuje Nález Ústavního soudu III. ÚS 647/15 ze dne 27. 11. 2018, v němž Ústavní soud dovodil, že
„V této souvislosti lze poukázat na dvojí podobu účastnického cenného papíru, který představuje jednak převoditelný zpeněžitelný předmět vlastnictví (který může být brán na trhu izolovaně podle kurzu akcie jako majetková směnitelná hodnota), jednak poměrný podíl na výnosové hodnotě předmětného podniku (z hlediska dlouhodobé investice a možností účasti na rozhodování při společném řízení podniku), přičemž minoritní akcionář musí být hospodářsky odškodněn jak z hlediska jeho vkladové strategie zaměřené na dlouhodobý vklad, tak krátkodobé investiční strategie. Ústavní soud tak přisvědčil i argumentaci stěžovatele (hodnota akcie na trhu a hodnota společnosti při stažení akcií z trhu – viz sub 24), která jde rovněž (a důvodně) v tomto směru. Přiměřené protiplnění je v tomto ohledu obdobou náhrady při vypořádání podílového vlastnictví, kdy ze soudní praxe plyne, že základem pro stanovení této náhrady je tzv. cena obvyklá v daném místě a čase vypořádání, přičemž výše náhrady se určuje odpovídajícím podílem z (tržní) ceny celé věci, nikoli z ceny, za kterou by bylo možno spoluvlastnický podíl zpeněžit (jinak by byla porušena rovnost spoluvlastníků v rozporu s ustanovením čl. 11 odst. 1 věty druhé Listiny); existence spoluvlastnictví není důvodem ke snížení takto stanovené ceny (srov. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 23. 10. 2003 sp. zn. 22 Cdo 539/2003).“
Ústavní soud pak uzavřel, že
„Z výše uvedeného plyne, že samotná skutečnost, že předmětem ocenění je pouze (menšinový) podíl, v těchto případech nehraje (z hlediska ústavního ani nemůže) roli. V této souvislosti lze hovořit o tzv. spravedlivé hodnotě (fair či přesněji aquitable value) v kontrapozici s tzv. (spravedlivou) tržní hodnotou (fair market value).“
Jak vyplývá z výše uvedeného, Ústavní soud by s velkou pravděpodobností shledal (na pozadí srovnání s institutem vypořádání spoluvlastnictví, jak reflektováno shora) současnou praxi znaleckého oceňování aplikující srážku z minority za neústavní, když i zde by analogicky dovozoval, že základem pro stanovení této náhrady za minoritní podíl/akcie je tzv. cena obvyklá v daném místě a čase vypořádání (stanovení hodnoty na základě znaleckého posudku), přičemž výše náhrady (hodnoty podílu/akcie) by se i zde určovala odpovídajícím podílem z (tržní) ceny celé věci (v našem případě z hodnoty závodu), nikoli z ceny, za kterou by bylo možno podíl/akcie zpeněžit. V opačném případě by byla podle Ústavního soudu porušena rovnost minoritních a majoritních společníků (analogie k rovnosti minoritních a majoritních spoluvlastníků ve shora citovaném nálezu Ústavního soudu) v rozporu s ustanovením čl. 11 odst. 1 věty druhé Listiny).
V. Názory z doktrinární literatury
K podobnému závěru se přiklání i doktrína, kdy např. Doležil uzavírá, že
„Východiskem pro stanovení ceny podílu by měl být alikvotní podíl na tržní hodnotě čistého obchodního majetku ovládané (řízené) osoby (viz ust. § 495 ObčZ) k datu ocenění bez zohlednění škodné události, přičemž by znalec měl zvážit všechny okolnosti, které mají na cenu podílu vliv. Do její výše by se však neměly promítat vlivy mimořádných okolností trhu, osobní poměry prodávajícího nebo kupujícího ani vliv zvláštní obliby.“[7]
Ke stejnému tématu potom dovozuje Špačková, že
„Předně, § 91 ZOK zavádí do právní úpravy legislativní zkratku „hodnota závodu“, kterou je dle výslovné jazykové formulace hodnota majetku obchodní korporace s přihlédnutím k budoucímu provozu závodu, stanovená na základě posudku znalce jmenovaného na návrh ovládané osoby soudem. Domnívám se, že i přes ne zcela výkladově jednoznačnou formulaci stanovení ceny podílu v § 91 odst. 1 ZOK, lze uvedený termín vyložit tak, že východiskem pro ocenění bude stanovení čistého obchodního jmění (nikoliv majetku) společnosti, beroucí v úvahu předpokládaný budoucí vývoj provozu závodu (či závodů) a podnikání a tedy vycházející z úvahy o tzv. běžícím závodu (going concern). Konkrétně převáděný podíl se následně ocení některou ze standardních oceňovacích metod) dle pro rata principu, bez jakýchkoliv diskontů srážejících výslednou hodnotu.“ [8]
Jak vyplývá z výše uvedeného, stanovení hodnoty podílu znalcem by se mělo odvíjet od stanovení hodnoty závodu, a s ohledem na poměr podílu/počet akcií by měla být hodnota podílu/akcie stanovena jako alikvótní podíl hodnoty závodu, bez zohlednění, zda jde o podíl majoritní nebo minoritní. To ostatně odpovídá pojetí akcie jako investičního cenného papíru. Lze rovněž poukázat i na to, že pokud by se hodnota akcie měla diskontovat („srážet“) na základě vlivu vlastníka podílu či akcie na řízení ovládané osoby, ztratily by akcie minoritních akcionářů obchodované na veřejném (regulovaném) trhu významnou část (ne-li celou) své hodnoty, neboť vliv takových minoritních vlastníků na řízení společnosti (tedy majoritním vlastníkem nebo osobami jednajícími ve shodě ovládané osoby) je prakticky nulový. Nákup těchto akcií na burze cenných papírů se děje právě jen na základě toho, že jde o investiční cenné papíry, jejichž hodnota se odvíjí od hodnoty závodu, kterou tak či onak (méně či více zkresleně) odráží v daném místě a čase (regulovaný) trh (burza), zcela jistě se však do ní jakkoli nepromítá vliv jejího vlastníka na řízení ovládané osoby, jejíž akcie vlastní.
Rozhodnutí Nejvyššího soudu a Ústavního soudu, věnující se otázce stanovení přiměřeného protiplnění za akcie, se touto otázkou zabývala ve vztahu k nucenému odkupu, s ohledem na výše uvedené jsem nicméně názoru, že se jejich závěry plně uplatní i při postupu podle § 89 ZOK, a rovněž i při dobrovolném prodeji podílu/akcií minoritního společníka (akcionáře), který nemá vliv na řízení ovládané osoby, neboť ani tento „k prodeji účastnického podílu dobrovolně se rozhodnuvší“ společník kromě pasivního přežívání „na okraji společnosti“ mnoho skutečných „voleb“ ve smyslu opravdového interního rozhodování a vlivu na její řízení nemá a jeho postavení je tak postavení vlastníků podílů, jež podléhají právu nuceného odkupu, více než obdobné.
Základem pro stanovení hodnoty minoritního podílu/akcie je tzv. cena obvyklá v daném místě a čase stanovení hodnoty závodu na základě znaleckého posudku, přičemž výše této hodnoty se určí odpovídajícím podílem z hodnoty závodu (alikvótně).
Na základě výše uvedeného jsem názoru, že praxe soudních znalců realizující v případě „dobrovolného“ prodeje podílu (akcií) srážku (diskont) na minoritu, není v souladu se stávající judikaturou ani doktrínou, neboť její závěry lze s ohledem na fakticitu postavení minoritního společníka (akcionáře) plně vztáhnout i na případy, kdy společníka (akcionáře) ze společnosti sice nikdo proti jeho vůli nevytlačuje, jeho skutečné postavení je však bez vlivu na řízení ovládané osoby, a společník tedy nemá jinou možnost, než svoji investici (podíl/akcii) prodat, nebo se za splnění podmínek uvedených v § 89 ZOK domáhat jejího nuceného odkupu ovládající osobou.
[1] Srov. Mařík, M.: Metody oceňování podniku, Nakladatelství EKOPRESS, 2003, str. 381-384, což je pravděpodobně nejvíce používaná literatura ve znalecké praxi oceňování podniků.
[2] Pro výklad se aplikují příslušná ustanovení zákona č. 89/2012 Sb., občanského zákoníku, ve znění pozdějších předpisů (dále „NOZ”), viz zejména § 502 NOZ upravující závod, a další. Z daňových norem jsou nejdůležitější § 23 a § 24 odst. 8 ZDP, dále § 6b ZDPH, ustanovení § 127 DŘ, daňového řádu. Z účetních předpisů je významný Český účetní standard č. 011.
[3] Prodělal, F.: Diskont za minoritu a prémie za kontrolu v rámci oceňování podniků, publikováno na Ekonomika, Ceny a dohady, 2004, k dispozic ZDE.
[4] Ust. § 78 odst. 1 rubrikované „Jednání ve shodě“ jej definuje tak, že „Jednáním ve shodě je jednání dvou nebo více osob nakládajících hlasovacími právy za účelem ovlivnění, ovládání nebo jednotného řízení obchodní korporace. Osoby jednající ve shodě plní své povinnosti z toho vyplývající společně a nerozdílně.“ Odstavec druhý potom stanoví vyvratitelnou právní domněnku Jednání ve shodě.
[5] Viz ust. § 89 ZOK, kde se stanoví, že „V případě, že ovládající osoba využívá svého vlivu v ovládané osobě způsobem, v jehož důsledku dojde k podstatnému zhoršení postavení společníků ovládané osoby nebo k jinému podstatnému poškození jejich oprávněných zájmů, a není proto možné po nich spravedlivě požadovat, aby v ovládané osobě setrvali, je každý společník, který není ovládající osobou nebo osobou jí ovládanou, oprávněn požadovat, aby od něj ovládající osoba jeho podíl odkoupila za přiměřenou cenu; ustanovení § 328 a 329 se použijí obdobně.“
[6] Srov. k tomu Usnesení Nejvyššího soudu České republiky ze dne 31. 1. 2013, sp. zn. 29 Cdo 723/2011, dále Usnesení Nejvyššího soudu České republiky ze dne 29. 5. 2018, sp. zn. 29 Cdo 2025/2016 či Usnesení Nejvyššího soudu České republiky ze dne 23. 8. 2018, sp. zn. 29 Cdo 4568/2016-1443 (u všech totožné závěry citované v textu příspěvku).
[7] Viz Doležil, T.: Zákon o obchodních korporacích: komentář. Praha: Wolters Kluwer, 2014. Komentáře (Wolters Kluwer ČR). ISBN 978-80-7478-537-5.
[8] Viz Špačková, M.: Právo sell-out z pohledu teorie a praxe. CPVP – Časopis pro právní vědu a praxi, 2017, číslo 1, s. 41.
obchodní společnost akcie znalec
Obchodní právo08.08.2018

matches:
de lege lata
§ 79
zákona č. 90
§ 89
§ 89
zákona č. 513
soud
§ 183
§ 183
soud
soud
soud
čl. 11
soud
soud
čl. 11
§ 495
§ 91
§ 91
§ 89
§ 89
zákona č. 89
§ 502
§ 23
§ 24
§ 6
§ 127
§ 78
§ 89
§ 328


text:
5As155/2014
5 As 155/2014-28
Nejvy¹¹í správní soud rozhodl v senátu slo¾eném z pøedsedkynì JUDr. Lenky Matyá¹ové, a soudcù JUDr. Jakuba Camrdy a Mgr. Ondøeje Mrákoty v právní vìci ¾alobce: J. P., Dr. EUR Ing., zast. JUDr. Filipem Horákem, advokátem se sídlem v Brnì, Radnická 11, proti ¾alovanému: Mìstský úøad Úvaly, se sídlem v Úvalech, Riegrova 897, právnì zast. JUDr. Pøemyslem Hochmanem, advokátem se sídlem v Praze 1, Na Florenci 1, v øízení o kasaèní stí¾nosti ¾alovaného proti rozsudku Krajského soudu v Praze ze dne 29. 8. 2014, è. j. 47 A 10/2012-136,
II. ®alovaný j e p o v i n e n uhradit ¾alobci na nákladech øízení o kasaèní stí¾nosti k rukám advokáta JUDr. Filipa Horáka, se sídlem Radnická 11, Brno, èástku 4114 Kè, a to do 30 dnù od právní moci tohoto rozsudku.
Krajský soud v Praze (dále jen krajský soud ) shora oznaèeným rozsudkem vyhovìl ¾alobì podané ¾alobcem proti kolaudaènímu souhlasu ¾alovaného ze dne 8. 2. 2012, è. j. MEUV 1495/2012 STU, který byl vydán pro u¾ívání stavby: Novostavba rodinného domu, s vestavìnou gará¾í, vèetnì domovních èástí pøípojek IS, na pozemku parc. è. 106/187 v katastrálním území ©estajovice u Prahy, provedené podle stavebního povolení ze dne 19. 5. 2009, è. j. K/2635/09/SU/Vay. Krajský soud v odùvodnìní rozsudku uvedl, ¾e ¾alovaný postupoval ve vztahu k èásti stavby (podzemní de¹»ová nádr¾) v rozporu s ustanovením § 122 zákona è. 183/2006 Sb. stavební zákon, ve znìní pozdìj¹ích pøedpisù (dále jen ,,stavební zákon ), kdy¾ souhlasil s ohla¹ovanou stavbou v celém rozsahu bez odpovídajících zji¹tìní ohlednì splnìní kritéria bezpeènosti stavby podzemní de¹»ové nádr¾e a øádného zkontrolování jejího bezpeènostního a technického øe¹ení, a tedy ¾e vydaný kolaudaèní souhlas je nezákonný.
Vzhledem k tomu, ¾e úèinky zásahu v podobì odmítání ¾alovaného stavbu podzemní de¹»ové nádr¾e zkontrolovat i nadále trvají, zakázal soud v souladu s citovaným ustanovením ¾alovanému pokraèovat v poru¹ování práv ¾alobce, a souèasnì mu pøikázal, aby obnovil stav pøed napadeným zásahem, tj. aby napadený kolaudaèní souhlas zru¹il.
II. Obsah kasaèní stí¾nosti a podání uplatnìných v øízení o kasaèní stí¾nosti
Proti tomuto rozsudku krajského soudu podal ¾alovaný (dále jen ,,stì¾ovatel ) v zákonné lhùtì kasaèní stí¾nost z dùvodù dle § 103 odst. 1 písm. a) a b) zákona è. 150/2002 Sb., soudní øád správní, (dále jen s. ø. s. ), tedy z dùvodu tvrzené nezákonnosti spoèívající v nesprávném posouzení právní otázky soudem v pøedcházejícím øízení a z dùvodu vad øízení pøed krajským soudem.
Pokud jde o vytýkané vady øízení, stì¾ovatel v kasaèní stí¾nosti uvádí, ¾e krajský soud pøipustil zmìnu ¾aloby uèinìnou podáním ze dne 10. 9. 2013, o této zmìnì v¹ak stì¾ovatele v rozporu s ustanovením § 74 odst. 1 s. ø. s. neinformoval a neposkytl mu lhùtu k vyjádøení èi zaujetí stanoviska. Soud dále od stì¾ovatele vy¾adoval informace èi dolo¾ení údajù, aèkoliv v souladu s § 42 odst. 2 s. ø. s. mìla být výzva k doplnìní dokazování doruèena i zvolenému právnímu zástupci. V neposlední øadì stì¾ovatel namítá doruèení rukopisnì opraveného rozsudku krajského soudu s vyznaèenou dolo¾kou právní moci, navzdory dikci ustanovení § 106 odst. 2 s. ø. s.
Nezákonnost napadeného rozhodnutí stì¾ovatel spatøuje v konstatování soudu stran postupu v rozporu s ustanovením § 122 stavebního zákona na stranì jedné a hypotetických závìrù krajského soudu na str. 14 odùvodnìní rozsudku. Z toho, ¾e krajský soud neví, jak by stì¾ovatel reagoval na zji¹tìné závady, dle stì¾ovatele nelze dovozovat, ¾e by reagoval protizákonnì. Z chronologicky popsaného prùbìhu pøedmìtného øízení si stì¾ovatel není vìdom chybného postupu v dané vìci. Pokud ¾alobce mìl informace o èerné stavbì, bylo jeho povinností dát podnìt k zahájení øízení o odstranìní stavby. Podnìt k provedení místního ¹etøení nikdo nepodal a není v reálných mo¾nostech pracovníkù ¾alovaného kontrolovat v¹echny rozestavìné stavby. Dopisy ze dne 3. 1. 2011 a 7. 2. 2011 bylo na dotaz Policie ÈR pouze sdìleno, ¾e pøedmìtná stavba není zkolaudovaná a pøed vydáním kolaudaèního souhlasu nesmí být u¾ívána. Stì¾ovatel nebyl ¾ádným zpùsobem srozumìn s tragickou událostí, nebo» z dopisù Policie ÈR nebylo mo¾né nic takového dovozovat.
Stì¾ovatel v souvislosti s pøedmìtnou zále¾itostí dále upozoròuje na ustanovení § 152 a § 153 stavebního zákona. Poukazuje na mo¾nost domoci se ochrany u pøíslu¹ného soudu v pøípadì poru¹ení smlouvy o dílo mezi stavebníkem a zhotovitelem. ®alovaný chápe, jakým zpùsobem musela ¾alobce zasáhnout tragická událost, nicménì v dobì, kdy ona událost nastala, nebyla stavba zkolaudována, tzn., jednalo se o staveni¹tì, kde je pohyb nepovolaných osob nepøípustný. V rámci provádìní závìreèné kontrolní prohlídky dne 17. 1. 2012 byly stavebníkem pøedlo¾eny v¹echny po¾adované doklady, a nebylo zji¹tìno, ¾e by stavba nebyla provedena v souladu s ohlá¹ením, ¾e by nesplòovala podmínky ochrany ¾ivota a zdraví osob nebo zvíøat, nebo ¾e by nebyly dodr¾eny obecné po¾adavky na výstavbu. Proto byl dne 8. 2. 2012 pod è. j. MEUV 1495/2012 STU vydán kolaudaèní souhlas, který se dle zákona doruèuje pouze stavebníkovi. Pokud stavebník provádìl stavbu plastové jímky bez povolení stavebního úøadu, zodpovídá za tento neoprávnìný stav sám. V reálných mo¾nostech stavebního úøadu není mo¾né èasto kontrolovat v¹echny rozestavìné stavby. pokraèování Závìrem stì¾ovatel krajskému soudu vytýká popøení jedné ze zásadních podmínek pro dùvodnost ¾aloby na ochranu pøed nezákonným zásahem podle § 82 s. ø. s., definovanou Nejvy¹¹ím správním soudem. Soud sice definuje údajný nezákonný postup v rozporu s § 122 stavebního zákona, av¹ak bez bli¾¹í konkretizace, navíc kolaudaèní souhlas není rozhodnutím. Chybný je i závìr soudu o tom, ¾e na de¹»ovou jímku se zpracovává projektová dokumentace, nebo» pro stavbu tohoto rozsahu postaèuje situaèní výkres. V protokolu o pøedání a pøevzetí stavby ze dne 16. 5. 2010 stavebníkem ¾ádné vady díla vytèeny nebyly, stejnì tak v protokolu ze závìreèné kontrolní prohlídky. Stì¾ovatel zdùrazòuje, ¾e pøi kontrolní prohlídce v rámci kolaudaèního øízení není mo¾no kontrolovat souèásti stavby zakryté.
S ohledem na uvedené proto stì¾ovatel navrhl, aby Nejvy¹¹í právní soud rozsudek krajského soudu zru¹il a vìc mu vrátil se závazným právním názorem k dal¹ímu øízení, nedospìje-li Nejvy¹¹í správní soud sám k názoru, ¾e jsou zde dùvody pro odmítnutí ¾aloby pro nesplnìní podmínek podle ustanovení § 82 s. ø. s.
®alobce ve vyjádøení ke kasaèní stí¾nosti sdìluje, ¾e pova¾uje rozsudek krajského soudu za vìcnì správný a kategoricky trvá na tom, ¾e za prokazatelné vìdomosti stì¾ovatele o tragické události mìlo probìhnout jednání na místì samém, a to i za jeho pøítomnosti. Kolaudaèní souhlas s u¾íváním ohlá¹ené stavby byl vydán v rozporu s ustanovením § 122 stavebního zákona, kdy¾ stì¾ovatel souhlasil s ohla¹ovanou stavbou v celém rozsahu bez odpovídajících zji¹tìní ohlednì splnìní kritéria bezpeènosti stavby podzemní de¹»ové nádr¾e a øádného zkontrolování jejího bezpeènostního a technického øe¹ení. ®alobce navrhuje, aby Nejvy¹¹í správní soud kasaèní stí¾nost zamítl.
Nejvy¹¹í správní soud se kasaèní stí¾ností zabýval nejprve z hlediska splnìní formálních nále¾itostí. Konstatoval, ¾e stì¾ovatel je osobou oprávnìnou k podání kasaèní stí¾nosti, nebo» byl úèastníkem øízení, z nìho¾ napadený rozsudek vze¹el (§ 102 s. ø. s.). Kasaèní stí¾nost byla podána vèas (§ 106 odst. 2 s. ø. s.) a podmínka povinného zastoupení ve smyslu § 105 odst. 2 s. ø. s. je také splnìna. Kasaèní stí¾nost je pøípustná.
Nejvy¹¹í správní soud poté posoudil dùvodnost kasaèní stí¾nosti a zkoumal pøitom, zda napadený rozsudek netrpí vadami, k nim¾ by musel pøihlédnout z úøední povinnosti (§ 109 odst. 4 s. ø. s.).
Nejvy¹¹í správní soud napadený rozsudek krajského soudu pøezkoumal, pøitom dospìl k závìru, ¾e kasaèní stí¾nost není dùvodná.
Stì¾ovatel namítá nezákonnost napadeného rozsudku v dùsledku nesprávného posouzení právní otázky splnìní podmínek pro vydání kolaudaèního souhlasu dle § 122 stavebního zákona (§ 103 odst. 1 písm. a) s. ø. s.) a procesní pochybení v øízení pøed krajským soudem (§ 103 odst. 1 písm. b) s. ø. s.).
Nejvy¹¹í správní soud nejprve pøedesílá, ¾e kasaèní stí¾nost dle § 103 odst. 1 písm. b) s. ø. s. lze podat z dùvodu tvrzené vady øízení spoèívající v tom, ¾e skutková podstata, z ní¾ správní orgán v napadeném rozhodnutí vycházel, nemá oporu ve spisech nebo je s nimi v rozporu, nebo ¾e pøi jejím zji¹»ování byl poru¹en zákon v ustanoveních o øízení pøed správním orgánem takovým zpùsobem, ¾e to mohlo ovlivnit zákonnost, a pro tuto dùvodnì vytýkanou vadu mìl soud, který ve vìci rozhodoval, napadené rozhodnutí správního orgánu zru¹it.
V souzené vìci je v¹ak zøejmé, ¾e námitky stì¾ovatele obsahovì smìøují k procesním pochybením krajského soudu, tj. k nepøezkoumatelnosti napadeného rozhodnutí spoèívající v jiné vadì øízení pøed soudem, mohla-li mít taková vada za následek nezákonné rozhodnutí o vìci samé, dle § 103 odst. 1 písm. d) s. ø. s.
Zákonodárce v § 103 odst. 1 písm. d) s. ø. s. jinou vadu øízení blí¾e nedefinoval a nestanovil tak, které vady øízení pøed soudem mohou mít za následek nezákonné rozhodnutí o vìci samé. Je proto úkolem judikatury tento neurèitý pojem vylo¾it s pøihlédnutím ke konkrétním skuteènostem zji¹tìným v projednávané vìci.
Stì¾ovatel shledává vadu øízení v tom, ¾e nebyl krajským soudem informován o zmìnì ¾aloby, dále v chybném doruèení výzvy k souèinnosti a rukopisné opravì vyhotoveného rozsudku.
K prvému z uvedených dùvodù Nejvy¹¹í správní soud konstatuje, ¾e nemohl být shledán dùvodným. Ze spisu vyplývá, ¾e ¾alobce se domáhal v øízení o ¾alobì proti rozhodnutí správního orgánu zru¹ení kolaudaèního souhlasu ze dne 8. 2. 2012, è. j. MEUV 1495/2012 STU, který vydal stì¾ovatel podle ustanovení § 122 stavebního zákona za úèelem u¾ívání stavby ,,Novostavba rodinného domu, s vestavìnou gará¾í, vèetnì domovních èástí pøípojek IS . Krajský soud usnesením ze dne 26. 10. 2012, è. j. 47 A 10/2012-45, odmítl ¾alobu podanou ¾alobcem podle ustanovení § 46 odst. 1 písm. d) s. ø. s., nebo» dospìl k závìru, ¾e kolaudaèní souhlas není rozhodnutím ve smyslu § 65 odst. 1 s. ø. s. Proti tomuto usnesení podal stì¾ovatel kasaèní stí¾nost a Nejvy¹¹í správní soud rozsudkem ze dne 28. 2. 2013, è. j. 5 As 150/2012-50, napadené usnesení zru¹il a vìc vrátil krajskému soudu k dal¹ímu øízení. Zru¹ení napadeného usnesení Nejvy¹¹í správní soud odùvodnil výjimeènými skutkovými a procesními okolnostmi pøípadu. Krajský soud v odùvodnìní napadeného usnesení odkázal na roz¹íøený senát Nejvy¹¹ího správního soudu, který v usnesení ze dne 18. 9. 2012, è. j. 2 As 86/2010-76, dospìl k závìru, ¾e souhlasy vydávané dle stavebního zákona z roku 2006, zejména dle § 96, § 106, § 122, § 127, které stavební úøad výslovnì èi mlèky èiní k ohlá¹ení èi oznámení, jsou jinými úkony dle IV. èásti zákona è. 500/2004 Sb., správní øád. Tyto souhlasy nejsou rozhodnutími ve smyslu § 65 s. ø. s.; soudní ochrana práv tøetích osob je zaruèena ¾alobou na ochranu pøed nezákonným zásahem, pokynem nebo donucením správního orgánu dle § 82 a násl. tohoto zákona. ®adatel o vydání souhlasu èi oznamovatel mù¾e být v soudním øízení správním, vedeném na základì ¾aloby tøetí osoby, napadající tento souhlas v postavení osoby zúèastnìné na øízení dle § 34 s. ø. s. Ve vìci ale bylo zøejmé, ¾e ¾alobce podal ¾alobu v dobì, kdy kolaudaèní souhlas byl v intencích èásti správní judikatury pova¾ován za rozhodnutí dle § 65 s. ø. s. V dobì podání ¾aloby nemohl ¾alobce ani pøedpokládat judikaturní zmìnu, v jejím¾ dùsledku nemù¾e být zbaven práva na soudní ochranu. Nejvy¹¹í správní soud tudí¾ uzavøel, ¾e ,,krajský soud sice správnì konstatoval, ¾e napadený akt není rozhodnutím ve smyslu ustanovením § 65 s. ø. s., ale pochybil, pokud bez dal¹ího, s ohledem na konkrétní okolnosti ¾alobu odmítl jako nepøípustnou, ani¾ by se zabýval tím, zda se podle obsahu nejedná o ¾alobu proti nezákonnému zásahu a vìc neposoudil v intencích jím samotným odkazovaného usnesení roz¹íøeného senátu. Pokud by tomu tak bylo, ¾aloba proti kolaudaènímu souhlasu by byla ve smyslu ustanovení § 82 s. ø. s. pøípustná. Krajský soud by se pak musel pøedev¹ím zabývat otázkou aktivní legitimace stì¾ovatele, a to z hlediska, zda kolaudaèní souhlas zasáhl do práv, od jejich¾ nezákonného dotèení stì¾ovatel odvozuje svou ¾alobní legitimaci, a dále i otázkou vèasnosti ¾aloby. Poté se ¾alobce k výzvì krajského soudu vyjádøil podáním ze dne 10. 9. 2013, ve kterém s ohledem na závìry obsa¾ené pokraèování ve zru¹ujícím rozsudku Nejvy¹¹ího správního soudu navrhl, aby krajský soud v dal¹ím øízení posuzoval podaný ¾alobní návrh dle ust. § 82 s. ø. s. Této ¾alobì krajský soud vyhovìl vý¹e citovaným rozsudkem.
Z vý¹e uvedeného vyplývá, ¾e zasláním výzvy ¾alobci se krajský soud v novém øízení øídil právním názorem Nejvy¹¹ího správního soudu vysloveným ve zru¹ujícím rozsudku, s ním¾ byl stì¾ovatel rovnì¾ nutnì srozumìn. Postup krajského soudu byl s ohledem na závìry Nejvy¹¹ího správního soudu pøedvídatelný, pøimìøenì tomu odpovídalo i usnesení obsahující výzvu k upøesnìní ¾aloby. Procesní situace stì¾ovatele se nezmìnila, nebo» uplatnìné ¾alobní body zùstaly nemìnné. O vyjádøení ¾alobce na základì nahlédnutí do spisu ze dne 23. 7. 2014, vèetnì doplnìných pøíloh a návrhu ¾alobce, aby stì¾ovatel dolo¾il ve¹kerou dokumentaci týkající se komunikace s Policií ÈR, byl stì¾ovatel dle doruèenky zalo¾ené ve spisu krajského soudu (è. l. 105), informován.
Stì¾ovateli lze pøisvìdèit ohlednì druhého uplatnìného dùvodu v tom, ¾e dle ustanovení § 42 odst. 2 s. ø. s. má-li úèastník nebo osoba zúèastnìná na øízení zástupce, doruèuje se pouze zástupci. Má-li v¹ak úèastník nebo osoba zúèastnìná na øízení nìco osobnì vykonat, doruèí se i jim. Z pokynù krajského soudu, zalo¾ených ve spisu (è. l. 105) vyplývá, ¾e krajský soud skuteènì doruèil do datové schránky pouze stì¾ovateli, aby si vy¾ádal jeho korespondenci s Policií ÈR. Nejvy¹¹í správní soud v rozsudku ze dne 14. 10. 2005, è. j. 6 Ads 57/2004-59, vyslovil, ¾e se o vadu øízení, která by mohla mít vliv na zákonnost napadeného rozhodnutí, nejedná, pokud lze dovodit, ¾e by výrok rozhodnutí byl stejný i za situace, kdyby k vadì øízení vùbec nedo¹lo. Postup krajského soudu lze aprobovat pouze s pøihlédnutím ke skuteènosti, ¾e ¾ádost o dolo¾ení dokumentace smìøovala primárnì na stì¾ovatele, který ji mìl ve svém dr¾ení a jemu¾ vznikla povinnost ji krajskému soudu vydat. Nejvy¹¹í správní soud konstatuje, ¾e by mìl formálnì vrátit vìc krajskému soudu. Jak je v¹ak z dal¹ího odùvodnìní zøejmé, tento postup by byl v posuzované vìci ryze formalistický bez valného dopadu do prùbìhu øízení o kasaèní stí¾nosti a do práv stì¾ovatele.
K rukopisné opravì vyhotoveného rozsudku Nejvy¹¹í správní soud dodává, ¾e ustanovení § 54 odst. 4 s. ø. s. za pou¾ití § 55 odst. 5 s. ø. s. umo¾òuje soudu, aby v rozhodnutí opravil poèetní a písaøské chyby a zjevné nesprávnosti, které jsou podobného pùvodu jako písaøské chyby. Za zjevnou nesprávnost mù¾e být pova¾ována pouze chyba, ke které do¹lo zjevným a okam¾itým selháním v du¹evní èi mechanické èinnosti osoby, za její¾ úèasti bylo rozhodnutí vyhlá¹eno èi vyhotoveno, a která je ka¾dému zøejmá. Zøejmost takové nesprávnosti vyplývá pøedev¹ím z porovnání výroku rozhodnutí s jeho odùvodnìním, pøípadnì i z jiných souvislostí. Citované ustanovení ov¹em nevede a nemù¾e vést k mo¾nosti soudu opravit výrok rozhodnutí tak, ¾e jej nahradí výrokem zcela jiným, opaèného znìní (srov. rozsudek Nejvy¹¹ího správního soudu ze dne 21. 2. 2007, è. j. 4 Ans 3/2006-123). Nejvy¹¹í správní soud neshledal ¾ádný dùvod se od tohoto názoru odchýlit.
V posuzovaném pøípadì bylo pøedmìtem opravy záhlaví rozsudku krajského soudu, ve kterém soud namísto jména právního zástupce ¾alobce JUDr. Filipa Horáka uvedl jméno JUDr. Filip Dvoøák. Obdobnì byl právní zástupce ¾alobce oznaèen i ve výroku IV. rozsudku, kterým krajský soud rozhodl o náhradì nákladù øízení. V pøedcházejících písemnostech krajského soudu je právní zástupce ¾alobce oznaèován pøesnì. Z odùvodnìní rozsudku dále vyplývá, ¾e se krajský soud zabýval pøezkumem rozhodnutí stì¾ovatele, a pokud krajský soud v záhlaví uvedl nesprávný údaj o právním zástupci ¾alobce, jedná se o zjevnou chybu v psaní ve smyslu § 54 odst. 4 s. ø. s., která stì¾ovateli nezpùsobila ¾ádnou újmu na jeho právech. Krom toho nutno pøipomenout, ¾e chyby v oznaèení ¾alobou napadeného rozhodnutí v záhlaví rozsudku krajského soudu si pov¹iml sám právní zástupce ¾alobce a krajský soud ji na upozornìní ¾alobce opravil.
Nejvy¹¹í správní soudu proto uzavírá, ¾e v právì posuzovaném pøípadì neshledal natolik záva¾né vady, aby shledal kasaèní námitky v èásti brojící proti procesním pochybením krajského soudu za dùvodné.
Dále se Nejvy¹¹í správní soud za podmínek podle § 109 odst. 3 a 4 s. ø. s. zabýval námitkou nezákonnosti napadeného rozsudku spoèívající v nesprávném posouzení právní otázky soudem v pøedcházejícím øízení, ve smyslu § 103 odst. 1 písm. a) s. ø. s. Nejvy¹¹í správní soud nejprve pøedesílá, ¾e nesprávným posouzením právní otázky je omyl soudu pøi aplikaci právní normy na zji¹tìný skutkový stav, pøitom o mylnou aplikaci právní normy jde tehdy, pokud soud na zji¹tìný skutkový stav pou¾il jiný právní pøedpis, ne¾ který mìl správnì pou¾ít, nebo jinou právní normu (jiné konkrétní pravidlo) jinak správnì pou¾itého právní pøedpisu, ne¾ kterou mìl za daného skutkového stavu správnì pou¾ít, anebo aplikoval správný právní pøedpis (správnou právní normu), ale dopustil se nesprávnosti pøi výkladu. Pøezkum napadeného rozsudku tedy Nejvy¹¹í správní soud zamìøil za podmínek podle § 109 odst. 3 a 4 s. ø. s. na posouzení pou¾ití správného právního pøedpisu, správné právní normy a jejího výkladu, jak byl proveden krajským soudem.
Ze soudního spisu vyplývá, ¾e o skutkových otázkách není mezi stranami sporu. Rozhodující tedy byla v daném pøípadì otázka právního posouzení tvrzené povinnosti stì¾ovatele vydat kolaudaèní souhlas dle § 122 stavebního zákona.
Ustanovení §122 stavebního zákona vymezuje okruh staveb, které kolaudaèní souhlas vy¾adují a u kterých tak nepostaèí k jejich u¾ívání oznámení stavebnímu úøadu (§ 120). Dále se zde stanoví, kdo kolaudaèní souhlas vydává, základní nále¾itosti ¾ádosti o jeho vydání (odst. 1), lhùta, ve které musí stavební úøad stanovit termín závìreèné kontrolní prohlídky stavby ode dne podání ¾ádosti o vydání kolaudaèního souhlasu, a to, ¾e stavební úøad v tomto oznámení musí uvést, jaké doklady je stavebník povinen pøedlo¾it pøi závìreèné kontrolní prohlídce. Je stanovena rovnì¾ lhùta, dokdy musí být vykonána závìreèná kontrolní prohlídka stavby od doruèení ¾ádosti o vydání kolaudaèního souhlasu (odst. 2), dále je uveden odkaz na § 119 odst. 2 zákona, pokud jde o základní okruh otázek, které stavební úøad pøed vydáním kolaudaèního souhlasu zkoumá (odst. 3). Ustanovení dále stanoví, jak stavební úøad postupuje, jestli¾e pøi závìreèné kontrolní prohlídce byly zji¹tìny závady, které brání u¾ívání stavby, a jak stavebník postupuje po odstranìní tìchto závad a dokdy musí stavební úøad vydat kolaudaèní souhlas poté, kdy ovìøil, ¾e závady bránící jeho vydání ji¾ byly odstranìny (odst. 4). Kolaudaèní souhlas mù¾e stavební úøad vydat i bez závìreèné kontrolní prohlídky stavby, bude-li ¾ádost o jeho vydání dolo¾ena odborným posudkem (certifikátem) autorizovaného inspektora (odst. 5).
Kolaudaèní souhlas výhradnì vydává na ¾ádost stavebníka pøíslu¹ný stavební úøad. Stavebník v ¾ádosti uvede identifikaèní údaje o stavbì a pøedpokládaný termín jejího dokonèení. Pro vydání kolaudaèního souhlasu stavebník opatøí závazná stanoviska dotèených orgánù k u¾ívání stavby vy¾adovaná zvlá¹tními právními pøedpisy, pøípadnì geometrický plán, je-li stavba pøedmìtem evidence v katastru nemovitostí. Stavebnímu úøadu je ulo¾eno, aby nejpozdìji do 15 dnù ode dne, kdy mu bude doruèena ¾ádost stavebníka o vydání kolaudaèního souhlasu, stanovil termín konání závìreèné kontrolní prohlídky. Lhùta pro konání závìreèné kontrolní prohlídky je do 60 dnù ode dne doruèení ¾ádosti o vydání kolaudaèního souhlasu. Stavební úøad tak musí zároveò dodr¾et obì lhùty, tj. jak lhùtu pro stanovení termínu závìreèné kontrolní prohlídky stavby, tak i lhùtu pro vydání kolaudaèního souhlasu, kdy¾ v obou pøípadech jde o lhùty pouze poøádkové, tj. jejich nedodr¾ení nemá samo o sobì ¾ádné právní následky. V pøípadì jejich nedodr¾ení by pøicházel v úvahu pøimìøenì jen postup podle § 154 zákona è. 500/2004 Sb., správní øád, ve znìní pozdìj¹ích pøedpisù, v souvislosti s § 175 tého¾ zákona. pokraèování Nezjistí-li stavební úøad závady bránící bezpeènému u¾ívání stavby nebo rozpor se závaznými stanovisky dotèených orgánù, vydá do 15 dnù ode dne provedení závìreèné kontrolní prohlídky kolaudaèní souhlas, který je dokladem o povoleném úèelu u¾ívání stavby. Dle § 122 odst. 3, poslední vìty, stavebního zákona kolaudaèní souhlas není správním rozhodnutím. Jsou-li na stavbì zji¹tìny závady bránící jejímu bezpeènému u¾ívání nebo rozpor se závaznými stanovisky dotèených orgánù, stavební úøad kolaudaèní souhlas nevydá a rozhodnutím, které je prvním úkonem v øízení, u¾ívání stavby zaká¾e; úèastníkem øízení je v takovém pøípadì stavebník, vlastník stavby, pøípadnì budoucí u¾ivatel stavby. Odvolání proti rozhodnutí nemá odkladný úèinek (§ 122 odst. 4 stavebního zákona).
V posuzovaném pøípadì podala dne 27. 4. 2009 stavebnice paní V. O. ohlá¹ení stavby rodinného domu na pozemku par. è. 106/187 v katastrálním území ©estajovice u Prahy. Pozemek, na kterém se stavba mìla nacházet, spadá do spoleèného jmìní man¾elù ¾alobce a jeho man¾elky, kteøí se stavbou rodinného domu stavebnici udìlili dne 24. 4. 2009 souhlas. Stì¾ovatel s provedením ohlá¹ené stavby souhlasil.
Pøed dokonèením stavby podala stavebnice V. O. dne 27. 4. 2011 ¾ádost o zmìnu stavby, v ní¾ ¾ádala o souhlas se zmìnou likvidace de¹»ových vod ze støechy objektu. V pøíloze ¾ádosti, tedy dodatku prùvodní zprávy, vypracovaném autorizovaným in¾enýrem pro pozemní stavby Ing. J. P. je popsán stávající stav likvidace de¹»ových vod ve formì dvou vsakovacích jímek z betonových skru¾í se zaústìním plastového potrubí, do kterého jsou svedeny de¹»ové vody z okapù. Novì je navr¾eno svedení de¹»ové vody ze støechy gará¾e do podzemní plastové nádr¾e s opatøenou revizní ¹achtou zakrytou tì¾kým ocelovým poklopem, s pøepadem zaústìným do vsakovací jímky. Stì¾ovatel oznámil zahájení øízení o zmìnì stavby pøed jejím dokonèením úèastníkùm øízení, vèetnì ¾alobce. Rozhodnutím ze dne 24. 6. 2011 vydal stì¾ovatel rozhodnutí, kterým povolil zmìnu stavby pøed jejím dokonèením v rozsahu zmìny zpùsobu likvidace de¹»ových vod-pùvodní zpùsob likvidace de¹»ových vod zùstane zachován, navíc bude na pozemku stavebníka provedena podzemní plastová nádr¾, do které budou svedeny de¹»ové vody z gará¾e. Stì¾ovatel stanovil, ¾e zmìna stavby musí být provedena podle projektové dokumentace ovìøené v øízení o této zmìnì, jakékoli jiné zmìny nesmí být provedeny bez pøedchozího povolení stavebního úøadu.
Dne 29. 8. 2011 podala stavebnice V. O. ¾ádost o vydání kolaudaèního souhlasu s u¾íváním stavby rodinného domu na pozemku par. è. 106/187 v katastrálním území ©estajovice u Prahy. Závìreèná kontrolní prohlídka byla provedena dne 17. 1. 2012 dle § 122 odst. 3 stavebního zákona, v protokolu sepsaném tého¾ dne na místì stavby se uvádí: De¹»ové vody svedeny do: vsakovací jímky i likvidovány vsakem na pozemku stavebníka. Souèasnì je konstatováno, ¾e stavba je provedena dle projektové dokumentace, ovìøené v rámci øízení o povolení stavby.
Na základì závìreèné kontrolní prohlídky vydal stì¾ovatel dne 8. 2. 2012 pod è. j. MEUV 1495/2012 STU kolaudaèní souhlas, jako doklad o povoleném úèelu u¾ívání stavby, provedené podle stavebního povolení ze dne 19. 5. 2009, è. j. K/2635/09/SU/Vay, a konstatoval, ¾e nezjistil závady bránící jejímu bezpeènému u¾ívání ani rozpor se závaznými stanovisky dotèených orgánù k u¾ívání stavby a shledal té¾, ¾e skuteèné provedení stavby a její u¾ívání nebude ohro¾ovat ¾ivot a veøejné zdraví, ¾ivot a zdraví zvíøat, bezpeènost anebo ¾ivotní prostøedí.
V den konání závìreèné kontrolní prohlídky, tj. dne 17. 1. 2012 byla stì¾ovateli doruèena stí¾nost ¾alobce ze dne 16. 1. 2012 na spoleènost ORESTA spol. s. r. o., stavitele realizované stavby rodinného domu. ®alobce ve stí¾nosti uvádí, ¾e stavitel pøedal stavbu rodinného domu vèetnì podzemní nádr¾e na de¹»ovou vodu, která v¹ak byla postavena bez projektové dokumentace, schválení stavebním úøadem, smluvního zabezpeèení, geologického prùzkumu, oplocení/ohrazení, statických výpoètù a schválení neopominutelnými úèastníky stavebního øízení. ®alobce dále namítal poru¹ení bezpeènostních parametrù, nebo» víko jímky mìlo být postaveno v souladu s normou ÈSN EN 124, tj. nepochozí a osazeno dle schválené projektové dokumentace. Stavitelem nebyla dolo¾ena tlaková zkou¹ka k nádr¾i, stavební deník byl pøedán a¾ na základì opakovaných stí¾ností pùl roku po pøedání stavby. V dobì pøedání stavitel neposkytl ¾ádnou technickou dokumentaci, technickou specifikaci, návod na údr¾bu, návod na obsluhu, specifikaci skuteèného provedení èi zakázkový list nádr¾e apod. Stavitel rovnì¾ pøivedl bez souhlasu stavebníka k jímce nechránìný vývod nízkého napìtí 230 V. S ohledem na to, ¾e nebylo známo ¾ádné riziko spojené s u¾íváním této nádr¾e a víko nádr¾e nesplòovalo uvedené parametry, tragickou shodou okolností syn ¾alobce do této nádr¾e dne 15. 8. 2010 spadl a i pøes okam¾itou pomoc ze strany rodièù, IZS a pøevozu do FN v Motole, posléze svým zranìním podlehl.
Nesouhlas s vydáním kolaudaèního souhlasu ¾alobce projevil i vzápìtí po provedené závìreèné kontrolní prohlídce, a to vyjádøením ze dne 17. 2. 2012, doruèeném stì¾ovateli dne 20. 2. 2012. Stì¾ovatel reagoval sdìleními ze dne 25. 1. 2012 a 23. 3. 2012, v nich¾ poukázal na souhlas s ohlá¹ením stavby rodinného domu vydaný dne 19. 5. 2009, na pravomocné rozhodnutí o povolení zmìny stavby ohlednì likvidace de¹»ových vod ze dne 24. 6. 2011 a na to, ¾e ¾alobce byl úèastníkem tohoto øízení. Poru¹ení stavebního zákona proto neshledal. Následovala rozsáhlá korespondence mezi ¾alovaným a stì¾ovatelem, v ní¾ ¾alovaný uplatòoval dal¹í stí¾nosti, po¾adavek na pøezkum kolaudaèního rozhodnutí a celý prùbìh interakce vyústil v podání ¾aloby ¾alobcem pøed krajským soudem.
®alobce v podané ¾alobì namítal nezákonný zásah, spoèívající v tom, ¾e podzemní stavba de¹»ové nádr¾e byla zkolaudována, ani¾ bylo odbornì posouzeno, zda splòuje pøíslu¹ná bezpeènostní a technická kritéria, a ani¾ by a¾ dosud byla øádnì zkontrolována bezpeènost a technické øe¹ení této stavby. Krajský soud této námitce vyhovìl s tím, ¾e se nezabýval námitkou smìøující do doby pøedcházející vydání kolaudaèního rozhodnutí, tj. zda je stavba de¹»ové nádr¾e stavbou vzniklou bez povolení a vìdomí ¾alobce, av¹ak dal ¾alobci za pravdu v tom, ¾e podle obsahu správního spisu byla podzemní de¹»ová nádr¾ skuteènì realizována bez povolení a tento nedostatek byl zhojen a¾ následnì rozhodnutím ze dne 24. 6. 2011. Stì¾ovatel mìl za dané situace, kdy byl ¾alobcem upozoròován na vady podzemní de¹»ové nádr¾e, vyzvat a obeslat k úèasti na závìreèné kontrolní prohlídce nejenom stavebníka a obecní úøad, ale v¹echny ty, kteøí mohli pøispìt ke zji¹tìní skuteèného stavu vìci a na místì samém reagovat na ¾alobcem a¾ do této doby uplatnìné výhrady. V protokole o závìreèné kontrolní prohlídce a vydaném kolaudaèním souhlasu pak mìlo být jednoznaènì vyjádøeno, zda ve vztahu k podzemní de¹»ové nádr¾i (vèetnì pøípadných dal¹ích jímek) byly nebo nebyly shledány ¾alobcem tvrzené závady. Souèasnì krajský soud v postupu stì¾ovatele shledal nezákonný zásah, nebo» nebylo postupováno v souladu s ustanovením § 122 stavebního zákona.
Nejvy¹¹í správní soud se závìrem krajského soudu souhlasí; stì¾ovatel nedodr¾el zákonem i vyhlá¹kou stanovený postup pøi vydávání kolaudaèního souhlasu, z jeho¾ obsahu dle krajského soudu souèasnì není patrné, ¾e by pøi kontrolní prohlídce byly zji¹tìny závady. K tomu Nejvy¹¹í správní soud poukazuje na ji¾ citované usnesení roz¹íøeného senátu ze dne 18. 9. 2012, è. j. 2 As 86/2010-76, ve kterém zdej¹í soud vyslovil, ¾e pochybení správního orgánu tak pøipadá v úvahu pouze v poèáteèní fázi, kdy stavební úøad chybnì uvá¾í, ¾e daný zámìr splòuje zákonná kritéria, a buï ve lhùtì souhlas udìlí, èi po zákonem urèenou lhùtu nevydá rozhodnutí, které provedení zámìru zaká¾e. ( ) Vydání nezákonného souhlasu (a» ji¾ písemnì nebo mlèky), respektive nevydání záporného rozhodnutí, mù¾e nastolit závadný stav, který se mù¾e pøímo dotknout práv tøetích osob ( ) . Roz¹íøený senát dále konstatoval, ¾e spatøuje pøípadnou nezákonnost zásahu v pochybení stavebního úøadu, kdy dojde pokraèování k rozporu mezi skuteèným a deklarovaným stavem uvedeným v souhlasu ( ). Z uvedeného je patrné, ¾e pøi posouzení, zda do¹lo k ¾alobcem tvrzenému nezákonnému zásahu, se nelze spokojit se závìry uvedenými stì¾ovatelem v protokolu z kontrolní prohlídky, na základì které byl kolaudaèní souhlas následnì vydán. Pøedmìtem zkoumání má být naopak ovìøení, zda ze strany stì¾ovatele nedo¹lo pøi vydávání kolaudaèního souhlasu k pochybení, tedy zda tu neexistuje rozpor mezi deklarovaným a skuteèným stavem.
Kontrolní prohlídka ve smyslu §133 stavebního zákona pøedstavuje základní prostøedek pro výkon státního dozoru nad provádìním a u¾íváním staveb. V pøípadì vydání kolaudaèního souhlasu stavební úøad provádí kontrolní prohlídku obligatornì (§ 133 odst. 1), pøièem¾ zákon pøíkladmo vymezuje rozsah èinností, pro které stavební úøad provádí kontrolní prohlídky stavby (§ 133 odst. 2): ,,Pøi kontrolní prohlídce stavební úøad zji¹»uje zejména a) dodr¾ení rozhodnutí nebo jiného opatøení stavebního úøadu týkajícího se stavby anebo pozemku, b) zda je stavba provádìna podle ovìøené dokumentace nebo ovìøené projektové dokumentace, v souladu s § 160, a zda je øádnì veden stavební deník nebo jednoduchý záznam o stavbì, c) stavebnì technický stav stavby, zda není ohro¾ován ¾ivot a zdraví osob nebo zvíøat, bezpeènost anebo ¾ivotní prostøedí, d) zda provádìním nebo provozem stavby není nad pøípustnou míru obtì¾ováno její okolí, jsou provádìny pøedepsané zkou¹ky a zda je veden stavební deník nebo jednoduchý záznam o stavbì, e) zda stavebník plní povinnosti vyplývající z § 152, f) zda je stavba u¾ívána jen k povolenému úèelu a stanoveným zpùsobem, g) zda je øádnì provádìna údr¾ba stavby, h) zda je zaji¹tìna bezpeènost pøi odstraòování stavby. Uvedené ustanovení tedy stavebnímu úøadu mj. ukládá, aby pøi provádìní kontrolní prohlídky stavby zkoumal také to, zda je stavba provádìna technicky správnì a v nále¾ité kvalitì, popøípadì zda jsou pro stavbu pou¾ívány stanovené stavební výrobky, materiály a konstrukce (viz § 156 zákona), a dále zda stavba svým stavem neohro¾uje ¾ivot a zdraví osob nebo zvíøat, bezpeènost anebo ¾ivotní prostøedí. Podkladem pro provedení kontrolní prohlídky stavby jsou dva dokumenty: ovìøená projektová dokumentace a dokumentace pro provádìní stavby.
V tomto ohledu protokol o závìreèné kontrolní prohlídce stavby zákonným po¾adavkùm skuteènì neodpovídá. V protokolu je pouze konstatováno: de¹»ové vody svedeny do: vsakovací jímky i likvidovány vsakem na pozemku stavebníka , a dále ¾e stavba je provedena dle projektové dokumentace, ovìøené v rámci øízení o povolení stavby, a ¾e stavebník pøi kontrolní prohlídce pøedlo¾il originál a kopii dokladù dle pøilo¾eného seznamu. Ji¾ z obsahu protokolu je zøejmé, ¾e stavební úøad bìhem kontrolní prohlídky opomenul podzemní plastovou nádr¾, je¾ byla na pozemku stavebníka povolena jako doplòující zpùsob likvidace de¹»ových vod k vsakovacím jímkám. Z toho dùvodu se stì¾ovatel dále nevìnoval ani kontrole dodr¾ení rozhodnutí, kterým stavbu de¹»ové nádr¾e povolil, a s tím souvisejícím otázkám, tedy jaký je stavebnì technický stav stavby, zda není ohro¾ován ¾ivot a zdraví osob nebo zvíøat, bezpeènost anebo ¾ivotní prostøedí.
By» kolaudaèní souhlas není správním rozhodnutím ve smyslu správního øádu, ale toliko dokladem o povoleném úèelu u¾ívání stavby, a po¾adavky na jeho minimální obsah byly dle vyhlá¹ky è. 526/2006 Sb., kterou se provádìjí nìkterá ustanovení stavebního zákona ve vìcech stavebního øádu, v tehdy úèinném znìní, stì¾ovatelem formálnì splnìny, nelze dle Nejvy¹¹ího správního soudu pøipustit, aby stavební úøad zcela rezignoval na výkon státního dozoru nad provádìním staveb a kolaudaèní souhlas udìloval pau¹álnì bez zji¹tìní objektivního stavu vìci. Jinými slovy, stavební úøad v pøípadì závìreèné kontrolní prohlídky konfrontuje skuteèný stav staveb a pozemkù s existujícími doklady vy¾adovanými stavebním zákonem, po¾adavky stavebního zákona a dal¹ími právními pøedpisy vydanými k jeho provedení. Je-li z protokolu o závìreèné kontrolní prohlídce bez dal¹ího zjevné, ¾e stavební úøad nezkoumal soulad kontrolované stavby s ve¹kerou projektovou dokumentací, vèetnì zapracovaných zmìn, pak ze strany stavebního úøadu nemohl být zji¹tìn objektivní stav vìci.
Nejvy¹¹í správní soud se proto ztoto¾òuje s názorem krajského soudu, který navíc stì¾ovateli pøipomnìl, ¾e okolnosti pøípadu a námitky ¾alobce mìly vést v daném pøípadì k roz¹íøení okruhu osob vyzvaných ke kontrolní prohlídce. Ustanovení § 133 odst. 4 stavebního zákona umo¾òuje stavebnímu úøadu pøizvat podle potøeby dotèené orgány, autorizovaného inspektora a koordinátora bezpeènosti a ochrany zdraví pøi práci na staveni¹ti.
Na základì shora uvedeného neshledal Nejvy¹¹í správní soud rozsudek krajského soudu nezákonným, nebo» krajský soud s ohledem na skutkové okolnosti dospìl ke správnému závìru, ¾e v posuzovaném pøípadì postupoval stì¾ovatel v rozporu s ustanovením § 122 stavebního zákona. Nejvy¹¹í správní soud pova¾uje rozhodnutí krajského soudu za zcela vyèerpávající a pøesvìdèivé, vèetnì pasá¾e, ve které se dle stì¾ovatele dostateèným zpùsobem nevypoøádal s tvrzeným nezákonným zásahem.
Pokud jde o podmínky ¾aloby na ochranu pøed nezákonným zásahem dle § 82 s. ø. s., Nejvy¹¹í správní soud odkazuje na usnesení Ústavního soudu sp. zn. I. ÚS 376/02, který za ústavnì konformní oznaèil u¾¹í vymezení úèastníkù kolaudaèního øízení (ve smyslu starého stavebního zákona è. 50/1976 Sb.) v porovnání s okruhem úèastníkù øízení o povolení stavby. Uvedené závìry Ústavního soudu jsou plnì aplikovatelné i na úpravu podle nového stavebního zákona aplikovaného v projednávané vìci, která pøistoupila ke zjednodu¹ení postupu kolaudování staveb formou vydávání kolaudaèních souhlasù. Práva tøetích osob jsou v tomto pøípadì dostateènì chránìna právì institutem ¾aloby na ochranu pøed nezákonným zásahem (srov. usnesení roz¹íøeného senátu NSS ze dne 18. 9. 2012, è. j. 2 As 86/2010-76). ®alobce tak nemusel být ani úèastníkem kontrolní prohlídky konané pøed vydáním kolaudaèního souhlasu, nebo» ¾aloba na ochranu pøed nezákonným zásahem je legitimním nástrojem pro korekci pøípadných pochybení stavebního úøadu pøi vydání kolaudaèního souhlasu, a není tedy mo¾né ¾alobci zvolený procesní postup upírat.
Otázkou ¾alobní legitimace podle § 65 s. ø. s. se roz¹íøený senát zdej¹ího soudu zabýval v rozhodnutí ze dne 23. 3. 2005, è. j. 6 A 25/2002-42, publikovaném pod è. 906/2006 Sb. NSS, a v rozhodnutí ze dne 21. 10. 2008, è. j. 8 As 47/2005-86, publikovaném pod è. 1764/2009 Sb. NSS. Zejména v poslednì jmenovaném usnesení se roz¹íøený senát podrobnì zabýval otázkou veøejných subjektivních práv, která mají být správním rozhodnutím ve smyslu § 65 odst. 1 s. ø. s. zasa¾ena. Vy¹el pøitom z premisy, ¾e ¾alobní legitimace ve správním soudnictví by napøí¹tì nemìla být svázána s existencí ex ante pøesnì specifikovaných veøejných subjektivních hmotných práv ¾alobce, ale s tvrzeným zásahem do právní sféry ¾alobce. Tak tomu bude v¾dy v situaci, kdy se jednostranný úkon orgánu moci výkonné, vztahující se ke konkrétní vìci a konkrétním adresátùm, závaznì a autoritativnì dotýká právní sféry ¾alobce. Nejde tedy o to, zda úkon správního orgánu zalo¾il, zmìnil èi zru¹il práv a povinnosti ¾alobce, nýbr¾ o to, zda se-podle tvrzení ¾alobce v ¾alobì-negativnì projevil v jeho právní sféøe. Roz¹íøený senát vylo¾il, ¾e pro úèely ¾alobní legitimace je postaèující tvrzené poru¹ení, na jeho¾ základì není mo¾né zjevnì a jednoznaènì vylouèit, ¾e by k zásahu do subjektivních práv ¾alobce dojít nemohlo. Posouzení samotné dùvodnosti ¾aloby, stejnì jako pøesné vymezení poru¹eného subjektivního práva, je pak zále¾itostí meritorního posouzení.
S ohledem na shora uvedené závìry krajský soud v daném pøípadì pøezkoumatelným zpùsobem vylo¾il pojem právní sféry ¾alobce, vèetnì naplnìní podmínky tvrzeného zásahu do takto vytyèené právní sféry ¾alobce, tj. ¾e napadený kolaudaèní souhlas byl (s ohledem na uplatnìné ¾alobní námitky) schopen zasáhnout ¾alobce a mohla jím být po¹kozena nebo ohro¾ena ¾alobcem uvedená práva. Ostatnì, tím, ¾e se krajský soud zabýval tím, zda se podle obsahu nejedná o ¾alobu proti nezákonnému zásahu, øídil se v této èásti odùvodnìní rozsudku právním názorem vysloveným v pøedchozím rozsudku Nejvy¹¹ího správního soudu v této vìci. pokraèování V návaznosti na uvedené proto Nejvy¹¹í správní soud uzavírá, ¾e není dán ¾ádný z dùvodù uvedených v ustanovení § 103 odst. 1 písm. a) a d) s. ø. s., pro které by bylo tøeba napadené rozhodnutí krajského soudu zru¹it, nebo» se nejedná o nepøezkoumatelné rozhodnutí ani o rozhodnutí nezákonné z dùvodu nesprávného posouzení právní otázky soudem v pøedcházejícím øízení.
Stì¾ovatel nemìl ve vìci úspìch, nepøíslu¹í mu proto náhrada nákladù øízení. ®alobce mìl ve vìci plný úspìch, proto mu zdej¹í soud dle ustanovení § 60 odst. 1 s. ø. s., ve spojení s ustanovením § 120 s. ø. s., pøiznal náhradu nákladù øízení proti stì¾ovateli. ®alobce byl v øízení pøed Nejvy¹¹ím správním soudem zastoupen advokátem, který pøed Nejvy¹¹ím správním soudem uèinil jeden úkon právní slu¾by, a to písemné podání soudu ve vìci samé-vyjádøení ke kasaèní stí¾nosti, za co¾ mu nále¾í mimosmluvní odmìna ve vý¹i 3.100,-Kè (ustanovení § 9 odst. 4 ve spojení s ustanovením § 7 bodem 5. advokátního tarifu), a dále pau¹ální náhrada nákladù øízení (§ 13 odst. 3 advokátního tarifu); celkem 3400 Kè. Vzhledem k tomu, ¾e zástupce ¾alobce dolo¾il, ¾e je plátcem danì z pøidané hodnoty, zvy¹uje se uvedená èástka o èástku odpovídající dani (sazba danì 21 %), kterou je advokát povinen z odmìny a náhrady hotových výdajù odvést podle zákona è. 235/2004 Sb., o dani z pøidané hodnoty, ve znìní pozdìj¹ích pøedpisù. Pøiznaná vý¹e nákladù se proto zvy¹uje o èástku 714 Kè. Celková vý¹e pøiznaných nákladù øízení pøed Nejvy¹¹ím správním soudem tedy èiní èástku 4114 Kè. Tuto èástku je stì¾ovatel povinen zaplatit ¾alobci k rukám jeho právního zástupce ve lhùtì 30 dnù od právní moci tohoto rozsudku.

matches:
soud
soud
soud
soud
§ 122
soud
§ 103
soud
§ 74
Soud
§ 42
§ 106
§ 122
soud
§ 152
§ 153
§ 82
Soud
§ 122
soud
soud
§ 82
§ 122
soud
soud
§ 105
soud
soud
§ 122
soud
§ 103
§ 103
§ 103
soud
§ 122
soud
§ 46
§ 65
soud
soud
soud
§ 96
§ 106
§ 122
§ 127
§ 65
§ 82
§ 34
§ 65
soud
soud
§ 65
§ 82
soud
soud
§ 82
soud
soud
§ 42
soud
soud
soud
soud
§ 54
§ 55
soud
soud
soud
soud
soud
§ 54
soud
soud
§ 109
§ 103
soud
soud
soud
§ 109
§ 122
§122
§ 119
§ 154
§ 175
§ 122
§ 122
soud
soud
§ 122
soud
soud
soud
§133
§ 160
§ 152
§ 156
soud
§ 133
soud
soud
§ 122
soud
§ 82
soud
§ 65
§ 65
soud
soud
soud
§ 103
soud
§ 60
§ 120
§ 9
§ 7


Přerušení řízení a zastavení řízení, Díl 5 - Správní řád č. 500/2004 Sb.
Kurzy.cz > Zákony > Správní řád č. 500/2004 Sb. > ČÁST DRUHÁ OBECNÁ USTANOVENÍ O SPRÁVNÍM ŘÍZENÍ > HLAVA VI Průběh řízení v prvním stupni > Díl 5 Přerušení řízení a zastavení řízení
Přerušení řízení a zastavení řízení, Díl 5
Přerušení řízení a zastavení řízení (Díl 5), Správní řád č. 500/2004 Sb.
Průběh řízení v prvním stupni (HLAVA VI), Správní řád č. 500/2004 Sb.
Zařazení ustanovení v předpisu: OBECNÁ USTANOVENÍ O SPRÁVNÍM ŘÍZENÍ (ČÁST DRUHÁ) » Průběh řízení v prvním stupni (HLAVA VI) » Přerušení řízení a zastavení řízení (Díl 5)
Předchozí: Zajištění účelu a průběhu řízení (Díl 4)
Následující: Rozhodnutí (Díl 6)
Přerušení řízení a zastavení řízení
(1) Správní orgán může řízení usnesením přerušit
a) současně s výzvou k odstranění nedostatků žádosti podle § 45 odst. 2,
b) současně s výzvou k zaplacení správního poplatku, který je spojen s určitým úkonem v řízení, a s určením lhůty k jeho zaplacení; v řízení pokračuje, jakmile mu byl předložen doklad o zaplacení správního poplatku,
c) probíhá-li řízení o předběžné otázce nebo správní orgán
1. dal k takovému řízení podnět podle § 57 odst. 1 písm. a),
2. učinil výzvu podle § 57 odst. 1 písm. b), anebo
3. učinil úkon podle § 57 odst. 4; za úkon správního orgánu se považuje i předání písemnosti k doručení podle § 19 a vyvěšení písemnosti na úřední desce,
d) do doby ustanovení opatrovníka procesně nezpůsobilému účastníkovi,
e) z dalších důvodů stanovených zákonem.
(2) V řízení o žádosti přeruší správní orgán řízení na požádání žadatele; jestliže je žadatelů více, může tak učinit jen za podmínky, že s přerušením souhlasí všichni.
(3) V řízení z moci úřední může správní orgán, není-li to v rozporu s veřejným zájmem, na požádání účastníka, pokud s tím všichni účastníci uvedení v § 27 odst. 1 písm. b) souhlasí, z důležitých důvodů přerušit řízení.
(4) Řízení lze přerušit na dobu nezbytně nutnou. Při postupu podle odstavců 2 a 3 správní orgán při určení doby přerušení přihlíží k návrhu účastníka.
(1) Po dobu přerušení řízení činí správní orgán a účastníci úkony, kterých je zapotřebí k odstranění důvodů přerušení. Správní orgán může rovněž činit úkony podle § 137 odst. 1 a § 138. Lhůty týkající se provádění úkonů v řízení neběží. Lhůta pro vydání rozhodnutí ve věci přestává běžet již dnem, kdy nastal některý z důvodů uvedených v § 64 odst. 1, a neskončí dříve než 15 dnů ode dne, kdy přerušení řízení skončilo.
(2) Správní orgán pokračuje v řízení, jakmile odpadne překážka, pro niž bylo řízení přerušeno, nebo uplyne lhůta určená správním orgánem podle § 64 odst. 2 nebo 3. Bylo-li řízení přerušeno podle § 64 odst. 2 nebo 3, může v řízení správní orgán pokračovat též na požádání účastníka, který požádal o jeho přerušení. O tom, že v řízení pokračuje, vyrozumí správní orgán účastníky a provede o tom záznam do spisu.
Označení stránky: přerušení soudního řízení, zastavení soudního řízení, zastavení řízení na katastru, správní řád přerušení řízení, žádost o zastavení soudního řízení, přerušené řízení, katastr zastavení řízení, žádost o přerušení soudního řízení, žádost o přerušení řízení, přerušení lhůty dle správního řádu
Přerušení řízení a zastavení řízení, Díl 5 - Správní řád č. 500/2004 Sb., znění k 24.7.2009
Přerušení řízení a zastavení řízení, Díl 5 - Správní řád č. 500/2004 Sb., znění k 1.7.2009
Specialisté řízení úvěrů, Specialisté řízení úvěrů - , Expobank CZ a.s.
Zastavení řízení, § 66 - Správní řád č. 500/2004 Sb., znění k 1.7.2009
Metodik/Metodička Procesního Řízení A Řízení Příspěvkových Organizací - Volná pracovní místa
ČEZ požádal SÚJB o přerušení řízení pro povolení provozu 1. bloku v JEDU
Zastavení řízení, § 66 - Správní řád č. 500/2004 Sb., znění k 24.7.2009
Zastavení řízení, § 66 - Správní řád č. 500/2004 Sb.
Zastavení řízení, § 257 - Zákon o zadávání veřejných zakázek č. 134/2016 Sb.
Zastavení řízení, § 106 - Daňový řád č. 280/2009 Sb.
Přerušení řízení, § 64 - Správní řád č. 500/2004 Sb.
neděle 22.10.2017 08:23:19


Plnění povinné školní docházky v zahraničních školách na území ČR, č j.: 22 589/2009-22
Plnění povinné školní docházky v zahraniční škole se řídí § 38 odst. 1 písmeno c) zákona č. 561/2004 Sb., o předškolním, základním, středním, vyšším odborném a jiném vzdělávání (školský zákon), ve znění pozdějších předpisů. Zahraniční škola na území ČR definována takto: „… ve škole zřízené na území České republiky právnickou osobou se sídlem mimo území České republiky nebo fyzickou osobou, která je cizím státním občanem, a nezapsané do školského rejstříku, v níž ministr školství, mládeže a tělovýchovy povolil plnění povinné školní docházky.“.
Právnické osoby, které v současné době vykonávají činnost zahraniční školy, ji vykonávají v rámci svého předmětu podnikání zapsaného v obchodním rejstříku. Zahraniční škola není školou podle školského zákona, a tudíž se do rejstříku škol a školských zařízení nezapisuje. Plnění povinné školní docházky v zahraniční škole je možné pouze na základě povolení, které vydává ministr školství, mládeže a tělovýchovy.
Povolení k plnění povinné školní docházky v zahraniční škole lze právnické osobě udělit na základě § 38 odst. 1 písm. c) školského zákona. V uvedeném ustanovení jsou stanoveny základní právní aspekty povolování poskytování vzdělávání v zahraniční škole.
Vzdělávání žáků v zahraniční škole se však neřídí školským zákonem. Pokud jde o práva žáků ve vztahu k zahraniční škole, řídí se tato obecně závaznými právními předpisy a ustanoveními smlouvy uzavřené mezi právnickou osobou vykonávající činnost zahraniční školy a zákonnými zástupci žáka, která vztah žáka a zahraniční školy zakládá a upravuje. Pokud by došlo k hrubému porušení práv žáků plnících povinnou školní docházku v zahraniční škole, byl by takovéto porušení oprávněn závazně posoudit pouze soud v občanskoprávním řízení.
Žáci se státním občanstvím ČR musí být zároveň žáky kmenové školy v ČR zapsané do školského rejstříku a konat zkoušky z vybraných předmětů. Žáci, občané jiného státu než Česká republika (dále jen „cizinci), kteří plní docházku v zahraniční škole s vydaným povolením, nejsou žáky kmenové školy v ČR zařazené v rejstříku a nekonají zkoušky. Čeští žáci ani žáci cizinci nemohou plnit povinnou školní docházku v zahraniční škole, k jejíž činnosti nemá právnická osoba vydané povolení.
Platnost vysvědčení, jako dokladu o dosaženém stupni vzdělání, vydané zahraniční školou garantuje tato zahraniční škola, tedy právnická osoba vykonávající činnost zahraniční školy. Vysvědčení vydané zahraniční školou je možné v ČR nostrifikovat za podmínek stanovených v § 108 školského zákona. Žákovi se státním občanství ČR, který plní povinnou školní docházku v zahraniční škole na území ČR, vydává vysvědčení jeho kmenová škola, ve které koná zkoušky.
Zákonný zástupce žáka je povinen oznámit řediteli kmenové školy v ČR zapsané do školského rejstříku, v níž žák plní povinnou školní docházku, předpokládanou dobu plnění povinné školní docházky v zahraniční škole na území ČR, adresu místa pobytu žáka a popřípadě i adresu příslušné školy. (Kmenová škola je spádová škola, nebo jiná škola zapsaná do školského rejstříku, kterou žákovi zvolil jeho zákonný zástupce.)
Žáci, kteří plní povinnou školní docházku v zahraniční škole na území ČR, konají zkoušky z vybraných předmětů v kmenové škole podle § 18 - § 21 vyhlášky č 48/2005 Sb. o základním vzdělávání a některých náležitostech plnění povinné školní docházky, ve znění pozdějších předpisů.
Postup žáků a zákonných zástupců žáka při zahájení, průběhu a ukončení docházky v zahraniční škole na území ČR
Postup žáků a zákonných zástupců žáka se státním občanstvím ČR
1. Zákonný zástupce žáka (občana ČR) oznámí (písemně) řediteli základní školy, ve které je žák zapsaný k plnění povinné školní docházky (kmenová škola), že žák plní povinnou školní docházku v zahraniční škole na území ČR a uvede její adresu a adresu právnické osoby, která činnost zahraniční školy vykonává.
2. Žák plní povinnou školní docházku v zahraniční škole na území ČR v souladu s §18 - § 21 vyhlášky č.48/2005 Sb.
3. Zákonný zástupce žáka dohodne termíny konání zkoušek z vybraných předmětů v kmenové škole. Zkoušky lze konat za období nejméně jednoho pololetí školního roku, nejdéle však za období dvou školních roků.
4. V dohodnutých termínech žák koná zkoušky z vybraných předmětů. Před konáním zkoušky předloží zákonný zástupce žáka řediteli zkoušející kmenové školy vysvědčení žáka za příslušný ročník zahraniční školy a jeho překlad do českého jazyka. Pokud toto vysvědčení neobsahuje jednoznačné vyjádření o úspěšnosti ukončení příslušného ročníku základního vzdělávání nebo pololetí školního roku, předloží zákonný zástupce žáka potvrzení zahraniční školy o úspěšnosti ukončení příslušného ročníku základního vzdělávání nebo pololetí školního roku a jeho překlad do českého jazyka. Pro stanovení stupně celkového hodnocení žáka devátého ročníku na konci školního roku je rozhodný výsledek zkoušky a vyjádření zahraniční školy, že žák úspěšně ukončil devátý ročník základního vzdělávání. V případě pochybností o správnosti překladu je ředitel zkoušející kmenové školy oprávněn požadovat předložení úředně ověřeného překladu.
5. V případě ukončení školní docházky do zahraniční školy žák plní povinnou školní docházku ve škole, zapsané do školského rejstříku, do které je žák přihlášen.
Postup žáků a zákonných zástupců žáka - cizince
1. Žáci – cizinci, kteří plní povinnou školní docházku v zahraniční škole vykonávané právnickou osobou s vydaným povolením, nejsou žáky kmenové školy v ČR zařazené ve školském rejstříku a nekonají rozdílové zkoušky.
2. V případě , že žák – cizinec ukončí docházku do zahraniční školy před dokončením povinné školní docházky, jsou zákonní zástupci žáka – cizince jej povinni přihlásit k plnění povinné školní docházky žáka do základní školy zapsané do školského rejstříku.
Datum přidání: 2010-05-06


Tento náhled textu slouží k rychlé orientaci. Formátovaný text a další informace k předpisu nařízení 777/2017/EU najdete na stránkách systému Eurlex, který je provozovaný Evropskou unií.
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2017/777
kterým se zahajuje přezkum prováděcího nařízení Rady (EU) č. 501/2013 (kterým se konečné antidumpingové clo na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska), jehož účelem je zjistit, zda od těchto opatření lze osvobodit jednoho tuniského vyvážejícího výrobce, zrušit antidumpingové clo, pokud jde o dovoz od tohoto vyvážejícího výrobce, a zavést celní evidenci dovozu od tohoto vyvážejícího výrobce
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (1) (dále jen „základní antidumpingové nařízení“), a zejména na čl. 11 odst. 4, čl. 13 odst. 4 a čl. 14 odst. 5 uvedeného nařízení,
Evropská komise (dále jen „Komise“) obdržela žádost o osvobození od antidumpingových opatření vztahujících se na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky, jež byla rozšířena na dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska, podle čl. 11 odst. 4 a čl. 13. odst. 4 základního antidumpingového nařízení.
Žádost podala dne 13. září 2016 společnost Look Design System SA (dále jen „žadatel“), která je vyvážejícím výrobcem jízdních kol v Tunisku (dále jen „dotčená země“).
Výrobkem, který je předmětem přezkumu, jsou jízdní kola a jiná kola (včetně dodávkových tříkolek, avšak s výjimkou jednokolek), bez motoru, zasílaná z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska, v současnosti kódů KN ex 8712 00 30 a ex 8712 00 70 (kód TARIC 8712003010 a 8712007091).
Dne 29. května 2013 změnila Rada nařízením (EU) č. 502/2013 (2) prováděcí nařízení Rady (EU) č. 990/2011 (3) o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky na základě prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (4).
Téhož dne Rada prováděcím nařízením (EU) č. 501/2013 (5) rozšířila opatření uložená na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky na dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska.
Dne 18. května 2015 Komise prováděcím nařízením (EU) 2015/776 (6) rozšířila opatření uložená na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky na dovoz jízdních kol zasílaných z Kambodže, Pákistánu a Filipín, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Kambodže, Pákistánu a Filipín.
Žadatel uvedl, že v dotčené zemi není ve spojení s žádným z vývozců nebo výrobců, kteří podléhají antidumpingovým opatřením uloženým na výrobek, který je předmětem přezkumu.
Žadatel dále tvrdil, že během období šetření, které vedlo k uložení rozšířených opatření, tj. v období od 1. září 2011 do 31. srpna 2012, výrobek, který je předmětem přezkumu, do Unie nevyvážel.
Žadatel navíc poskytl důkazy o tom, že výrobek, který je předmětem přezkumu, vyvážel do Unie v srpnu 2016.
Po prošetření dostupných důkazů dospěla Komise k závěru, že existují dostatečné důkazy odůvodňující zahájení šetření podle čl. 11 odst. 4 a čl. 13 odst. 4 základního antidumpingového nařízení, jehož účelem je zjistit, zda lze žadatele osvobodit od rozšířených opatření.
Výrobní odvětví Unie, o němž je známo, že se ho záležitost týká, bylo o výše uvedené žádosti o přezkum informováno a dostalo příležitost se vyjádřit, ale žádné stanovisko nebylo obdrženo.
5.3. Období přezkumného šetření
Šetření se týká období od 1. dubna 2016 do 31. března 2017 (dále jen „období přezkumného šetření“).
5.4. Šetření žadatele
Aby Komise získala informace, které pro své šetření považuje za nezbytné, zašle dotazník žadateli. Žadatel musí předložit vyplněný dotazník do 37 dnů ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost, není-li stanoveno jinak, podle čl. 6 odst. 2 základního antidumpingového nařízení.
5.5. Jiná písemná podání
5.6. Možnost slyšení útvary Komise, které provádějí šetření
5.7. Pokyny pro písemná podání, zasílání vyplněných dotazníků a korespondenci
Všechna písemná podání zúčastněných stran, včetně informací vyžadovaných tímto nařízením, vyplněných dotazníků a korespondence, pro které je vyžadováno důvěrné zacházení, se označí poznámkou „Limited“ (7).
Zúčastněné strany, které sdělily informace označené poznámkou „Limited“, musí podle čl. 19 odst. 2 základního antidumpingového nařízení předložit jejich shrnutí, které nemá důvěrnou povahu a je označeno poznámkou „For inspection by interested parties“. Toto shrnutí by mělo být natolik podrobné, aby umožňovalo přiměřené pochopení podstaty důvěrně sdělených informací. Pokud zúčastněná strana, která sdělila důvěrné informace, nepředloží v požadovaném formátu a kvalitě jejich shrnutí, které nemá důvěrnou povahu, nemusí se k takovým informacím přihlédnout.
Zúčastněné strany se vyzývají, aby veškerá podání a žádosti předkládaly e-mailem, včetně naskenovaných plných mocí a osvědčení; výjimkou jsou objemné odpovědi, které by měly být předloženy na nosičích CD-ROM nebo DVD přímým předáním nebo doporučeným dopisem. Použitím e-mailu vyjadřují zúčastněné strany svůj souhlas s pravidly platnými pro elektronická podání uvedenými v dokumentu „CORRESPONDENCE WITH THE EUROPEAN COMMISSION IN TRADE DEFENCE CASES“ zveřejněném na internetové stránce Generálního ředitelství pro obchod: http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2011/june/tradoc_148003.pdf. Zúčastněné strany musí uvést své jméno (název), adresu, telefonní číslo a platnou e-mailovou adresu a měly by zajistit, aby uvedená e-mailová adresa byla funkčním oficiálním pracovním e-mailem, který se kontroluje denně. Poté, co Komise obdrží tyto kontaktní údaje, bude se zúčastněnými stranami dále komunikovat pouze elektronickou poštou, pokud výslovně nepožádají o zasílání všech dokumentů Komise za použití jiných komunikačních prostředků nebo pokud povaha dokumentů, které mají být zaslány, nevyžaduje formu doporučeného dopisu. Další pravidla a informace týkající se korespondence s Komisí včetně zásad, které platí pro podání elektronickou poštou, naleznou zúčastněné strany ve výše zmíněných pokynech pro komunikaci se zúčastněnými stranami.
E-mail: TRADE-R662-BICYCLES-CIR@ec.europa.eu
Pokud zúčastněná strana odmítne umožnit přístup k nezbytným informacím nebo je neposkytne v příslušné lhůtě nebo pokud klade závažným způsobem překážky šetření, mohou podle článku 18 základního antidumpingového nařízení pozitivní nebo negativní zjištění vycházet z dostupných údajů.
Nespolupracuje-li zúčastněná strana vůbec nebo spolupracuje-li jen částečně, a zjištění se proto podle článku 18 základního antidumpingového nařízení zakládají na dostupných údajích, může to vést k výsledku, který pro ni bude méně příznivý, než kdyby spolupracovala.
Podle čl. 11 odst. 5 základního antidumpingového nařízení bude šetření ukončeno do devíti měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
S veškerými osobními údaji shromážděnými v rámci tohoto šetření bude nakládáno v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (8).
Zahajuje se přezkum prováděcího nařízení (EU) č. 501/2013 podle čl. 11 odst. 4 a 13 odst. 4 nařízení (EU) 2016/1036, jehož účelem je zjistit, zda by dovoz jízdních kol a jiných kol (včetně dodávkových tříkolek, avšak s výjimkou jednokolek), bez motoru, zasílaných z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska, v současnosti kódů KN ex 8712 00 30 a ex 8712 00 70 (kód TARIC 8712003010 a 8712007091), vyráběných společností Look Design System SA (doplňkový kód TARIC C206), měl podléhat antidumpingovým opatřením uloženým prováděcím nařízením Rady (EU) č. 501/2013.
Antidumpingové clo uložené prováděcím nařízením (EU) č. 501/2013 se zrušuje, pokud jde o dovoz uvedený v článku 1 tohoto nařízení.
(2) Nařízení Rady (EU) č. 502/2013 ze dne 29. května 2013, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 990/2011 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky na základě prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1225/2009 (Úř. věst. L 153, 5.6.2013, s. 17).
(3) Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 990/2011 ze dne 3. října 2011 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009 (Úř. věst. L 261, 6.10.2011, s. 2).
(5) Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 501/2013 ze dne 29. května 2013, kterým se konečné antidumpingové clo uložené prováděcím nařízením (EU) č. 990/2011 na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska (Úř. věst. L 153, 5.6.2013, s. 1).
(6) Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/776 ze dne 18. května 2015, kterým se konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (EU) č. 502/2013 na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz jízdních kol zasílaných z Kambodže, Pákistánu a Filipín, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Kambodže, Pákistánu a Filipín (Úř. věst. L 122, 19.5.2015, s. 4).
(7) Dokument označený poznámkou „Limited“ je považován za důvěrný podle článku 19 nařízení (EU) 2016/1036 a článku 6 Dohody WTO o provádění článku VI GATT 1994 (antidumpingová dohoda). Je to také chráněný dokument podle článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 e dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43).